Справа № 640/10600/19
Суддя: Погрібніченко І.М.
Дата ухвалення: 2020-04-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 квітня 2020 року м. Київ № 640/10600/19

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Погрібніченка І.М., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін адміністративну справу
за позовомОСОБА_1
доДержавного секретаря Міністерства закордонних справ України Заяця Андрія Івановича

провстановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Окружного адміністративного суду м. Києва звернулася ОСОБА_1 (далі - позивач) з позовом до Державного секретаря Міністерства закордонних справ України Заяць Андрія Івановича (далі - відповідач), в якому просить:

- встановити наявність компетенції (повноважень) та фактів її перевищення Державним секретарем Міністерства закордонних справ України А.І.Заяцем у встановлених судами України фактах протиправних дій та бездіяльності, систематичного порушення прав, свобод та законних інтересів ОСОБА_1 , які призвели до завдання їй моральної та матеріальної шкоди у розмірі 174 227,70 грн.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що позивач перебуває на державній (дипломатичній) службі і є штатним працівником Міністерства закордонних справ України.

Відповідно до наказу МЗС України від 24.01.2014 р. № 151-ос позивача було переведено для продовження несення служби на посаду другого секретаря по посаді першого секретаря Посольства України в США на час довготермінового відрядження.

Згодом МЗС України було видано наказ від 25.02.2016 р. № 377-ос про відкликання позивача з довготермінового відрядження. Такі дії МЗС України були визнані судом протиправними, а сам наказ скасовано Постановою Київського апеляційного суду від 18.01.2017 р.

Таким чином, як зазначає позивач, судом було відновлено його статус на посаді (відповідно до наказу МЗС України від 24.01.2014 р. № 151-ос), яку він обіймав на момент оформлення йому 13.02.2018 р. листка тимчасової непрацездатності у зв`язку з вагітністю та пологами, який як і належало, направила до МЗС України.

Проте, Державний секретар МЗС України Заяць А.І., будучи обізнаним про рішення суду, що набрало чинності, про відновлення статусу позивача на посаді, замість виконання приписів законодавства України листом від 08.05.2018 р. №212/36-091-2340 відмовив вагітній позивачці у виплати належних їй у зв`язку з вагітністю та пологами гарантованих державою виплат.

Такі дії відповідача були визнані судом протиправними та такими, що нанесли позивачу моральну шкоду, «фактично залишив позивачку без засобів для існування». До того ж, як зазначає позивач, МЗС України було зобов`язано сплатити 30 821,16 грн. гарантованих державою та належних позивачу до виплати та пологами і 4000 грн. моральної шкоди.

В подальшому, як зазначає позивач, він звернувся до МЗС України, як до роботодавця, з проханням надати йому, згідно з вимогами законодавства України, трирічну відпустку для догляду за дитиною, втім, відповідачем було відмовлено, незважаючи на те, що він добре знав, що позивач перебуває в трудових відносинах з МЗС Україні.

Такі дії були визнано судом протиправними, а МЗС України зобов`язано надати Позивачу гарантовану державою трирічну відпустку для догляду за дитиною.

Крім того, позивач звертає увагу, що відповідач, не бажаючи виконувати чинне рішення суду, з яким він був ознайомлений, попри підтвердження його чинності касаційною інстанцією, самовільно не виплачував позивачу заробітну плату два роки поспіль.

Такі дії були визнані судом протиправними, а МЗС України в судовому порядку зобов`язано сплатити Позивачу 139 406,54 грн. заробітної плати.

Також відповідач, перевищуючи власні повноваження, вдався до переслідування родини позивача, розсилаючи листи негативного змісту до роботодавця чоловіка позивача.

Поряд з цим, позивач стверджує, що відповідач досі не бажає виконувати рішення суду, яке ним навіть не оскаржувалося, про вирішення питання щодо присвоєння позивачу чергового дипломатичного рангу.

На думку позивача вказане вище свідчить про неодноразове, систематичне та свідоме порушення Державним секретарем Міністерства закордонних справ України Заяцем А.І. вимог законодавства України, що призвело до нанесення позивачу моральної та матеріальної шкоди у розмірі 174 227,70 грн. за рахунок перевищення власних службових повноважень.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 15 липня 2019 року відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення (виклику сторін) та проведення судового засідання.

Вказаною ухвалою суду відповідачу надано п`ятнадцятиденний строк з дня вручення йому даної ухвали надати відзив на позовну заяву, який повинен відповідати вимогам статті 162 КАС України, або заяву про визнання позову.

08 серпня 2019 року представником Державного секретаря Міністерства закордонних справ України Заяць Андрія Івановича надано до суду відзив, в якому він просить відмовити в задоволенні позову, з огляду безпідставність заявлених позивачем вимог.

У поданій до суду відповіді на відзив, позивач не погоджується з доводами відповідача та просив позовні вимоги задовольнити повністю.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В С Т А Н О В И В:

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 05 вересня 2016 року по справі № 826/5097/16 визнано протиправною бездіяльність Міністерства закордонних справ України щодо присвоєння ОСОБА_1 чергового дипломатичного рангу другого секретаря першого класу; зобов`язано Міністерство закордонних справ України вирішити питання щодо присвоєння ОСОБА_1 чергового дипломатичного рангу другого секретаря першого класу.

12 вересня 2016 року Київським апеляційним адміністративним судом постановою по справі № 826/5863/16 постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 12 вересня 2016 року - скасовано. Ухвалено нову постанову, якою адміністративний позов ОСОБА_1 до Міністерства закордонних справ України про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії - задоволено частково: визнано протиправними дії Міністерства закордонних справ України щодо передчасного відкликання позивача з посади другого секретаря по посаді першого секретаря Посольства України США; скасовано наказ Міністерства закордонних справ України від 25.02.2016 №377-ос про відкликання ОСОБА_1 , другого секретаря по посаді першого секретаря посольства України в Сполучених штатах Америки, у зв`язку із закінченням довготермінового відрядження.

Рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 28 листопада 2018 року по справі № 826/12705/18 позов ОСОБА_1 задоволено частково: визнано протиправною бездіяльність Міністерства закордонних справ України щодо відмови в надані ОСОБА_1 , на підставі заяви від 14 червня 2016 року, відпустки для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку; зобов`язано Міністерство закордонних справ України надати ОСОБА_1 відпустку для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку з 19 червня 2018 року по 08 травня 2021 року.

Рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 30 січня 2019 року по справі № 826/8472/18, з урахуванням постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 14 травня 2019 року, адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено частково: визнано протиправною бездіяльність Міністерства закордонних справ України в особі Державного секретаря МЗС України Зайця А.І. щодо невиплати ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) належних їй гарантованих державою у зв`язку з вагітністю та пологами виплат в сумі 30 821,16 грн. (тридцять тисяч вісімсот двадцять одна грн. 16 коп.) та стягнути їх з Міністерства закордонних справ України (, Михайлівська площа, 1, м. Київ, 01018); стягнуто з Міністерства закордонних справ України (, Михайлівська площа, 1, м. Київ, 01018) на користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) моральну шкоду у сумі 4000,00 грн. (чотири тисячі гривень).

Рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 28 березня 2019 року по справі № 826/11676/17, залишеного без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 01 липня 2019 року, адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено частково: визнано протиправною бездіяльність Міністра закордонних справ України Клімкіна Павла Анатолійовича щодо неналежного та несвоєчасного розгляду звернення ОСОБА_1 від 07 лютого 2017 року, яке отримано відповідачем 10 лютого 2017 року; зобов`язано Міністерство закордонних справ України розглянути заяву ОСОБА_1 від 07 лютого 2017 року з урахуванням висновків даного рішення та надати обґрунтовану відповідь за результатами її розгляду.

Рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 02 травня 2019 року по справі № 826/9817/17, залишеного без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 18 липня 2019 року, адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено частково: визнано протиправною бездіяльність Міністерства закордонних справ України щодо невиплати ОСОБА_1 належної їй заробітної плати; стягнуто з Міністерства закордонних справ України на користь ОСОБА_1 невиплачену за період з 08 березня 2016 року по 12 лютого 2018 року включно заробітну плату в сумі 139 406,54 грн. (сто тридцять дев`ять тисяч чотириста шість гривень п`ятдесят чотири копійки).

Беручи до уваги вказані вище рішення судів, ОСОБА_1 з метою встановлення наявності компетенції (повноважень) та фактів її перевищення Державним секретарем Міністерства закордонних справ України А.І.Заяцем у встановлених судами України фактах протиправних дій та бездіяльності, систематичного порушення прав, свобод та законних інтересів ОСОБА_1 , які призвели до завдання їй моральної та матеріальної шкоди у розмірі 174 227,70 грн., звернулася з даним позовом до суду.

Беручи до уваги викладене вище, суд при вирішенні спірних правовідносин, виходить з наступного.

Як вбачається з підстав заявлених позовних вимог та вказаних вище судових рішень, встановлення наявності компетенції (повноважень) та фактів її перевищення Державним секретарем Міністерства закордонних справ України А.І.Заяцем пов`язано з обставинами, які досліджувалися під час розгляду вказаних вище адміністративних справ.

Суд зазначає, що пунктом 5 частини першої статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень.

Частиною першою статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: 1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; 3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; 4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; 5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень; 6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1 - 4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

При цьому, суд зазначає, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень (ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України).

Тобто, зміст вказаної норми, свідчить про те, що задоволенню підлягають лише вимоги, які відновлюють порушені права та охоронювані законом інтереси позивача.

За вказаних вище обставин, суд зазначає, що права та охоронювані законом інтереси позивача, які він просить відновити у даній справі, вже було захищено, шляхом прийняття судами відповідних рішень, на які сам позивач посилається в позовній заяві в обґрунтування своїх позовних вимог.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

При цьому, суд звертає увагу, що позивачем вимог про стягнення з відповідача моральної та матеріальної шкоди у розмірі 174 227,70 грн., заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб`єктів публічно-правових відносин, під час розгляду даної справи не заявлялося.

За таких обставин, суд приходить до переконання про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , оскільки повторне застосування у спірних правовідносинах обраного позивачем способу захисту його порушеного права не буде мати на меті поновлення його прав та охоронюваних законом інтересів.

У той же час, суд звертає увагу позивача щодо наявності у нього права звернення до суду з позовом про стягнення з відповідача моральної та матеріальної шкоди у розмірі 174 227,70 грн., заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб`єктів публічно-правових відносин.

Отже, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, матеріалів справи, суд приходить до висновку про те, що заявлені позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Згідно з ч. 5 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі відмови у задоволенні вимог позивача, звільненого від сплати судових витрат, або залишення позовної заяви без розгляду чи закриття провадження у справі, судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. В даному випадку позивач в силу норм Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору не звільнений та відомості щодо понесених відповідачем судових витрат відсутні, а тому судові витрати за рахунок позивача на користь відповідача не стягуються.

Керуючись ст.ст. 2, 6, 8, 9, 77, 243 - 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Відповідно до п/п. 15.5 п. 15 Розділу VII «Перехідні положення» КАС України в редакції Закону № 2147-VIII до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя І.М. Погрібніченко