Справа № 514/1984/19
Суддя: Стас Л.В.
Дата ухвалення: 2020-04-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 квітня 2020 р.м.ОдесаСправа № 514/1984/19
Головуючий в 1 інстанції: Тончева Н.М.
П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

судді - доповідача Стас Л.В.

суддів Турецької І.О., Шеметенко Л.П.

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу поліцейського роти №2 батальйону №1 Управління патрульної поліції в Миколаївській області Департаменту патрульної поліції рядового поліції Ботнар Івана Олександровича на рішення Тарутинського районного суду Одеської області від 18 лютого 2020 року по справі за позовом ОСОБА_1 до поліцейського роти №2 батальйону №1 Управління патрульної поліції в Миколаївській області Департаменту патрульної поліції рядового поліції Ботнар Івана Олександровича, 3-тя особа: Управління патрульної поліції в Миколаївській області Департаменту патрульної поліції, про визнання протиправною та скасування постанови, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся з позовом до поліцейського роти №2 батальону №1 Управління патрульної поліції в Миколаївській області Департаменту патрульної поліції рядового поліції Ботнар І.О., 3-тя особа: Управління патрульної поліції в Миколаївській області Департаменту патрульної поліції, в якому просив скасувати постанову Серії ЕАК № 1531083 від 18.09.2019 року у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, якою його було притягнуто до відповідальності за вчинення правопорушення за ч.1 ст. 126 КУпАП та накладено штраф у розмірі 425,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог посилався на протиправність спірної постанови, оскільки відповідачем, на якого покладено обов`язок доказування, не було надано доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення. Також позивача не було ознайомлено зі містом постанови та він її копію не отримував поштою. Крім того, на думку позивача, розгляд справи відповідачем на місці вчинення правопорушення є протиправним та таким що суперечить нормам ст. 258 КУпАП

Рішенням Тарутинського районного суду Одеської області від 18 лютого 2020 року позов ОСОБА_1 - задоволено.

Скасовано постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення від 18 вересня 2019 року серії ЕАК №1531083 відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 126 КУпАП - закрито у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

.

В апеляційній скарзі, поліцейський роти №2 батальону №1 Управління патрульної поліції в Миколаївській області Департаменту патрульної поліції рядовий поліції Ботнар І.О., посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення Тарутинського районного суду Одеської області від 18 лютого 2020 року - скасувати та винести нове про відмову у задоволенні позову. Зокрема, апелянт наголошував на тому, що факт порушення позивачем правил дорожнього руху підтверджується належними доказами, а саме диском відеозапису нагрудного відео реєстратора поліцейського, а тому відсутні підстави для задоволення позовних вимог.

Позивач, ОСОБА_1 , своїм процесуальним правом подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.

Колегія суддів, заслухавши доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 18 вересня 2019 року поліцейський роти №2 батальону №1 Управління патрульної поліції в Миколаївській області Департаменту патрульної поліції рядовий поліції Ботнар І.О. виніс відносно ОСОБА_1 постанову у справі про адміністративне правопорушення Серії ЕАК № 1531083.

Суть адміністративного правопорушення, згідно постанови, полягала в тому, що 18.09.2019 року о 00.18 год., позивач, керуючи транспортним засобом марки «DAF 95 XF430, державний номерний знак НОМЕР_1 , в м. Миколаєві по вул. Садовій, 2А, не виконав вимоги дорожнього знаку 2.2 «Проїзд без зупинки заборонено», за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 122 КУпАП та на вимогу працівника поліції відмовився пред`явити посвідчення водія відповідної категорії та реєстраційний талон на транспортний засіб, чим порушив п. 2.1, 2.4а ПДР, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч.1 ст.126 КУпАП..

Вважаючи протиправною постанову відповідача щодо притягнення до адміністративної відповідальності, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування норм матеріального та процесуального права, колегія суддів виходить із такого.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України Про дорожній рух від 30.06.1993 року № 3353, встановлений Правилами дорожнього руху, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року №1306 (далі - ПДР).

Відповідно до ст. 14 Закону України Про дорожній рух учасники дорожнього руху зобов`язані: знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам; виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Згідно з п.1.1. ПДР ці правила, відповідно до Закону України Про дорожній рух, встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України.

Відповідно до п. 1.9. ПДР, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно з п. 2.3 б ПДР України, для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

Відповідно до пп. "б" п.8.4 ПДР України знаки пріоритету встановлюють черговість проїзду перехресть, перехрещень проїзних частин або вузьких ділянок дороги. Згідно додатку №1 до ПДР України до знаків пріоритету віднесений дорожній знак 2.2 «Проїзд без зупинки заборонено».

Відповідно до п. 2.2 розділу 33 Правил дорожнього руху, «Проїзд без зупинки заборонено» забороняється проїзд без зупинки перед розміткою 1.12 (стоп-лінія), а якщо вона відсутня - перед знаком.

Згідно ч.1 ст.122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Відповідно до п. 2.1. ПДР водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі:

а) посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії;

б) реєстраційний документ на транспортний засіб (для транспортних засобів Збройних Сил, Національної гвардії, Держприкордонслужби, Держспецтрансслужби, Держспецзв`язку, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - технічний талон).

Крім того, відповідно до п. «а» п. 2.4. ПДР на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також: пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1.

Частиною 1 ст. 126 КУпАП передбачено, що керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Частина 1 статті 9 КУпАП визначає, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

У контексті даної справи це означає, що умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Крім того, згідно зі ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото-і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ч. 2 та 3 ст. 283 КУпАП, постанова по справі про адміністративне правопорушення повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення. Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Пунктом 11 ч. 1 ст.23 Закону України від 02.07.2015 року № 580-VIII "Про Національну поліцію" визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів.

Статтею 40 Закону № 580-VIII встановлено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: 1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб;2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Ретельно вивчивши наданий відповідачем диск із відеозаписом правопорушення, колегії суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції обґрунтовано не прийнято його в якості доказів, оскільки у відеозаписі відсутній факт зафіксованого порушення позивачем Правил дорожнього руху, зокрема, не виконання вимог дорожнього знаку 2.2. «Проїзд без зупинки заборонено», зазначене свідчить про відсутність належних та допустимих доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП. З урахуванням викладеного, вимоги поліцейського про пред`явлення ОСОБА_1 документів не можуть бути визнані правомірними.

Крім того, згідно матеріалів справи, постанова про притягнення до адміністративної відповідальності за порушення ПДР України, яке інкримінувалося позивачу перед прийняттям оскаржуваної постанови відносно позивача, поліцейським не виносилась.

Стосовно притягнення позивача до відповідальності за ч. 1 ст.126 КУпАП, колегія суддів зазначає, що поліцейський має право вимагати у водія пред`явлення документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, якщо існує достатньо підстав вважати, що така особа вчинила або має намір вчинити правопорушення (одна із вичерпного переліку підстав); у разі, якщо поліцейським належним чином не задокументовано факту порушення особою Правил дорожнього руху, вимоги відповідної посадової особи про пред`явлення водієм документів в тому числі реєстраційного документу на транспортний засіб є неправомірними, зазначене свідчить про відсутність належних та допустимих доказів вчинення водієм адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Таким чином, висновки суду про неправомірність вимоги поліцейського до позивача про пред`явлення документів в тому числі, посвідчення водія відповідної категорії та реєстраційного документу на транспортний засіб, на думку колегії суддів, є обґрунтованими.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 15 березня 2019 року по справі № 686/11314/17.

Отже, доводи апелянта щодо підтвердження вчинення позивачем адміністративного правопорушення спростовуються викладеним та не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду, у зв`язку з чим, на думку колегії суддів підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

Крім того, колегія суддів вважає необхідним зазначити, що відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Разом з цим, згідно ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На думку колегії суддів відповідачем не було доведено правомірність прийнятої постанови Серії ЕАК № 1531083 від 18.09.2019 року у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, а тому судом першої інстанції обґрунтовано задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 .

Інші доводи апеляційної скарги, на думку колегії суддів, ґрунтуються на суб`єктивній оцінці фактичних обставин справи та доказів. Зазначені доводи не містять посилань на конкретні обставини чи факти або на нові докази, які б давали підстави для скасування рішення суду першої інстанції.

Відповідно до ст. ст. 242 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Оскільки судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та постановлено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому згідно ст.316 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін.

Згідно ч. 3 ст. 272 КАС України судові рішення суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду справ, визначених статтями 273-277, 282-286 цього Кодексу, набирають законної сили з моменту проголошення і не можуть бути оскаржені.

Керуючись ст.ст. 272, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325,328 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу поліцейського роти №2 батальйону №1 Управління патрульної поліції в Миколаївській області Департаменту патрульної поліції рядового поліції Ботнар Івана Олександровича залишити без задоволення.

Рішення Тарутинського районного суду Одеської області від 18 лютого 2020 року по справі за позовом ОСОБА_1 до поліцейського роти №2 батальйону №1 Управління патрульної поліції в Миколаївській області Департаменту патрульної поліції рядового поліції Ботнар Івана Олександровича, 3-тя особа: Управління патрульної поліції в Миколаївській області Департаменту патрульної поліції, про визнання протиправною та скасування постанови залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Повний текст судового рішення складено 23.04.2020 року

Головуючий суддя Стас Л.В.
Судді Шеметенко Л.П. Турецька І.О.