Справа № 360/819/20
Суддя: Гайдар Андрій Володимирович
Дата ухвалення: 2020-04-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 квітня 2020 року справа №360/819/20

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів: судді-доповідача Гайдара А.В., суддів: Казначеєва Е.Г., Компанієць І.Д.,

розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Луганського окружного адміністративного суду від 02 березня 2020 р. у справі № 360/819/20 (головуючий І інстанції Борзаниця С.В.) за позовом ОСОБА_1 до Прокуратури Луганської області про поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі-позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Луганського окружного адміністративного суду з позовом до Прокуратури Луганської області (далі - відповідач), в якому просив: поновити його на роботі в прокуратурі Луганської області на посаді начальника відділу організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням, яке здійснюється слідчими територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Краматорську, що поширює свою діяльність на Луганську область прокуратури Луганської області; стягнути з прокуратури Луганської області на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу з 21.01.2020 до дня поновлення на роботі.

Однак, суд першої інстанції зазначає, що починаючи з 10.02.2020 року позивачем вчиняються дії, метою яких є маніпуляція автоматизованим розподілом справ між суддями.

З цих підстав, ухвалою Луганського окружного адміністративного суду від 02 березня 2020 року стягнуто з ОСОБА_1 штраф у розмірі 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб в сумі 2102, 00 грн. (арк.справи 5,6)

Позивач, з вказаним рішенням суду не погодився в частині застосування до нього штрафних санкцій та подав апеляційну скаргу, в якій послався на незаконність, необґрунтованість судового рішення у частині та порушення норм процесуального права, просив скасувати ухвалу в частині застосування до позивача заходів процесуального примусу у вигляді штрафу.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначив, що право звернення до суду не визначено нормами КАС України як процесуальне право. Нормами КАС України окремо відрізняються такі поняття, як «процесуальні строки» (стаття 118 КАС України) та «строки звернення до адміністративного суду» (стаття 122 КАС України). Жодна норма КАС України не містить обмеження щодо права або обов`язку разового звернення до суду з одним і тим же позовом. Апелянт зазначив, що не заперечує факту подання однакових позовів. У позивача склалась особиста думка стосовно кожного судді, який на теперішній час працює в Луганському окружному адміністративному суді. Позивач хотів, щоб певні особи не розглядали його справу. Звертає увагу, що провадження у справі відносно позивача жодного разу не було відкрито, а тому накладаючи штраф, суддя констатував лише факти такого подання, не з`ясовуючи мету подання позову.

Відповідно до частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Суд, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, здійснюючи апеляційний перегляд у межах доводів та вимог апеляційної скарги, відповідно до частини 1 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України, встановив наступне.

25 лютого 2020 року до Луганського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до прокуратури Луганської області про поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Позовна заява зареєстрована за реєстраційним № 360/819/20 (а.с.1).

В позовній заяві позивач просив: поновити ОСОБА_1 на роботі в прокуратурі Луганської області на посаді начальника відділу організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням, яке здійснюється слідчими територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Краматорську, що поширює свою діяльність на Луганську область прокуратури Луганської області; стягнути з прокуратури Луганської області на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу з 21.01.2020 до дня поновлення на роботі.

Але, 10.02.2020 року позивач вперше звернувся до суду з таким же позовом, а вже 11.02.2020 року через відділ діловодства та обліку звернень громадян (канцелярію) суду подав заяву про відкладення позову. (справа № 360/605/20)

Після цього, 14.02.2020 року позивач знову звернувся до суду з ідентичним позовом, а 19.02.2020 через відділ діловодства та обліку звернень громадян (канцелярію) суду подав заяву про відкладення позову (справа № 360/681/20)

21.02.2020 ОСОБА_1 знову звернувся до суду з ідентичними позовами, ухвалами суду від 21.02.2020 року та 02.03.2020 року позовну заяву повернуто позивачеві. (справа № 360/756/20; 360/755/20)

24.02.2020 року позивач знову звернувся до суду з ідентичними позовами (справа №№ 360/808/20, 360/809/20, 360/810/20, 360/811/20), де ухвалами суду від 24.02.2020 року та від 25.02.2020 року вказані позовні заяви повернуто позивачеві.

Крім того, 25.02.2020 року позивач знову звернувся до суду з ідентичними позовами (справи №№ 360/820/20, 360/821/20, 360/823/20, 360/825/20 ), де ухвалами суду від 26.02.2020 та від 27.02.2020 вказані позовні заяви повернуто позивачу.

Відповідно до приписів пункту 9 частини 3 статті 2 КАС України, основними засадами (принципами) адміністративного судочинства є неприпустимість зловживання процесуальними правами.

Відповідно до ч.2 ст. 44 КАС України, особи які беруть участь у справі зобов`язані добросовісно користуватися належними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Згідно з ч. 5 ст. 44 Кодексу адміністративного судочинства України учасники справи зобов`язані: 1) виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу; 2) сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; 3) з`являтися в судове засідання за викликом суду, якщо їх явка визнана судом обов`язковою; 4) подавати наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; 5) надавати суду повні і достовірні пояснення з питань, які ставляться судом, а також учасниками справи в судовому засіданні; 6) виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки; 7) виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.

Згідно частини 1 статті 45 КАС України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами. Зловживання процесуальними правами не допускається.

Наведеними положеннями Кодексу адміністративного судочинства України чітко окреслено характер процесуальної поведінки, який зобов`язує учасників справи діяти сумлінно, тобто проявляти добросовісне ставлення до наявних у них прав і здійснювати їх реалізацію таким чином, щоб забезпечити неухильне виконання своїх обов`язків, встановлених законом або судом, зокрема, щодо недопущення затягування розгляду справи, а також надання належним чином завірених доказів по справі.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Union Alimentaria Sanders S. A. v. Spain" розтлумачено обов`язок сторони належним чином використовувати процесуальні права. Диспозитивність прав учасників судового процесу та їхніх представників зумовлює заборону зловживання ними, зокрема, в аспекті "підривних" ("руйнівних") діянь із метою скасування прав і свобод (із урахуванням рішень Європейського суду з прав людини у справах "Engel and Others v. the Netherlands", "Lawless v. Ireland", "Michael Kuhnen v. Germany", "Preda and Dardari v. Italy", "Refah Partisi and Others v. Turkey", "Witzsch v. Germany", "Z'danoka v Latvia").

За положенням пункту 2 частини 2 статті 45 КАС України, з урахуванням конкретних обставин справи суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню адміністративного судочинства, зокрема: подання декількох позовів до одного й того самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав, або подання декількох позовів з аналогічним предметом і з аналогічних підстав, або вчинення інших дій, метою яких є маніпуляція автоматизованим розподілом справ між суддями.

Отже, наведеними положеннями КАС України визначено право суду визнати зловживанням процесуальними правами дії позивача зокрема щодо подання декількох позовів з аналогічним предметом і з аналогічних підстав до одного й того самого відповідача, метою яких є маніпуляція автоматизованим розподілом справ між суддями.

Колегія суддів зазначає, що відповідно до матеріалів справи позивачем неодноразово подано до суду декілька аналогічних позовів до одного й того самого відповідача з тим самим предметом та з тих самих підстав. Дані обставини не заперечуються позивачем. Позовні заяви в подальшому після автоматизованого розподілу відкликались позивачем.

Позивач не заперечує факту подання однакових позовів. Свої дії позивач обґрунтовує тим, що у нього склалась особиста думка стосовно кожного судді, який на теперішній час працює в Луганському окружному адміністративному суді, та бажає, щоб певні особи не розглядали його справу. Тобто, дії позивача щодо подання декількох позовів спрямовані на здійснення автоматизованого розподілу його позовної заяви бажаному судді.

Таким чином, метою подання позивачем позовів у тому числі у справі № 360/819/20 є маніпуляція автоматизованим розподілом справ між суддями.

Відповідно до частини 4 статті 45 КАС України, суд зобов`язаний вживати заходів для запобігання зловживанню процесуальними правами. У випадку зловживання учасником судового процесу його процесуальними правами, суд застосовує до нього заходи, визначені цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 144 КАС України, заходами процесуального примусу є процесуальні дії, що вчиняються судом у визначених цим Кодексом випадках з метою спонукання відповідних осіб до виконання встановлених в суді правил, добросовісного виконання процесуальних обов`язків, припинення зловживання правами та запобігання створенню протиправних перешкод у здійсненні судочинства. Заходи процесуального примусу застосовуються судом, як правило, негайно після вчинення порушення.

Одним із заходів процесуального примусу є штраф (п.5 ч.1 ст. 145 КАС України).

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 149 КАС України суд може постановити ухвалу про стягнення в дохід Державного бюджету України з відповідної особи штрафу у сумі від 0,3 до трьох розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб у випадку зловживання процесуальними правами, вчинення дій або допущення бездіяльності з метою перешкоджання судочинству.

Проте, за положенням частини 2 статті 145 КАС України, до однієї особи не може бути застосовано кілька заходів процесуального примусу за одне й те саме порушення. Тобто діє принцип, закріплений у ст. 61 Конституції України.

При цьому, за положенням частини 3 статті 145 КАС України, застосування до особи заходів процесуального примусу не звільняє її від виконання обов`язків, встановлених цим Кодексом. Тобто, норми встановлюють гарантію щодо подальшого виконання обов`язків сторони адміністративного провадження.

Зі змісту оскаржуваної ухвали вбачається, що на позивача за зловживання процесуальними правами накладено штраф у розмірі 1 прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що дорівнює суму 2102,00грн, що є співрозмірним вчиненому порушенню позивачем.

З огляду на наведені норми процесуального права та фактичні обставини, суд першої інстанції обґрунтовано визнав такі дії зловживанням процесуальними правами та вжив заходи процесуального примусу.

Щодо доводів апеляційної скарги, що провадження у справі відносно позивача жодного разу не було відкрито, а тому накладаючи штраф, суддя констатував лише факти такого подання, не з`ясовуючи мету подання позову, колегія суддів зазначає, що позивачем вказана мета була зазначена у тому числі в апеляційній скарзі. Також, вказаними нормами не визначено право суду на застосування заходів процесуального примусу лише після відкриття провадження у справі, оскільки заходи процесуального примусу застосовуються судом негайно після вчинення порушення, такі заходи спрямовані з метою спонукання відповідних осіб до виконання встановлених в суді правил, добросовісного виконання процесуальних обов`язків, припинення зловживання правами та запобігання створенню протиправних перешкод у здійсненні судочинства.

Суд зазначає, що у разі виникнення сумнівів щодо неупередженості або об`єктивності судді під час розгляду справи позивач має право заявити судді відвід. Зазначене врегульовано ст. 39 КАС України.

Таким чином, апеляційний суд погоджує висновок суду першої інстанції про накладення на позивача заходів процесуального примусу, оскільки позивач зловживав процесуальними правами задля маніпуляцій автоматичним розподілом справ між суддями.

З огляду на викладене, суд дійшов до висновку, що судом першої інстанції дотримано норми процесуального права та висновки суду відповідають обставинам справи, що відповідно до статті 316 КАС України, обумовлює для залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення - без змін.

Керуючись статтями 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 327, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Луганського окружного адміністративного суду від 02 березня 2020 р. у справі № 360/819/20 - залишити без задоволення.

Ухвалу Луганського окружного адміністративного суду від 02 березня 2020 р. у справі № 360/819/20 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та відповідно до вимог частини 4 статті 149 КАС України оскарженню не підлягає.

Повне судове рішення складено та підписано 21 квітня 2020 року

Суддя-доповідач А.В.Гайдар

Судді Е.Г.Казначеєв

І.Д. Компанієць