Справа № 826/19354/16
Суддя: Чудак О.М.
Дата ухвалення: 2020-04-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 квітня 2020 року м. Київ № 826/19354/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Чудак О.М., розглянувши у письмовому провадженні в порядку загального позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби у місті Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

установив:

08.12.2016 ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ) звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва із адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у Святошинському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві (ДПІ у Святошинському районі), правонаступником якого є Головне управління Державної податкової служби у місті Києві, про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 03.11.2016 № та №.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 12.12.2016 у справі відкрито провадження і її призначено до розгляду.

На підставі рішення зборів суддів Окружного адміністративного суду міста Києва від 10.10.2017 та згідно з розпорядженням керівника апарату Окружного адміністративного суду міста Києва від 11.10.2017, справу передано на автоматичний розподіл справ між суддями.

15.12.2017 набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 03.10.2017 №2147-VIII, яким внесено зміни до Кодексу адміністративного судочинства України (КАС України), шляхом його викладення в новій редакції.

Відповідно до підпункту 10 пункту 1 розділу VII «Перехідні положення» КАС України в новій редакції передбачено, що справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Тобто, розгляд даної справи після 15.12.2017 здійснено відповідно до приписів нової редакції КАС України.

Так, ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 12.03.2018 справу прийнято до провадження і призначено справу до розгляду за правилами загального позовного провадження.

Правова позиція позивача з урахуванням адміністративного позову та доповнень до адміністративного позову зводиться до того, що є безпідставними висновки відповідача про заниження позивачем податку на доходи фізичних осіб та військового збору від отриманого доходу у вигляді додаткового блага за 2015 рік у розмірі 338449,71 грн та визначення податкових зобов`язань на цій підставі податковими повідомленнями-рішеннями від 03.11.2016 № та №. Позивач зазначає, що вказана сума це анульована кредитна заборгованість по кредитному договору №32-61L/10-2005И 0) від 20.05.2005 на яку поширюються положення пункту 8 підрозділу 1 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VI (ПК України), в редакцій станом на час виникнення спірних правовідносин, згідно якого така сума не вважається додатковим благом платника податку та не включається до розрахунку загального місячного (річного) оподатковуваного доходу.

Позивач також зазначає, що внаслідок анулювання кредитної заборгованості по кредитному договору №32-61L/10-2005И 0) від 20.05.2005 він не отримав ніякого доходу, вказане анулювання не збільшило його майнового стану та не забезпечило приріст активів в тій чи іншій формі, навпаки позивач поніс збитки в сумі 377254,88 грн.

Відповідач подав відзив на адміністративний позов в якому зазначив, що позивач у 2015 році отримав дохід у вигляді анульованої банком суми заборгованості за кредитним договором у розмірі 338449,71 грн, який підлягав оподаткуванню як додаткове благо відповідно до підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 ПК України, однак відповідні зобов`язання по податку з доходів фізичних осіб не були задекларовані та сплачені позивачем. Тому оскаржувані податкові повідомлення-рішення є правомірними, відтак, підстави для задоволення позову відсутні.

В судовому засіданні позивач та представник відповідача письмово викладені позиції підтримали, а зважаючи на відсутність перешкод для розгляду справи у судовому засіданні та потреби заслухати свідка чи експерта, суд за клопотаннями сторін, на підставі частини третьої статті 194 КАС України ухвалив розглянути справу в порядку письмового провадження.

Таким чином, дослідивши матеріали справи, оцінивши пояснення, надані учасниками судового процесу, а також докази в їх сукупності, проаналізувавши положення чинного законодавства, суд встановив наступне.

20.10.2005 між ОСОБА_1 та АКІБ «УкрСиббанк» укладено кредитний договір №32-61L/10-2005И 0) на суму 83470 ЄВРО, що в еквіваленті за курсом Національного банку України на дату укладання кредитного договору складає 503720,58 грн (6,035 грн за 1 ЄВРО) терміном до 20.10.2026 під 11,5% річних на купівлю в іпотеку 3-х кімнатної квартири.

25.08.2015 ОСОБА_1 укладено з ПАТ «УкрСиббанк» договір про надання споживчого кредиту №0, згідно якого позивач отримав кредит в сумі 880975,46 грн з метою погашення заборгованості по кредитному договору №32-61L/10-2005И 0) від 20.05.2005.

28.08.2015 AT «УкрСиббанк» повідомлено ОСОБА_1 про прийняття рішення про анулювання кредитної заборгованості по кредитному договору №32-61L/10-2005H 0) від 20.10.2005 в розмірі 14462,51 ЄВРО, гривневий еквівалент якої (за офіційним курсом Національного банку України станом на дату повідомлення) становить 347883,76 грн, з якої заборгованість за основним боргом 14070,31 ЄВРО, гривневий еквівалент якої (за офіційним курсом Національного банку України станом на дату повідомлення) становить 338449,71 грн, заборгованість за процентами за користування кредитом - 392,20 ЄВРО гривневий еквівалент якої (за офіційним курсом Національного банку України станом на дату повідомлення) становить 9434,05 грн.

08.09.2016 працівниками ДПІ у Святошинському районі проведено позапланову невиїзну перевірку фізичної особи ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) з питань правильності нарахування, повноти і своєчасності сплати податку на доходи фізичних осіб та військового збору з отримання доходу у вигляді додаткового блага за 2015 рік.

За результатами перевірки складено акт №373/26- 57-13-06/ НОМЕР_1 від 20.09.2016.

В ході перевірки виявлені та зафіксовані в акті №373/26- 57-13-06/ НОМЕР_1 від 20.09.2016 порушення позивачем вимог:

- підпункту «д» підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 ПК України в результаті чого позивачем занижено суму грошового зобов`язання податку з доходів фізичних осіб за 2015 рік на суму 67080,94 грн.

- підпункту 1.2, підпункту 1.3 пункту 16-1 підрозділу 10 розділу XIX ПК України в результаті чого позивачем занижено та не перераховано до бюджету військовий збір за 2015 рік в розмір 507675 грн.

Висновків щодо порушення позивачем вказаних вимог ПК України відповідач дійшов з огляду на те, що позивач отримав дохід у вигляді анульованої заборгованості в сумі 14070,31 ЄВРО (338449,71 грн) основного боргу та зобов`язаний був задекларувати його в річній податковій декларації про майновий стан і доходи і сплатити податкове зобов`язання з податку з доходів фізичних осіб та військовий збір. 09.02.2016 ОСОБА_1 подав податкову декларацію за 2015 рік № в якій не вказав дохід в сумі 338449,71 грн.

03.11.2016 на підставі висновків акт №373/26-57-13-06/ НОМЕР_1 від 20.09.2016 відповідач прийняв податкові повідомлення-рішення:

- №, яким збільшено суму грошового зобов`язання фізичної особи ОСОБА_1 з податку з доходів фізичних осіб на суму 83851,18 грн, в тому числі на 67080,94 грн за основним зобов`язанням та на 16770,24 грн штрафними (фінансовими) санкціями;

- №, яким збільшено суму грошового зобов`язання фізичної особи ОСОБА_1 з військового збору на суму 6345,94 грн, в тому числі на 5076,75 грн за податковим зобов`язанням та на 1269,19 грн за штрафними (фінансовими) санкціями.

Позивач не погоджується із висновками викладеними в акті №373/26-57-13-06/ НОМЕР_1 від 20.09.2016 та вважає протиправними податкові повідомлення-рішення від 03.11.2016 № та №, а тому звернувся до суду з даним позовом.

Суд, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, дійшов наступних висновків.

Згідно з підпунктами 163.1.1 та 163.1.2 пункту 163.1 статті 163 ПК України об`єктом оподаткування резидента є загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід; доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання).

Відповідно до абзацу другого пункту 164.1 статті 164 ПК України загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.

Підпунктом 14.1.54 пункту 14.1 статті 14 ПК України визначено, що дохід з джерелом їх походження з України - будь-який дохід, отриманий резидентами або нерезидентами, у тому числі від будь-яких видів їх діяльності на території України (включаючи виплату (нарахування) винагороди іноземними роботодавцями), її континентальному шельфі, у виключній (морській) економічній зоні.

За правилами підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 ПК України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу).

Відповідно до підпункту 14.1.47 пункту 14.1 статті 14 ПК України додаткові блага - це кошти, матеріальні чи нематеріальні цінності, послуги, інші види доходу, що виплачуються (надаються) платнику податку податковим агентом, якщо такий дохід не є заробітною платою та не пов`язаний з виконанням обов`язків трудового найму або не є винагородою за цивільно-правовими договорами (угодами), укладеними з таким платником податку (крім випадків, прямо передбачених нормами розділу IV цього Кодексу).

Перелік додаткових благ, які включаються до оподатковуваного доходу, встановлений підпунктом 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 ПК України є вичерпним.

Так, відповідно до підпункту «д» підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 ПК України (в редакції, чинній з 01.01.2015) до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу) у вигляді основної суми боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності, у разі якщо його сума перевищує 50 відсотків однієї мінімальної заробітної плати (у розрахунку на рік), встановленої на 1 січня звітного податкового року.

Кредитор зобов`язаний повідомити платника податку - боржника шляхом направлення рекомендованого листа з повідомленням про вручення або шляхом укладення відповідного договору, або надання повідомлення боржнику під підпис особисто про прощення (анулювання) боргу та включити суму прощеного (анульованого) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було прощено.

Боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації. У разі неповідомлення кредитором боржника про прощення (анулювання) боргу у порядку, визначеному цим підпунктом, такий кредитор зобов`язаний виконати всі обов`язки податкового агента щодо доходів, визначених цим підпунктом.

Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо кредитних зобов`язань» №321-VIII від 09.04.2015, положення якого набрали чинності 07.05.2015, підрозділ 1 розділу XX «Перехідні положення» доповнено пунктом 8, у відповідності з яким не вважається додатковим благом платника податку та не включається до розрахунку загального місячного (річного) оподатковуваного доходу сума, прощена (анульована) кредитором у розмірі різниці між основною сумою боргу за фінансовим кредитом в іноземній валюті, визначена за офіційним курсом Національного банку України на дату зміни валюти зобов`язання за таким кредитом з іноземної валюти у гривню, та сумою такого боргу, визначеною за офіційним курсом Національного банку України станом на 01.01.2014, а також сума процентів, комісії та/або штрафних санкцій (пені) за такими кредитами, прощених (анульованих) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним із процедурою його банкрутства, до закінчення строку позовної давності. Норми цього пункту застосовуються до фінансових кредитів в іноземній валюті, не погашених до 01.01.2014.

Дія абзацу першого цього пункту поширюється на операції з прощення (анулювання) кредитором боржникові заборгованості за фінансовим кредитом в іноземній валюті, що здійснювалися починаючи з 01.01.2015.

Отже, з метою оподаткування доходи, отримані платником податку у вигляді основної суми боргу (кредиту), прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним із процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності, та суми прощеної (анульованої) кредитором у розмірі різниці, розрахованої відповідно до пункту 8 підрозділу 1 розділу XX «Перехідні положення» ПК України, слід розглядати окремо.

За змістом наведених положень у разі якщо кредитором (банком) здійснено анулювання (прощення) основної суми боргу (кредиту), а не суми у розмірі різниці, розрахованої кредитором відповідно до пункту 8 підрозділу 1 розділу XX «Перехідні положення» ПК України, то з метою оподаткування сума такого анульованого боргу вважається додатковим благом і включається до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу у відповідності до підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 ПК України з обчисленням та перерахуванням до бюджету відповідної суми податку.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 20.06.2018 у справі №804/4182/17.

Судом встановлено, що анульована по кредитному договору №32-61L/10-2005H 0) від 20.10.2005 сума боргу в розмірі 14070,31 ЄВРО, гривневий еквівалент якої за офіційним курсом Національного банку України станом на дату анулювання становить 338449,71 грн є основною сумою заборгованості за кредитом (тілом кредиту), а тому вказана сума у відповідності до підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 ПК України є додатковим благом платника податку (позивача) та підлягає включенню до його загального місячного (річного) оподатковуваного доходу за 2015 рік.

При цьому, як встановлено в ході розгляду справи, кредитором повідомлено позивача про прощення (анулювання) боргу, тобто дотримано умови, з якими положення підпункту «д» підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 ПК України пов`язують обов`язок платника податків відобразити анульовану суму боргу у складі оподатковуваного доходу.

Суд не погоджується із доводами позивача про те, що договором про надання споживчого кредиту №0 від 25.08.2015 змінено валюту зобов`язання по кредитному договору №32-61L/10-2005И 0) від 20.05.2005, адже договір №0 від 25.08.2015 не містить положень щодо зміни валюти зобов`язання за кредитним договором №32-61L/10-2005И 0) від 20.05.2005 з ЄВРО на гривні.

Оскільки відносно заборгованості по кредитному договору №32-61L/10-2005И 0) від 20.05.2005 відсутні відповідні умови, а саме зміна валюти зобов`язання за кредитом з іноземної валюти у гривню та як наслідок прощення розміру різниці, відповідно розрахованої, за яких застосовуються вказані положення законодавства, суд вважає правомірним нарахування позивачу грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб, обрахованого з суми прощеного (анульованого) кредитором основного боргу (кредиту).

Законом України від 28.12.2014 №71-VIII «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи», який набрав чинності 01.01.2015, внесено зміни до пункту 16-1 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» ПК України, у відповідності до яких тимчасово, до набрання чинності рішенням Верховної Ради України про завершення реформи Збройних Сил України, встановлюється військовий збір.

Платниками збору є особи, визначені пунктом 162.1 статті 162 цього Кодексу. Об`єктом оподаткування збором є доходи, визначені статтею 163 цього Кодексу. Ставка збору становить 1,5 відсотка від об`єкта оподаткування, визначеного підпунктом 1.2 цього пункту.

Нарахування, утримання та сплата (перерахування) збору до бюджету здійснюються у порядку, встановленому статтею 168 цього Кодексу, за ставкою, визначеною підпунктом 1.3 цього пункту. Відповідальними за утримання (нарахування) та сплату (перерахування) збору до бюджету є особи, визначені у статті 171 цього Кодексу. Платники збору зобов`язані забезпечувати виконання податкових зобов`язань у формі та спосіб, визначені статтею 176 цього Кодексу.

Відтак, за встановлених обставин отримання позивачем доходу у вигляді додаткового блага, суд дійшов висновку щодо правомірності визначення позивачу грошового зобов`язання зі сплати військового збору, обрахованого з суми анульованого кредитором основного боргу.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом і у постановах від 01.04.2020 №826/3035/17, від 06.04.2020 №804/3102/15, від 13.04.2020 №814/3645/15.

Системно проаналізувавши приписи законодавства України, надавши оцінку з урахуванням усіх доказів у справі в їх сукупності, суд вважає, що відповідачем доведено правомірність оскаржуваних податкових повідомлень-рішень від 03.11.2016 № та №, а позивачем не надано належних й достатніх доказів та обґрунтувань протилежного. У зв`язку з цим, суд не вбачає підстав для задоволення адміністративного позову ОСОБА_1 .

Вирішуючи питання про розподіл відповідно до пункту 5 частини першої статті 244 КАС України між сторонами судових витрат, суд виходить з того, що за обставин необґрунтованості заявлених позивачем вимог, підстави для стягнення сплаченого ним судового збору з відповідача відповідно до статті 139 КАС України відсутні.

На підставі викладеного, керуючись статтями 6, 72-77, 139, 241-246, 250, 255 КАС України,

вирішив:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби у місті Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, - відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України з урахуванням пункту 3 розділу VI «Прикінцеві положення» цього ж Кодексу.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Позивач - ОСОБА_1 (місце проживання фізичної особи: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ).

Відповідач - Головне управління Державної податкової служби у місті Києві (місцезнаходження юридичної особи: 04116, місто Київ, вулиця Шолуденка, будинок 33/19; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств та організацій України: 43141267).

Суддя О.М. Чудак