Справа № 140/4245/20
Суддя: Ксензюк Андрій Ярославович
Дата ухвалення: 2020-04-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2020 року ЛуцькСправа № 140/4245/20

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Ксензюка А.Я.,

розглянувши в письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернулася в суд з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області (далі - відповідач, ГУ ПФУ у Волинській області) про визнання протиправними дій щодо відмов у зарахуванні до пільгового стажу періоду роботи календарно та призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 6 частини другої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»; скасування рішення Комісії при ГУ ПФУ у Волинській області від 21 січня 2020 року № 85/1165 в частині зарахування до пільгового стажу періоду роботи з 20 квітня 1996 року по 20 лютого 2002 року за фактичною тривалістю та рішення від 28 січня 2020 року № 10; зобов`язання призначити та виплачувати пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 6 частини другої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з дати звернення із заявою про призначення пенсії, а саме з 16 грудня 2019 року, зарахувавши до пільгового стажу період роботи за професією оператор рівничного обладнання у ВАТ «Луцький шовковий комбінат «Волтекс» з 20 квітня 1996 року по 20 лютого 2002 року - календарно.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 16 грудня 2019 року ОСОБА_1 звернулась до ГУ ПФУ у Волинській області із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до пункту 6 частини другої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058-ІV), оскільки має достатній пільговий стаж роботи та досягла відповідного віку для призначення пільгової пенсії.

Однак, 21 січня 2020 року Комісія при ГУПФ України у Волинській області про підтвердження періодів роботи, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах (далі - Комісія) прийняла рішення № 85/1165 про зарахування до пільгового стажу, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 6 частини другої статті 114 Закону № 1058-ІV періодів роботи з 17 липня 1985 року по 19 квітня 1996 року - календарно та з 20 квітня 1996 року по 31 січня 2002 року - за фактичною тривалістю. На підставі вказаного рішення Комісії, ГУ ПФУ у Волинській області прийняло рішення від 28 січня 2020 року № 10, через відсутність необхідного пільгового стажу.

Із зазначеними рішеннями відповідача позивач не погоджується, вважає їх необґрунтованими та такими, що порушують її законні права та інтереси.

Крім того, позивач вважає помилковими висновки відповідача про зарахування періодів роботи з 20 квітня 1996 року по 20 лютого 2002 року до пільгового стажу за фактично відпрацьовані дні, так як законодавець не пов`язує обчислення пільгового стажу із зайняттям на цих роботах повний робочий день.

З огляду на вказані підстави позивач просила позов задовольнити повністю.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 25 березня 2020 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у даній справі, постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

В поданому до суду відзиві на позовну заяву від 02 квітня 2020 року № 0300-0802-7/7944 відповідач позов заперечив, вважає його безпідставним та таким, що не підлягає задоволенню. В обґрунтування своєї позиції вказав, що Комісією розглянуто подані позивачем документи та встановлено, що загальний страховий стаж ОСОБА_1 становить 22 роки 4 місяці 25 днів, пільговий - 12 років 5 місяців 24 дні, що є недостатнім для призначення пенсії відповідно до пункту 6 частини другої статті 114 Закону № 1058-ІV.

Дослідивши письмові докази, письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, з наступних мотивів та підстав.

Судом встановлено, що 16 грудня 2019 року ОСОБА_1 звернулася до ГУ ПФУ у Волинській області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах на підставі пункту 6 частини другої статті 114 Закону № 1058-ІV, оскільки має достатній пільговий стаж роботи та досягла відповідного пенсійного віку для призначення пільгової пенсії.

21 січня 2020 року Комісія при ГУПФ України у Волинській області про підтвердження періодів роботи, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах прийняла рішення № 85/1165 про результати розгляду заяви ОСОБА_1 про підтвердження періодів роботи, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах, за вислугу років.

Даним рішенням встановлено, що відповідно до записів трудової книжки, довідок від 10 січня 2019 року № 155/1-11, від 15 січня 2020 року № 150/1-11 - № 154/1-11, копій наказів від 16 липня 1985 року № 1161, від 20 лютого 2002 року № 28-к, особової картки форми Т-2, виданих Комунальною установою Луцький міський трудовий архів, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , працювала з 17 липня 1985 року - рівничницею четвертого розряду, з 01 січня 1988 року по 20 лютого 2002 року - оператором рівничного обладнання підготовчого цеху на ВАТ «Луцький шовковий комбінат «Волтекс».

Згідно з витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, 23 лютого 2015 року проведено державну реєстрацію припинення юридичної особи за судовим рішенням у зв`язку з визнанням її банкрутом.

Також Комісією було встановлено, що позивач користувалася відпустками по догляду за дітьми, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ІНФОРМАЦІЯ_3 , до виповнення півторарічного віку - з 02 вересня 1986 року по 25 рудня 1987 року, до виповнення трирічного віку - з 13 червня 1990 року по 19 квітня 1993 року, до виповнення шестирічного віку - з 24 травня 1993 року по 19 квітня 1996 року.

За таких обставин Комісією прийнято рішення про зарахування до пільгового стажу, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 6 частини другої статті 114 Закону № 1058-ІV, періодів роботи з 17 липня 1985 року по 19 квітня 1996 року - календарно та з 20 квітня 1996 року по 31 січня 2002 року - за фактичною тривалістю.

Рішенням ГУПФ України у Волинській області від 28 січня 2020 року № 10 відмовлено ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 6 частини другої статті 114 Закону № 1058-ІV, через відсутність необхідного пільгового стажу.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає, що згідно із частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх в разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та інших випадках передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян, регулюються Законом України «Про пенсійне забезпечення» від 05 листопада 1991 року № 1788-ХІІ (далі - Закон № 1788-ХІІ), Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року № 1058-IV (далі - Закон №1058-IV).

Відповідно до пункту 6 частини другої статті 114 Закону № 1058-IV на пільгових умовах пенсія за віком призначається: робітницям текстильного виробництва, зайнятим на верстатах і машинах, - за списком виробництв і професій, затвердженим у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, - після досягнення 55 років і за наявності стажу зазначеної роботи не менше 20 років. До досягнення віку, встановленого абзацом першим цього пункту, право на пенсію за віком на пільгових умовах мають жінки 1970 року народження і старші після досягнення ними віку, встановленого абзацами третім - тринадцятим пункту 2 частини другої цієї статті.

Статтею 13 Закону № 1788-ХІІ визначено категорії осіб, які мають право на пенсію за віком на пільгових умовах.

За змістом пункту «є» статті 13 цього Закону на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи, зокрема, робітниці текстильного виробництва, зайняті на верстатах і машинах, - за списком виробництв і професій, затверджуваним у порядку, що визначається Кабінетом Міністрів України, - після досягнення 55 років і при стажі зазначеної роботи не менше 20 років.

Отже, робота на виробництві та за професією, зазначеною. в названому пункті, на підставі закону виокремлена в окрему категорію робіт та професій серед восьми інших, передбачених статтею 13 Закону № 1788 ХІІ, робота на яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах.

У період роботи позивача професія «рівничниця» була зазначена у Списку виробництв і професій, робота на яких дає робітницям підприємств текстильної промисловості право на отримання пенсії по старості після досягнення 50 років і при стажі роботи в цих професіях не менше 20 років, затвердженому постановою Ради Міністрів СРСР від 10 листопада 1967 року № 1021, у розділі «бавовняне, ватне, льняне, вовняне, шовкове, конопле-джутове, трикотажне, текстильно-галантерейне і валяльно-повстяне виробництво, текстильні цехи у виробництвах штучного і синтетичного волокна», а після прийняття Закону № 1788-ХІІ професія «оператор рівничного обладнання» - у Списку виробництв і професій, робота на яких дає робітницям право на пенсію за віком після досягнення 50 років і при стажі зазначеної роботи не менше 20 років, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 12 жовтня 1992 року № 583.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач не заперечує, що періоди роботи позивача за професією «оператор рівничного обладнання» зараховуються до пільгового стажу роботи.

Згідно з положенням статті 62 Закону № 1788-ХІІ основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок), у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Аналіз вищенаведеного дає підстави вважати, що призначення пільгової пенсії робітницям текстильного виробництва, зайнятим на верстатах і машинах, за списком виробництв і професій, затверджуваним у порядку, що визначається Кабінетом Міністрів України, залежить від наявності підстав та умов, передбачених саме цією нормою права, і не пов`язано з законодавчими передумовами, встановленими для інших категорій осіб, визначених статтею 13 цього Закону, які мають право на пільгову пенсію, але за умов і в порядку, передбачених окремо для кожної категорії таких осіб. Тобто, для призначення пенсії за пунктом «є» статті 13 Закону № 1788-ХІІ особа мала бути робітницею не будь-якого текстильного виробництва, а текстильного виробництва за списком виробництв і професій, затверджуваним у порядку, що визначається Кабінетом Міністрів України, бути зайнятою (працювати) на верстатах і машинах, мати відповідні стаж роботи (не менше 20 років) та вік (55 років чи знижений). Трудовий стаж для призначення пільгової пенсії на підставі цього пункту підтверджується відповідно до положень Порядку з урахуванням тривалості, складу, режиму і порядку обліку робочого часу для робітниць текстильного виробництва. Для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Нормативні положення щодо обліку, тривалості чи режиму робочого часу, як-от перебування на роботі повний/неповний робочий день (наприклад, як це визначено пунктами «а», «б» статті 13 Закону № 1788-ХІІ), застосування яких приписано до інших категорій осіб, перелік яких наведений у статті 13 цього Закону, до осіб, які заявлять про право на пенсію за пунктом «є» статті 13 зазначеного Закону, не повинні застосовуватися.

При цьому, є безпідставним обрахунок пільгового стажу для призначення пенсії відповідно до пункту «є» статті 13 Закону № 1788-XII з покликанням на Порядок застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затверджений наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року № 383, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 01 грудня 2005 року за № 1451/11731 (далі - Порядок).

Так, до спірних правовідносин Порядок застосування Списків № 1 і № 2 не застосовується, оскільки, як вказано в самому Порядку (пункт 1), цей Порядок регулює застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до підпунктів «а», «б» статті 13 та статті 100 Закону № 1788-ХІІ, а звідси - не поширює свою дію на обчислення стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до підпункту «є» статті 13 цього Закону.

Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 29 червня 2017 року у справі № 21-723а16.

Відповідно до статті 62 Закону № 1788-XII та частини першої статті 48 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Аналогічні положення містяться у пункті 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок № 637): основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

У трудовій книжці ОСОБА_1 НОМЕР_1 усі записи внесені відповідно до норм чинного законодавства, засвідчені підписом уповноваженої особи та печаткою роботодавця.

Як слідує із трудової книжки, ОСОБА_1 з 09 липня 1982 року по 16 липня 1985 року навчалася у СПТУ № 10 м. Луцька Волинської області;

17 липня 1985 року прийнята рівничницею четвертого розряду в стрічко-рівничний цех на Луцький шовковий комбінат імені 60-річчя Радянської України згідно із наказом № 1161 від 16 липня 1985 року;

з 01 січня 1988 року присвоєна професія оператора рівничного обладнання четвертого розряду в стрічко-рівничний цех згідно із наказом № 1116 від 08 грудня 1987 року;

з 02 жовтня 1995 року на основі реорганізації структури виробництва вважати оператором рівничного обладнання четвертого розряду стрічко-рівничної дільниці підготовчого цеху прядильної фабрики згідно наказу № 248 від 06 липня 1995 року;

з 20 лютого 2002 року звільнена на підставі пункту 1 статті. 40 КЗпП України, скорочення чисельності працюючих згідно із наказом № 28-к від 20 лютого 2002 року;

з 03 червня 2019 року прийнята на посаду молодшої медичної сестри (санітарки-ванниці) відділення № 4 КП «Волинська обласна психіатрична лікарня м. Луцька» згідно із наказом № 43-ос від 31 травня 2019 року;

02 січня 2020 року звільнена з займаної посади на підставі статті 38 КЗпП України (за власним бажанням) згідно із наказом № 4-ос від 02 січня 2020 року.

Відтак, оскільки періоди роботи позивача на посаді оператора рівничного обладнання з 17 липня 1988 року по 20 лютого 2002 року у ВАТ «Луцький шовковий комбінат «Волтекс» підтверджуються записами, внесеними до її трудової книжки, та не потребують додаткового відокремлення та підтвердження довідками, оскільки законодавством визначено, що право на пільгову пенсію мають робітниці текстильного виробництва, зайняті на верстатах і машинах (професія оператора рівничного обладнання), і цього стажу, з урахуванням стажу роботи позивача на посаді молодшої медичної сестри (санітарки-ванниці) та періоду навчання у технічному училищі - достатньо для призначення позивачу пенсії на пільгових умовах.

Відтак, відповідач дійшов помилкового висновку, що за період роботи позивача з 20 квітня 1996 року по 20 лютого 2002 року до пільгового стажу зараховуються лише фактично відпрацьовані дні, оскільки законодавець не пов`язує обчислення пільгового стажу згідно з пунктом «є» статті 13 Закону № 1788-XII із зайняттям на цих роботах повний робочий день.

Суд також звертає увагу, що відповідно до статті 113 КЗпП України час простою не з вини працівника оплачується з розрахунку не нижче від двох третин тарифної ставки встановленого працівникові розряду (окладу).

Крім того, згідно із частиною другою статті 181 КЗпП відпустка для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та відпустка без збереження заробітної плати (частини третя та шоста статті 179 цього Кодексу) зараховуються як до загального, так і до безперервного стажу роботи і до стажу роботи за спеціальністю.

Отже, період роботи ОСОБА_1 на посаді оператора рівничного обладнання з 20 квітня 1996 року по 20 лютого 2002 року у ВАТ «Луцький шовковий комбінат «Волтекс» є періодом, який включається до спеціального пільгового стажу та повинен зараховуватися календарно.

Таким чином, пільговий стаж роботи ОСОБА_1 сукупно становить понад 20 років і підтверджується належними і достатніми доказами, у зв`язку з чим висновок відповідача про неможливість його зарахування уцілому до стажу роботи, який дає право на пенсію на пільгових умовах, на думку суду, є протиправним.

Відповідно до частини першої статті 45 Закону № 1058-ІV пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку: пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Відтак, з врахуванням вищенаведеного, суд дійшов висновку про те, що оскільки на час звернення до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до статті 114 Закону № 1058-IV, позивач досягла пенсійного віку та має пільговий стаж роботи понад 20 років, тому всупереч вимог пункту 6 частини другої статті 114 Закону № 1058-ІV, останній протиправно відмовлено у призначенні пенсії на пільгових умовах.

Разом з тим, суд погоджується з позицією відповідача про те, що обчислення спеціального стажу, який дає право на пільгову пенсію, відноситься до компетенції пенсійного органу. Однак, суд своїм рішення вправі зарахувати до спеціального стажу певний період роботи особи і це не буде втручанням в дискреційні повноваження пенсійного органу з огляду на наступне.

Згідно з положеннями Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи №R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11 березня 1980 року, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

На законодавчому рівні поняття «дискреційні повноваження» суб`єкта владних повноважень відсутнє. У судовій практиці сформовано позицію щодо поняття дискреційних повноважень, під якими слід розуміти такі повноваження, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) вибирати один з кількох варіантів конкретного правомірного рішення. Водночас, повноваження державних органів не є дискреційними, коли є лише один правомірний та законно обґрунтований варіант поведінки суб`єкта владних повноважень. Тобто, у разі настання визначених законодавством умов відповідач зобов`язаний вчинити конкретні дії і, якщо він їх не вчиняє, його можна зобов`язати до цього в судовому порядку.

Завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень (частина перша статті 2 КАС України).

Повноваження суду при вирішенні справи визначені статтею 245 КАС України. Як встановлено частиною другою вказаної статті, у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.

Беручи до уваги зібрані та дослідженні докази в їх сукупності, враховуючи вимоги статті 245 КАС України, суд дійшов висновку, що належним способом захисту порушеного права позивача є прийняття судом рішення про визнання протиправним та скасування рішення Комісії при ГУ ПФУ у Волинській області від 21 січня 2020 року № 85/1165 в частині зарахування до пільгового стажу періоду роботи з 20 квітня 1996 року по 20 лютого 2002 року за фактичною тривалістю та зобов`язання зарахувати до пільгового стажу період роботи у ВАТ «Луцький шовковий комбінат «Волтекс» за професією оператор рівничного обладнання, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 6 частини другої статті 114 Закону № 1058-IV з 20 квітня 1996 року по 20 лютого 2002 року - календарно; визнання протиправним та скасування рішення ГУ ПФУ у Волинській області від 28 січня 2020 року № 10, зобов`язати призначити та виплачувати пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 6 частини другої статті 114 Закону № 1058-IV, з дати звернення із заявою про призначення пенсії, а саме з 16 грудня 2019 року, зарахувавши до пільгового стажу періоди роботи за професією оператор рівничного обладнання у ВАТ «Луцький шовковий комбінат «Волтекс» з 20 квітня 1996 року по 20 лютого 2002 року - календарно.

Аналізуючи вищенаведені законодавчі приписи та фактичні обставини справи, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги є підставними та їх належить задовольнити.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Отже, за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області на користь позивача необхідно стягнути судовий збір в розмірі 840,80 грн., сплачений відповідно до квитанції від 20 березня 2020 року.

Керуючись статтями 139, 243, 245, 246, 257, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі Закону України «Про пенсійне забезпечення», Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасування рішення Комісії при Головному управлінні Пенсійного фонду України у Волинській області від 21 січня 2020 року № 85/1165 в частині зарахування до пільгового стажу періоду роботи з 20 квітня 1996 року по 20 лютого 2002 року за фактичною тривалістю.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області зарахувати до пільгового стажу ОСОБА_1 період роботи у ВАТ «Луцький шовковий комбінат «Волтекс» за професією оператор рівничного обладнання, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 6 частини другої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 20 квітня 1996 року по 20 лютого 2002 року - календарно.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управлінні Пенсійного фонду України у Волинській області від 28 січня 2020 року № 10.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області призначити та виплачувати ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 6 частини другої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з дати звернення із заявою про призначення пенсії, а саме з 16 грудня 2019 року, зарахувавши до пільгового стажу періоди роботи за професією оператор рівничного обладнання у ВАТ «Луцький шовковий комбінат «Волтекс» з 20 квітня 1996 року по 20 лютого 2002 року - календарно .

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області (43026, Волинська область, місто Луцьк, вулиця Кравчука, 22в, ідентифікаційний код 13358826) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) 840 (вісімсот сорок) грн 80 коп. сплаченого судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення, з врахуванням вимог пункту 3 розділу VI «Прикінцеві положення» КАС України.

Суддя А.Я. Ксензюк