Справа № 201/9132/19(2-а/201/34/2020)
Суддя: Головко О.В.
Дата ухвалення: 2020-04-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

23 квітня 2020 року м. Дніпросправа № 201/9132/19

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Головко О.В. (доповідач),

суддів: Суховарова А.В., Ясенової Т.І.,

перевіривши у м. Дніпрі апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції Національної поліції України

на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 04 лютого 2020 року (суддя Антонюк О.А.) в адміністративній справі

за позовом ОСОБА_1

до Інспектора патрульної поліції роти № 4 батальйону № 2 Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України лейтенанта поліції Гогуна Руслана Володимирович

про скасування постанови, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 у серпні 2019 року звернулася до суду з позовом, в якому просила: визнати дії інспектора Управління патрульної поліції у Дніпропетровській області лейтенанта поліції Гогуна Руслана Володимировича протиправними та скасувати постанову серії ЕАВ № 1377967 від 30.07.2019 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 04 лютого 2020 року позов задоволено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Департамент патрульної поліції Національної поліції України подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та прийняти нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити в повному обсязі. Апеляційна скарга ґрунтується на тому, що судом першої інстанції не надано належної оцінки нормам чинного законодавства, що призвело до прийняття невірного рішення.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що Інспектором патрульної поліції роти № 4 батальйону № 2 Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України лейтенантом поліції Гогуном Русланом Володимировичем 30 липня 2019 року винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ЕАВ № 1377967, якою до ОСОБА_1 застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 грн. у зв`язку з вчиненням останньою адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а саме: здійснення проїзду на заборонений червоний сигнал, або миготливий, або два червоних миготливих сигнали, чим порушено п. 8.7.3 Правил дорожнього руху.

Не погодившись з вказаною постановою, ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом.

Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що істотне значення має та обставина, що у вказаний в постанові інспектором день і час позивач на вказаному автомобілі дійсно рухався по вказаній в постанові автомобільній дорозі, але позивач проїхав вказану в постанові ділянку дороги без порушень ПДР і правил обгону, перетину проїзду, перехрестя, знаку світлофора, зміни напрямку руху між смугами дороги чи інше, за таких обставин правил не порушував, а поліцейський же стверджує про навмисний рух на забороняючий (червоний, жовтий) сигнал світлофору транспортного засобу позивача в тому місці, не зазначаючи в оскаржуваній постанові чи дійсно він міг здійснювати вказане, з якою швидкістю рухався останній і як це зафіксовано, чи спричинило це якісь наслідки, чи може була створена аварійна ситуація чи інше (тобто не вказано точно або хоча б приблизно суть і об`єктивна сторона правопорушення). В самій постанові не відображено хто і куди та як їхав, пояснення на місці від порушника ніхто не відбирав, додатків до постанови немає, належних доказів про інше суду не надано, взагалі не вказано про якесь порушення і його суть. Тобто порушено принцип юридичної визначеності, а отже і права позивача. Постанова інспектора є незаконною та такою, що підлягає скасуванню з наступних підстав: в даній постанові під час встановлення обставин для повного та всебічного розгляду справи, згідно з вимогами ст. 251, 280 КУпАП у постанові немає даних чи були свідки правопорушення, дані цих осіб є відомостями, які мають зазначатися у постанові (сам характер порушення ПДР і його обставини, про які йде мова, говорить про неможливість його вчинення без свідків або доказів вище викладеного). У відповідності до ст. 251 КУпАП, пояснення цих осіб є доказами по справі. Відсутність у справі не тільки пояснень, але й даних свідків грубо протирічить вищезазначеним нормам та призводить до відсутності у справі передбачених законом доказів. В постанові навіть не вказано куди та звідки їхав позивач на своєму автомобілі, в якому напрямку проїхав ту ділянку дороги, здійснив обгін чи перетнув перехрестя, де його було зупинено та інше, чи була ввімкнена на автомобілі аварійна сигналізація і чому, тобто взагалі не зазначена об`єктивна сторона правопорушення в цій частині. Взагалі суть правопорушення і об`єктивна сторона скоєного не тільки не роз`яснені порушнику, але і не розписані в постанові і не зрозумілі з пояснень і заперечень проти позову.

Проте суд апеляційної інстанції доходить висновку про необґрунтованість таких висновків суду першої інстанції.

Відповідно до статті 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

Згідно з частиною 2 статті 122 КУпАП порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Відповідно до пп. «е» п. 8.7.3. Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001, сигнали світлофора мають такі значення: червоний сигнал, у тому числі миготливий, або два червоних миготливих сигнали забороняють рух.

Згідно з п. 8.10. Правил дорожнього руху у разі подання світлофором (крім реверсивного) або регулювальником сигналу, що забороняє рух, водії повинні зупинитися перед дорожньою розміткою 1.12 (стоп-лінія), дорожнім знаком 5.62 «Місце зупинки», якщо їх немає - не ближче 10 м до найближчої рейки перед залізничним переїздом, перед світлофором, пішохідним переходом, а якщо і вони відсутні та в усіх інших випадках - перед перехрещуваною проїзною частиною, не створюючи перешкод для руху пішоходів.

Відповідно до п. 8.11. ПДВ водіям, які в разі ввімкнення жовтого сигналу або підняття регулювальником руки вгору не можуть зупинити транспортний засіб у місці, передбаченому пунктом 8.10 цих Правил, не вдаючись до екстреного гальмування, дозволяється рухатися далі за умови забезпечення безпеки дорожнього руху.

Як вбачається з оскаржуваної постанови, 30 липня 2019 року об 11 год. 00 хв. у м. Дніпрі, водій транспортного засобу VOLKSWAGEN TOUAREG, номерний знак НОМЕР_1 , ОСОБА_1 проїхала перехрестя вулиць Набережна Заводська та Ударників на заборонений червоний сигнал світлофора, чим порушила п. 8.7.3. ПДР України.

ОСОБА_1 у позовній заяві зазначила, що під час перетину нею вказаного перехрестя, зелений сигнал світлофора тільки почав миготіти. Закінчувала проїзд перехрестя позивачка вже на жовтий сигнал світлофора, який в даному випадку дозволяє рухатись далі.

Відповідно до статті 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно зі статтею 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Статтею 72 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Частиною 2 статті 77 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Апелянтом на підтвердження правомірності оскаржуваної постанови до суду надано відеозапис, який підтверджує факт проїзду перехрестя позивачкою на червоний сигнал світлофору. Досліджений судом апеляційної інстанції відео-доказ дає можливість дійти висновку, що в той час, коли ОСОБА_1 під`їхала до перехрестя і розпочала переїзд останнього, вже загорівся червоний сигнал світлофора.

Пояснення Сівак Н.М. щодо продовження руху автомобіля на ввімкнений жовтий сигнал світлофора, що не є порушенням згідно з п. 8.11 ПДР, не можуть бути прийнятті судом апеляційної інстанції як обґрунтовані, оскільки відеозапис підтверджує увімкнення зеленого сигналу світлофора для транспортних засобів, які рухаються по вул. Ударників, в момент під`їзду ОСОБА_1 до перехрестя, що виключає можливість для останньої здійснити переїзд перехрестя на миготливий зелений чи жовтий сигнал світлофора.

Так само необґрунтованими колегія суддів знаходить й доводи позивача щодо незаконності розгляду адміністративної справи стосовно неї на місці зупинки транспортного засобу, чим порушено права ОСОБА_1 , адже відповідно до статті 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі. У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

З огляду на викладенні обставини суд апеляційної інстанції доходить висновку про доведеність факту порушення ОСОБА_1 . Правил дорожнього руху та обґрунтованість постанови у справі про адміністративне правопорушення серії ЕАВ № 1377967 від 30.07.2019.

При цьому безпідставними є висновки суду першої щодо недоведеності вини позивача у скоєнні адміністративного правопорушення, оскільки у постанові не відображено швидкість руху автомобіля, інформація щодо спричинення певних негативних наслідків, створення аварійної ситуації, не вказано напрямок руху автомобіля, здійснення обгону чи перетин перехрестя, де його було зупинено та інше, чи була ввімкнена на автомобілі аварійна сигналізація і чому.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що спірною постановою водія було притягнуто до адміністративної відповідальності у зв`язку з проїздом певної ділянки дороги на заборонений сигнал світлофору, а тому вищевказана інформація не є такою, що впливає на характер спірних правовідносин і має встановлюватися поліцейським.

Також необґрунтованим є висновок суду першої інстанції, що в самій постанові не відображено хто і куди їхав, пояснення на місці від порушника ніхто не відбирав, адже зміст оскаржуваної постанови та відео-доказ спростовують такий висновок.

Крім того, суд апеляційної інстанції звертає увагу на помилковість висновку суду першої інстанції про недоведеність вини позивача у зв`язку з відсутністю пояснень свідків, адже показання свідків можуть розглядатися лише як один з сукупності інших доказів, визначених статтею 251 КУпАП.

Інші докази надані відповідачем до суду, тоді як позивачем не надано жодного належного доказу у їх спростування.

Висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, що призвело до неправильного вирішення справи, а тому вбачаються підстави для скасування постанови та ухвалення нового судового рішення.

Керуючись ст.ст. 243, 317, 322 Кодексу адміністративного судочинства України суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції Національної поліції України задовольнити.

Рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 04 лютого 2020 року в адміністративній справі № 201/9132/19 скасувати.

У задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.

Постанова суду набирає законної сили з 23 квітня 2020 року та оскарженню не підлягає.

Головуючий - суддя О.В. Головко

суддя А.В. Суховаров

суддя Т.І. Ясенова