Справа № 380/1587/20
Суддя: Кравців Олег Романович
Дата ухвалення: 2020-04-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа№380/1587/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 квітня 2020 року

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кравціва О.Р. розглянув в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін та проведення судового засідання, за наявними матеріалами (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про зобов`язання вчинити дії, стягнення моральної шкоди.

Суть справи.

До Львівського окружного адміністративного суду звернулась ОСОБА_1 (далі - позивач) з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (далі - відповідач, ГУ ПФУ у Львівській області), в якій просить суд зобов`язати відповідача зробити перерахунок заробленої пенсії і виплатити компенсацію за невиплачену пенсію та моральні страждання.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказала, що після досягнення 52 років, тобто після 28.12.2013, маючи необхідний стаж роботи та необхідні документи, звернулась до відповідача із заявою про призначення пільгової пенсії за Списком №2, на що отримала рішення відповідача про відмову у призначенні пенсії. Крім цього, відмову у призначенні пенсії позивач отримала повторно 03.01.2019, оскарження якої в судовому порядку дало можливість позивачу дізнатись, що зароблена нею пенсія відповідає розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Крім цього, судом зобов`язано відповідача призначити та виплатити ОСОБА_1 з 29.12.2018 пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2 зі зниженням пенсійного віку. Рішенням Конституційного Суду України від 23.01.2020 у справі №1-5/2018(746/15) щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремих положень розділу I, пункту 2 розділу III «Прикінцеві положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 2 березня 2015 року №213-VIII затверджено, що зміни до низки законів України, які допустили звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод шляхом скасування та обмеження наданих державою соціальних прав, гарантій, пільг, компенсацій - визнано неконституційними.

Таким чином позивач вважає, що їй не нараховано заробленої пенсії через неконституційне рішення відповідача, та вона має право отримати компенсацію за те, що з 29.12.2013 по 28.12.2018 не отримувала заробленої пенсії. Крім цього, у вказаний період мала на утриманні неповнолітню дитину.

Позивач подала заяву до відповідача про перерахунок пенсії, проте 14.02.2020 отримала відмову. Враховуючи викладене позивачем самостійно зроблено розрахунок недоплаченої їй пенсії, який становить: 78079,00 грн. - компенсація невиплаченої пенсії; 78079,00 грн. - компенсація за моральні страждання; всього - 156158,00 грн. На підставі викладеного, позивач просила позовні вимоги задовольнити повністю.

Ухвалою суду від 27.02.2020 провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін та проведення судового засідання, за наявними матеріалами.

24.03.2020 за вх. №16129 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву (аналогічний за змістом надійшов 19.03.2020 за вх.№1403). Відповідач зазначив, що рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 10.05.2019 у справі №438/64/19 зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області призначити з 29.12.2018 та виплатити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2 зі зниженням пенсійного віку. Вказане рішення суду відповідачем виконано добровільно. Оскільки пенсія позивачу з 2014 року по 28.12.2018 не призначалась, не нараховувалась і не виплачувалась, тому відсутні підстави для нарахування та виплати компенсації пенсії за період з 29.12.2013 по 28.12.2018. Крім цього, станом на 29.12.2018 сину ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , виповнилось 18 років, тому підстави для призначення до пенсії позивача надбавки за утримання неповнолітньої дитини відсутні.

З огляду на викладене просив у задоволенні позову відмовити повністю.

01.04.2020 за вх. №17755 від позивача надійшла відповідь на відзив, у якому ОСОБА_1 вказала, що мала право на призначення пільгової пенсії за Списком №2 ще 29.12.2013, однак, пенсії їй не було призначено у зв`язку з відмовою пенсійного фонду та рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про призначення пенсії за Списком №2 відмовлено, та яке набрало законної сили. Однак, з огляду на рішення КСУ від 23.01.2020 у справі №1-5/2018(746/15), позивач має право на компенсацію невиплаченої на її думку пенсії з 29.12.2013 по 28.12.2018. Позивач просила позов задовольнити повністю.

Відповідно до приписів ст. 258 КАС України суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Розгляд справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження починається з відкриття першого судового засідання. Якщо судове засідання не проводиться, розгляд справи по суті розпочинається через тридцять днів, а у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу, - через п`ятнадцять днів з дня відкриття провадження у справі (ч. 2 ст. 262 КАС України).

Суд на підставі позовної заяви, відзиву, відповіді на відзив, а також долучених письмових доказів, -

в с т а н о в и в :

Рішенням управління Пенсійного фонду України в м. Бориславі Львівської області від 30.05.2014 №2340/03-14 /арк.спр.105/ ОСОБА_1 відмовлено у призначенні пільгової пенсії за віком за Списком №2, то роз`яснено причини відмови.

Листом Пенсійного фонду України від 11.09.2014 /арк.спр.107-108/ ОСОБА_1 повідомлено, що підстав для зарахування до пільгового стажу за Списком №2 періоду роботи на посаді лаборанта хімічного аналізу немає, а отже немає підстав для призначення пенсії.

Листом Дрогобицького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Львівської області від 25.04.2016 №М-2/15-16 /арк.спр.109-110)/ ОСОБА_1 відмовлено у призначенні пенсії за Списком №2 зі зменшенням пенсійного віку на 5 років, оскільки не підтверджується необхідний стаж роботи за Списком №2 (10 років).

ОСОБА_1 27.02.2017 звернулась до Дрогобицького об`єднаного управління Пенсійного фонду України з заявою відповідно до Закону України «Про звернення громадян», в якій просила зарахувати їй роботу лаборанта хіманалізу хімлабораторії, як роботу зі шкідливими умовами праці на Бориславській фабриці клеєних нетканих матеріалів, з 23.10.1981 по 12.11.1986, з 13.01.1987 по 01.09.1987, 01.12.1987 по 12.10.1988, для виходу на пільгову пенсію у 2018 році.

Листом від 22.03.2017 за №М-10/15-16 Львівське об`єднане управління Пенсійного фонду України Львівської області відмовило позивачу у призначенні пенсії із посиланням на ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», вказавши, що в даний час немає підстав для прийняття рішення про призначення пенсії за Списком №2 зі зменшенням пенсійного віку на 5 років, оскільки не підтверджується необхідний в даному випадку стаж за Списком №2 (10 років) відповідно до п. «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Постановою Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 25.05.2017 у справі №442/2642/17 /арк.спр.53-57/ у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Дрогобицького об`єднаного Управління Пенсійного фонду України Львівської області про зарахування стажу роботи з шкідливими умовами праці для призначення пенсії за віком - відмовлено. Судом зроблено висновок, що позивач набуде права на призначення пільгової пенсії після досягнення 57-річного віку. Вказане рішення не оскаржувалось та набрало законної сили.

29.12.2018, після досягнення 57-річного віку, ОСОБА_1 звернулася до УПФУ в м. Бориславі Львівської області із заявою про призначення пенсії за вислугу років на пільгових умовах за Списком №2 зі зниженням пенсійного віку. На підтвердження пільгового стажу позивачем долучено копію трудової книжки, архівні витяги з наказів ВАТ «Бориславська фабрика клеєних нетканих матеріалів» щодо підтвердження пільгового характеру роботи на посаді лаборанта хіманалізу хімлабораторії за період з 23.10.1981 по 12.11.1986, з 13.01.1987 по 01.09.1987, 01.12.1987 по 12.10.1988.

Рішенням від 03.01.2019 за №12/03.02-12 ГУ ПФУ у Львівській області відмовлено ОСОБА_1 у призначенні пенсії на пільгових умовах зі зниженням пенсійного віку у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 10.05.2019 у справі №438/64/19 визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області від 03.01.2019 №12/03.02-12; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області зарахувати до пільгового стажу ОСОБА_1 для призначення пенсії за віком на пільгових умовах по Списку №2 зі зниженням пенсійного віку роботу на посаді лаборанта хімічного аналізу хімлабораторії на Бориславській фабриці клеєних нетканих матеріалів у періоди з 23.10.1981 по 12.11.1986, з 13.01.1987 по 01.09.1987, з 01.12.1987 по 12.10.1988; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області призначити з 29.12.2018 та виплатити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2 зі зниженням пенсійного віку.

Вказане рішення ГУ ПФУ у Львівській області виконано добровільно, відповідно до Розпорядження від 05.09.2019 /арк.спр. 87/.

Таким чином позивач, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на момент звернення до суду є пенсіонером та перебуває на обліку в ГУ ПФ України у Львівській області, одержує пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2 зі зниженням пенсійного віку.

У зв`язку з прийняттям Конституційним Судом України рішення від 23.01.2020 у справі №1-5/2018(746/15), ОСОБА_1 звернулась до ГУ ПФУ у Львівській області із заявою щодо перерахунку та виплати пенсії за період з 29.12.2013 по 28.12.2018, а також виплати надбавки на неповнолітнього утриманця за цей же період.

Листом ГУ ПФУ у Львівській області №80-524/М-02/8-1300/20 від 31.01.2020 /арк.спр.17-18/ ОСОБА_1 відмовлено у задоволенні її заяви. Відповідач вказав, що пенсію позивачу призначено з 29.12.2018 на виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 10.05.2019 у справі №438/64/19. Відтак, для призначення та виплати пенсії та надбавки за період з 29.12.2013 по 28.12.2018 немає підстав.

Не погоджуючись з таким рішенням відповідача, позивач звернулась з цим позовом до суду.

Вирішуючи справу, суд керується таким.

Завданням адміністративного судочинства відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи повинні діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із вимогами ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788-ХІІ (в редакції від 01.04.2015, зі змінами, внесеними Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 2 березня 2015 року №213-VIII), на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: б) працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

До досягнення віку, встановленого абзацом першим цього пункту, право на пенсію за віком на пільгових умовах мають жінки 1970 року народження і старші після досягнення ними такого віку: 50 років - по 31 березня 1965 року включно.

За відсутності стажу роботи, встановленого абзацом першим цього пункту, у період до 1 квітня 2024 року пенсія за віком на пільгових умовах призначається за наявності стажу роботи: з 1 квітня 2015 року по 31 березня 2016 року - не менше 25 років 6 місяців у чоловіків і не менше 20 років 6 місяців у жінок.

Працівникам, які не мають стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого загального стажу роботи пенсії за віком на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»: чоловікам - на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи; жінкам - на 1 рік за кожні 2 роки такої роботи. Зазначене зменшення пенсійного віку жінкам застосовується також у період збільшення віку виходу на пенсію по 31 грудня 2021 року.

Згідно з рішенням Конституційного Суду України від 23.01.2020 у справі №1-5/2018(746/15) щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремих положень розділу I, пункту 2 розділу III «Прикінцеві положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 2 березня 2015 року №213-VIII, на які покликається позивач, визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), статтю 13, частину другу статті 14, пункти «б»-«г» статті 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 5 листопада 1991 року №1788-XII зі змінами, внесеними Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 2 березня 2015 року №213-VIII.

Стаття 13, ч. 2 ст. 14, пункти «б»-«г» статті 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788-XII зі змінами, внесеними Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 2 березня 2015 року №213-VIII, визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Вирішено, що застосуванню підлягають ст. 13, ч. 2 ст. 14, пункти «б»-«г» ст. 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788-XII в редакції до внесення змін Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 №213-VIII для осіб, які працювали до 1 квітня 2015 року на посадах, визначених у вказаних нормах, а саме: «На пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: б) працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах. Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого статтею 12 цього Закону, на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи чоловікам і за кожні 2 роки такої роботи - жінкам».

Відповідно до ч. 2 ст. 152 Конституції України закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.

Аналогічна за змістом норма міститься у ст. 91 Закону України «Про Конституційний Суд України» від 13.07.2017 №2136-VIII.

Отже відповідні положення втратили чинність з 23.01.2020 та з 23.01.2020 січня 2020 року норми ст. 13, ч. 2 ст. 14, пункти «б»-«г» статті 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 5 листопада 1991 року №1788XII зі змінами, внесеними Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 2 березня 2015 року №213VIII для осіб, які працювали до 1 квітня 2015 року на посадах, визначених у вказаних нормах, мають застосовуватись у такій редакції: «На пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: б) працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах. Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого статтею 12 цього Закону, на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи чоловікам і за кожні 2 роки такої роботи - жінкам».

Разом з тим, підстави для застосування до спірних правовідносин положень ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» у редакції рішення Конституційного Суду України від 23.01.2020 №1-р/2020 до дати ухвалення цього рішення відсутні, з огляду на положення статті 152 Конституції України та пункту 2 резолютивної частини рішення Конституційного Суду України від 23 січня 2020 року №1-р/2020, справа №1-5/2018(746/15).

Визнання неконституційними певних положень чинного законодавства в подальшому, не може мати наслідком визнання протиправними дій/рішень відповідача, які були вчинені/прийняті до визнання таких норм неконституційними, оскільки відповідач є територіальним органом Пенсійного фонду України, який в своїй діяльності керується Конституцією України, законами України, указами Президента, постановами Верховної Ради України, актами Кабінету Міністрів, які прийняті відповідно до Конституції та законів України, іншими нормативно-правовими актами, а тому він не мав підстав не враховувати чинні на час прийняття відповідного рішення норми законодавства.

Суд зважає на покликання позивача, про те, що вона мала право на призначення відповідної пенсії ще у 2013 році, однак зазначає, що суд не надає оцінки рішенню Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області, а позивач не погоджуючись із таким, його не оскаржила.

Щодо позовної вимоги про стягнення моральної шкоди в сумі 78079,00 грн., оскільки така є похідною від попередньої позовної вимоги, така також задоволенню не підлягає.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З урахуванням принципу змагальності, диспозитивності та офіційного з`ясування всіх обставин у справі (ст. 9 КАС України), положення Кодексу адміністративного судочинства України передбачають не лише обов`язок суб`єкта владних повноважень (відповідача у справі) щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності (ч. 2 ст. 77 КАС України), але й обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення (ч. 1 ст. 77 КАС України).

Згідно зі ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Проаналізувавши викладені норми законодавства України, враховуючи постанову Дрогобицького міськрайонного суду від 25.05.2017 у справі №442/2642/17, а також те, що ОСОБА_1 відповідачем, на виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 10.05.2019 у справі №438/64/19, з 29.12.2018 вперше призначено пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2 зі зниженням пенсійного віку, в період з 29.12.2013 по 28.12.2018 пенсія позивачу не призначалась, не нараховувалась та не виплачувалась, суд дійшов висновку про те, що ухвалення Конституційним Судом України рішення від 23.01.2020 №1-р/2020 не є підставою для задоволення позовних вимог позивача, тому у задоволенні позову слід відмовити.

Оскільки позивачку відповідно до ухвали суду про відкриття спрощеного позовного провадження в адміністративній справі від 27.02.2020 звільнено від сплати судового збору, судові витрати зі сторін стягувати не слід.

Керуючись ст.ст. 2, 19, 22, 25, 72-77, 90, 139, 241-246, 250, 263, п.п. 15.5 п. 15 розділу VII «Перехідні положення» КАС України, суд -

в и р і ш и в :

1. У задоволенні позову відмовити повністю.

2. Судові витрати зі сторін не стягувати.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення через Львівський окружний адміністративний суд до Восьмого апеляційного адміністративного суду, з врахуванням гарантій встановлених пунктом 3 Розділу VI «Прикінцевих положень» Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення складено та підписано 24.02.2020.

Суддя Кравців О.Р.