Справа № 2а-1983/11/2670
Суддя: Бояринцева М.А.
Дата ухвалення: 2020-04-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

21 квітня 2020 року м. Київ № 2а-1983/11/2670

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі: судді Бояринцевої М.А., розглянувши в порядку письмового провадження заяву ОСОБА_1 про забезпечення виконання судового рішення у справі

за позовомОСОБА_1
доВасильківського міського відділу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Київській області
про зобов`язання вчинити дії,
В С Т А Н О В И В:

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 20.09.2012 позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано протиправними дії та бездіяльність Васильківського міського відділу Головного Управління МВС України в Київській області щодо неналежного розгляду заяви ОСОБА_1 від 18.09.2008.

Зобов`язано Васильківський міський відділ Головного управління МВС України в Київській області розглянути належним чином заяву ОСОБА_1 від 18.09.2008 та повідомити її про результати перевірки заяви і суті прийнятого рішення.

Зобов`язано Васильківський міський відділ Головного управління МВС України в Київській області публічно вибачитись перед ОСОБА_1 відповідно до вимог ст. 25 Закону України "Про міліцію", за дії працівників міліції, які полягали у незаконному затриманні ОСОБА_1 19.04.1999.

06.11.2012 на виконання постанови Окружного адміністративного суду міста Києва видано виконавчий лист.

30.03.2020 від позивачки надійшла заява у відповідності до вимог частини шостої статті 373 Кодексу адміністративного судочинства України про забезпечення виконання судового рішення, в якій позивачка просить суд:

заборонити Васильківському міському відділу Головного Управління МВС України в Київській області та його правонаступнику, представникам, службовим і посадовим особам вчиняти дії щодо перешкоджання у виконанні, ухилення та не виконання постанови Окружного адміністративного суду міста Києва від 20.09.2012 у справі № 2а-1983/11/2670;

заборонити Васильківському міському відділу Головного Управління МВС України в Київській області та його правонаступнику, представникам, службовим і посадовим особам вчиняти дії щодо повідомлення та надання будь-кому та в будь-якій формі інформації про неможливість виконання постанови Окружного адміністративного суду міста Києва від 20.09.2012 у справі № 2а-1983/11/2670;

заборонити відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) вчиняти дії щодо завершення виконавчого провадження ВП № 40318393 з виконання виконавчого листа № 2а-1983/12/2670 виданого 05.11.2012 Окружним адміністративним судом міста Києва, без перевірки повного та фактичного виконання постанови Окружного адміністративного суду міста Києва від 20.09.2012 у справі № 2а-1983/11/2670.

Виконання судового рішення як завершальна стадія судового провадження є невід`ємним елементом права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до Конституції України основними засадами судочинства є обов`язковість судового рішення (стаття 129), суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд (стаття 129-1).

Зазначені норми Конституції України знайшли своє відображення в процесуальному законодавстві України. Так, статтею 14 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що судове рішення, яким закінчується розгляд справи в адміністративному суді, ухвалюється іменем України. Судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

У відповідності до частини 6 статті 373 Кодексу адміністративного судочинства України за заявою особи, на користь якої ухвалено рішення, суд з метою забезпечення виконання рішення суду може вжити заходів, передбачених статтею 151 цього Кодексу.

Частиною 1 статті 151 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

При цьому, з аналізу наведених норм права суд зазначає, що забезпечення виконання рішення суду - це вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача проти несумлінних дій відповідача, що гарантує реальне виконання позитивно прийнятого рішення.

Обов`язковою умовою застосування заходів забезпечення виконання рішення суду є достатнє обґрунтування того, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду.

При цьому, позивач повинен обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення виконання рішення суду, у зв`язку із чим, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення виконання рішення суду.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 29.06.2006р. у справі "Пантелеєнко проти України" зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

У рішенні від 31 липня 2003 року у справі "Дорани проти Ірландії" Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття "ефективний засіб" передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права.

В обгрунтування поданої заяви позивач зазначає, що триваюче невиконання відповідачем постанови Окружного адміністративного суду міста Києва від 20.09.2012 призводить до триваючого порушення її законних прав та інтересів. При цьому, позивач вказує, що 04.03.2020 на особистому прийомі в заступника Міністра юстиції з питань виконавчої служби Гайченка А.В. було подано скаргу стосовно можливого викрадення, втрати оригіналу матеріалів виконавчого провадження № 40318393.

Разом з тим, суд звертає увагу позивача, що подана позивачем заява не містить доказів вчинення Васильківським міським відділом Головного Управління МВС України в Київській області дій щодо перешкоджання певним особам виконувати постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 20.09.2012 у справі № 2а-1983/11/2670 або надання будь-кому та в будь-якій формі інформації про неможливість виконання постанови суду. Доказів заміни боржника правонаступником заява також не містить.

Таким чином, заявлені позивачем вимоги є передчасними.

При цьому, підстав для заборони відповідачу ухилятись від виконання рішення суду суд також не вбачає, оскільки обов"язок відповідача виконати рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 20.09.2012 закріплений в Конституції України.

Щодо вимоги позивача в частині заборони відділу примусового виконання рішень Управлінню забезпечення примусового виконання рішень у Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) вчиняти дії щодо завершення виконавчого провадження ВП № 40318393 з виконання виконавчого листа № 2а-1983/12/2670 виданого 05.11.2012 Окружним адміністративним судом міста Києва, без перевірки повного та фактичного виконання постанови Окружного адміністративного суду міста Києва від 20.09.2012 у справі № 2а-1983/11/2670, суд зазначає наступне.

Як вбачається із заяви позивача, постановою від 10.01.2020 виконавче провадження № 40318393 прийнято головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ).

Обставин щодо вчинення головним державним виконавцем дій, які б унеможливлювали подальше виконання рішення суду, позивач не наводить.

Таким чином, за результатами розгляду заяви позивача, судом не встановлено, що невжиття заходів забезпечення виконання судового рішення у спосіб обраний позивачем може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду. Одночасно, судом не встановлено, що обраний позивачем спосіб захисту зможе гарантувати реальне виконання позитивно прийнятого рішення.

За таких обставин, суд не вбачає підстав для забезпечення виконання судового рішення у спосіб обраний позивачем, а тому заява позивача визнається такою, що задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 151, 256, 373 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

У Х В А Л И В :

Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення виконання судового рішення - постанови Окружного адміністративного суду міста Києва від 20.09.2012.

Ухвала набирає законної сили відповідно до ст. 256 КАС України та оскарженню не підлягає.

Суддя М.А. Бояринцева