Справа № 514/286/20
Суддя: Тончева Н. М.
Дата ухвалення: 2020-04-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Тарутинський районний суд Одеської області
________________________________________________________________________
Справа № 514/286/20
Провадження по справі№ 2-a/514/5/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 квітня 2020 року смт Тарутине

Тарутинський районний суд Одеської області, у складі:

головуючого судді - Тончевої Н.М.,

при секретарі - Образенко Т.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні смт Тарутине у порядку спрощеного позовного провадження матеріали адміністративної справи за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Слобожанської митниці Державної митної служби України про скасування постанови в справі про порушення митних правил, -

В С Т А Н О В И В:

18 лютого 2020 року виконуючим обов`язки заступника начальника Слобожанської митниці Держмитслужби Нікулеску Миколою Івановичем винесено постанову № 2269/80700/19, якою громадянина Російської Федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбачених ст. 485 Митного кодексу України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу розміром 300 відсотків несплачених за митними деклараціями митних платежів, що складає 2182792, 05грн.

Позивач ОСОБА_1 , не погоджуючись з винесеною постановою, звернувся до Тарутинського районного суду Одеської області з адміністративним позовом до Слобожанської митниці Державної митної служби України та просить суд скасувати зазначену постанову, посилаючись на те, що вона була прийнята з порушенням норм Митного кодексу України, а саме: відсутність у діях Позивача необхідного складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 485 Митного кодексу України, оскільки при ввезенні автомобілю ним було надано достовірні та правдиві данні щодо свого громадянства у Російській Федерації та постійного місця проживання в Україні, у зв`язку з чим з Україною він вважається нерезидентом.

Крім того, митницею не визначена точна вартість автомобіля, як це передбачено ч. 4 ст.368 МК України на підставі ціни на ідентичні або подібні ( аналогічні ) товари у відповідності до ст.ст. 59,60 МК України.

Більш того, відповідно до оскаржуваної Постанови митниці, 03.07.2018року на митну територію України в зоні діяльності Сумської митниці ДФС по « зеленому коридору » в митному режимі « тимчасове ввезення до 1 року», було ввезено автомобіль « Toyota Land Cruizer » VIN: НОМЕР_1 , реєстраційний знак НОМЕР_2 ( країна реєстрація - Російська Федерація). Але такі обставини не відповідають дійсності, оскільки не будучи досконально обізнаним в правилах ввезення на митну територію України автомобілів, ОСОБА_1 вибрав для себе канал проходження митного контролю « червоний коридор », що підтверджується контрольним талоном серії ТАК № 2027092, який отримано на адвокатський запит з Сумської митниці ДФС. Крім того, заявляв наміри ввезеня автомобілю в митному режимі « Транзит ». Так, проходження митного контролю « червоним коридором » передбачає заповнення митної декларації, проведення необхідних митних формальностей та сплати належних митних платежів, що також підтверджує ту обставину, що позивач діяв виключно в рамках законодавства і не порушував митні правила. Тож, саме посадова особа митниці, а не позивач, повинна була провести всі митні формальності у тому числі щодо стягнення митних платежів ( у разі необхідності ), або відмовити ОСОБА_1 в митному оформленні автомобілю. Проте, звинувачення щодо ухилення від сплати митних платежів висунуто саме ОСОБА_1 .

Слобожанська митниця Державної митної служби України надала відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 , посилаючись на те, що висновки викладені в оскаржуваній постанові, відповідають фактичним обставинам справи № 2269/80700/19, оскільки провадження у справі проведено повно та об`єктивно, матеріалами справи доведено вину та наявність ознак порушення митних правил за ст. 485 Митного кодексу України в діях ОСОБА_1 .. Так, 01. 09.2019року о 01:33 в зону митного контролю ВМО « Плетенівка » митного поста « Магістральний » Харківської митниці ДФС в напрямку руху з України до Російської Федерації в`їхав автомобіль « Van Hool », реєстраційний номер НОМЕР_3 під керуванням громадянина України ОСОБА_2 з пасажирами, серед яких, зокрема, прямував громадянин Російської Федерації ОСОБА_1 .. Для митного контролю ОСОБА_1 надав закордонний паспорт громадянина Російської Федерації та посвідку на постійне місце проживання в Україні НОМЕР_4 видану 09.07.2014року.

Під час проведення митних формальностей на етапі перевірки поданих до митного оформлення документів було встановлено, що згідно даних бази обліку транспортних засобів в пунктах пропуску для автомобільного сполучення ЄАІС ДФС України громадянином Російської Федерації ОСОБА_1 як нерезидентом, 03.07.2018року на митну територію України в зоні діяльності Сумської митниці ДФС по « зеленому коридору » з метою особистого користування в митному режимі « тимчасове ввезення до 1 року » було ввезено автомобіль « Toyota Land Cruizer » VIN: НОМЕР_1 , реєстраційний знак НОМЕР_2 ( країна реєстрація - Російська Федерація).

Таким чином, ОСОБА_1 було навмисно порушено вимоги ст. 380 МК України при тимчасовому ввезені на територію України транспортного засобу іноземної реєстрації. Надаючи паспорт громадянина Російської Федерації, ОСОБА_1 приховав ту обставину, що на нього поширюється статус резидента, чим вчинив протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів, а саме використав на території України транспортний засіб, стосовно якого надано пільги щодо сплати митних платежів, в інших цілях, ніж ті, у зв`язку з якими було надано такі пільги.

В судове засідання представники позивача адвокат Шмарков О.А. та адвокат ОСОБА_3 не з`явилися, подали до суду заяву в якій зазначили, що позовні вимоги підтримують в повному обсязі, просять задовольнити позов та розгляди справу за їх відсутності.

Представник відповідача Слобожанської митниці Державної митної служби України в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності з врахуванням обставин зазначених у відзиві.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з огляду на наступне.

18 лютого 2020 року у відношенні громадина Російської Федерації ОСОБА_1 складено постанову про порушення митних правил № 2269/80700/19 за ознаками ст. 485 Митного кодексу України.

Так, з зазначеної постанови від 18.02.2020 року вбачається, що 01.09.2019 року о 01:33 в зону митного контролю ВМО « Плетенівка » митного поста « Магістральний » Харківської митниці ДФС в напрямку руху з України до Російської Федерації в`їхав автомобіль « Van Hool » , реєстраційний номер НОМЕР_3 під керуванням громадянина України ОСОБА_2 з пасажирами, серед яких, зокрема, прямував громадянин Російської Федерації ОСОБА_1 .. Для митного контролю ОСОБА_1 надав закордонний паспорт громадянина Російської Федерації та посвідку на постійне місце проживання в Україні НОМЕР_4 видану 09.07.2014року.

Під час проведення митних формальностей на етапі перевірки поданих до митного оформлення документів було встановлено, що згідно даних бази обліку транспортних засобів в пунктах пропуску для автомобільного сполучення ЄАІС ДФС України громадянином Російської Федерації ОСОБА_1 як нерезидентом, 03.07.2018року на митну територію України в зоні діяльності Сумської митниці ДФС по « зеленому коридору » з метою особистого користування в митному режимі « тимчасове ввезення до 1 року » було ввезено автомобіль « Toyota Land Cruizer » VIN: НОМЕР_1 , реєстраційний знак НОМЕР_2 ( країна реєстрація - Російська Федерація).

Враховуючи вищенаведене, громадянин ОСОБА_1 мав ввезти в Україну автомобіль « Toyota Land Cruizer » VIN: НОМЕР_1 , реєстраційний знак НОМЕР_2 після сплати всіх митних платежів, які відповідно до закону підлягають сплаті при імпорті даного транспортного засобу.

Таким чином, громадянин ОСОБА_1 вчинив протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів, а саме використав транспортний засіб, стосовно якого надано пільги щодо сплати митних платежів, в інших цілях, ніж ті, у зв`язку з якими було надано такі пільги. Сума митних платежів, які відповідно до закону підлягають сплаті при імпорті даного транспортного засобу станом на 03.07.2018року складає 727597, 35грн ( а.с. 9-9зв.).

Відповідно до Розрахунку платежів загальна вартість ввезеного товару у валюті складає 25 000( двадцять п`ять тисяч) доларів США, загальна вартість у гривнях 655 817 ( шістсот п`ятдесят п`ять тисяч вісімсот сімнадцять ) гривень 30 копійок.

За даними Диспечера ЗМК та пасажирського пункту пропуску ОСОБА_1 на підставі паспорту НОМЕР_5 03.07.2018року заїхав на митну територію України на автомобілі « Toyota Land Cruizer » VIN: НОМЕР_1 , реєстраційний знак НОМЕР_2 з метою особистого користування в режимі « тимчасове ввезення до одного року » ( а.с. 87).

Вказану постанову позивач вважає необґрунтованою, такою, що винесена без наявності на то підстав з неправильним застосуванням норм матеріального права, з викривленням обставин справи, у зв`язку з чим такою, що підлягає скасуванню. Також, позивач вважає, що звинувачення базується на припущеннях і матеріалами справи не доведено.

Так, на розгляд суду позивачем було надано довідку ФОП ОСОБА_4 відповідно до якої 05.07.2018року на автомобілі « Toyota Land Cruizer » VIN: НОМЕР_1 , реєстраційний знак НОМЕР_2 вийшла з ладу автоматична коробка передач і автомобіль з 05.07.2018року по цей час перебуває на станції технічного обслуговування за адресою: АДРЕСА_1 ( а.с. 28).

Згідно посвідки на постійне місце проживання в Україні № НОМЕР_4 виданої 09.07.2014року органом видачі 5101, позивач на час виникнення спірних правовідносин був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 ( а.с 23).

Відповідно до паспорту НОМЕР_5 виданого НОМЕР_6, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є громадянином Російської Федерації ( а.с.21) та відповідно до довідки про реєстрацію зареєстрований разом з дружиною за адресою: АДРЕСА_3 ( а.с.25).

Крім того, ОСОБА_1 є пенсіонером з 21.09.2011року та отримує пенсію в Управлінні пенсійного фонду у м. Ноябрьськ Російської Федерації ( а.с.24).

Відповідно до протоколу опитування в справі про порушення митних правил № 2269/80700/19 від 17.11.2019року вбачається, що ОСОБА_1 під час його опитування зазначив, що він є громадянином Російської Федерації і має там постійне місце проживання за адресою: АДРЕСА_4 .

За сімейними обставинами йому доводилось часто їздити на Україну і перебувати тривалий час. Для спрощення проходження процедури проходження митних процедур він оформив довідку на постійне місце проживання в Україні, яку отримав 09.07.2014року.

Для в`їзду і виїзду він завжди надав обидва документи, а саме паспорт громадянина Російської Федерації та посвідку на постійне місце проживання в Україні.

Також, коли він в`їхав 03.07.2018року на митну територію України в зоні діяльності Сумської митниці ДФС, показав співробітнику митниці технічний паспорт на автомобіль, паспорт громадянина Російської Федерації та посвідку на постійне місце проживання в Україні. При цьому повідомив інспектору, що збирається через неділю виїхати до Республіки Молдова. Під час митного оформлення інспектор митниці вводив якісь відомості в комп`ютер, що це були за відомості і в якому режимі він проводив оформлення ОСОБА_1 не бачив через відсутність такої можливості.

Однак, коли ОСОБА_1 заїхав на Україну , у нього виникли проблеми на автомобілі « Toyota Land Cruizer » VIN: НОМЕР_1 , реєстраційний знак НОМЕР_2 , так як вийшла з ладу автоматична коробка передач і автомобіль з 05.07.2018року по цей час перебуває на станції технічного обслуговування за адресою: АДРЕСА_1 .

31.08.2019року йому необхідно було виїхати до Російської Федерації, але враховуючи, що автомобіль експлуатувати не було можливим, він разом із дружиною поїхали на автобусі.

Так, 01.09.2019року на митниці він знов пред`явив всі документи які посвідчують його особу. Після чого співробітники митниці запропонували йому вийти з автобуса з всіма речами. Приблизно о 02:00 годині 01.09.2019року співробітник митниці спитав в нього скільки приблизно коштує його автомобіль, на що він відповів, що приблизно його автомобіль коштує 25 000 доларів США.

Статтею 489 МК України визначено, що посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з статтею 495 МК України доказами у справі про порушення митних правил є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюються наявність або відсутність порушення митних правил, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Такі дані встановлюються: 1) протоколом про порушення митних правил, протоколами процесуальних дій, додатками до зазначених протоколів; 2) поясненнями свідків; 3) поясненнями особи, яка притягується до відповідальності; 4) висновком експерта; 5) іншими документами (належним чином завіреними їх копіями або витягами з них) та інформацією, у тому числі тими, що перебувають в електронному вигляді, а також товарами - безпосередніми предметами порушення митних правил, товарами із спеціально виготовленими сховищами (тайниками), що використовувалися для приховування безпосередніх предметів порушення митних правил від митного контролю, транспортними засобами, що використовувалися для переміщення безпосередніх предметів порушення митних правил через митний кордон України.

Посадова особа органу доходів і зборів, яка здійснює провадження у справі про порушення митних правил, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Відповідно до статті 458 МК України порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх органам доходів і зборів для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на органи доходів і зборів цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

Положеннями статті 485 МК України визначено, що особа притягається до відповідальності у разі заявлення в митній декларації з метою неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру неправдивих відомостей щодо істотних умов зовнішньоекономічного договору (контракту), ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача товару, неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості, та/або надання з цією ж метою органу доходів і зборів документів, що містять такі відомості, або несплата митних платежів у строк, встановлений законом, або інші протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів, а так само використання товарів, стосовно яких надано пільги щодо сплати митних платежів, в інших цілях, ніж ті, у зв`язку з якими було надано такі пільги.

Тобто, для притягнення до відповідальності, згідно статті 485 Митного кодексу України необхідно доведення факту вчинення протиправних дій, спрямованих на ухилення від сплати митних платежів та наявність прямого умислу мети вказаних дій, яка прямо передбачена диспозицією статті.

Невід`ємною ознакою суб`єктивної сторони правопорушень, передбачених цією статтею є наявність умислу у декларанта на «ухилення від сплати митних платежів», яка виникла до або в момент декларування товару (проходження митного контролю). Без наявності цієї ознаки суб`єктивної сторони немає наявності складу правопорушення за цією статтею.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду у складі Касаційного адміністративного суду, викладеної в постановах від 06 червня 2018 року по справі №607/1866/17 та № 607/2391/17, для притягнення до відповідальності, згідно зі статтею 485 Митного кодексу України, необхідно доведення факту заявлення в митній декларації, в даному випадку неправдивих відомостей та/або надання документів, що містять неправдиві відомості та наявність прямого умислу.

За змістом статті 10 Кодексу України про адміністративні правопорушення, адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Згідно з статтею 103 МК України тимчасове ввезення - це митний режим, відповідно до якого іноземні товари, транспортні засоби комерційного призначення ввозяться для конкретних цілей на митну територію України з умовним повним або частковим звільненням від оподаткування митними платежами та без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності і підлягають реекспорту до завершення встановленого строку без будь-яких змін, за винятком звичайного зносу в результаті їх використання.

Так, безпосереднім об`єктом правопорушення, передбаченого ст. 485 МК України, є суспільні відносини, які посягають на порядок використання пільгового митного режиму щодо ввезених товарів на митну територію України.

В оскаржуваній постанові вказано про порушення позивачем статті 380 МК України, яка встановлює правила тимчасового ввезення транспортних засобів особистого користування на митну територію України, як громадянами-резидентами так і громадянами-нерезидентами.

Відповідно до частини 2 статті 380 МК України транспортні засоби особистого користування, що тимчасово ввозяться на митну територію України громадянами-нерезидентами, не підлягають письмовому декларуванню та звільняються від подання документів, що видаються державними органами, уповноваженими здійснювати види контролю, зазначені у статті 319 цього Кодексу. Пропуск таких транспортних засобів через митний кордон України здійснюється без застосування до них заходів гарантування, передбачених розділом X цього Кодексу. Пальне, що міститься у звичайних (встановлених заводом-виробником) баках зазначених транспортних засобів, не підлягає письмовому декларуванню та не є об`єктом оподаткування митними платежами.

Згідно з пунктом 3 частини 1 статті 292 МК України митні платежі не сплачуються у разі якщо, при ввезенні товарів на митну територію України або вивезенні товарів з митної території України товари були поміщені у митний режим, який відповідно до положень Митного кодексу України не передбачає сплату митних платежів, на період дії цього режиму та при виконанні умов, що випливають з такого режиму.

Відповідно до пункту 50 частини 1 статті 4 МК України резиденти - це фізичні особи: громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які мають постійне місце проживання в Україні, у тому числі ті, які тимчасово перебувають за кордоном.

Підпунктом "в" пункту 33 частини 1 статті 4 МК України визначено, що нерезиденти - фізичні особи: іноземці та особи без громадянства, громадяни України, які мають постійне місце проживання за межами України, у тому числі ті, які тимчасово перебувають на території України;

Відповідно до п. 14.1.213 ст. 14 Податкового кодексу України резиденти - це: а) юридичні особи та їх відокремлені особи, які утворені та провадять свою діяльність відповідно до законодавства України з місцезнаходженням як на її території, так і за її межами; б) дипломатичні представництва, консульські установи та інші офіційні представництва України за кордоном, які мають дипломатичні привілеї та імунітет; в) фізична особа - резидент - фізична особа, яка має місце проживання в Україні.

У разі якщо фізична особа має місце проживання також в іноземній державі, вона вважається резидентом, якщо така особа має місце постійного проживання в Україні; якщо особа має місце постійного проживання також в іноземній державі, вона вважається резидентом, якщо має більш тісні особисті чи економічні зв`язки (центр життєвих інтересів) в Україні. У разі якщо державу, в якій фізична особа має центр життєвих інтересів, не можна визначити, або якщо фізична особа не має місця постійного проживання у жодній з держав, вона вважається резидентом, якщо перебуває в Україні не менше 183 днів (включаючи день приїзду та від`їзду) протягом періоду або періодів податкового року.

Достатньою (але не виключною) умовою визначення місця знаходження центру життєвих інтересів фізичної особи є місце постійного проживання членів її сім`ї або її реєстрації як суб`єкта підприємницької діяльності.

Якщо неможливо визначити резидентський статус фізичної особи, використовуючи попередні положення цього підпункту, фізична особа вважається резидентом, якщо вона є громадянином України.

Якщо всупереч закону фізична особа - громадянин України має також громадянство іншої країни, то з метою оподаткування цим податком така особа вважається громадянином України, який не має права на залік податків, сплачених за кордоном, передбаченого цим Кодексом або нормами міжнародних угод України.

Якщо фізична особа є особою без громадянства і на неї не поширюються положення абзаців першого - четвертого цього підпункту, то її статус визначається згідно з нормами міжнародного права.

Достатньою підставою для визначення особи резидентом є самостійне визначення нею основного місця проживання на території України у порядку, встановленому цим Кодексом, або її реєстрація як самозайнятої особи.

Судом встановлено, що відповідно до паспорту НОМЕР_5 виданого НОМЕР_6, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є громадянином Російської Федерації ( а.с.21) та відповідно до довідки про реєстрацію зареєстрований разом з дружиною ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_3 ( а.с.25).

На підставі договору про передачу квартири у власність від 25.04.1996року ОСОБА_5 належить квартира за адресою: АДРЕСА_3 у долеву власність ( а.с.26-27).

Крім того, ОСОБА_1 є пенсіонером з 21.09.2011року та отримує пенсію в Управлінні пенсійного фонду у м. Ноябрьськ Російської Федерації ( а.с.24).

Також, при проходженні митного контролю ОСОБА_1 , вважаючи себе нерезидентом, вибрав для себе канал митного контролю « червоний коридор » , що підтверджується контрольним талоном серії ТАК № 2027092, що в свою чергу відповідно до ст. 366 МК України передбачає заповнення митної декларації, проведення необхідних митних формальностей та сплати митних платежів.

Таким чином, Позивач у розумінні Митного кодексу України є нерезидентом України, та не може нести адміністративну відповідальність, як резидент України, за порушення митних правил за ознаками ст. 485 МК України.

Крім того, оскільки Позивач є нерезидентом України, тому, незалежно від того, який паспорт ним було пред`явлено при митному оформленні транспортного засобу, він звільняється від сплати митних платежів за тимчасове ввезення транспортного засобу особистого користування на територію України.

З огляду на зазначене висновок митного органу, що Позивачем вчинено протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів, є необґрунтованим.

Так, стаття 19 Конституції України визначає, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України.

Більш того, вартість митних платежів розрахована « Розрахунком платежів », яка стала підставою для визначення штрафу в розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів, накладеного на позивача відповідно до оскаржуваної постанови.

Однак « Розрахунок платежів » митного органу не є належним доказом у справі про порушення митних правил, оскільки не містить точного розрахунку митних платежів по вказаному транспортному засобу.

Так, методикою товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобі затвердженою наказом Міністерства юстиції від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092, зареєстрованою Міністерстві юстиції України 24 липня 2003 року № 1074/8395 у пункті 1. вказано, що у разі відсутності цінових даних колісних транспортних засобів (далі - КТЗ) довідковій літературі, зокрема зазначеній у додатку 8, а також у разі наявності обставин зумовлених змінами економічного стану країни, що супроводжуються різкими коливаннями на КТЗ, та в інших випадках, коли застосування довідкових даних є неможливим, допускається використання даних обмеженого ринку КТЗ. У такому випадку інформація про ціни наш КТЗ чи КТЗ, які були в користуванні, може бути отримана з каталогів, комп`ютерних програм прайс-листів дилерів виробників і торговельних фірм, а також із спеціалізованих для продажу КТЗ періодичних видань.

Пунктом 7.53.5 Методики, дозволяється використання ресурсів мережі Інтернет, довідкові дані, які використовуються під час оцінки отримані з ресурсів мережі Інтернет повинні бути роздруковані із зазначенням дати отримання інформації .

Відповідачем не дотримано вимог Методики.

Отже, враховуючи, що позивачем не надавались відповідачу документи про придбання вказаного транспортного засобу із зазначенням його вартості, то визначення відповідачем митної вартості цього автомобіля в процедурі розгляду справи про порушення митних правил могло бути здійснено шляхом проведення експертного дослідження.

Однак, матеріали справи не містять відомостей щодо звернення митних органів до експертів авто - товарознавців, докази того, що відповідачем було проведено відповідне експертне дослідження вартості вказаного автомобіля, під час якого було б враховано технічний стан автомобіля, його комплектація та пробіг, визначені джерела інформації про вартість аналогічних автомобілів, у матеріалах справи також відсутні, і відповідач на такі обставини не посилається.

Відтак, суд вважає, що відповідач без належного обґрунтування розрахунку взяв до уваги інформацію, наявну в службовій записці.

Аналізуючи фактичні обставини справи та наведені вище норми, суд дійшов висновку, що оскільки відповідачем не доведено правильність заявленої митної вартості автомобіля, уповноваженою посадовою особою митного органу не в повній мірі були виконані вимоги статті 489 МК України та не встановлено усіх обставин, які мають значення для правильного вирішення справи.

Слід зауважити, що на Слобожанську митницю Державної митної служби України, як суб`єкта владних повноважень відповідно до ч. 2ст. 77 КАС України, покладено обов`язок доказування в адміністративному суді правомірності прийнятих нею рішень.

Однак, суд звертає увагу на те, що митним органом не перевірено аргументи Позивача про те, що він є нерезидентом, що позивач використовував транспортний засіб з урахуванням синтаксичного тлумачення слів «використання» та «користування» і різниці між ними; що позивач був обізнаним про режим ввезення, під яким перебував транспортний засіб; що позивач діяв умисно, з метою ухилення від сплати податків.

Вказані обставини у своїй сукупності дають підстави дійти висновку про передчасність винесення відповідачем оскаржуваної постанови, оскільки митним органом не було вчинено всіх необхідних заходів, дотримання яких гарантувало б правомірність останньої.

Таким чином, враховуючи, що з матеріалів справи неможливо достовірно встановити митний режим ввезення автомобіля, розмір митної вартості автомобіля, розмір митних платежів і розмір штрафу, а також умисел на ухилення від сплати митних платежів позивача, суд дійшов висновку про скасування постанови у справі про порушення митних правил № 2269/80700/19 від 18 лютого 2020 року винесену виконуючим обов`язки заступника начальника Слобожанської митниці Держмитслужби Нікулеску Миколою Івановичем та закриття справи.

Відповідно до п.3 ч.3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, зокрема скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Керуючись ст.ст. 5, 9, 72, 77, 90, 94, 229, 242, 245, 246, 250, 255, 271, 286, 295 КАС України, суд

У Х В А Л И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Слобожанської митниці Державної митної служби України про скасування постанови в справі про порушення митних правил - задовольнити.

Скасувати постанову Слобожанської митниці Державної митної служби України у справі про порушення митних правил № 2269/80700/19 від 18 лютого 2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення порушення митних правил, передбачене ст. 485 Митного кодексу України, якою накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів, що на день вчинення правопорушення становить 2 182 792 ( два мільона сто вісімдесят дві тисячі сімсот девяносто дві гривні) 05 копійок.

Адміністративну справу № 2269/80700/19 від 18 лютого 2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення порушення митних правил, передбачених ст. 485 Митного кодексу України - закрити.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом десяти днів з дня його проголошення до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Н.М. Тончева