Справа № 120/669/20-а
Суддя: Яремчук Костянтин Олександрович
Дата ухвалення: 2020-04-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

23 квітня 2020 р. Справа № 120/669/20-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Яремчука Костянтина Олександровича, розглянувши у письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Вінницькій області про визнання протиправними та скасування вимог про сплату боргу,

ВСТАНОВИВ:

19 лютого 2019 року до Вінницького окружного адміністративного суду в інтересах ОСОБА_1 звернулася його представник ОСОБА_2 з адміністративним позовом до Головного управління ДФС у Вінницькій області, Головного управління ДПС у Вінницькій області про визнання протиправними та скасування вимог про сплату боргу (недоїмки).

Обґрунтовуючи позовні вимоги, представник позивача зазначила, що 27 грудня 2019 року ОСОБА_1 дізнався про перебування на виконанні у Замостянському відділі державної виконавчої служби міста Вінниці Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області виконавчих проваджень №59527356 та №60266013 щодо примусового виконання вимог контролюючих органів від 08 листопада 2018 року №Ф-6278-17у про сплату заборгованості з єдиного внеску у розмірі 15819,54 гривень та №Ф-6278-17у від 16 липня 2019 року щодо сплати заборгованості з єдиного внеску у розмірі 5211,36 гривень.

Представник позивача вважає дані вимоги протиправними, оскільки ОСОБА_1 не має статусу фізичної особи-підприємця, про що свідчить відсутність відомостей про його реєстрацію фізичною особою-підприємцем у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Ухвалою від 24 лютого 2020 року відкрито провадження в адміністративній справи та вирішено розгляд її здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

10 березня 2020 року представником відповідача подано відзив на позовну заяву, у якому зазначено, що згідно з даними підсистеми «Реєстрація ПП» інформаційної бази даних АІС «Податковий блок» ОСОБА_1 зареєстрований реєстраційною палатою Вінницької міської ради як фізична особа-підприємець 09 жовтня 2001 року, а з 31 грудня 2019 року йому присвоєно ознаку «пенсіонер за віком». Разом із тим, за даними інформаційної системи органів державної податкової служби за ОСОБА_1 рахується борг в сумі 21030,90 гривень. Відповідач вказує на те, що відповідно до пункту 2 частини 1 статті 7 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» єдиний внесок нараховується для платників, зазначених у пунктах 4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування), 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. У разі якщо таким платником не отримано дохід (прибуток) у звітному кварталі або окремому місяці звітного кварталу, такий платник зобов`язаний визначити базу нарахування, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому, сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску. Відтак, незалежно від того, чи здійснювалась підприємницька діяльність позивачем, він зобов`язаний сплачувати єдиний внесок в розмірі мінімального страхового внеску.

Крім того, 10 березня 2020 року представником Головного управління ДПС у Вінницькій області подано клопотання про заміну відповідача його правонаступником, за результатом розгляду якого ухвалою суду від 12 березня 2020 року замінено відповідача в особі Головного управління ДФС у Вінницькій області його правонаступником, яким є Головне управління ДПС у Вінницькій області.

Зважаючи на те, що розгляд цієї справи здійснюється в порядку письмового провадження, суд при ухваленні даного рішення зважає на положення частини 4 статті 243 Кодексу адміністративного судочинства України, якою передбачено, що судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

Разом із тим, слід враховувати приписи частини 5 статті 250 Кодексу адміністративного судочинства України, згідно із якими датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Відтак, аналіз приписів статей 243 та 250 Кодексу адміністративного судочинства України дає підстави для висновку, що у разі постановлення рішення у письмовому провадженні воно має бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення строку розгляду відповідної справи; при цьому, дата ухвалення рішення в порядку письмового провадження має співпадати із датою складення повного рішення.

З огляду на те, що ухвалою від 24 лютого 2020 року вирішено розгляд цієї справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (тобто в письмовому провадженні), тому повний текст рішення складено до закінчення строку, встановленого частиною 1 статті 258 Кодексу адміністративного судочинства України.

Дослідивши матеріали адміністративної справи та оцінивши наявні у ній докази в їх сукупності, суд встановив наступне.

08 листопада 2018 року Головним управлінням ДФС у Вінницькій області сформовано вимогу №Ф-6278-17у, якою ОСОБА_1 зобов`язано сплатити заборгованість (недоїмку) з єдиного внеску в розмірі 15819,54 гривень.

16 липня 2019 року Головним управлінням ДПС у Вінницькій області сформовану іншу вимогу №Ф-6278-17у, якою вимагалося сплатити заборгованість (недоїмку) у розмірі 5211,36 гривень.

Заявою Головного управління ДФС у Вінницькій області від 20 лютого 2019 року передано до Замостянського відділу державної виконавчої служби міста Вінниці для примусового виконання вимогу про сплату боргу №Ф-6278-17у від 08 листопада 2018 року.

Іншою заявою Головного управління ДПС у Вінницькій області від 27 вересня 2019 року передано до Замостянського відділу державної виконавчої служби міста Вінниці для примусового виконання вимогу про сплату боргу №Ф-6278-17у від 16 липня 2019 року.

Постановою державного виконавця Замостянського відділу державної виконавчої служби міста Вінниці від 17 липня 2019 року відкрито виконавче провадження серії ВП №59527356 щодо примусового виконання вимоги №Ф-6278-17у від 08 листопада 2018 року.

Постановою головного державного виконавця Замостянського відділу державної виконавчої служби міста Вінниці від 16 жовтня 2019 року відкрито виконавче провадження серії ВП №60266013 щодо примусового виконання вимоги №Ф-6278-17у від 16 липня 2019 року.

23 жовтня 2019 року головним державним виконавцем Замостянського відділу державної виконавчої служби міста Вінниці винесено постанову про об`єднання виконавчих проваджень №59527356 та №60266013 в зведене виконавче провадження №60402436.

23 грудня 2020 року позивач звернувся із заявою до Замостянського відділу державної виконавчої служби міста Вінниці щодо ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження №60402436. В ході ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження позивачеві стало відомо про вимоги контролюючого органу №Ф-6278-17у від 08 листопада 2018 року та №Ф-6278-17у від 16 липня 2019 року, про що свідчить напис "Копії матеріалів отримав 27.12.2019 р.".

02 січня 2020 року представник позивача звернувся до Державної податкової служби України зі скаргою щодо скасування вимог про сплату боргу від 08 листопада 2018 року та від 16 липня 2019 року.

Проте, рішенням Державної податкової служби України від 06 лютого 2020 року вих. №4729/6/99-00-08-06-01-06 скаргу залишено без розгляду.

Разом із тим, як свідчить витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, що сформований станом на 18 лютого 2020 року, у ньому відсутні відомості щодо реєстрації ОСОБА_1 фізичною особою-підприємцем.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли, суд зважає на таке.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку, визначено Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" (надалі - Закон).

Пунктом 2 частини 1 статті 1 Закону визначено, що єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Статтею 4 Закону встановлено перелік осіб, які відносяться до платників єдиного внеску. Так, відповідно до пункту 1 частини 1 вказаної статті до платників єдиного внеску відносяться фізичні особи-підприємці, в тому числі і ті, які обрали спрощену систему оподаткування.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 7 Закону єдиний внесок нараховується для платників, зазначених у пунктах 4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування), 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску на місяць. У разі якщо таким платником не отримано дохід (прибуток) у звітному кварталі або окремому місяці звітного кварталу, такий платник зобов`язаний визначити базу нарахування, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску

Пунктом 3 частини статті 7 Закону передбачено, що для платників, зазначених у пункті 4 частини першої статті 4 цього Закону, які обрали спрощену систему оподаткування, єдиний внесок нараховується на суми, що визначаються такими платниками самостійно для себе, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.

Системний аналіз наведених вище норм свідчить про те, що зареєстровані в установленому чинним законодавством порядку фізичні особи-підприємці є платниками єдиного внеску незалежно від того, на якій системі оподаткування перебувають. Разом із тим, розмір єдиного внеску залежить від розміру отриманого підприємцем доходу (прибутку) у звітному кварталі або окремому місяці звітного кварталу. Законодавцем передбачено обов`язок платника єдиного внеску сплатити єдиний внесок навіть при умові неотримання ним доходу (прибутку) у звітному кварталі або окремому місяці звітного кварталу. Але в будь-якому разі передбачено, що сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.

Разом із тим, як свідчать матеріали справи, ОСОБА_1 не зареєстрований як фізична особа-підприємець, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, сформованим станом на 18 лютого 2020 року.

Відсутність даних в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань щодо реєстрації позивача як фізичної особи-підприємця свідчить про безпідставність формування контролюючими органами вимог про сплату боргу (недоїмки) від 08 листопада 2018 року №Ф-6278-17у та від 16 липня 2019 року, адже відсутність у реєстрі такої інформації є доказом того, що позивач не має статусу фізичної особи-підприємця.

Посилання представника відповідача у відзиві на позовну заяву як на підставу для відмови у задоволенні позову на те, що наявною у податкового органу інформацією підтверджується факт реєстрації ОСОБА_1 фізичною особою-підприємцем, не підтверджено будь-якими доказами.

З урахуванням наведеного суд доходить висновку, що вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 08 листопада 2018 року №Ф-6278-17у та від 16 липня 2019 року №Ф-6278-17, що сформовані Головним управлінням ДФС у Вінницькій області та Головним управлінням ДПС у Вінницькій області відповідно, є протиправними та підлягають скасуванню, оскільки факт реєстрації ОСОБА_1 фізичною особою-підприємцем у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань не доведено.

Відтак, позовні вимоги щодо визнання протиправними та скасування вимоги Головного управління ДФС у Вінницькій області від 08 листопада 2018 року №Ф-6278-17у щодо сплати заборгованості з єдиного внеску у розмірі 15819,54 гривень та вимоги Головного управління ДПС у Вінницькій області від 16 липня 2019 року №Ф-6278-17у щодо сплати заборгованості з єдиного внеску у розмірі 5211,36 гривень є обгрунтованими та підлягають задоволенню.

Відповідно до статей 9, 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно зі статтею 90 цього Кодексу оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

При цьому, в силу положень частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності свого рішення та докази, надані позивачем, суд доходить висновку, що позовну заяву належить задовольнити.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зважає на положення статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, частиною 1 якої визначено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Як свідчать матеріали справи, позивач при зверненні до суду сплатив судовий збір в розмірі 1681,60 гривень, що підтверджується квитанцією №ПН3712648 від 18 лютого 2020 року.

Відтак, на користь позивача слід стягнути суму сплаченого судового збору у розмірі 1681,60 гривень за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Вінницькій області.

Керуючись статтями 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 243, 245, 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України,

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Визнати протиправною та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф-6278-17у, що сформована Головним управлінням ДФС у Вінницькій області 08 листопада 2018 року.

Визнати протиправною та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф-6278-17у, що сформована Головним управлінням ДПС у Вінницькій області 16 липня 2019 року.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Вінницькій області витрати, пов`язані з оплатою судового збору, в розмірі 1681 (однієї тисячі шістсот вісімдесят однєї) гривні 60 копійок.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 КАС України.

Відповідно до частини 1 статті 295 КАС України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строк апеляційного оскарження продовжується на строк дії такого карантину (пункт 3 розділу VI "Прикінцеві положення" Кодексу адміністративного судочинства України).

Позивач: ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 )

Відповідач: Головне управління ДПС у Вінницькій області (місцезнаходження: 21028, м. Вінниця, Хмельницьке шосе, 7; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України: 43142454)

Рішення у повному обсязі складено 23.04.2020

Суддя Яремчук Костянтин Олександрович