Справа № 580/1756/19
Суддя: Епель Оксана Володимирівна
Дата ухвалення: 2020-04-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий суддя у першій інстанції: Руденко А.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 квітня 2020 року Справа № 580/1756/19

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді Епель О.В.,

суддів: Василенка Я.М., Степанюка А.Г.,

за участю секретаря Лісник Т.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Черкаського окружного адміністративного суду від 17 лютого 2020 року у справі

за позовом ОСОБА_1

до Звенигородської міської ради,

третя особа на стороні позивача, яка не заявляє

самостійні вимоги

на предмет спору: ОСОБА_2 ,

третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє

самостійні вимоги

на предмет спору: ОСОБА_3

про визнання протиправним та скасування рішення,

В С Т А Н О В И В :

Історія справи.

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до Звенигородської міської ради (далі - відповідач), треті особи, які не заявляють самостійні вимоги на предмет спору: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання незаконними та скасувати рішень 34 сесії 7 скликання Звенигородської міської ради Черкаської області від 23.11.2018 № 34-19/VІІ та № 34-18/VІІ.

Ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду від 09.09.2019 позов прийнято до судового розгляду та відкрито провадження у справі.

17.12.2019 позивач звернувся із заявами про відвід судді.

Ухвалами Черкаського окружного адміністративного суду від 17.12.2019 одна із зазначених заяв позивача залишена без розгляду, а за другою заявою відвід визнано необґрунтованим та передано справу для визначення судді, який здійснюватиме вирішення заявленого позивачем відводу судді, у зв`язку з чим провадження зупинено.

Ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду від 19.12.2019 відмовлено у задоволенні заяви позивача про відвід судді.

Ухвалами Черкаського окружного адміністративного суду від 21.12.2019 та від 30.01.2019 призначено судове засідання в цій справі, поновлено провадження та відкладено судовий розгляд.

10.02.2020 до суду втретє надійшла заява позивача про відвід судді в цій справі.

Ухвалами Черкаського окружного адміністративного суду від 11.02.2020 одна із зазначених заяв позивача залишена без розгляду, а за другою заявою відвід визнано необґрунтованим та передано справу для визначення судді, який здійснюватиме вирішення заявленого позивачем відводу судді, у зв`язку з чим провадження зупинено.

Ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду від 13.02.2020 відмовлено у задоволенні заяви позивача про відвід судді.

17.02.2020 позивач знову подав дві заяви про відвід судді в цій справі (четверта та п`ята заяви).

Ухвалами Черкаського окружного адміністративного суду від 17.02.2020 у задоволенні однієї із заяв позивача про відвід судді відмовлено, а другу - залишено без розгляду.

Також 17.02.2020 судом постановлено ухвалу про застосування до позивача заходів процесуального примусу, якою визнано заявлений ним відвід судді завідомо безпідставним та зловживанням процесуальними правами, у зв`язку з чим на позивача накладено штраф у розмірі 630,30 грн. (0,3 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб), який стягнуто з позивача в дохід Державного бюджету України.

Постановляючи зазначену ухвалу суд керувався ст.ст. 45, 149 КАС України та дійшов висновку, що завідомо безпідставне заявлення позивачем п`яти відводів судді вчинено з метою перешкоджання судочинству та є зловживанням процесуальними правами.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати.

В обґрунтування своїх апеляційних вимог позивач зазначає, що оскаржувана ним ухвала суду є завідомо неправосудною, що суддя мала намір залишити його без засобів для існування та прагне забрати в нього клаптик землі, за рахунок якого він існує, що все що, відбувається в суді, спровоковано суддею Руденко А.В., що її розлютила вимога про виклик свідка, що суддя прагне довести його до ще більшого каліцтва та залякати.

Крім того, апелянт наполягає на тому, що він не зловживав своїми процесуальними правами і що рішення ради, яке зазначається в ухвалі суду, йому невідомо.

З цих та інших підстав апелянт вважає, що оскаржувана ним ухвала суду прийнята з порушенням норм процесуального законодавства.

Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 23.03.2020 було відкрито апеляційне провадження у справі, установлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу та призначено справу до судового розгляду.

Відповідачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому він просить залишити її без задоволення, а ухвалу суду - без змін, наполягаючи на необґрунтованості доводів апелянта, правомірності оскаржуваного ним судового рішення та наголошуючи на тому, що позивач затягує розгляд цієї справи.

Від позивача та відповідача надійшли клопотання про розгляд цієї справи без їх участі.

Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 21.04.2020, які занесені до протоколу судового засідання, такі клопотання сторін задоволено та вирішено здійснювати розгляд справи в порядку письмового провадження, відповідно до ст. 311 КАС України, з урахуванням того, що наявні у справі матеріали є достатніми для її вирішення апеляційним судом, позиція обох сторін викладена в апеляційній скарзі та у відзиві на неї.

Разом з тим, у рішенні Європейського Суду з прав людини від 08.11.2005 по справі «Смірнова проти України» зазначено, що обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, у першу чергу, на відповідні державні судові органи. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції.

Згідно зі ст. 6 КАС України та ст. 17 Закон України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду - без змін, з наступних підстав.

Обставини справи, установлені судом першої інстанції.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, позивачем за час розгляду цієї справи у період з вересня 2019 року по лютий 2020 року було п`ять разів поспіль заяви про відвід судді першої інстанції, які були розглянуті в порядку, передбаченому КАС України.

Деякі з них залишені без розгляду, інші - визнані необґрунтованими та залишені без задоволення.

Нормативно-правове обґрунтування.

Так, положеннями частини першої статті 36 КАС України закріплено виключний перелік підстав для відводу судді, який розширеному тлумаченню не підлягає.

Статтею 39 КАС України регламентовано право учасників справи заявляти відвід судді з підстав, визначених цим Кодексом.

Разом з тим, згідно з частиною першою статті 45 КАС України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами.

Зловживання процесуальними правами не допускається.

У пункті 1 частини другої статті 45 КАС України передбачено, що з урахуванням конкретних обставин справи суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню адміністративного судочинства, зокрема, заявлення завідомо безпідставного відводу або вчинення інших аналогічних дій, які спрямовані на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи чи виконання судового рішення.

Відповідно до частин третьої та четвертої статті 45 КАС України якщо подання скарги, заяви, клопотання визнається зловживанням процесуальними правами, суд з урахуванням обставин справи має право залишити без розгляду або повернути скаргу, заяву, клопотання.

Суд зобов`язаний вживати заходів для запобігання зловживанню процесуальними правами. У випадку зловживання учасником судового процесу його процесуальними правами, суд застосовує до нього заходи, визначені цим Кодексом.

Згідно з частинами першою та другою статті 144 КАС України заходами процесуального примусу є процесуальні дії, що вчиняються судом у визначених цим Кодексом випадках з метою спонукання відповідних осіб до виконання встановлених в суді правил, добросовісного виконання процесуальних обов`язків, припинення зловживання правами та запобігання створенню протиправних перешкод у здійсненні судочинства. Заходи процесуального примусу застосовуються судом, як правило, негайно після вчинення порушення.

Одним із заходів процесуального примусу є штраф (пункт 5 частина перша статті 145 КАС України).

Пунктом 2 частини першої статті 149 КАС України передбачено, що суд може постановити ухвалу про стягнення в дохід Державного бюджету України з відповідної особи штрафу у сумі від 0,3 до трьох розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб у випадку зловживання процесуальними правами, вчинення дій або допущення бездіяльності з метою перешкоджання судочинству.

Висновки суду апеляційної інстанції.

Отже, адміністративним процесуальним законодавством регламентовано процесуальні права учасників справи та можливість їх реалізації за їх власним розсудом.

Разом з тим, зазначеній концепції вільної реалізації прав кореспондує обов`язок учасників справи добросовісно ними користуватися та уникати процесуальних зловживань.

У свою чергу, на суд покладено обов`язок спонукання відповідних осіб до добросовісного виконання процесуальних обов`язків, припинення зловживання правами, запобігання створенню протиправних перешкод у здійсненні судочинства та забезпечення розгляду справи в розумні строки.

При цьому, для виконання вказаного обов`язку суду надано повноваження застосовувати заходи процесуального примусу, одним з яких є штраф.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів зазначає, що позивачем у цій справі п`ять разів поспіль (інколи по дві заяви одночасно) було заявлено відводи судді, призначеної в порядку ст. 31 КАС України, для розгляду цієї справи, які, зокрема, перевірялися іншими суддями, визнавалися необґрунтованими, заявленими з аналогічних підстав та жоден з яких не був задоволений.

Водночас, такі дії позивача призвели до явного затягування судового розгляду цієї справи та унеможливили її вирішення в розумні строки.

У цьому контексті колегією суддів враховуються висновки Європейського суду з прав людини, викладені у пункті 35 рішення у справі «Юніон Аліментарія Сандерс С.А. проти Іспанії» (UNIОN ALIMENTARIA SANDERS S.A. v. SPAIN, № 11681/85), відповідно до яких заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь у справі на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, пов`язаних зі зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Також, у рішенні від 08.11.2005 у справі «Смірнова проти України» Європейський суд з прав людини дійшов висновку, що обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, у першу чергу, на відповідні державні судові органи. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини першої статті 6 Конвенції.

Згідно зі ст. 17 Закон України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції щодо зловживання позивачем у цій справі наданими йому процесуальними правами та необхідності застосування до нього заходів процесуального примусу з метою спонукання позивача до добросовісного виконання процесуальних обов`язків, припинення зловживання правами, запобігання створенню протиправних перешкод у здійсненні судочинства та забезпечення розгляду цієї справи в розумні строки.

Тож, доводи апелянта про те, що ухвала суду першої інстанції є завідомо неправосудною і що він не зловживав своїми процесуальними правами, є необґрунтованими та до уваги колегією суддів не приймаються.

Твердження апелянта про те, що суддя мала намір залишити його без засобів для існування та прагне забрати в нього клаптик землі, за рахунок якого він існує, що все що, відбувається в суді, спровоковано суддею Руденко А.В., що її розлютила вимога про виклик свідка, що суддя прагне довести його до ще більшого каліцтва та залякати, апеляційний суд вважає необґрунтованими, безпідставними та такими, що не спростовують правильність висновків суду першої інстанціі.

При цьому, судова колегія приймаю до уваги, що судом першої інстанції при застосуванні до позивача заходу процесуального примусу у виді штрафу обрано найнижчу межу санкції, передбаченої КАС України.

Надаючи оцінку всім доводам апелянта, судова колегія також приймає до уваги рішення ЄСПЛ по справі «Ґарсія Руіз проти Іспанії» (Garcia Ruiz v. Spain), заява № 30544/96, п. 26, ECHR 1999-1, в якому Суд зазначив, що «…хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожний довід…».

Отже, судом першої інстанції повно встановлено фактичні обставини справи та правильно визначено норми процесуального права, які підлягають застосуванню.

Згідно зі ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає залишенню без задоволення, а ухвала Черкаського окружного адміністративного суду від 17 лютого 2020 року - без змін.

Керуючись ст.ст. 242-244, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а ухвалу Черкаського окружного адміністративного суду від 17 лютого 2020 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Судове рішення виготовлено 21 квітня 2020 року.

Головуючий суддя

Судді: