Справа № 193/1593/19
Суддя: Шумська О. В.
Дата ухвалення: 2020-04-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження №2-а/193/7/20
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Р І Ш Е Н Н Я

16 квітня 2020 року сел.Софіївка

Софіївський районний суд Дніпропетровської області у складі:

судді Шумської О.В.

при секретарі Мельниковій Т.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт.Софіївка справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до старшого інспектора Відділу безпеки дорожнього руху в Дніпропетровській області старшого лейтенанта поліції Загубигорілка Дмитра Геннадійовича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

В С Т А Н О В И В:

27.11.2019р. до суду надійшов вказаний позов, який позивач мотивує тим, що 14 листопада 2019 року старшим Інспектором Відділу безпеки дорожнього руху в Дніпропетровській області старшим лейтенантом поліції Загубигорілкою Дмитром Геннадійовичем відносно позивача винесена постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі Серія ДП018 № 667931 про визнання позивача винним у скоєнні правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП і накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу на суму 425 грн. відповідно до якої, ОСОБА_1 , 14.11.2019 року о 08 годині 30 хвилин на 54 км. Автодороги «П`ятихатки - Апостолово - Зеленодольськ», керуючи транспортним засобом Шевроле Лачетті, державний номерний знак НОМЕР_1 був зупинений на вимогу працівників поліції та не ввімкнув аварійну світлову сигналізацію, чим порушив п.п.9.9(6) ПДР України.

25 листопада 2019 року позивач отримав постанову наручно засобами почтового зв"язку, про що поставлена відмітка.

З зазначеною постановою не згоден та вважає її незаконною, та просить скасувати.

Позивач в судове засідання не з"явився. Надав суду заяву про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги підтримує.

Відповідач у судове засідання не з"явився. 23 січня 2020 року направив відзив на позовну заяву. Проти позову заперечує, просить відмовити в задоволенні позовної заяви.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що згідно постанови серії ДПО №667931 від 14.11.2019 року о 08 годині 30 хвилин на а/д П"ятихатки - Апостолове - Зеленодольськ водій ОСОБА_1 керував авто Шевролет н.з. НОМЕР_1 , зупинившись на вимогу працівників поліції не ввімкнув аварійну світлову сигналізацію, чим порушив п.п. 9.9.(б) ПДР України.

Вказана постанова була отримана позивачем наручно засобами почтового зв"язку, про що поставлена відмітка.

Відповідно до ч.1,2 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначеніКонституцієюта законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з ст.19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Порядок діяльності органів державної влади, їх посадових осіб, уповноважених складати протоколи про адміністративні правопорушення, розглядати справи про такі правопорушення та притягати винних осіб до адміністративної відповідальності за їх вчинення, регулюється КУпАП.

Так, згідно з ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Ч.2 ст.122 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність, зокрема, за порушення правил користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів у вигляді штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Відповідно до ст.222 КУпАП розгляд справ про адміністративне правопорушення, передбачене ст..122 КУпАП, віднесено до компетенції органів Національної поліції, від імені яких діють працівники, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови (ст.245 КупАП).

Згідноз ст.251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні усіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, чи заподіяно матеріальну шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з ч.1 ст.283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Аналізуючи наведені положення законодавства, слід дійти висновку, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення уповноважена особа має всебічно, повно і об`єктивно з`ясувати обставини справи, оцінити наявні докази. Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в т.ч. вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

При цьому, суд враховує, що особа вважається невинуватою до тих пір, поки її вина не буде доказана у встановленому законом порядку. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь (ст.62 Конституції України).

У зв`язку із застосуванням даного принципу саме відповідач, як особа, що виявила факт адміністративного правопорушення, повинна довести наявність події і складу адміністративного правопорушення та винуватість особи, тобто наявність законних підстав для притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Крім того, відповідно до ст.9,77 КАСУ розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. При цьому, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У відповідності до вимогст..72 КАСУ доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів та показаннями свідків.

З`ясувавши повно, всебічно та об`єктивно обставини даної справи, суд приходить до висновку про протиправність постанови відповідача інспектора поліції Загубигорілка Д.Г. від 14.11.2019р. про притягнення позивача ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП.

В даному випадку суд вважає, що відповідач в порушення вимог ст..77 КАСУ не надав суду належних та допустимих доказів на підтвердження правомірності прийняття ним вищевказаної постанови, зокрема, доказів,передбачених ст.251 КУпАП, ст..72 КАСУ на підтвердження факту допущення позивачем порушення вимог Правил дорожнього руху, якіпередбачені диспозицією ч.2 ст.122 КУпАП, саме в силу його умисних протиправних дій.

Як вже зазначалось вище, позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення п.9.9 «б» ПДР, а саме не ввімкнення аварійної світлової сигналізації після зупинки на вимогу працівників поліції.

Так, згідно з п.п 9.9 «б» ПДР аварійна світлова сигналізація повинна бути ввімкнена у разі зупинки на вимогу працівника поліції або внаслідок засліплення водія світлом фар.

Відповідач не надав суду відеодиск вказаного правопорушення.

Інших належних та допустимих доказів на підтвердження правомірності прийняття постанови про накладання на позивача адміністративного стягнення за ч.2 ст.122 КУпАП, відповідач суду не подав.

Крім того, суд погоджується з доводами позивача про те, що не ввімкнення аварійної світлової сигналізації після зупинки транспортного засобу поліцейським не є правопорушенням, за яке передбачена відповідальність ч.2 ст.122 КУпАП. Воно охоплюється складом правопорушення, передбаченого ст.125 КУпАП.

Увімкнення аварійної світлової сигналізації відповідно до п.9.1 ПДР є попереджувальним сигналом і правила ввімкнення її визначені п.9.9 ПДР.

Разом з тим, ч.2 ст.122 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за порушення правил користування попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку (сигнали, що подаються світловими покажчиками повороту або рукою, ліхтаря заднього ходу).

Таким чином, водії не можуть бути піддані відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП за не ввімкнення аварійної світлової сигналізації у випадках, передбачених п.9.9 ПДР, оскільки їх дії підпадають під ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ст.125 КУпАП (інші порушення правил дорожнього руху, крім передбачених статтями 121-128, частинами першою і другою статті 129, статтями 139 і 140 цього Кодексу, які тягнуть за собою попередження).

Отже, оскільки в матеріалах справи відсутні будь-які об`єктивні і беззаперечні докази наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП, то факт вчинення ним вказаного правопорушення є недоведеним, сумнівним, що в силу принципу презумпції невинуватості трактується на користь позивача.

Суд вважає, що інспектор Відділу безпеки дорожнього руху в Дніпропетровській області старший лейтенант поліції Загубигорілка Дмитро Геннадійович як суб`єкт владних повноважень при накладанні адміністративного стягнення на позивача діяв не на підставі, не в межах повноважень та не у спосіб, що передбачені Законом, чим порушив вимоги ст.19 Конституції України, тому прийняте ним рішення про накладання адміністративного стягнення є протиправними і підлягає скасуванню.

Таким чином, позов слід задовольнити повністю.

Керуючись ст.19 Конституції України, Законом України «Про Національну поліцію», ст.7,9,122,245,222,268,276,278,279,283 КУпАП, ст.2,5,9,72-79,90,242-246,262,268-272,286 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до старшого інспектора Відділу безпеки дорожнього руху в Дніпропетровській області старшого лейтенанта поліції Загубигорілка Дмитра Геннадійовича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення задовольнити.

Постанову старшого інспектора Відділу безпеки дорожнього руху в Дніпропетровській області старшого лейтенанта поліції Загубигорілка Дмитра Геннадійовича серії ДПО18 №667931 від 14.11.2019 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 статті 122 КУпАП і накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 грн. у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі - скасувати, провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.2 статті 122 КУпАП - закрити.

Апеляційна скарга на судове рішення у справі може бути подана до Третього апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Відповідно до п. 3 Розділу VII «Прикінцеві положення» Кодексу адміністративного судочинства України під час дії карантину, введеного постановою Кабінету Міністрів України «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» від 11.03.2020 № 211 (з наступними змінами і доповненнями), строк подання апеляційної скарги на рішення суду продовжується на строк такого карантину.

Суддя О.В.Шумська