Справа № 140/2927/20
Суддя: Ксензюк Андрій Ярославович
Дата ухвалення: 2020-04-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2020 року ЛуцькСправа № 140/2927/20

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Ксензюка А.Я.,

розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Юхименко Ольги Леонідівни, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Акціонерне товариство «Перший Український міжнародний банк» (про скасування постанови про відкриття виконавчого провадження,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся із позовною заявою до приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Юхименко Ольги Леонідівни (далі - відповідач, приватний виконавець виконавчого округу м.Києва Юхименко О.Л.), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Акціонерне товариство «Перший Український міжнародний банк» (далі - третя особа, АТ «Перший Український міжнародний банк»), в якій, з урахуванням заяви про зміну предмета позову, просить: скасувати постанову від 24 лютого 2020 року про відкриття виконавчого провадження ВП №61363974 по виконанню виконавчого напису №4829 виданого 11 лютого 2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. про стягнення з боржника, яким є ОСОБА_1 , на користь АТ «Перший Український міжнародний банк» заборгованості в розмірі 12 516,80 грн.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 24 лютого 2020 року приватний виконавець виконавчого округу м.Києва Юхименко О.Л. винесла постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №61363974 по виконанню виконавчого напису №4829 виданого 11 лютого 2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. про стягнення з боржника, яким є ОСОБА_1 , на користь АТ «Перший Український міжнародний банк» заборгованості в розмірі 12 516,80 грн. Крім того, 24 лютого 2020 року відповідачем також винесено постанови: про арешт коштів боржника, про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження, про стягнення з боржника основної винагороди.

Позивач вказує, що постанова приватного виконавця про відкриття виконавчого провадження винесені всупереч приписам вимог, передбачених частиною другою статті 24 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки місце проживання та перебування позивача є місто Луцьк, що не входить до виконавчого округу міста Києва, на який не розповсюджується компетенція приватного виконавця виконавчого округу міста Києва щодо прийняття до виконання виконавчого документу. Крім того, вказує, що жодного майна, яке б належало на праві власності боржнику, у м.Києві немає.

Відтак, вважає, що відповідачем протиправно, всупереч вимог чинного законодавства України прийнято до виконання документ з порушенням правил територіальної діяльності приватних виконавців за наявності в них достовірної інформації про місце проживання, перебування боржника (позивача) в іншому територіальному окрузі, а тому постанова про відкриття виконавчого провадження ВП №61363974 від 24 лютого 2020 року є протиправною та підлягає скасуванню.

З наведених підстав позивач просив позов задовольнити.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 30 березня 2020 року прийнято вказану позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, ухвалено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження у судовому засіданні з повідомленням сторін суддею одноособово, з урахуванням § 2 глави 11 розділу ІІ Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), та призначено судове засідання у справі на 10:30 07 квітня 2020 року.

07 квітня 2020 року відкладено розгляд справи на 11:00 23 квітня 2020 року.

В поданому до суду відзиві відповідач позовні вимоги ОСОБА_1 не визнав, просив відмовити у їх задоволенні з тих підстав, що дії приватного виконавця були вчинені відповідно до Закону України «Про виконавче провадження». Вказує, що стягувачем до приватного виконавця надано документальне підтвердження, що майно боржника (грошові кошти на рахунках в банках або інших фінансових установах) знаходиться в межах виконавчого округу приватного виконавця Юхименко О.Л., а саме на рахунку НОМЕР_1 в АТ «Перший Український Міжнародний Банк», який розташований за адресою: м.Київ, вул.Андріївська, буд.4. Наголошує, що грошові кошти у формі записів на рахунках у банках є майном у розумінні глави 13 Цивільного кодексу України. Відтак, приватний виконавець, має право приймати виконавчі документи за місцезнаходженням грошових коштів боржника, у тому числі коштів, які знаходяться на рахунках боржника в банках та інших фінансових установах. Відтак, відповідачем не порушено, зокрема, статтю 24 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки майно боржника (грошові кошти) перебуває у місті Києві. З наведених підстав просить відмовити в задоволенні позовних вимог.

Третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - АТ «Перший Український міжнародний банк» пояснень щодо позову або відзиву до суду не подала.

В судове засідання, призначене на 11:00 23 квітня 2020 року, сторони не прибули, хоча належним чином були повідомлені про дату, час та місце розгляду справи (а.с.25-32, 35). При цьому, позивача подав до суду заяви про розгляд справи без його участі (а. с. 33).

З урахуванням приписів частини третьої статті 194, частини четвертої статті 229, частини третьої статті 268 КАС України, судовий розгляд справи проведено та завершено в порядку письмового провадження, без фіксування судового засідання технічними засобами.

Дослідивши письмові докази, письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення з таких мотивів та підстав.

Судом встановлено, що 24 лютого 2020 року приватним виконавцем виконавчого округу м.Києва Юхименко О.Л. за заявою АТ «Перший Український Міжнародний Банк» до якої додано: квитанцію про сплату авансового внеску, оригінал виконавчого напису №4829 від 11 лютого 2020 року, належним чином завірену копію довіреності представника стягувача класу «Т» від 07 жовтня 2019 року, довідку про відкритий рахунок, виписку з рахунку відкрито виконавче провадження №61363974 з виконання виконавчого напису №4829 виданого 11 лютого 2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. про стягнення з боржника, яким є: ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» заборгованості в розмірі 12 516,80 грн. (а.с.5, 46-53).

Крім того, 24 лютого 2020 року відповідачем у зазначеному виконавчому провадженні винесені постанови: про арешт коштів боржника, про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження, про стягнення з боржника основної винагороди (а.с.6-8).

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню, у разі невиконання їх у добровільному порядку, регламентує Закон України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року №1404-VІІІ (далі - Закон №1404-VІІІ).

Відповідно до статті 1 Закону №1404-VІІІ виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з пунктом 3 частини першої статті 3 Закону №1404-VIII відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Відповідно до статті 5 Закону №1404-VIII примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» від 02 червня 2016 року №1403-VIII (далі - Закон №1403-VIII).

Пунктом першим частини другої статті 18 Закону №1404-VIII передбачено, що виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

За приписами частини першої статті 19 Закону №1404-VIII право вибору пред`явлення виконавчого документа для примусового виконання до органу державної виконавчої служби або до приватного виконавця, якщо виконання рішення відповідно до статті 5 цього Закону віднесено до компетенції і органів державної виконавчої служби, і приватних виконавців, належить стягувачу.

Згідно з частиною першою статті 24 Закону №1404-VIII виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. Право вибору місця відкриття виконавчого провадження між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії щодо виконання рішення на території, на яку поширюються їхні функції, належить стягувачу.

Як обумовлено пунктом 1 частини першої статті 26 Закону №1404-VIII виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення. Згідно з частиною третьою названої статті у заяві про примусове виконання рішення стягувач має право зазначити відомості, що ідентифікують боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення (рахунок боржника, місце роботи чи отримання ним інших доходів, конкретне майно боржника та його місцезнаходження тощо), рахунки в банківських установах для отримання ним коштів, стягнутих з боржника, а також зазначає суму, яка частково сплачена боржником за виконавчим документом, за наявності часткової сплати.

Відповідно до частин другої, четвертої статті 24 Закону №1404-VIII приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника - фізичної особи, за місцезнаходженням боржника - юридичної особи або за місцезнаходженням майна боржника. Виконавчі дії у виконавчих провадженнях, відкритих приватним виконавцем у виконавчому окрузі, можуть вчинятися ним на всій території України. Виконавець має право вчиняти виконавчі дії щодо звернення стягнення на доходи боржника, виявлення та звернення стягнення на кошти, що перебувають на рахунках боржника у банках чи інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах у депозитарних установах на території, на яку поширюється юрисдикція України.

Згідно з частинами першою, другою статті 25 Закону України від 02 червня 2016 року №1403-VIII «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» (далі - Закон №1403-VIII) виконавчим округом є територія Автономної Республіки Крим, області, міста Києва чи Севастополя.

Приватний виконавець має право приймати до виконання виконавчі документи, місце виконання яких відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» знаходиться у межах Автономної Республіки Крим, області або міста Києва чи Севастополя, у яких розташований його виконавчий округ.

Пунктом 4 частини 2 статті 23 Закону №1403-VIII встановлено, що у Єдиному реєстрі приватних виконавців України містяться відомості про виконавчий округ, на території якого приватний виконавець здійснює діяльність.

Відтак, враховуючи наведені вище вимоги закону, якщо місце проживання, перебування боржника - фізичної особи та місцезнаходження боржника - юридичної особи або місцезнаходження майна боржника розташовано в окрузі, в якому приватний виконавець здійснює діяльність та відповідно на який розповсюджуються відповідна компетенція цього приватного виконавця, він має право прийняти до виконання відповідний виконавчий документ та відкрити виконавче провадження з його виконання.

Крім того, відповідно до пункту 3 розділу 3 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року № 512/5, у разі пред`явлення виконавчого документа до органу державної виконавчої служби або приватного виконавця за місцезнаходженням майна боржника до заяви про примусове виконання рішення додається документальне підтвердження, що майно боржника (грошові кошти на рахунках в банках або інших фінансових установах) знаходиться(яться) на території, на яку поширюється компетенція органу державної виконавчої служби, або в межах виконавчого округу приватного виконавця.

Як встановлено судом та підтверджується даними Єдиного реєстру приватних виконавців України, відповідач здійснює свою діяльність у виконавчому окрузі, який поширюється на місто Київ (а.с.9).

Отже, відповідач вправі приймати до виконання лише ті виконавчі документи, за якими боржник зареєстрований чи проживає в місті Києві, або ж у якого наявне майно в даному окрузі.

З матеріалів справи слідує, що позивач з 21 червня 1995 року зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.12)

Разом з тим, в поданій приватному виконавцю виконавчого округу м.Києва Юхименко О.Л. заяві про примусове виконання рішення AT «Перший Український Міжнародний Банк» просило відкрити за місцем знаходження майна (грошових коштів) боржника виконавче провадження з примусового виконання виконавчого напису №4829 від 11 лютого 2020 року, виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Наталіє Станіславівною про стягнення із боржника, яким є: Степаненко А . В. грошових коштів у розмірі 12 516, 80 грн. (а.с.46).

До вказаної заяви про примусове виконання рішення, було додано, зокрема, довідку АТ «Перший Український Міжнародний Банк» від 19 лютого 2020 року №1_01 з якої слідує, що ОСОБА_1 є власником рахунку № НОМЕР_1 від 16 лютого 2019 року в валюті гривня, який відкритий в АТ «Перший Український Міжнародний Банк», що розташований за адресою: м.Київ, вул.Андріївська, буд. 4 (а.с.47).

Крім того, до заяви про примусове виконання рішення, було додано оригінал виписки по рахунку, з якої вбачається, що на рахунку НОМЕР_2, який належить боржнику, станом на 27 січня 2020 року наявні кошти в розмірі 1,00 грн. (а.с.49).

Таким чином, стягувачем до приватного виконавця подано документальне підтвердження, що манно боржника (грошові кошти на рахунках із банках або інших фінансових установах) знаходиться в межах виконавчого округу приватного виконавця виконавчого округу м.Києва Юхименко О.Л., а саме на рахунку № НОМЕР_1 в АТ «Першим Український Міжнародний Банк», який розташований за адресою: м.Київ, вул.Андріївська, буд. 4.

Крім того, відповідно до частини 3.1 статті 3 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» від 05 квітня 2001 року № 2346-III кошти існують у готівковій формі (формі грошових знаків) або у безготівковій формі (формі записів на рахунках у банках). Згідно з частинами 6.1, 6.2 статті 6 вказаного Закону банки мають право відкривати рахунки резидентам України (юридичним особам, їх відокремленим підрозділам, фізичним особам), нерезидентам України (юридичним особам, представництвам юридичних осіб в Україні, інвестиційним фондам та компаніям з управління активами, що діють від імені таких інвестиційних фондів, фізичним особам). Особи, визначені в пункті 6.1 цієї статті, мають право відкривати рахунки в будь-яких банках України відповідно до власного вибору для забезпечення своєї господарської діяльності і власних потреб.

Пунктом 7.1.5 статті 7 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» від 05 квітня 2001 року № 2346-III передбачено, що зарахування коштів на рахунок клієнта здійснюється як шляхом внесення їх у готівковій формі, так і шляхом переказу коштів у безготівковій формі з інших рахунків.

Грошові кошти у формі записів на рахунках у банках є майном у розумінні глави 13 Цивільного кодексу України.

Виходячи з наведеного, приватний виконавець має право приймати виконавчі документи за місцезнаходженням грошових коштів боржника, у тому числі коштів, які знаходяться на рахунках боржника в банках та інших фінансових установах.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом в постанові від 27 грудня 2019 року №905/584/19, з якої слідує, що суд першої інстанції, розглядаючи скаргу на дії приватного виконавця, встановив місцезнаходження боржника, місцезнаходження майна, зокрема, грошових коштів та з урахуванням вимог статті 24 Закону №1404-VIII, вимог XIII Цивільного кодексу України, в розумінні якої грошові кошти с майном, та Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» дійшов правомірного висновку проте, то приватний виконавець мав право приймати до виконання наказ суду за місцезнаходженням майна боржника, а саме - грошових коштів боржника на рахунках у банківських установах міста Києва, та приватним виконавцем не порушено вимог щодо територіальності з відкриття виконавчого провадження.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про те, що оскільки до приватного виконавця надійшла заява про примусове виконання виконавчого напису №4829 від 11 лютого 2020 року, виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Н.С., у якій зазначено про місцезнаходження майна боржника у межах виконавчого округу міста Києва, а також наявність у приватного виконавця документального підтвердження знаходження майна боржника в межах виконавчого округу міста Києва, приватний виконавець відкрив виконавче провадження ВП №61363974 відповідно до вимог Закону №1404-VIII з дотриманням правил територіальної компетенції.

Частинами першою та другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач належними та допустимими доказами довів правомірність винесення спірної постанови.

Таким чином, з врахуванням вищенаведених законодавчих приписів та фактичних обставини справи, суд дійшов висновку про те, що у спірних правовідносинах приватний виконавець діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, визначений чинним законодавством України про виконавче провадження, тому оскаржувана постанова про відкриття виконавчого провадження від 24 лютого 2020 року ВП №61363974 прийнята правомірно, що вказує на безпідставність заявлених позовних вимог.

Відтак, в задоволенні позову слід відмовити повністю.

Крім того, оскільки судом відмовлено у задоволенні позову, сплачений при поданні позову судовий збір в сумі 840,80 грн. не підлягає стягненню з відповідача та залишається за позивачем.

Керуючись статтями 139, 243, 245, 246, 271, 272, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі Закону України «Про виконавче провадження», Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів», суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Юхименко Ольги Леонідівни, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Акціонерне товариство «Перший Український міжнародний банк» про скасування постанови про відкриття виконавчого провадження відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції, та може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня його проголошення, з врахуванням вимог пункту 3 розділу VI «Прикінцеві положення» КАС України.

Суддя А.Я. Ксензюк