Справа № 240/681/20
Суддя: Лавренчук Ольга Володимирівна
Дата ухвалення: 2020-04-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
23 квітня 2020 року м. Житомир справа № 240/681/20
категорія 112030300
Житомирський окружний адміністративний суд у складі:
судді Лавренчук О.В.,
розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії,
ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області в якому просить:
- визнати дії відповідача щодо відмови у нарахуванні та виплаті ОСОБА_1 компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії відповідно до постанови Народицького районного суду Житомирської області від 21.08.2014 у справі №284/1417/14-а за період з 04.02.2014 по 31.07.2014, по день фактичної виплати донарахованої пенсії;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області здійснити розрахунок, нарахування та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням термінів виплати пенсії, нарахованої на підставі Народицького районного суду Житомирської області від 21.08.2014 у справі №284/1417/14-а за період з 04.02.2014 по 31.07.2014, починаючи із 15.10.2014 по 22.11.2019 по день фактичної виплати донарахованої частини пенсії.
Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 03 лютого 2020 року відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення учасників справи.
Відповідно до рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, що повернулось на адресу суду, ухвалу про відкриття провадження у справі відповідач отримав 06.02.2020.
Відділом документального забезпечення суду 26.02.2020 зареєстровано відзив на позовну заяву. У відзиві представник відповідача вказує, що основною умовою для нарахування компенсації втрати частини доходів є вина органу, що призначає і виплачує пенсію. Зазначає, що компенсація нараховується на нараховані суми пенсії, які з вини Пенсійного фонду не одержані, а рішення Народицького районного суду в частині виплати позивачу перерахованої та сплаченої за даним рішенням суду в 2014 році суми має разовий характер, оскільки обмежено в часі (перерахунок розміру пенсії проводиться за період з 04.02.2014по 31.07.2014), а тому не підпадає під визначення доходів передбачених Законом України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати», за порушення строків виплати яких сплачується компенсація. Крім того зазначає, що як така затримка у виплаті призначеної пенсії у Позивача відсутня, оскільки в даний період часу Позивач отримував пенсію у розмірі визначеному постановою Кабінету Міністрів України №1210. Вважає, що невиконання судового рішення Народицького районного суду від 21.08.2014 у справі №284/1417/14-а в частині не виплати грошових коштів Позивачу з 15.10.2014 по 22.11.2019, не можна вважати невиконанням їх без поважних причин. Просить відмовити у задоволенні позову.
Згідно з ч. 5 ст. 250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.
Встановлено, що ОСОБА_1 має статус громадянина потерпілого внаслідок Чорнобильської катастрофи, що підтверджується посвідченням 2 категорії серії НОМЕР_1 від 28.04.2015, виданим Житомирською обласною державною адміністрацією (а.с.13).
Позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Житомирській області.
З матеріалів справи вбачається, що постановою Народицького районного суду Житомирської області від 21.08.2014 у справі №284/1417/14-а (а.с.6-7), залишеною без змін ухвалою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 15.10.2014 (а.с.8), позов ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Народицькому районі Житомирської області було задоволено:
- визнано дії управління Пенсійного фонду України в Народицькому районі Житомирської області в частині визначення ОСОБА_1 розміру доплат передбачених статтями 39, 51 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", за період з 04.02.2014 по 31.07.2014 протиправними;
- зобов`язано управління Пенсійного фонду України в Народицькому районі Житомирської області здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 підвищення до пенсії, як непрацюючому пенсіонеру, що проживає на території радіоактивного забруднення (ст.39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи"), за період з 04.02.2014 по 31.07.2014 у розмірі, що дорівнює трьом мінімальним заробітним платам, визначених Законом України "Про Державний бюджет України на 2014 рік", щомісяця, з урахуванням виплачених коштів;
- зобов`язано управління Пенсійного фонду України в Народицькому районі Житомирської області здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров`ю (ст.51 Закону України "Про статус і соціальний захист і громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи"), за період з 04.02.2014 по 31.07.2014 із розрахунку 30 процентів мінімальної пенсії за віком, що визначається на рівні прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2014 рік", щомісяця, з урахуванням виплачених коштів.
Розглянувши вказану заяву, Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області листом від 09.01.2020 №К-6416, К-6418 повідомило позивача, що Погашення заборгованості за рішенням суду здійснюється не органами Пенсійного фонду, а Казначейством в межах бюджетних асигнувань, визначених законом про Державний бюджет України на відповідний рік, за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду на підставі рішень, поданих органом, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів. Постанову Народицького районного суду Житомирської області від 21.08.2014 по справі № 284/1417/14-а виконано в повному обсязі.
Вважаючи відмову в нарахуванні і виплаті компенсації втрати частини доходу у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії протиправними, позивач звернулась з даним позовом до суду.
Відповідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з ч. 1 ст. 58 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-IV від 09.07.2003 (далі - Закон №1058) Пенсійний фонд України є органом, який здійснює керівництво та управління солідарною системою, провадить збір, акумуляцію та облік страхових внесків, призначає пенсії та підготовляє документи для її виплати, забезпечує своєчасне і в повному обсязі фінансування та виплату пенсій, допомоги на поховання, здійснює контроль за цільовим використанням коштів Пенсійного фонду, вирішує питання, пов`язані з веденням обліку пенсійних активів застрахованих осіб на накопичувальних пенсійних рахунках, здійснює адміністративне управління Накопичувальним фондом та інші функції, передбачені цим Законом і статутом Пенсійного фонду.
Відповідно до ч. 2 ст. 46 Закону №1058 нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів. Компенсація втрати частини пенсії у зв`язку з порушенням строків її виплати пенсіонерам здійснюється згідно із законом. Компенсація втрати частини пенсії у зв`язку з порушенням строків її виплати пенсіонерам здійснюється згідно із законом.
Питання, пов`язані із здійсненням компенсації громадянам втрати частини доходів, у випадку порушення встановлених строків їх виплати, врегульовані Законом України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" №2050-ІІІ (далі - Закон №2050-ІІІ) та Порядком проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №159 (далі - Порядок №159).
Згідно зі статтями 1, 2 Закону №2050-ІІІ підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи), така компенсація провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії, соціальні виплати, стипендії, заробітна плата (грошове забезпечення) та інші.
Згідно з п.2 Порядку №159 компенсації підлягають такі грошові доходи разом із сумою індексації, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру: пенсії (з урахуванням надбавок, доплат, підвищень до пенсії, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги на прожиття, щомісячної державної грошової допомоги та компенсаційних виплат).
Із аналізу наведених норм чинного законодавства вбачається, що основною умовою для виплати громадянину передбаченої ст. 2 Закону №2050-ІІІ та Порядком №159, компенсації є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів (у тому числі пенсії). Кошти, які підлягають нарахуванню в порядку компенсації громадянину частини доходів, у тому числі пенсії, у зв`язку з порушенням строків її виплати, мають компенсаційний характер.
Також, дія зазначених нормативних актів поширюється на підприємства, установи та організації всіх форм власності і господарювання та застосовується у всіх випадках порушення встановлених термінів виплати грошових доходів, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи), та стосується усіх доходів, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру (зокрема, пенсії).
Виплата компенсації втрати частини доходу проводиться незалежно від порядку і підстав його (доходу) нарахування: самим підприємством, установою чи організацією добровільно чи на виконання судового рішення.
Подібні правові висновки викладено Верховним Судом у постановах від 21.06.2018 (справа №523/1124/17), від 03.07.2018 (справа №521/940/17) від 15 квітня 2019 року (справа №727/7818/16-а).
Судом встановлено, що виплата позивачу підвищення до пенсії та додаткової пенсії за шкоду заподіяну здоров`ю відповідно до статей 51, 39 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" була здійснена на виконання судового рішення лише 20 листопада 2019 року, що підтверджується випискою з карткового рахунку позивача (а.с.6).
Несвоєчасна виплата позивачу підвищення до пенсії та додаткової пенсії за шкоду заподіяну здоров`ю відбулась з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, а тому суд дійшов до висновку про протиправність дій Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області.
Разом з тим, суд критично оцінює доводи відповідача, наведені у відзиві на позов, оскільки в розумінні Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" пенсія є доходом громадянина, вона не носить разового характеру навіть у випаду її присудження за рішенням суду. Компенсація за порушення строків виплати такого доходу проводиться, в даному випадку, за рахунок джерел, з яких здійснюються відповідні виплати, а саме: коштів Пенсійного фонду.
Окрім того, Верховний Суд України, а також Верховний Суд, у своїх постановах неодноразово вказував на те, що відсутність чи скорочення бюджетних асигнувань не може бути підставою для зменшення будь-яких виплат (постанови Верховного Суду України від 22.06.2010 у справі №21-399во10, від 07.12.2012 у справі №21-977во10, від 03.12.2010 у справі №21-44а10, постанови Верховного Суду від 06.08.2019 у справі №160/3586/19, від 11.12.2019 - №711/6956/17, від 15.10.2019 - №697/1702/17). Така правова позиція відповідає позиції Конституційного Суду України, що викладена у рішеннях від 20.03.2002 №5-рп/2002, від 17.03.2004 №7-рп/2004, від 01.12.2004 №20-рп/2004, від 09.07.2007 №6-рп/2007, в яких зазначено про неможливість поставити гарантовані законом виплати, пільги тощо в залежність від видатків бюджету.
Разом з тим, коли суми нараховуються за рішенням суду, то підстава для виплати компенсації виникає у зв`язку з несвоєчасним виконанням рішення суду. А отже, визначальними обставинами для виплати компенсації є дати нарахування та фактичної виплати вказаних доходів, оскільки основною умовою для виплати громадянину компенсації, передбаченої статтею 2 Закону №2050-III є порушення встановлених строків саме виплати нарахованих доходів.
За таких обставин, право на компенсацію позивач набуває після набрання законної сили судовим рішенням та у разі несвоєчасної виплати відповідачем сум доходу, які стягнуто на підставі цього рішення.
Оскільки присуджена сума пенсії за судовим рішенням від 21.08.2014 у справі №284/1417/14-а, яке набрало законної сили 15.10.2014 (тобто, з цієї дати виник обов`язок відповідача по сплаті присудженої суми), була виплачена позивачу 22 листопада 2019 року, то має місце затримка виплати відповідачем відповідної присудженої суми.
Аналогічний правовий підхід викладений у постанові Верховного Суду від 31 березня 2020 р. у справі №817/621/18;
З огляду на наведене, суд вважає, що відповідачем допущено порушення встановленого строку виплати щомісячної доплати до пенсії, а тому у позивача виникло право на отримання компенсації втрати частини доходу (пенсії) за спірний період.
Частиною першою та другою статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Положеннями статті 90 КАС України визначено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
У зв`язку з відсутністю документально підтверджених судових витрат по даній справі, питання про їх розподіл судом не розглядається.
Керуючись статтями 9, 72-77, 90, 242-246, 255, 258 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
Позовну заяву задовольнити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду через Житомирський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Встановлений строк на апеляційне оскарження відповідно до п. 3 Розділу VI "Прикінцеві положення" Кодексу адміністративного судочинства України продовжується на строк дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19).

Суддя О.В. Лавренчук