Справа № 552/1393/20
Суддя: Яковенко Н. Л.
Дата ухвалення: 2020-04-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Київський районний суд м. Полтави
Справа № 552/1393/20
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

21.04.2020 Київський районний суд м. Полтави в складі:

головуючого судді Яковенко Н.Л.,

секретаря судового засідання Федій О.М.,

за участю позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві в приміщенні суду адміністративну справу № 552/1393/20 за позовом ОСОБА_1 до поліцейського роти № 2 батальйону УПП в Полтавській області Департаменту патрульної поліції Василевського Владислава Васильовича про скасування постанови в справі притягнення до адміністративної відповідальності, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 25 березня 2020 року звернувся в Київський районний суд м. Полтави з позовом до поліцейського роти № 2 батальйону УПП в Полтавській області Департаменту патрульної поліції Василевського В.В. про скасування постанови в справі притягнення до адміністративної відповідальності.

Позовна заява обґрунтована тим, що 14 березня 2020 року позивач керував в м. Полтаві по вул. Маршала Бірюзова транспортним засобом Subaru Forester, державний номер НОМЕР_1 , та був зупинений поліцейським за порушення Правил дорожнього руху. Постановою серії ЕАК № 2258154 від 17 березня 2020 року позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП з накладенням штрафу в розмірі 255 грн.

Позивач вважає, що притягнення до адміністративної відповідальності є незаконним та необґрунтованим.

В поданій до суду позовній заяві просив визнати незаконними дії поліцейського щодо складення постанови та визнати постанову серії ЕАК № 2258154 від 17 березня 2020 року протиправною, скасувати її, а провадження в справі закрити.

Згідно з ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 25 березня 2020 року відкрито провадження в справі за даним позовом з призначенням судового засідання з розгляду справи по суті.

Відповідач 7 квітня 2020 року подав до суду відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити в задоволенні позовних вимог. Відзив на заяву обґрунтований тим, що позивач допустив порушення вимог безпеки дорожнього руху, а скасування постанови призведе до залишення правопорушника без відповідальності.

В судовому засіданні позивач повністю підтримав вимоги позовної заяви, посилаючись на викладені в ній обставини.

Відповідач в поданому до суду відзиву на позовну заяву просив суд розглядати справу без його участі.

Відповідно до ч.1 ст.205 КАС України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Згідно п.1 ч. 3 ст. 205 КАС України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Тому, враховуючи, що всі учасники справи належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, відповідач звернувся до суду з заявою про розгляд справи за його відсутності, суд ухвалив розглянути справу за відсутності відповідача.

Суд, заслухавши позивача, дослідивши зібрані по справі докази, приходить до таких висновків.

Як встановлено дослідженими по справі доказами, постановою серії ЕАК№2258154 поліцейського роти № 2 БУПП в Полтавській області ДПП Василевського Владислава Васильовича від 17 березня 2020 року позивача ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 255 грн.

Відповідно до вказаної постанови, позивач ОСОБА_1 17 березня 2020 року о 10 год 38 хв в м. Полтава по вул. Маршала бірюзова, 35, керуючи транспортним засобом Subaru Forester, державний номер НОМЕР_1 , рухався зі швидкістю 80 км/год, перевищив встановлене обмеження швидкості руху в населеному пункті на 30 км/год, чим порушив п. 12.4. Правил дорожнього руху.

Вирішуючи питання про наявність в діях позивача ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, суд виходить з такого.

Порядок дорожнього руху на території України відповідно до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306 (зі змінами та доповненнями). Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до ч. 5 ст. 14 Закону України "Про дорожній рух" учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

За приписами п. 1.9. Правил дорожнього руху, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Статтею 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Пунктом 1.3 Правил дорожнього руху передбачено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Частиною 1 ст. 122 КпАП України передбачено адміністративну відповідальність у випадку, перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину.

Відповідно до п. 12.4 ПДР України у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється зі швидкістю не більше 50 км/год.

Пунктом 1 ст. 247 КУпАП встановлено, що обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Як встановлено дослідженими по справі доказами, 17 березня 2020 року ОСОБА_1 , 1983 року народження, керуючи автомобілем о 10 год 38 хв в м. Полтава по вул. Маршала Бірюзова, 35, керуючи транспортним засобом Subaru Forester, державний номер НОМЕР_1 , рухався зі швидкістю 80 км/год, перевищив встановлене обмеження швидкості руху в населеному пункті на 30 км/год та порушив п. 12.4. Правил дорожнього руху України.

У зв`язку з цим поліцейським 17 березня 2020 року безпосередньо після виявлення правопорушення винесено постанову серії ЕАК №2258154, якою встановлено, що ОСОБА_1 скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст.122 КпАП України та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 255 грн.

Той факт, що позивач в населеному пункті рухався з перевищенням встановленої максимально допустимої швидкості, підтверджується наявними в матеріалах справи доказами.

Так, швидкість руху автомобіля Subaru Forester, державний номер НОМЕР_1 , зафіксована та виміряна за допомогою приладу TruCam, номер ТС000776, що підтверджується даними фотознімку, наданого відповідачем суду, а також оглянутим в судовому засіданні відеозаписом.

Окрім того, позивач в судовому засіданні не оспорював той факт, що керуючи транспортним засобом, перевищив встановлене обмеження швидкості руху в населеному пункті на 30 км/год та рухався зі швидкістю 80 км/год.

Вирішуючи питання щодо допустимості доказів, суд виходить з наступного.

Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Отже, доказами є які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст. 40 Закону України "Про Національну поліцію", поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою забезпечення дотримання Правил дорожнього руху.

Так, положення зазначеного Закону надають право поліції використовувати інформацію відеозапису та фотокартки в якості речових доказів наявності або відсутності факту правопорушення.

На підтвердження вчинення позивачем адміністративного правопорушення за вказаних вище обставин відповідачем надано відеозапис та фотокартку, якими зафіксовано, що транспортний засіб Subaru Forester, державний номер НОМЕР_1 , в м. Полтава по вул. Маршала Бірюзова, рухався зі швидкістю 80 км/год.

Крім того, вказана обставина підтверджується фотознімком, здійсненим сертифікованим приладом TruCam ТС000776, на якому зафіксовано, що автомобіль позивача рухався зі швидкістю 80 км/год. при максимально дозволеній швидкості 50 км/год. Вимірювання здійснено з відстані 73 м. (а.с. 32).

Відповідно до даних сертифікату затвердження типу засобів вимірювальної техніки №UA-MI/1-2903-2012 від 29 серпня 2012 року, він засвідчує, що на підставі позитивних результатів державних приймальних випробувань Міністерством економічного розвитку і торгівлі України затверджений тип засобу вимірювальної техніки «Вимірювач швидкості автотранспортних засобів лазерний LTI 20/20 TruCam, який зареєстровано в державному реєстрі засобів вимірювальної техніки за номером У3197-12 (а.с. 34).

Згідно даних свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки №22-01/17952 від 24 грудня 2019 року, виданого Державним підприємством «Всеукраїнський державний науково-виробничий центр стандартизації, метрології, сертифікації та захисту прав споживачів», здійснена повірка Лазерного вимірювача швидкості транспортних засобів TruCam LTI 20/20 №ТС000776. Дане свідоцтво чинне до 24 грудня 2020 року (а.с. 33).

Наведеним спростовуються посилання позивача у позовній заяві на те, що відомості, що були зафіксовані відповідачем на прилад TruCam, отримані ним із порушенням чинного законодавства, а тому не є належними доказами у справі.

Відповідно до ст.73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно ст.74 КАС України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом.

Судом не встановлено будь-яких порушень з боку відповідача при здійсненні вимірювання швидкості руху автомобіля позивача та фіксації правопорушення.

Залучені відповідачем до справи роздруківка фотофіксації правопорушення містять інформацію щодо предмета доказування та в повній мірі відповідають вимогам ч.1 ст.72 КАС України, у зв`язку з чим є належними доказами.

В той же час, позивач, стверджуючи, що вимушений був відступити від вимог законодавства, будь-яких доказів на підтвердження цих обставин до матеріалів справи не надав.

Твердження позивача про те, що рухався у вільній для руху крайній лівій полосі, оскільки інші були зайняті, а також виникла необхідність надати дорогу автомобілю швидкої медичної допомоги із ввімкненим проблисковим маячком спростовується даними оглянутої в судовому засіданні фотокартки.

Отже, керування позивачем 17 березня 2020 року транспортним засобом зі швидкістю 80 км/год. в межах населеного пункту та, як наслідок, порушення ПДР України, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст.122 КУпАП, підтверджено належними та допустимими доказами.

Відповідно до ст. 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Постанова серії ЕАК №2258154 в повній мірі відповідає вимогам ст.283 КУпАП.

Статтею 286 КАС України передбачено, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Враховуючи встановлені судом обставини, суд приходить до висновку про необхідність залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення.

Щодо недотримання процедури накладення адміністративного стягнення в частині нескладення протоколу про вчинення адміністративного правопорушення суд виходить з такого.

З аналізу норм статті 285 КУпАП вбачається відсутність обов`язку поліцейського складати протокол у випадку вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КУпАП. Зазначене підтверджується приписами пункту 4 Інструкції № 1395.

Враховуючи норми ст. 285 КУпАП та п. 4 Інструкції № 1395, а також вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КУпАП, дії відповідача щодо винесення виключно постанови про притягнення до адміністративної відповідальності без складення відповідного протоколу є правомірними та такими, що відповідають вимогам чинного законодавства.

Щодо доводів про належність розгляду справи відповідачем та винесення постанови на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 276 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

Згідно приписів пункту 2.4 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 26 травня 2015 року № 5-рп/2015 у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 КУпАП вбачається, що підстав для ототожнення місця вчинення адміністративного правопорушення з місцем розгляду справи про таке правопорушення немає, а словосполучення «на місці вчинення правопорушення» і «за місцем його вчинення», які містяться у статтях 258, 276 Кодексу, мають різне цільове спрямування і різний правовий зміст. Зокрема, словосполучення «за місцем його вчинення», застосоване у положенні частини першої статті 276 Кодексу, за якою «справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення», вказує на місцезнаходження органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення у межах його територіальної юрисдикції згідно з адміністративно-територіальним устроєм України.

Проте, Законом України № 596-VII внесено зміни до ст.258 КУпАП, зі змісту яких вбачається, що у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до ст. 283 КУпАП (постанова від 16 серпня 2019 року у справі №524/3206/16-а).

Інші обставини, на які посилається позивач в позовній заяві, не спростовують факту вчинення ним адміністративного правопорушення та правомірності притягнення його до адміністративної відповідальності.

При вирішенні справи суд також звертає увагу на наступне.

Відповідно до ст.222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи в тому числі про адміністративні правопорушення про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху частини перша, друга, третя, п`ята і шоста статті 122 КУпАП.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Тобто, при винесенні оскаржуваної постанови про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності поліцейський діяв від імені відповідного органу Національної поліції, тому він не є належним відповідачем у справі.

На ту обставину, що інспектор не може виступати самостійним відповідачем у справі, оскільки належним відповідачем є саме державний орган, на який покладено функціональний обов`язок розглядати справи про адмінправопорушення, звернув увагу Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постанові від 26 грудня 2019 року у справі № 724/716/16-а.

Тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги є повністю безпідставними та не підлягають задоволенню.

Судовий збір за розгляд справи судом необхідно віднести за рахунок держави.

Керуючись ст.ст. 246, 250, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, -

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до поліцейського роти № 2 батальйону УПП в Полтавській області Департаменту патрульної поліції Василевського Владислава Васильовича про скасування постанови в справі притягнення до адміністративної відповідальності відмовити.

Судові витрати за розгляд справи судом віднести за рахунок держави.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Другого апеляційного адміністративного суду.

Учасники справи:

-позивач ОСОБА_1 , місце проживання АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової катерки платника податків НОМЕР_2 ;

-відповідач поліцейський роти № 2 батальйону УПП в Полтавській області Департаменту патрульної поліції Василевський Владислав Васильович, місцезнаходження 38751, Полтавська область, Полтавський район, с. Розсошенці, вул. Кременчуцька, 2В.

Повне судове рішення складено 21.04.2020.

Головуючий суддя Н.Л.Яковенко