Справа № 140/3084/20
Суддя: Каленюк Жанна Василівна
Дата ухвалення: 2020-04-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2020 року ЛуцькСправа № 140/3084/20

Волинський окружний адміністративний суд у складі судді Каленюк Ж.В., розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Укртрансбезпеки у Волинській області про визнання протиправною та скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (позивач) звернувся з позовом до Управління Укртрансбезпеки у Волинській області (відповідач) про визнання протиправною та скасування постанови від 07 жовтня 2019 року №157123 про застосування адміністративно-господарського штрафу в сумі 1700,00 грн.

В обґрунтування позову зазначив, що відповідно до спірної постанови підставою для застосування адміністративно-господарського штрафу стало встановлення посадовими особами Уктрансбезпеки порушення позивачем вимог статті 48 Закону України «Про автомобільний транспорт»: під час здійснення вантажних перевезень 07 серпня 2019 року перевізник ОСОБА_1 не оформив документи, перелік яких визначений статтею 48 Закону України «Про автомобільний транспорт». Позивач не погоджується з таким рішенням та вважає, що приймаючи постанову, відповідач дійшов помилкового висновку про те, що ОСОБА_1 є автомобільним перевізником лише з тих підстав, що він є власником автомобіля Renault R340, реєстраційний номер НОМЕР_1 , при тому що фактичним перевізником відповідно до товарно-транспортної накладної від 07 серпня 2019 року №РТС2974, пред`явленої під час проведення рейдової перевірки транспортних засобів, є фізична особа-підприємець ОСОБА_2 . Ця обставина зафіксована в акті перевірки, однак не взята до уваги під час розгляду відповідачем справи про порушення суб`єктом господарювання законодавства про автомобільний транспорт.

Також зауважив, що відповідач порушив вимоги пунктів 26, 27 Порядку здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 08 листопада 2006 року №1576 (далі - Порядок №1567): не повідомив у встановленому порядку про час і місце розгляду справи позивача, що мало наслідком прийняття необ`єктивного та протиправного рішення.

З наведених підстав просив позов задовольнити.

Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 12 березня 2020 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, розгляд якого визначено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Відповідач у відзиві на позов позовні вимоги не визнав (а.с.21-24) В обґрунтування цієї позиції вказав, що 07 серпня 2019 року інспекторами Управління Укртрансбезпеки у Житомирській області на автомобільній дорозі М-06 «Київ - Чоп» проводилась рейдова перевірка транспортних засобів перевізників, що здійснюють внутрішні та міжнародні перевезення пасажирів та вантажів. Відповідно до пунктів 3, 4 Порядку зупинення транспортного засобу, що здійснює автомобільні перевезення пасажирів та вантажів, посадовими особами Державної інспекції України з безпеки на наземному транспорті та її територіальних органів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 травня 2013 року №422, був зупинений транспортний засіб марки Renault, номерний знак НОМЕР_2 , керування яким здійснював водій ОСОБА_2 . Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, наданого водієм, транспортний засіб марки Renault, номерний знак НОМЕР_2 , належить позивачу ОСОБА_1 . На підставі товарно-транспортної накладної від 07 серпня 2019 року №РТС2974 інспекторами Управління Укртрансбезпеки у Житомирській області було встановлено факт надання послуг з вантажних перевезень у внутрішньому сполученні. Разом з тим, в порушення статті 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» перевезення вантажів здійснювалося за відсутності індивідуальної контрольної книжки водія ОСОБА_2 , необхідність ведення якої для водія, що керує транспортним засобом, не обладнаним тахографом, встановлена пунктом 6.3 Положення про робочий час і час відпочинку водіїв колісних транспортних засобів, затвердженого наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 07 червня 2010 року №340. Відсутність цього документа зафіксовано в акті від 07 серпня 2019 року №161527 проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом та поясненням водія ОСОБА_2 .

Надання послуг з перевезень пасажирів та вантажів без оформлення документів, перелік який визначений статтями 39 та 48 цього Закону, є підставою для відповідальності перевізників згідно зі статтею 60 Закону України «Про автомобільний транспорт».

Відповідач також вказав, що запрошений на розгляд справи позивач ОСОБА_1 не прибув, що відповідно до пункту 27 Порядку №1567 не є перешкодою для її розгляду; письмові пояснення, заперечення чи документи для спростування акта перевірки ОСОБА_1 не подав.

З наведених підстав відповідач вважає, що спірна постанова прийнята ним як суб`єктом владних повноважень на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені чинним законодавством, а тому у задоволенні позовних вимог просив відмовити.

Інші заяви по суті від сторін не надходили.

Відповідно до частини п`ятої статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Від сторін не надходили клопотання про розгляд справи у судовому засіданні.

Згідно із частиною другою статті 262 КАС України якщо судове засідання не проводиться, розгляд справи по суті розпочинається через тридцять днів, а у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу, - через п`ятнадцять днів з дня відкриття провадження у справі.

Дослідивши письмові докази та перевіривши письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив такі обставини.

07 серпня 2019 року посадовими особами Управління Укртрансбезпеки у Житомирській області на підставі направлення від 05 серпня 2019 року №007280 на автодорозі М-06 «Київ - Чоп» проведено рейдову перевірку транспортних засобів перевізників, що здійснюють внутрішні та міжнародні перевезення пасажирів та вантажів. Зокрема, під час перевірки на 86 км автомобільної дороги М-06 транспортного засобу Renault R340ТІ, реєстраційний номер НОМЕР_2 , причіп з реєстраційним номером НОМЕР_1 , водій ОСОБА_2 пред`явив посвідчення водія відповідної категорії серії НОМЕР_3 ; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 ; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_5 ; товарно-транспортну накладну від 07 серпня 2019 року №РТС2974. За результатами перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом складено акт від 07 серпня 2019 року №161527 (далі - акт перевірки), яким встановлено надання послуг з внутрішніх вантажних перевезень згідно з товарно-транспортною накладною від 07 серпня 2019 року №РТС2974 без оформлення документів, перелік яких визначений статтею 48 Закону України «Про автомобільний транспорт»: без протоколу перевірки та адаптації тахографа або інших документів, які підтверджують діяльність водія у відповідний період часу керування транспортним засобом (а.с.25). Акт підписаний водієм ОСОБА_2

07 жовтня 2019 року начальник Управління Укртрансбезпеки у Волинській області Конончук В.А., розглянувши справу про порушення законодавства про автомобільний транспорт, встановив, що перевізник ОСОБА_1 07 серпня 2019 року на 86 км автомобільної дороги М-06 допустив порушення статті 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» (не оформлені документи, визначені цією статтею). За результатами розгляду справи постановою від 07 жовтня 2019 року №157123 на підставі абзацу третього частини першої статті 60 цього Закону до ОСОБА_1 застосовано адміністративно-господарський штраф у сумі 1700,00 грн (а.с.27).

Незгода ОСОБА_1 стала підставою про звернення до суду з даним позовом.

Надаючи оцінку правовідносинам, що виникли між сторонами та спірному рішенню, суд враховує такі нормативно-правові акти.

Частиною другою статті 19 Конституції України визначено обов`язок органів держаної влади та органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі статтею 3 Закону України від 30 червня 1993 року №3353-XII «Про дорожній рух» державне управління у сфері дорожнього руху та його безпеки здійснюється Кабінетом Міністрів України, спеціально уповноваженими на це центральними органами виконавчої влади, органами виконавчої влади в Автономній Республіці Крим, місцевими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування.

Відповідно до частини сьомої статті 6 Закону України від 05 квітня 2001 року №2344-ІII «Про автомобільний транспорт» (далі - Закон №2344-ІII) центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, здійснює державний нагляд і контроль за дотриманням автомобільними перевізниками вимог законодавства, норм та стандартів на автомобільному транспорті; габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування та ін.

Згідно з пунктом 1, абзацом першим пункту 8 Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 лютого 2015 року №103 (далі - Положення) Державна служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті. Укртрансбезпека здійснює свої повноваження безпосередньо, через утворені в установленому порядку територіальні органи.

Абзацом 3 пункту 3 постанови Кабінету Міністрів України від 26 червня 2015 року №592 «Деякі питання забезпечення діяльності Державної служби з безпеки на транспорті» утворено територіальні органи Державної служби з безпеки на транспорті як структурні підрозділи апарату Служби за переліком згідно з додатком 3, зокрема, управління Укртрансбезпеки у Волинській області.

Процедуру здійснення державного контролю за додержанням суб`єктами господарювання, які провадять діяльність у сфері автомобільного транспорту (далі - суб`єкти господарювання), вимог законодавства про автомобільний транспорт, норм та стандартів щодо організації перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, норм міжнародних договорів про міжнародне автомобільне сполучення, виконанням умов перевезень, визначених дозволом на перевезення на міжобласних автобусних маршрутах, вимог Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення, дотриманням габаритно-вагових параметрів, наявністю дозвільних документів на виконання перевезень та відповідністю виду перевезень, відповідних ліцензій, внесенням перевізниками-нерезидентами платежів за проїзд автомобільними дорогами визначає Порядок здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 08 листопада 2006 року №1567 (далі - Порядок №1567).

Органами державного контролю на автомобільному транспорті (далі - органи державного контролю) є Укртрансбезпека, її територіальні органи (пункт 3 Порядку №1567).

Згідно із пунктами 2, 4 Порядку №1567 державному контролю підлягають усі транспортні засоби вітчизняних та іноземних суб`єктів господарювання (далі - транспортні засоби), що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів та вантажів на території України. Державний контроль на автомобільному транспорті (далі - державний контроль) здійснюється посадовими особами органу державного контролю (далі - посадові особи) у форменому одязі, які мають відповідне службове посвідчення, направлення на перевірку, сигнальний диск (жезл) та індивідуальну печатку, шляхом проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі).

Як визначено пунктом 15 Порядку №1567, під час проведення рейдової перевірки перевіряється наявність визначених статтями 39 і 48 Закону документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом.

Відповідно до пунктів 20, 21 Порядку №1567 виявлені під час перевірки порушення вимог законодавства та норм і стандартів щодо організації перевезень автомобільним транспортом зазначаються в акті з посиланням на порушену норму. У разі виявлення в ході перевірки транспортного засобу порушення законодавства про автомобільний транспорт посадовими особами, що провели перевірку, складається акт за формою згідно з додатком 3. Про результати перевірки транспортного засобу (відсутність порушення або зазначення номера складеного акта) посадова особа робить запис у дорожньому листі (за наявності такого) із зазначенням дати, часу, місця перевірки, свого прізвища, місця роботи і посади, номера службового посвідчення та ставить свій підпис, а у разі проведення перевірки виконання Європейської угоди ставить відповідний відбиток печатки на реєстраційному листку режиму праці та відпочинку водіїв (у разі наявності).

За правилами, встановленими пунктами 25-27 Порядку №1567, справа про порушення розглядається в органі державного контролю за місцезнаходженням суб`єкта господарювання або за місцем виявлення порушення (за письмовою заявою уповноваженої особи суб`єкта господарювання) не пізніше ніж протягом двох місяців з дня його виявлення. Справа про порушення розглядається у присутності уповноваженої особи суб`єкта господарювання. Про час і місце розгляду справи про порушення уповноважена особа суб`єкта господарювання повідомляється під розписку чи рекомендованим листом із повідомленням. У разі неявки уповноваженої особи суб`єкта господарювання справа про порушення розглядається без її участі. За наявності підстав керівник органу державного контролю або його заступник виносить постанову про застосування адміністративно-господарських штрафів, яка оформляється згідно з додатком 5.

Перевіряючи доводи сторін, викладені у заявах по суті справи, стосовно дотримання відповідачем процедури прийняття рішення та наявність підстав для притягнення до відповідальності позивача, суд враховує, що за приписами абзацу третього частини першої статті 60 Закону №2344-ІІІ за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за надання послуг з перевезень пасажирів та вантажів без оформлення документів, перелік яких визначений статтями 39 та 48 цього Закону, - штраф у розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Стаття 39 Закону №2344-ІІІ визначає перелік документів, на підставі яких виконуються пасажирські перевезення.

Разом з тим, 07 серпня 2019 року під час рейдової перевірки був виявлений факт здійснення вантажного перевезення транспортним засобом Renault R340ТІ (реєстраційний номер НОМЕР_2 ) з причепом (реєстраційний номер НОМЕР_1 ).

Перелік документів, на підставі яких виконуються вантажні перевезення, визначений статтею 48 Закону №2344-ІІІ. Зокрема, відповідно до названої статті автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення. Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є: для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством; для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.

В акті перевірки від 07 серпня 2019 року №161527, на підставі якого прийнято спірну постанову, вказано про відсутність у водія на момент рейдової перевірки індивідуальної контрольної книжки.

Пунктом 6.3 Положення про робочий час і час відпочинку водіїв колісних транспортних засобів, затвердженого наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 07 червня 2010 року №340 (зареєстрований в Міністерстві юстиції України 14 вересня 2010 року за №811/18106) визначено, що водій, що керує транспортним засобом, який не обладнаний тахографом, веде індивідуальну контрольну книжку водія (додаток 3).

Водій ОСОБА_2 відсутність індивідуальної контрольної книжки водія підтвердив у письмовому поясненні в акті перевірки.

Разом з тим, розглядаючи справу про порушення законодавства про автомобільний транспорт, відповідачем залишено поза увагою той факт, що відповідно до товарно-транспортної накладної від 07 серпня 2019 року №РТС2974 автомобільним перевізником є ОСОБА_2 , він же водій, а не позивач ОСОБА_1 .

За визначенням статті 1 Закону №2344-ІІІ автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами.

Згідно з главою 1 Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених Міністерством транспорту України від 14 жовтня 1997 року №363 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 20 лютого 1998 року за №128/2568, далі - Правила перевезень), наведені у цих Правилах терміни та поняття вживаються в такому значенні: перевізник - фізична або юридична особа - суб`єкт господарювання, що надає послуги з перевезень вантажів чи здійснює за власний кошт перевезення вантажів автомобільними транспортними засобами.

Відповідно до пункту 11.1 глави 11 Правил перевезень основним документом на перевезення вантажів є товарно-транспортна накладна, форму якої наведено в додатку 7 до цих Правил. Товарно-транспортна накладна може оформлюватись суб`єктом господарювання без дотримання форми, наведеної в додатку 7 до цих Правил, за умови наявності в ній інформації про назву документа, дату і місце його складання, найменування (прізвище, ім`я, по батькові) перевізника та/або експедитора, замовника, вантажовідправника, вантажоодержувача, найменування та кількість вантажу, його основні характеристики та ознаки, які надають можливість однозначно ідентифікувати цей вантаж, автомобіль (марка, модель, тип, реєстраційний номер), причіп/напівпричіп (марка, модель, тип, реєстраційний номер), пункти навантаження та розвантаження із зазначенням повної адреси, посади, прізвища та підписів відповідальних осіб вантажовідправника, вантажоодержувача, водія та/або експедитора.

Також постановою Кабінету Міністрів України від 25 лютого 2009 року №207 затверджено Перелік документів, необхідних для здійснення перевезення вантажу автомобільним транспортом у внутрішньому сполученні для водія юридичної особи або фізичної особи - підприємця, що здійснює вантажні перевезення на договірних умовах (пункт 1). При цьому, як вбачається із пункту 1 вказаного Переліку, для водія юридичної особи або фізичної особи - підприємця, що здійснює вантажні перевезення на договірних умовах, необхідно мати товарно-транспортну накладну.

З наведеного слід дійти висновку, що власником транспортного засобу і автомобільним перевізником не завжди є одна і та сама особа.

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_6 від 03 березня 2005 року та НОМЕР_5 від 26 березня 2005 року (а.с.9) позивач ОСОБА_1 дійсно є власником транспортного засобу Renault R340ТІ (реєстраційний номер НОМЕР_2 ) та причепу (реєстраційний номер НОМЕР_1 ). Водночас, як свідчать тимчасові реєстраційні талони НОМЕР_8 від 23 серпня 2016 року та НОМЕР_9 від 23 серпня 2016 року право керування на зазначений автомобіль з причепом передано ОСОБА_2 .

Згідно з абзацом четвертим пункту 16 Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07 вересня 1998 року №1388, за бажанням власника транспортного засобу - фізичної особи надати право керування таким засобом іншій фізичній особі чи за бажанням фізичної або юридичної особи, якій власник транспортного засобу передав у встановленому порядку право користування і (або) розпорядження транспортними засобами, сервісний центр МВС видає за зверненням такого власника тимчасовий реєстраційний талон на строк, зазначений у його заяві, або документах, які підтверджують право користування і (або) розпорядження транспортним засобом.

Отже, як свідчать тимчасові реєстраційні талони, зазначені вище транспортні засоби у володінні і користуванні ОСОБА_1 станом на момент проведення перевірки не перебували.

Також з витягів з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 17 квітня 2020 року № та № (а.с.31, 32) судом встановлено, що ОСОБА_2 зареєстрований як фізична особа-підприємець 30 жовтня 2015 року та здійснює діяльність у сфері вантажного автомобільного транспорту (основний вид); позивач ОСОБА_1 припинив підприємницьку діяльність 10 липня 2014 року (здійснював її з 13 березня 2002 року також у сфері вантажного автомобільного транспорту).

Ці докази, на думку суду, спростовують висновки відповідача про те, що 07 серпня 2019 року перевезення вантажу автомобілем Renault R340ТІ (реєстраційний номер НОМЕР_2 ) з причепом (реєстраційний номер НОМЕР_1 ) здійснював позивач ОСОБА_1 як перевізник на договірних умовах. Надані докази вказують, що перевезення вантажу здійснювалося фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 . Доказів про те, що водій ОСОБА_2 здійснював перевезення вантажу в інтересах позивача, відповідач не надав.

Відтак, у ході судового розгляду справи не знайшли свого підтвердження висновки акта перевірки від 07 серпня 2019 року №161527 про порушення саме позивачем вимог законодавства про автомобільний транспорт, відповідальність за яке передбачена абзацом третім частини першої статті 60 Закону №2344-ІІІ.

Суд також погоджується з доводами позивача щодо порушення відповідачем процедури розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт, позаяк на час розгляду справи 07 жовтня 2019 року у нього не було доказів належного повідомлення ОСОБА_1 про розгляд справи (під розписку чи рекомендованим листом із повідомленням). Відповідач таких доказів суду не надав.

Відповідно до статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до вимог статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Під час розгляду справи судом встановлено, що відповідачем як суб`єктом владних повноважень до доведено належними та допустимими доказами факт порушення позивачем ОСОБА_1 статті 48 Закону №2344-ІII та наявність законодавчих підстав для його відповідальності за порушення законодавства про автомобільний транспорт на підставі абзацу третього частини першої статті 60 цього Закону, позаяк останній 07 серпня 2019 року не здійснював вантажні перевезення та не був перевізником згідно з товарно-транспортною накладною від 07 серпня 2019 року №РТС2974.

Недотримання відповідачем процедури розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт в частині належного повідомлення ОСОБА_1 про розгляд, як того вимагає пункт 26 Порядку №1567, мало наслідком помилкове притягнення до відповідальності позивача на підставі абзацу третього статті 60 Закону №2344-ІII та накладення адміністративно-господарського штрафу за порушення, яке він не вчиняв. Саме по собі повідомлення від 18 вересня 2019 року №52264/21/24-19 (а.с.26) не вказує, що ОСОБА_1 був інформований про дату, час і місце розгляду справи (докази надіслання (вручення) повідомлення адресату матеріали справи не місять). Відсутність доказів, які б давали можливість суду пересвідчитись про повідомлення ОСОБА_1 про розгляд справи (а цей факт позивач заперечує), дає підстави для висновку про те, що останній був позбавлений можливості надати пояснення, заперечення за встановленими актом перевірки обставинами та надати докази для його спростування. Відповідач не спростував доводи позивача, та не навів аргументів на підтвердження обґрунтованості прийнятої ним постанови.

Наведені обставини вказують на те, що постанова від 07 жовтня 2019 року №157123 прийнята відповідачем з порушенням процедури розгляду справи, необ`єктивно (без урахування усіх обставин справи, що мають значення для прийняття рішення), без доведення обставин належними і достатніми доказами, тому є протиправною і підлягає скасуванню судом.

Відтак, суд дійшов висновку, що позов належить задовольнити.

Згідно із частиною першою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки суд задовольняє позов повністю, то на користь позивача необхідно стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Укртрансбезпеки, структурним підрозділом апарату якої є відповідач, судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору у сумі 840,80 грн, що підтверджуються квитанцією від 06 березня 2020 року №0.0..1, випискою про зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету (а.с.4, 13). При цьому суд враховує, що відповідно до пункту 16 Положення, Укртрансбезпека є юридичною особою публічного права, має рахунки в органах Казначейства.

Керуючись статтями 2, 72-77, 139, 243-246, 255, 262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_7 ) до Управління Укртрансбезпеки у Волинській області (43010, Волинська область, місто Луцьк, вулиця Кільцева, будинок 1) про визнання протиправною та скасування постанови задовольнити повністю.

Визнати протиправною та скасувати постанову Управління Укртрансбезпеки у Волинській області від 07 жовтня 2019 року №157123 про застосування адміністративно-господарського штрафу.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Державної служби України з безпеки на транспорті (03135, м. Київ, Шевченківський район, проспект Перемоги, 14, код юридичної особи 39816845) судові витрати у сумі 840,80 (вісімсот сорок грн 80 коп.).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається учасниками справи до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд.

Відповідно до пункту 3 розділу VI «Прикінцеві положення» КАС України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строк на апеляційне оскарження, визначений статтею 295 цього Кодексу, продовжується на строк дії такого карантину.

Суддя Ж.В. Каленюк