Справа № 280/989/20
Суддя: Лазаренко Максим Сергійович
Дата ухвалення: 2020-04-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

17 квітня 2020 року Справа № 280/989/20 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Лазаренка М.С., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) до Ліквідаційної комісії Апеляційного суду Запорізької області (69005, м.Запоріжжя, пр. Соборний, буд. 162; ), третя особа: Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (69057, м.Запоріжжя, пр. Соборний, буд. 158-Б; ) про визнання дій та бездіяльності протиправними, зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

13.02.2020 до Запорізького окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 (далі - позивач) до Ліквідаційної комісії Апеляційного суду Запорізької області (далі - відповідач), третя особа: Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (далі - третя особа), в якому позивач просить суд:

- визнати протиправними дії відповідача щодо видачі позивачу довідки №07-48/35 від 09.01.2020 року, обчисленою на підставі Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 №№1402-VIII (із змінами) про суддівську винагороду для обчислення місячного довічного грошового утримання судді у відставці, в якій суддівська винагорода обрахована виходячи з розміру посадового окладу суддівської винагороди відповідно до положень статті 133 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» №2453-VI д 07.07.2010 року і вказано, що посадовий становить 34863 гривні;

- визнати протиправною бездіяльність відповідача у вигляді відмови, викладеної у відповіді голови Ліквідаційної комісії Апеляційного суду Запорізької області від 03.02.2020 року № 01/26/20 щодо видачі позивачу довідки для перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці виходячи із реальної заробітної плати працюючого судді на відповідній посаді у розмірі 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року;

- зобов`язати відповідача направити до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області оновлену довідку про суддівську винагороду для перерахунку позивачу щомісячного довічного утримання судді у відставці виходячи із реального розміру суддівської винагороди працюючого судді на відповідній посаді, яким базовий розмір окладу судді апеляційного суду встановлений частиною третьою статті 135 «Про судоустрій і статус суддів» у розмірі 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року, відкликавши довідку №07-48/35 від 01.01.2020 року, в якій неправильно визначені складові розміри суддівської винагороди.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 08.09.2016 Постановою Верховної Ради України за заявою позивача його звільнено у відставку з посади судді Апеляційного суду Запорізької області. На підставі рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 01.11.2016, розпорядженням УПФ України в Дніпровському районі м. Запоріжжя № 802738 від 20.03.2017 позивачу зроблений перерахунок щомісячного довічного грошового утримання в розмірі 90% грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання та без оподаткування. Для здійснення перерахунку позивачу щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, 14.01.2020 за № 5/20 головою Ліквідаційної комісії Апеляційного суду Запорізької області була направлена до ГУ ПФУ в Запорізькій області заява позивача з довідкою про його суддівську винагороду від 09.01.2020 за 07-48/35, обчисленою на підставі Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VIII (із змінами), де вказано, що посадовий оклад працюючого судді на відповідній посаді становить 34 863 гривні, (що відповідає 15 прожиткових мінімумів, для працездатних осіб, встановлених на 01.01.2020 з урахуванням коефіцієнту 1,1). За відповіддю голови Ліквідаційної комісії Апеляційного суду Запорізької області від 03.02.2020 № 01/26/20 у довідці про суддівську винагороду позивача від 09.01.2020 за 07-48/35, яка була направлена до ГУ ПФУ в Запорізькій області складові (базові одиниці) становлять: посадовий оклад, виходячи з 15 прожиткових мінімумів, для працездатних осіб, встановлених на 01.01.2020 з урахуванням коефіцієнту 1,1 та доплата за вислугу років 60 % від посадового окладу. У відповіді голови Ліквідаційної комісії також зазначається, що розрахунок суддівської винагороди позивача здійснювався відповідно до положень статті 133 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» № 2453-VI від 07.07.2010, оскільки він пішов у відставку 08.09.2016, на підставі п. 25 розділу ХІІ «Прикінцевих та перехідних положень» Закону від 02.06.2016 № 1402-VIII (із змінами) йому відмовлено у видачі у відставці виходячи із реальної заробітної плати працюючого судді на відповідній посаді, яка становить 50 прожиткових мінімумів, для працездатних осіб, встановлених на 01.01.2020. Вважає таку бездіяльність протиправною та просить задовольнити заявлені позовні вимоги.

Ухвалою суду від 17.02.2020 відкрито спрощене позовне провадження в адміністративній справі №280/989/20. Повідомлено сторін про розгляд справи протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Відповідач позовні вимоги не визнав, надавши 13.03.2020 до суду відзив на позову заяву (вх.№11887), в якому зазначено, що оскільки позивач вийшов у відставку 08.09.2016, тобто до набрання чинності Законом №1402-VІІІ, розмір суддівської винагороди для нарахування йому щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці не може обчислюватися у розмірах визначених Законом №1402-VІІІ, та на час видачі відповідачем довідки №07-48/35 від 09.01.2020, обчислювався відповідно до ст. 133 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» №2453-VІ. Вважає, що визначений з 1 січня 2020 року базовий посадовий оклад судді апеляційного суду у розмірі 50 прожиткових мінімумів для нарахування Позивачу щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці не може застосовуватися, так як суперечить вищевикладеним нормам законодавства. У зв`язку з наведеним, просить відмовити у задоволенні заявлених позовних вимог.

Від третьої особи 28.02.2020 надійшли пояснення на позову заяву (вх.№9474), в яких пояснює, що оскільки позивач пішов у відставку 08.09.2016, тобто до набрання чинності Законом №1402, розмір суддівської винагороди для нарахування позивачу щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці обчислюється відповідно до ст. 133 Закону України «про судоустрій і статус суддів» №2453-VІ від 07.07.2010 (далі - Закону №2453-VІ). Просить відмовити у задоволенні заявлених позовних вимог.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд зазначає про таке.

08.09.2016 Постановою Верховної Ради України позивача, ОСОБА_1 , звільнено у відставку з посади судді Апеляційного суду Запорізької області.

На підставі рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 01.11.2016, розпорядженням управління Пенсійного фонду України в Дніпровському районі м.Запоріжжя № 802738 від 20.03.2017 позивачу зроблений перерахунок щомісячного довічного грошового утримання в розмірі 90% грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання та без оподаткування.

Для здійснення перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, 14.01.2020 за № 5/20 головою Ліквідаційної комісії Апеляційного суду Запорізької області була направлена до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області заява позивача з довідкою про суддівську винагороду ОСОБА_1 від 09.01.2020 за 07-48/35, обчисленою на підставі Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VIII (із змінами), де вказано, що посадовий оклад працюючого судді на відповідній посаді становить 34863 гривні, (що відповідає 15 прожиткових мінімумів, для працездатних осіб, встановлених на 01.01.2020 з урахуванням коефіцієнту 1,1).

За відповіддю голови Ліквідаційної комісії Апеляційного суду Запорізької області від 03.02.2020 № 01/26/20 у довідці про суддівську винагороду ОСОБА_1 від 09.01.2020 за 07-48/35, яка була направлена до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області складові (базові одиниці) становлять : посадовий оклад, виходячи з 15 прожиткових мінімумів, для працездатних осіб, встановлених на 01.01.2020 з урахуванням коефіцієнту 1,1 та доплата за вислугу років 60% від посадового окладу.

У відповіді голови Ліквідаційної комісії також зазначається, що розрахунок суддівської винагороди ОСОБА_1 здійснювався відповідно до положень статті 133 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» № 2453-VI від 07.07.2010, оскільки позивач пішов у відставку 08.09.2016, на підставі п. 25 розділу ХІІ «Прикінцевих та перехідних положень» Закону від 02.06.2016 № 1402-VIII (із змінами), то йому відмовлено у видачі довідки, виходячи із реальної заробітної плати працюючого судді на відповідній посаді, яка становить 50 прожиткових мінімумів, для працездатних осіб, встановлених на 01.01.2020.

Вважаючи таку бездіяльність відповідача протиправною, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку вказаним обставинам, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За приписами ст. 130 Конституції України держава забезпечує фінансування та належні умови для функціонування судів і діяльності суддів. У Державному бюджеті України окремо визначаються видатки на утримання судів з урахуванням пропозицій Вищої ради правосуддя. Розмір винагороди судді встановлюється законом про судоустрій.

Згідно з ч. 1 ст. 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів від 02.06.2016 № 1402 (далі - Закон №1402-VIІІ), який набув чинності 30.09.2016, суддівська винагорода регулюється цим Законом та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами.

За положеннями ч. 4 ст. 142 Закону № 1402-VIІІ та ч. 3 ст. 141 Закону №2453-VI (в редакції Закону України «Про забезпечення права на справедливий суд» в редакції від 12.02.2015 №192-VIІІ) (далі - Закон №2453-VI, яка підлягає застосуванню згідно з Рішенням Конституційного Суду України від 08.06.2016 №4-рп/2016) у разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання.

Згідно п. 25 Розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №1402- VIII, право на отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному цим Законом, має суддя, який за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердив відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді) або призначений на посаду судді за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом, та працював на посаді судді щонайменше три роки з дня прийняття щодо нього відповідного рішення за результатами такого кваліфікаційного оцінювання або конкурсу.

В інших випадках, коли суддя іде у відставку після набрання чинності цим Законом, розмір щомісячного довічного грошового утримання становить 80% суддівської винагороди, обчисленої відповідно до положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (Відомості Верховної Ради України, 2010р. №№41-45, ст.529; 2015р., №№18-20, ст.132 із наступними змінами). За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на 2% грошового утримання судді, але не може бути більшим ніж 90% суддівської винагороди судді, обчисленої відповідно до зазначеного Закону.

Отже, норми ч. 4 ст. 142, п. 25 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №1402-VIІІ безпосередньо пов`язують розмір щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з розміром суддівської винагороди, яку отримує суддя, що працює на відповідній посаді.

Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» та деяких законів України щодо діяльності органів суддівського врядування» від 16.10.2019 №193-IX, який набрав чинності 07.11.2019, виключено п. 22, 23 Прикінцевих та Перехідних положень Закону №1402-VIII, якими було передбачено, що право на отримання суддівської винагороди у розмірах, визначених цим Законом, мають судді, які за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердили відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді) або призначені на посаду за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом. До проходження кваліфікаційного оцінювання суддя отримує суддівську винагороду, визначену відповідно до положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (Відомості Верховної Ради України, 2010 р., №№ 41-45, ст. 529; 2015 р., №№ 18-20, ст. 132 із наступними змінами). Зокрема, судді апеляційного суду отримують суддівську винагороду, виходячи з базового посадового окладу, що складається з 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року (ст.135 Закону №1402-VIІІ).

Суд зазначає, що Постановою Верховної Ради України від 08.09.2016 №1515-VIІІ «Про звільнення суддів», у зв`язку з поданням заяви про відставку ОСОБА_1 було звільнено з посади судді Апеляційного суду Запорізької області.

Верховний суд в рішенні від 01.11.2018 у зразковій справі №0640/3835/18 про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, дійшов висновку, що посада судді, який вийшов у відставку до 30.09.2016, не є «відповідною», рівнозначною посаді судді того самого суду, який пройшов кваліфікаційне оцінювання, підтвердив здатність здійснювати судочинство і продовжує працювати у цьому суду.

За висновком Верховного суду для застосування ч. 4 ст. 143 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 з метою перерахунку розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів, які пішли у відставку до набрання чинності Законом України «Про судоустрій і статус суддів» №1402-VIІІ від 02.06.2016, тобто до 30.09.2016, «відповідною» є посада судді, який працює в тому самому суді до проходження кваліфікаційного оцінювання.

Відповідно до п. 23 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону від 02.06.2016 такий суддя отримує суддівську винагороду, визначену відповідно до положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 (ст. 133 Закону).

Також за висновком Верховного суду судді, які виходили у відставку до 30.09.2016, не розраховували і не могли розраховувати на поширення на них нового розміру довічного грошового утримання судді у відставці, оскільки не працювали за «новими правилами», не отримували суддівську винагороду у розмірі, визначеному Законом України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016. Водночас, рівень довічного грошового утримання, який вони отримують за «старими» правилами, не менший ніж той, який був їм забезпечений до цього, та відповідає попередньому рівню оплати їх праці.

Інше застосування положень ч. 4 ст. 143 Закону від 02.06.2016 призвело б до того, що судді, які вийшли у відставку до 30.09.2016 і жодного дня не працювали в умовах, коли конституційні вимоги до судді суттєво підвищилися, отримували б грошове утримання, у розмірі, більшому, ніж судді, які підтвердили відповідність цим вимогам (пройшли кваліфікаційне оцінювання) і відпрацювали в таких умовах щонайменше три роки.

Отже, оскільки позивач вийшов у відставку 08.09.2016, тобто до набрання чинності Законом №1402-VIІІ, розмір суддівської винагороди для нарахування йому щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці не може обчислюватися у розмірах визначених Законом №1402-VIІІ, та на час видачі відповідачем довідки № 07-48/35 від 09.01.2020, обчислювався відповідно до ст.133 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» №2453-VI.

Рішенням Конституційного Суду України від 04.12.2018 №11-р/2018 визнано неконституційним положення частини третьої статті 133 Закону №2453-VI у редакції Закону України «Про забезпечення права на справедливий суд» від 12.02.2015р. №192-VIІІ та констатовано, що це положення підлягає застосуванню у його первинній редакції, а саме: «Посадовий оклад судді місцевого суду встановлюється у розмірі 15 мінімальних заробітних плат, визначених законом, що запроваджується поетапно: з 1 січня 2011 року - 6 мінімальних заробітних плат; з 1 січня 2012 року - 8 мінімальних заробітних плат; з 1 січня 2013 року - 10 мінімальних заробітних плат; з 1 січня 2014 року - 12 мінімальних заробітних плат; з 1 січня 2015 року -15 мінімальних заробітних плат».

При цьому, згідно з п. 3 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 06.12.2016 №1774-VIІІ (далі - Закон №1774-VIІІ), мінімальна заробітна плата після набрання чинності цим Законом не застосовується як розрахункова величина для визначення посадових окладів та заробітної плати працівників та інших виплат.

До внесення змін до законів України щодо незастосування мінімальної заробітної плати як розрахункової величини, вона застосовується у розмірі прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 1 січня календарного року, починаючи з 1 січня 2017 року.

Відповідно до ч. 4 ст. 133 Закону №2453-УГ посадові оклади інших суддів встановлюються пропорційно до посадового окладу судді місцевого суду з коефіцієнтом: судді апеляційного суду -1,1.

З урахуванням викладеного, при видачі Ліквідаційною комісією Апеляційного суду Запорізької області довідки № 07-48/35 від 09.01.2020, розмір суддівської винагороди для здійснення ОСОБА_1 перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, обчислювався у відповідності до Закону №2453-VI (в первинній редакції) та п. 3 Розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №1774-VIII, а саме у розмірі 15 прожиткових мінімумів, із застосуванням коефіцієнту 1.1.

Складові (базові одиниці) суддівської винагороди зазначені у довідці від 09.01.2020 - посадовий оклад, виходячи з 15 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, встановлених на 01.01.2020 з урахуванням коефіцієнту 1,1 (15 х 2 102,00 х 1,1=34683 грн.) та доплата за вислугу років 60% від посадового окладу - 20809,80 грн. (34683,00 х 60%).

Таким чином, суд дійшов висновку, що визначений з 1 січня 2020 року базовий посадовий оклад судді апеляційного суду у розмірі 50 прожиткових мінімумів для нарахування ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці не може застосовуватися, так як суперечить вищевикладеним нормам законодавства.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з ч. 1 та 2 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Згідно ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до вимог ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З огляду на встановлені судом фактичні обставини справи та докази, представлені сторонами на підтвердження обставин, якими вони обґрунтовують свої вимоги та заперечення, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 5, 9, 72, 77, 139, 241, 243-246, 255, 263, КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) до Ліквідаційної комісії Апеляційного суду Запорізької області (69005, м.Запоріжжя, пр. Соборний, буд. 162; ), третя особа: Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (69057, м.Запоріжжя, пр. Соборний, буд. 158-Б; ) про визнання дій та бездіяльності протиправними, зобов`язання вчинити певні дії, - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду шляхом подачі в 30-денний строк з дня його проголошення, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення у повному обсязі складено та підписано 17.04.2020.

Суддя М.С. Лазаренко