Справа № 400/70/20
Суддя: Птичкіна В.В.
Дата ухвалення: 2020-04-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 квітня 2020 р. № 400/70/20
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд у складі судді Птичкіної В. В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом:ОСОБА_1 , АДРЕСА_1

до відповідача:Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області, пр. Миру, 34, м. Миколаїв, 54034

про:визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Миколаївського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області, в якій, з урахуванням нової редакції адміністративного позову, просить визнати протиправним рішення (наказ) від 25.11.2019 відповідача щодо відмови у наданні позивачу дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства, орієнтовною площею 2,0 га за рахунок земель сільськогосподарського призначення державної власності на території Баратівської сільської ради Новобузького району Миколаївської області та зобов`язати відповідача повторно розглянути питання про надання позивачу дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства, орієнтовною площею 2,0 га за рахунок земель сільськогосподарського призначення державної власності на території Баратівської сільської ради Новобузького району Миколаївської області.

Одночасно позивач клопоче про залучення Баратівської сільської ради Новобузького району Миколаївської області до участі у справі як третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача.

Ухвалою від 27.01.2020 суд відкрив провадження в адміністративній справі та постановив розглядати її за правилами спрощеного позовного провадження.

Ухвалою від 27.01.2020 суд відмовив у задоволенні клопотання позивача про залучення до участі у справі третьої особи.

У відзиві на позовну заяву відповідач проти позовних вимог заперечує, просить відмовити в позові, посилаючись на частину сьому статті 118 Земельного кодексу України та обґрунтовуючи відмову у наданні позивачу дозволу на розроблення проєкту землеустрою тим, що підставою для відмови у цьому випадку є невідповідність місця розташування бажаної земельної ділянки вимогам прийнятого відповідно до законодавства розпорядження Кабінету Міністрів України від 19.08.2015 № 898-р, яким визначено умови розпорядження земельними ділянками, визначеними для відведення учасникам антитерористичної операції та сім`ям загиблих учасників антитерористичної операції.

Також відповідач посилається на власний наказ від 21.09.2015 № 806 СГ «Про внесення змін до переліку земельних ділянок, які можна передати у власність учасникам антитерористичної операції в межах території Миколаївської області, визначеного наказом Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області від 31.08.2015 № 315-сг».

У відповіді на відзив позивач зазначає, що наказ від 21.09.2015 № 806 СГ, на який посилається відповідач у відзиві, не є предметом судового розгляду та жодних посилань на цей наказ у оскаржуваному позивачем наказі відповідача не наведено. Також позивач зазначає, що відповідач не надав до наказу від 21.09.2015 № 806 СГ додатків з переліком земельних ділянок, до якого би належала земельна ділянка, на яку претендує позивач.

Безпосередньо, повно, всебічно та об`єктивно дослідивши докази, що містяться у справі, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, суд установив такі обставини справи та відповідні їм правовідносини.

Листом від 16.07.2019 № 227 Баратівська сільська рада Новобузького району Миколаївської області надала позивачу погодження щодо можливості передачі у власність земельної ділянки сільськогосподарського призначення із числа земель державної власності для ведення особистого селянського господарства в межах території Баратівської сільської ради Новобузького району Миколаївської області.

24.10.2019 позивач звернувся до відповідача із заявою від 21.10.2019, зареєстрованою за вхідним № О-9771/0/19-19, в якій просив розглянути можливість надання дозволу на розроблення проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 2,000 га за рахунок земель сільськогосподарського призначення за межами населеного (населених) пункту, яка знаходиться на території Баратівської сільської ради Новобузького району Миколаївської області із земель державної власності у межах норм безоплатної приватизації.

Наказом від 25.11.2019 № 10122/0/14-19-СГ відповідач відмовив позивачу у наданні дозволу на розроблення проєкту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки, розташованої в межах території Баратівської сільської ради Новобузького району Миколаївської області, орієнтовний розмір земельної ділянки 2,0000 га, із цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства на підставі того, що земельна ділянка, зазначена в доданих до заяви графічних матеріалах, включена до переліку земельних ділянок, які передбачені до передачі у власність учасникам антитерористичної операції у межах норм безоплатної приватизації.

Суд дослідив надану відповідачем копію наказу від 21.09.2015 № 806 СГ «Про внесення змін до переліку земельних ділянок, які можна передати у власність учасникам антитерористичної операції в межах території Миколаївської області, визначеного наказом Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області від 31.08.2015 № 315-сг». У переліку земельних ділянок, які можна передати у власність учасникам антитерористичної операції в межах території Миколаївської області (додаток до цього наказу) зазначена загальна площа відповідних земельних ділянок. Можливість ідентифікації земельних ділянок відсутня.

Ураховуючи вищезазначене, спірні правовідносини між сторонами виникли у зв`язку з прийняттям відповідачем рішення у формі наказу про відмову позивачу у наданні дозволу на розроблення проєкту землеустрою.

Вирішуючи спір між сторонами, суд виходить з такого.

Відповідно до частин шостої та сьомої статті 118 Земельного кодексу України, громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності, зокрема для ведення особистого селянського господарства - не більше 2 гектарів (пункт «б» частини першої статті 121 Земельного кодексу України).

Отже, надання відповідного дозволу на розробку проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність є одним з етапів погодження і оформлення документів, які відповідно до вимог чинного законодавства є необхідними для прийняття компетентним органом рішення про набуття громадянами земель у власність.

При цьому, отримання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки не означає прийняття позитивного рішення про надання її у власність, оскільки процес передачі земельної ділянки громадянам у власність є стадійним, зокрема, першою стадією якого є надання уповноваженим органом дозволу на розробку проєкту землеустрою, що свідчить про відсутність у відповідача підстав для встановлення будь-яких обмежень у надані дозволу на розробку проєкту землеустрою іншій особі при дотриманні нею вимог вказаних статей Земельного кодексу України.

Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

З огляду на вказану норму Конституції України суд зазначає, що неправомірною є відмова відповідача надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки з підстав, інших ніж передбачено законом, а саме: невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, а також генеральних планів населених пунктів, іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування території населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Відсутня жодна з підстав, передбачених частиною 7 статті 118 Земельного кодексу України, за яких позивачу відмовлено у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою для відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства.

Відповідна правова позиція наведена у постанові Верховного Суду від 24.09.2018 у справі №814/1239/16, ухваленою аналогічних правовідносинах.

За приписами частини п`ятої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Суд не приймає доводи відповідача, наведені у відзиві щодо того, що підставою для відмови позивачу у наданні дозволу на розроблення проєкту землеустрою є невідповідність місця розташування бажаної земельної ділянки вимогам прийнятого відповідно до законодавства розпорядження Кабінету Міністрів України від 19.08.2015 № 898-р, оскільки обставина невідповідності місця розташування бажаної земельної ділянки не покладалася відповідачем в основу оскаржуваного позивачем наказу. Так само оскаржуваний наказ не містить посилань на наказ відповідача від 21.09.2015 № 806 СГ «Про внесення змін до переліку земельних ділянок, які можна передати у власність учасникам антитерористичної операції в межах території Миколаївської області, визначеного наказом Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області від 31.08.2015 № 315-сг». Крім того, відповідач не надав суду доказів того, що бажана позивачем земельна ділянка належить до відповідного переліку.

Також суд зауважує, що відповідно до пунктів 1, 2 розпорядження Кабінету Міністрів України від 19.08.2015 № 898-р "Питання забезпечення учасників антитерористичної операції та сімей загиблих учасників антитерористичної операції та сімей загиблих учасників антитерористичної операції земельними ділянками" з метою забезпечення учасників антитерористичної операції та сімей загиблих учасників антитерористичної операції земельними ділянками Державній службі з питань геодезії, картографії та кадастру і обласним та Київській міській державним адміністраціям за участю органів місцевого самоврядування необхідно визначити протягом місяця на території відповідної області та м. Києва земельні ділянки для відведення учасникам антитерористичної операції та сім`ям загиблих учасників антитерористичної операції. Державна служба з питань геодезії, картографії та кадастру, обласні та Київська міська державні адміністрації повинні забезпечити, серед іншого, розгляд у першочерговому порядку звернення учасників антитерористичної операції та сімей загиблих учасників антитерористичної операції щодо відведення їх земельних ділянок.

Тобто це розпорядження не перебачає заборон для надання дозволу на розроблення проєктів землеустрою, зокрема, для ведення особистого селянського господарства, з числа земельних ділянок, які включені до переліку зарезервованих земельних ділянок.

Частина третя статті 49 Закону України від 27.02.2014 № 794-VII "Про Кабінет Міністрів України" визначає, що акти Кабінету Міністрів України з організаційно-розпорядчих та інших поточних питань видаються у формі розпоряджень Кабінету Міністрів України.

Розпорядження Кабінету Міністрів України є нормативно-правовим актом, однак не має вищої юридичної сили за Земельний кодекс України та ним не передбачено підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення проєкту землеустрою для відведення земельної ділянки у власність у зв`язку з резервуванням земельної ділянки.

Згідно з частинами першою та другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідач як суб`єкт владних повноважень не довів суду правомірності наказу від 25.11.2019 № 10122/0/14-19-СГ «Про відмову у наданні дозволу на розроблення документації із землеустрою».

На підставі вищенаведеного суд дійшов переконання про задоволення позову в повному обсязі.

Одночасно суд зазначає, що відповідно до пункту 2 частини другої статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі задоволення позову суд може прийняти рішення провизнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Згідно з частиною другою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Оскільки позивач просить визнати протиправним наказ відповідача від 25.11.2019, суд вважає за необхідне також скасувати цей наказ.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

У зв`язку з цим судовий збір у сумі 840,80 грн, сплачений позивачем за подання позовної заяви за квитанцією від 09.01.2020 підлягає до стягнення за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 2, 19, 139, 241, 244, 242 - 246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ) до Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області (пр. Миру, 34, м. Миколаїв, 54034, ідентифікаційний код за ) задовольнити повністю.

2. Визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області (пр. Миру, 34, м. Миколаїв, 54034, ідентифікаційний код за ) від 25.11.2019 № 10122/0/14-19-СГ про відмову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ) у наданні позивачу дозволу на розробку проєкту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки, розташованої в межах території Баратівської сільської ради Новобузького району Миколаївської області, із цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства, орієнтовною площею 2,0000 га.

3. Зобов`язати Головне управління Держгеокадастру у Миколаївській області (пр. Миру, 34, м. Миколаїв, 54034, ідентифікаційний код за ) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ) від 21.10.2019, зареєстровану за вхідним № О-9771/0/19-19 від 24.10.2019, про надання дозволу на розроблення проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства, орієнтовною площею 2,000 га за рахунок земель сільськогосподарського призначення державної власності на території Баратівської сільської ради Новобузького району Миколаївської області, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

4. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області (пр. Миру, 34, м. Миколаїв, 54034, ідентифікаційний код за ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ) судовий збір у сумі 840,80 грн (вісімсот сорок гривень 80 копійок).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду, або справу було розглянуто в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається учасниками справи відповідно до статті 297 Кодексу адміністративного судочинства України, з урахуванням пункту 15.5 Розділу VII Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.В. Птичкіна