Справа № 480/1714/20
Суддя: Є.Д. Кравченко
Дата ухвалення: 2020-04-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 квітня 2020 р. Справа №480/1714/20

Сумський окружний адміністративний суд у складі судді Кравченка Є.Д., розглянувши в порядку спрощеного провадження в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного Управління Пенсійного фонду України в Сумській області про зобов`язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

До Сумського окружного адміністративного суду звернулася ОСОБА_1 (далі - позивач) з адміністративним позовом до Головного Управління Пенсійного фонду України в Сумській області (далі - відповідач), в якому просить:

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області зарахувати до трудового стажу період навчання у Великозагорівському радгоспі - технікумі з 01.09.1976 по 29.06.1979, період роботи у Песьянівському радгоспі Ішимського району Тюменської області Росії з 13.05.1982 по 24.12.1985, період роботи у фірмі «Універсалмаркет» ДП ВАТ ЕК «Чернігівобленерго» з 01.07.2001 по 20.03.2002;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Сумський області призначити та виплатити позивачу пенсію за віком з часу звернення за призначенням пенсії.

Ухвалою Сумського окружного адміністративного суду від 20.02.2020 відкрито провадження у справі, призначено справу до розгляду в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін.

Позовні вимоги мотивовані тим, що листом від 17.01.2020 відповідачем повідомлено позивачу, що йому відмовлено у призначенні пенсії відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (з відповідними змінами), через відсутність необхідного страхового стажу 26 років - при наявності (за висновком відповідача) 21 рік 9 місяців 17 днів. При цьому відповідачем не зараховано до страхового стажу період навчання в Великозагорівському радгоспі-технікумі з 01.09.1976 по 29.06.1979 в зв`язку з відсутністю підтверджуючого документа, період роботи з 13.05.1982 по 24.12.1985 в Песьянівському радгоспі Ішимського району Тюменської області у зв`язку з наявним виправленням наказу про прийняття на роботу, та період з 01.07.2001 по 20.03.2002 (робота згідно договору) в фірмі «Універсалмаркет» - ДП ВАТ ЕК "Чернігівобленерго" у зв`язку з відсутністю підтвердження про сплату страхових внесків за даний період.

Позивач не згоден з даною відмовою та вважає, що рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Сумській області протиправним, оскільки надані позивачем до органу ПФУ довідка Борзнянського державного сількогосподарського технікуму № 11 від 08.01.2020 року про те, що ОСОБА_1 у період з 01.09.1976 по 29.06.1979 навчалася на денній формі, та отримала диплом про закінчення навчального закладу Серії НОМЕР_1 та архівна довідка надана адміністрацією Ішимського муніципального району Тюменської області Росії про отриману заробітну плату за період з травня 1982 по грудень 1985 року є підтвердженням наявного трудового стажу, який всупереч пенсійного законодавства не був зарахований територіальним органом ПФУ.

Крім того, позивач вважає протиправними дії відповідача щодо відмови у зарахуванні до трудового стажу періоду з 01.07.2001 по 20.03.2002, оскільки несплата підприємством страхових внесків не є підставою для відмови у призначенні пенсії працівникам цього підприємства, оскільки не внесення страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування відбулось не з вини позивача.

Відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, в якому позовні вимоги не визнав, просив суд відмовити у їх задоволенні, зазначивши, що до стажу роботи позивача не зараховано період навчання в Великозагорівському радгоспі-технікумі з 01.09.1976 по 29.06.1979 в зв`язку з відсутністю підтверджуючого документа, період роботи з 13.05.1982 по 24.12.1985 в Песьянівському радгоспі Ішимського району Тюменської області у зв`язку з наявним виправленням наказу про прийняття на роботу, та період з 01.07.2001 по 20.03.2002 (робота згідно договору) в фірмі «Універсалмаркет» - ДП ВАТ ЕК "Чернігівобленерго" у зв`язку з відсутністю підтвердження про сплату страхових внесків за даний період. Так, станом на дату звернення позивач має страховий стаж 21 рік 9 місяців 17 днів, що є недостатнім для призначення пенсії за віком. Отже, рішення про відмову в призначенні пенсії прийняте на підставі наявних документів та є правомірним.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовна заява підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , навчалася в Великозагорівському радгоспі-технікумі на денній формі навчання за спеціальністю «Бджільництво» з 01.09.1976 року (наказ № 535 від 21.08.1976 року), закінчила технікум 29.06.1979 року (наказ № 267 від 29.06.1979 року), одержала диплом звичайного зразку серія НОМЕР_1, печатка відповідає дійсності, присвоєно кваліфікацію техніка-бджільника, що підтверджується дипломом НОМЕР_1 (а.с. 10) та довідкою Борзнянського державного сільськогосподарського технікуму від 08.01.2020 № 11 (а.с. 11).

Також, судом встановлено, що ОСОБА_1 у період з 13.05.1982 по 24.12.1985 працювала прибиральницею в Песьянівському радгоспі Ішимського району Тюменської області, що підтверджується записом № 4 в трудовій книжці НОМЕР_4 (а.с. 8-9) та довідкою архівного відділу Адміністрації Ішимського муніципального району Тюменської області Росії від 30.01.2020 № 045 (а.с. 12).

17.12.2019 ОСОБА_1 звернулася до Головного Управління Пенсійного фонду України у Сумській області із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (а.с. 22).

Рішенням Головного Управління Пенсійного фонду України у Сумській області від 15.01.2020 № 2842 відмовлено ОСОБА_1 у призначенні пенсії відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у зв`язку із відсутністю необхідного страхового стажу 26 років (в наявності 21 рік 9 місяців 17 днів). До страхового стажу не зарахований період навчання в Великозагорівському радгоспі-технікумі з 01.09.1976 по 29.06.1979 в зв`язку з відсутністю підтверджуючого документа, період роботи з 13.05.1982 по 24.12.1985 в Песьянівському радгоспі Ішимського району Тюменської області у зв`язку з наявним виправленням наказу про прийняття на роботу, та період з 01.07.2001 по 20.03.2002 (робота згідно договору) в фірмі «Універсалмаркет» - ДП ВАТ ЕК "Чернігівобленерго" у зв`язку з відсутністю підтвердження про сплату страхових внесків за даний період. (зворотній бік а.с. 21).

Про відмову у призначенні пенсії позивача повідомлено листом від 17.01.2020 № 3610/03.2-16 (а.с. 21).

Надаючи оцінку правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України (пункт 6 частини 1 статті 92 Конституції України).

Відповідно до статті 1 Закону України Про пенсійне забезпечення громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року - не менше 26 років.

Згідно п. «е» ст. 3 Закону України від 05.11.1991 № 1788-XII «Про пенсійне забезпечення», право на трудову пенсію мають особи, зайняті суспільно корисною працею, при додержанні інших умов, передбачених цим Законом, зокрема, вихованці, учні, студенти, курсанти, слухачі, стажисти, клінічні ординатори, аспіранти, докторанти.

Відповідно до п. «д» ч. 3 ст. 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до стажу роботи зараховується навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.

Згідно ст. 65 Закону України "Про пенсійне забезпечення" основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до зазначених норм Кабінетом Міністрів України 12.08.1993 року прийнято Постанову № 637, якою затверджено Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній. ( далі Порядок 637).

Пунктом 1 Порядку 637 визначено, що основним документом який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Як зазначено у пункті 3 Порядку, в редакції Постанови КМУ № 1028 від 09.12.2015 року, в разі відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Статтею 1 Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначено, що страховий стаж-період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески.

Відповідно до ч. 2 ст. 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфіковано обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Згідно з ч. 4 ст. 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» періоди трудової діяльності та інші періоди, враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків передбачених цим Законом.

Суд зазначає, що в матеріалах справи наявні докази того, що ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , навчалася в Великозагорівському радгоспі-технікумі (в подальшому перейменований в Борзнянський радгосп-технікум, на сьогодні - Борзнянський державний сільськогосподарський технікум) на денній формі навчання за спеціальністю «Бджільництво» з 01.09.1976 року по 29.06.1979 року, а отже вказаний період навчання підлягає зарахуванню до страхового стажу позивача, а позовні вимоги щодо зобов`язання відповідача зарахувати цей період підлягають задоволенню.

Що стосується дій відповідача щодо не зарахування до страхового стажу позивача періоду роботи з 13.05.1982 по 24.12.1985 в Песьянівському радгоспі Ішимського району Тюменської області у зв`язку з наявним в записі 4 трудової книжки виправленням наказу про прийняття на роботу, суд зазначає наступне.

Аналіз норм чинного законодавства дозволяє зробити висновок, що необхідність підтверджувати періоди роботи для визначення стажу роботи виникає у разі відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.

Наказом Міністерства праці України № 58 від 29.07.1993 затверджено Інструкцію про порядок ведення трудових книжок працівників.

Згідно пункту 1.1. цієї Інструкції трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. До трудової книжки вносяться відомості про працівника: прізвище, ім`я та по батькові, дата народження; відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення; відомості про нагородження і заохочення: про нагородження державними нагородами України та відзнаками України, заохочення за успіх у роботі та інші заохочення відповідно до чинного законодавства України; відомості про відкриття, на які видані дипломи, про використані винаходи і раціоналізаторські пропозиції та про виплачені у зв`язку з цим винагороди (п.п.2.2 Інструкції).

Записи в трудовій книжці при звільненні або переведенні на іншу роботу повинні провадитись у точній відповідності з формулюванням чинного законодавства і з посиланням на відповідну статтю, пункт закону (пункт 2.3 Інструкції).

Усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження). Записи виконуються арабськими цифрами (число і місяць двозначними). Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення (пункт 2.4. Інструкції).

Окрім того, відповідно до вимог пункту 2.10 цієї Інструкції зазначено, що у розділі "Відомості про роботу", "Відомості про нагородження", "Відомості про заохочення" трудової книжки (вкладиша) закреслення раніше внесених неточних або неправильних записів не допускається. У разі необхідності, наприклад, зміни запису відомостей про роботу після зазначення відповідного порядкового номеру, дати внесення запису в графі 3 пишеться: "Запис за N таким-то недійсний".

Аналогічні вимоги містила Інструкція про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, яка затверджена постановою Держкомпраці СРСР від 20.07.1974 № 162.2.10.

Як встановлено з трудової книжки НОМЕР_4 (зворотній бік а.с. 8), у відповідності до запису за № 4 позивач 13.05.1982 прийнята на посаду прибиральниці до Песьянівського радгоспу Ішимського району Тюменської області (розпорядження № 662 від 20.05.1982). Згідно запису за № 5 позивач звільнена із займаної посади за ст. 31 КЗоТ РСФСР за власним бажанням (розпорядження № 192 від 24.12.1985). При цьому, міститься підпис уповноваженої особи та печатка Песьянівського радгоспу Ішимського району Тюменської області.

Таким чином, судом встановлено, що запис про роботу у трудовій книжці позивача № 4 містить чітку дату прийому на роботу, номер розпорядження та його дату, посаду на якій працювала позивач, підпис уповноваженої особи та відбиток печатки підприємства.

Із наданої суду копії трудової книжки позивача не вбачається суттєвих виправлень щодо спірного періоду роботи позивача, а відповідач не зазначив, які саме виправлення наявні у записах трудової книжки позивача щодо періоду роботи в Песьянівському радгоспі Ішимського району Тюменської області. Суд зазначає, що підставою як для призначення пенсії, так і для її перерахунку, у подальшому є наявність страхового стажу необхідного розміру, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки. Відповідач не врахував, що не усі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці. Зазначений висновок викладено в постанові Верховного суду від 6 березня 2018 року по справі № 754/14898/15-а.

Суд вказує, що на особу не може перекладатись обов`язок доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці. Відсутність посилання чи неточних записів у первинних документах по обліку трудового стажу на конкретну посаду, яку займав позивач у той чи інший період його роботи у підприємстві за наявності належним чином оформленої трудової книжки, не може бути підставою для виключення вказаних періодів роботи з трудового стажу позивача, що дає йому право на призначення пенсії, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії. Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 21.02.2018 року у справі № 687/975/17.

Таким чином, трудовою книжкою позивача підтверджено період роботи позивача з 13.05.1982 по 24.12.1985 у Песьянівському радгоспі Ішимського району Тюменської області.

Доказів визнання недостовірними записів у трудовій книжці щодо вказаного періоду роботи позивача відповідачем суду не надано.

Отже, позовні вимоги в частині зобов`язання відповідача зарахувати вищевказаний період до страхового стажу позивача є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Водночас, суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог в частині зобов`язання відповідача зарахувати до страхового стажу позивача період роботи у фірмі «Універсалмаркет» ДП ВАТ ЕК «Чернігівобленерго» з 01.07.2001 по 20.03.2002.

Так, відповідно до ст. 56 Закону України "Про пенсійне забезпечення" (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв. До стажу роботи зараховується також будь-яка інша робота, на якій працівник підлягав державному соціальному страхуванню, або за умови сплати страхових внесків, період одержання допомоги по безробіттю, а також робота в`язнів і робота за угодами цивільно-правового характеру за умови сплати страхових внесків.

Суд погоджується із твердженням позивача про те, що невиконання страхувальником (роботодавцем) свого обов`язку щодо сплати страхових внесків за працівника не може бути підставою для відмови останньому у призначенні пенсії.

Однак, певний період роботи може бути зарахований до страхового стажу лише за умови наявності документального підтвердження того, що особа працювала за трудовим договором або виконувала іншу роботу, на якій працівник підлягав державному соціальному страхуванню, або за умови сплати страхових внесків.

Як вбачається із трудової книжки позивача, у ній відсутні записи про роботу у фірмі «Універсалмаркет» ДП ВАТ ЕК «Чернігівобленерго» в період з 01.07.2001 по 20.03.2002.

Жодних інших доказів того, що у спірний період ОСОБА_1 перебувала у трудових відносинах з фірмою «Універсалмаркет» ДП ВАТ ЕК «Чернігівобленерго» та підлягала державному соціальному страхуванню, матеріали справи не містять.

Враховуючи зазначене, позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

Згідно із частиною 2 статті 9 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Зі змісту вказаної норми, можна зробити висновок, що при розгляді справи суд обмежений предметом та обсягом заявлених позовних вимог та не може застосовувати інший спосіб захисту ніж той, що зазначив позивач у позовній заяві. Водночас, суд може вийти за межі правового обґрунтування, зазначеного у позовній заяві, якщо вбачає порушення інших приписів ніж ті, про які йдеться у позовній заяві.

Вихід за межі позовних вимог можливий у справах за позовами до суб`єктів владних повноважень, при цьому вихід за межі позовних вимог повинен бути пов`язаний із захистом саме тих прав, щодо яких подана позовна вимога.

Оскільки приймаючи рішення від 15.01.2020 № 2842 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком, відповідач протиправно не зарахував до страхового стажу період навчання у Великозагорівському радгоспі - технікумі з 01.09.1976 по 29.06.1979 та період роботи у Песьянівському радгоспі Ішимського району Тюменської області Росії з 13.05.1982 по 24.12.1985, суд для повного захисту прав позивача вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог, визнати протиправним і скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області від 15.01.2020 № 2842.

Щодо позовних вимог про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області призначити та виплатити позивачу пенсію за віком з часу звернення за призначенням пенсії, суд зазначає наступне.

З практики Європейського суду витікає наступне: в національному праві має бути передбачено засіб правового захисту від довільних втручань органів державної влади в права, гарантовані Конвенцією. Будь-яка законна підстава для здійснення дискреційних повноважень може створити юридичну невизначеність, що є несумісною з принципом верховенства права без чіткого визначення обставин, за яких компетентні органи здійснюють такі повноваження, або, навіть, спотворити саму суть права. Отже, законом повинно з достатньою чіткістю бути визначено межі дискреції та порядок її здійснення, з урахуванням легітимної мети певного заходу, аби убезпечити особі адекватний захист від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Конкретна норма закону повинна містити досить чіткі положення про рамки і характер здійснення відповідних дискреційних повноважень, наданих органам державної влади. У разі, якщо ж закон не має достатньої чіткості, повинен спрацьовувати принцип верховенства права.

Статтею 58 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування визначено, що Пенсійний фонд є органом, який призначає пенсії та підготовляє документи для її виплати. Тобто, Пенсійний фонд має виключну компетенцію в питаннях призначення пенсії.

Таким чином з урахуванням дискреційних повноважень пенсійного органу на прийняття рішення про призначення пенсії та визначення підстав, за яких призначається пенсія або приймається рішення про відмову в її призначенні, суд дійшов до висновку про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 17.12.2019 року про призначення пенсії за віком з урахуванням висновків суду, а відтак позовні вимоги про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області призначити та виплатити позивачу пенсію з дати звернення не підлягають задоволенню.

Правову позицію, що вирішення питання призначення пенсії є виключною компетенцією Пенсійного фонду, у зв`язку з чим належним способом захисту прав позивача є зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву про призначення пенсії за віком, а не зобов`язання відповідача призначити таку пенсію позивачу, висловлено Верховним Судом у постанові від 07 березня 2018 року у справі № 233/2084/17 (реєстраційний номер рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень 72694515).

Крім того, суд зазначає, що враховуючи положення ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, суд вважає за необхідне стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області суму судового збору у розмірі 840,80 грн.

Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241- 246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного Управління Пенсійного фонду України в Сумській області про зобов`язання вчинити дії - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області від 15.01.2020 № 2842.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області (вул. Пушкіна, 1, м. Суми, 40009, ) зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_5 ) період навчання у Великозагорівському радгоспі-технікумі з 01.09.1976 по 29.06.1979 та період роботи у Песьянівському радгоспі Ішимського району Тюменської області Росії з 13.05.1982 по 24.12.1985.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області (вул. Пушкіна, 1, м. Суми, 40009, ) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_5 ) від 17.12.2019 про призначення пенсії за віком з урахуванням висновків суду.

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_5 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області (вул. Пушкіна, 1, м. Суми, 40009, ) суму судового збору в розмірі 840 (вісімсот сорок) грн. 80 коп.

У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення. Апеляційні скарги до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи подаються через Сумський окружний адміністративний суд.

Відповідно до п. 3 розділу VI Прикінцеві положення Кодексу адміністративного судочинства України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки визначені, зокрема, статтею 295 цього кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Є.Д. Кравченко