Справа № 465/7746/18
Суддя: Кушнерик Мар’ян Петрович
Дата ухвалення: 2020-04-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 квітня 2020 рокуЛьвівСправа № 465/7746/18 пров. № А/857/3940/20

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії:

головуючого судді Кушнерика М.П.

суддів Заверухи О.Б., Ніколіна В.В.

розглянувши в порядку письмового провадження у місті Львові апеляційну скаргу Галицької митниці Держмитслужби на рішення Франківського районного суду м.Львова від 21 січня 2020 року у справі № 465/7746/18 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Львівської митниці ДФС, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, товариство з обмеженою відповідальністю "Овертранс" про скасування постанови у справі про порушення митних правил, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 в грудні 2018 року звернувся з адміністративним позовом до Львівської митниці ДФС, в якому просить скасувати постанову заступника начальника Львівської митниці ДФС Скромного Я.І. у справі про порушення митних правил від 04.12.2018 року № 6736/20900/18, якою його визнано винуватим у вчиненні правопорушення передбаченого ч.2 ст.470 МК України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 3400,00 грн. та закрити провадження у справі.

Рішенням Франківського районного суду м.Львова від 21 січня 2020 року адміністративний позов задоволено частково.

Скасовано постанову про порушення митних правил № 6736/20900/18 від 04.12.2018 року заступника начальника Львівської митниці ДФС Скоромного Я.І. про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за порушення митних правил, передбачених ст. 470 ч.2 Митного кодексу України у вигляді штрафу у розмірі 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3400 гривень.

В решті позовних вимог відмовлено.

Не погодившись із вказаним рішенням, його оскаржила Галицька митниця Держмитслужби - правонаступник Львівської митниці ДФС, з підстав невідповідності висновків суду обставинам справи та порушення норм матеріального і процесуального права.

В обґрунтування апеляційних вимог покликається на те, що відсутність дозволів на проїзд вантажним автомобільним транспортом по території Республіки Польща не могла завадити позивачу доставити товар та транспортний засіб комерційного призначення до органу доходів і зборів призначення (зону митного контролю митного поста «Краковець») і відповідно, не була причиною того, що автомобіль не зміг прибути до органу призначення.

Позивача притягнено до відповідальності саме за перевищення встановленого ст..95 МК України строку доставки товару, транспортних засобів до органу доходів і зборів призначення, а не за не вивезення їх до Республіки Польща.

Згідно п.2 розділу VIII Порядку виконання митних формальностей відповідно до заявленого митного режиму, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 02.10.2012 року № 657: аварія - це небезпечна подія техногенного характеру, у зв`язку з якою товари, транспортні засоби, що перебувають під митним контролем, були пошкоджені (зіпсовані, знищені, втрачені тощо) або потребували певного часу для відновлення можливості їх переміщення з метою забезпечення виконання вимог законодавства України з питань державної митної справи; обставини непереборної сили - це надзвичайні та невідворотні події, що виникли незалежно від волі особи, зокрема стихійне лихо (землетрус, пожежа, повінь, зсув тощо), сезонне природне явище (замерзання моря, проток, портів, ожеледиця тощо), введення воєнного чи надзвичайного стану, страйк, громадянські безпорядки, злочинні дії третіх осіб, прийняття рішень законодавчого або нормативно-правового характеру, обов`язкових для особи, закриття шляхів, проток, каналів, перевалів та інші надзвичайні та невідворотні за таких умов події. Враховуючи вказане, обов`язковою ознакою обставин непереборної сили є надзвичайність та невідворотність.

Таким чином, відсутність дозволу на міжнародні перевезення не відноситься до аварії та обставин непереборної сили.

Просить рішення скасувати та прийняти нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

Відповідно ухвали Восьмого апеляційного адміністративного суду від 10.04.2020 року суд ухвалив розгляд апеляційної скарги здійснити в порядку письмового провадження.

Відзиву на апеляційну скаргу не подано, що не перешкоджає розгляду справи по суті.

Колегія суддів заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, приходить до наступного.

Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України - суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом встановлено, що 04 грудня 2018 року заступник начальника Львівської митниці ДФС Скоромний Я.І. виніс постанову в справі про порушення митних правил №6736/209000/18, згідно якої ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ст.470 ч.2 Митного кодексу України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3400 гривень.

Відповідно до протоколу про порушення митних правил №6736/20900/18 від 04.11.2018 року вбачається, що ОСОБА_1 04.11.2018 року близько 00:35 години, як водій ТзОВ "Овертранс", (Україна. Львівська область, Яворівський район, с. Підрясне, вул. Європейська, 1 корпус В-4) прибув в зону митного контролю митного поста "Краковець" Львівської митниці ДФС на смугу руху «червоний коридор» в напрямку «виїзд з України» транспортним засобом комерційного призначення марки VOLVO, модель FH 42 Г, реєстраційний номер НОМЕР_1 з напівпричепом бортовим-Е марки SCHWARZMULLER, модель S-1, реєстраційний номер НОМЕР_2 , яким перевозив вантаж: "дрова букові колоті", вагою 23900 кг. Вантаж переміщувався згідно CMR А№0011513 від 24.10.2018 року та експортної митної декларації №UA206080/2018/010847 оформленої 24.10.2018 року, вказаною датою доставки даного вантажу в митницю призначення Львівську митницю ДФС 02.11.2018 року.

Оскаржуваною постановою позивача визнано винуватим у тому, що він перевищив встановлений ст.95 Митного кодексу України строк доставки товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що перебувають під митним контролем до органу доходів і зборів, а також документів на ці товари, транспортні засоби, терміном більше ніж на одну добу, але не більше ніж на 10 діб, оскільки митна декларація №UA206080/2018/010847 була оформлена 24.10.2018 року. Відповідно до інформації, наявної в електронній базі, вищевказаний вантаж переміщувався у митному режимі «транзит» до органу доходів і зборів призначення на кордоні і мав бути доставлений в термін до 02.11.2018 року. Однак, товар фактично доставлено у зону митного контролю митниці лише 04.11.2018 року.

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про скасування оспореної постанови митного органу, виходячи з наступного.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Приписами частини другої статті 2 КАС України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частини першої статті 90 Митного кодексу України транзит - це митний режим, відповідно до якого товари та/або транспортні засоби комерційного призначення переміщуються під митним контролем між двома органами доходів і зборів України або в межах зони діяльності одного органу доходів і зборів без будь-якого використання цих товарів, без сплати митних платежів та без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності.

В розумінні пунктів 57, 59 частини першої статті 4 Митного кодексу України товари - будь-які рухомі речі, у тому числі ті, на які законом поширено режим нерухомої речі (крім транспортних засобів комерційного призначення), валютні цінності, культурні цінності, а також електроенергія, що переміщується лініями електропередачі; транспортні засоби комерційного призначення - це, зокрема, автотранспортний засіб (моторні транспортні засоби, причепи, напівпричепи), що використовуються в міжнародних перевезеннях для платного транспортування осіб або для платного чи безоплатного промислового чи комерційного транспортування товарів разом з їхніми звичайними запасними частинами, приладдям та устаткуванням, а також мастилами та паливом, що містяться в їхніх звичайних баках упродовж їхнього транспортування разом із транспортними засобами комерційного призначення.

Згідно зі статтею 95 Митного кодексу України для автомобільного транспорту встановлено строк транзитного перевезення в десять діб, а у разі переміщення в зоні діяльності однієї митниці - п`ять діб.

Відповідно до частини третьої статті 470 Митного кодексу України перевищення встановленого статтею 95 цього Кодексу строку доставки товарів, транспортних засобів комерційного призначення, митних або інших документів на ці товари більше ніж на десять діб, а так само втрата цих товарів, транспортних засобів, документів чи видача їх без дозволу митного органу - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Нормами частини другої статті 95 МК України передбачено, що до строків, зазначених у частині першій цієї статті, не включається час дії обставин, зазначених у статті 192 МК України. Разом з тим нормами частини першої статті 192 МК України визначено, що у разі, якщо під час перевезення товарів транспортний засіб внаслідок аварії або дії обставин непереборної сили не зміг прибути до митного органу призначення, перевізник зобов`язаний терміново повідомити найближчий митний орган про обставини події, місцезнаходження товарів і транспортного засобу.

З матеріалів справи вбачається, що із повідомлення Державної служби України з безпеки на транспорті розміщеного на службовому веб-сайті http:www.dsbt.gov.ua, підтверджується, що пункти видачі дозволів припинили видачу для українських перевізників дозволів на перевезення вантажів територією Республіки Польща з 10.10.2018 року.

Апеляційний суд погоджується з судом першої інстанції, що у разі виключення терміну з 10.10.2018 року по 31.10.2018 року з розрахунку строку доставки товарів до Львівської митниці ДФС, то позивачем не був порушений десятиденний строк доставки товарів, оскільки експортна декларація оформлена 24 жовтня 2018 року. Позивач намагався отримати дозвіл Республіки Польща на поїздку по територіях іноземних держав при виконанні перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом у міжнародному сполученні, однак був позбавлений можливості це зробити, оскільки існували обставин непереборної сили.

Відповідно ст.458 МК України порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарі, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх митним органам для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на митні органи цим Кодексом чи іншим законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

Згідно п.1.3 Порядку оформлення і видачі дозволів на поїздку по територіях іноземних держав при виконанні перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом у міжнародному сполученні, їх обміну та обліку, затвердженого Наказом Міністерства транспорту України від 20.08.2004 р. N2757, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 31.08.2004 року за №1075/9674, перевезення пасажирів і вантажів автомобільним транспортом територією іноземних держав або транзитом через їхні території здійснюється автомобільними перевізниками згідно з вимогами міжнародних договорів України та на підставі належним чином оформлених відповідних дозволів, якщо інше не Передбачено міжнародними договорами України.

Пунктом 1.4 вказаного Порядку передбачено, що перевезення пасажирів і вантажів автомобільним транспортом між пунктами, розташованими на території іноземної держави, заборонено, якщо на це не отримано відповідного дозволу компетентного органу іноземної держави згідно з вимогами міжнародних договорів України.

Пунктом 3.2 Порядку передбачено, що дозволи для перевезення вантажів оформлюються і видаються водію автомобільного транспортного засобу і автомобільному перевізнику або уповноваженій ним особі) на підставі усного звернення або письмової заяви, в якій зазначаються найменування (прізвище, ім`я, по батькові) автомобільного перевізника та його місцезнаходження (місце проживання), відомості щодо автомобільних транспортних засобів (реєстраційні номери, вантажопідйомність, повна маса), маршруту руху із зазначенням країн відправлення та призначення, а також країн прямування автомобільного транспортного засобу, вантажу (вага, загальна кількість), видів дозволів, які бажає отримати автомобільний перевізник, та пункт видачі дозволів.

Тобто, для отримання дозволу на перевезення у випадку переміщення експортного вантажу перевізник згідно вимог чинного законодавства зобов`язаний спочатку завантажитись і лише згодом звертатись із відповідною заявою та видачею дозвільного документа.

Покликання апелянта, що позивач до найближчого митного органу до завершення визначеного митницею строку транзиту про обставини подій, у зв`язку з чим порушено ці строки, не звертався, спростовується запереченням ОСОБА_1 щодо протоколу про порушення митних правил, які надіслані поштовими засобами зв`язку до відповідача 20.11.2018, в яких міститься покликання на інтернет повідомлення Державної служби України з безпеки на транспорті (а.с.12 -15)

Доводи митниці щодо необхідності застосування до спірних правовідносин приписів частини 1 статті 192 МК є такими, що не відповідають фактичним обставинам справи.

Апеляційний суд також погоджується з судом першої інстанції, що протокол про порушення митних правил № 6736/20900/18, на підставі якого винесено спірну постанову складено відносно фізичної особи - ОСОБА_1 , працюючого водієм ТзОВ «Овертранс». Однак, товар, митне перевезення якого здійснювалось позивачем належав юридичній особі - ТзОВ «Овертранс», а тому неправильно визначено суб`єкт відповідальності за вказане правопорушення - водія ТзОВ «Овертранс», а не директора даного ТОВ.

Відповідно до вимог статті 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ніхто не може бути підданим заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.

Статтею 10 КУпАП передбачено, що адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Згідно із частиною 1 статті 487 МК провадження у справах про порушення митних правил здійснюється відповідно до цього Кодексу, а в частині, що не регулюється ним, - відповідно до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Положеннями частини 1 статті 466 МК встановлено, що адміністративні стягнення за порушення митних правил не може бути застосовано інакше, як на підставі та в порядку, що встановлені цим Кодексом та іншими законами України.

Відповідно до частини 1 статті 486 МК завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню порушень митних правил, та запобігання таким правопорушенням.

З огляду на вищевикладене, апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції з порушенням норм процесуального права відмовлено у закритті провадження у справі, а тому в цій частині рішення суду слід скасувати та закрити провадження у справі .В решті рішення суду залишити без змін.

Апеляційний суд відхиляє решту доводів апелянта, які наведені у поданій апеляційній скарзі, оскільки такі на правильність висновків суду не впливають, а, відтак, не можуть покладатися в основу скасування оскарженого судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є, зокрема, неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Судові витрати розподілу не підлягають, позаяк у даній категорії справ учасники звільняються від їх оплати.

Керуючись ст.ст. 243, 272, 286, 308, 310, 315, 316, 317, 321, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, -

постановив:

Апеляційну скаргу Галицької митниці Держмитслужби - задоволити частково.

Рішення Франківського районного суду м.Львова від 21 січня 2020 року у справі №465/7746/18 в частині відмови в закритті провадження у справі про порушення митних правил - скасувати та в цій частині прийняти постанову, якою закрити провадження у справі.

В решті рішення суду, - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і не може бути оскаржена.

Головуючий суддя М. П. Кушнерик
судді О. Б. Заверуха
В. В. Ніколін