Справа № 469/495/19
Суддя: Гапоненко Н. О.
Дата ухвалення: 2020-04-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

21.04.20 Справа № 469/495/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 квітня 2020 року смт.Березанка

Березанський районний суд Миколаївської області у складі:

головуючого судді Гапоненко Н.О.,

за участю секретаря судового засідання Потриваєвої М.А.,

позивач ОСОБА_1 - не з`явився,

відповідач Пересунько С.О. - не з`явився,

представник третьої особи - не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт.Березанка справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Інспектора патрульної поліції роти №4 батальйона №3 Управління патрульної поліції у м.Одеса лейтенанта поліції Пересунька Сергія Олеговича, третя особа без самостійних вимог на стороні відповідача Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

в с т а н о в и в:

Позивач 21 травня 2019 року звернувся до Березанського районного суду Миколаївської області з вказаним позовом, у подальшому поданому у новій редакції, у якому просив визнати незаконною та скасувати постанову серії ДП 18 №485616 від 02 травня 2019 року про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 425 грн. у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення.

У обґрунтування своїх вимог зазначав, що вказаною постановою його визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КУпАП, а саме у тому, що він 02 травня 2019 року в Одеській області, Новонікольська дорога 21 км., керував транспортним засобом, не був пристебнутий ременем безпеки та не мав при собі полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, чим порушив п.2.1 «ґ» ПДР України, та накладено адміністративне стягнення у сумі 255 грн.

Позивач вважає накладене на нього стягнення незаконним, оскільки не допускав порушень Правил дорожнього руху, зокрема на час зупинки його автомобіля відповідачем був пристебнутий ременем безпеки, а вимоги пред`явити страховий поліс зі сторони відповідача не було; відповідач не взяв до уваги заперечення позивача та виніс постанову без складення протоколу про адміністративне правопорушення, не вручив позивачу копію оскаржуваної постанови на місці її складення.

Ухвалою судді від 27 червня 2019 року позовну заяву залишено без руху у зв"язку з невідповідністю вимогам ст.ст.160-161 КАС України.

15 липня 2019 року позивачем надано до суду позовну заяву у новій редакції відповідно до ухвали судді від 27 червня 2019 року.

22 липня 2019 року ухвалою суду позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено судове засідання для розгляду справи по суті.

Ухвалою суду від 05 вересня 2019 року задоволено клопотання Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції та залучено вказане Управління як третю особу без самостійних вимог на стороні відповідача.

У судове засідання позивач не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності та підтримання позовних вимог.

Відповідач інспектор патрульної поліції роти №4 батальйона №3 Управління патрульної поліції у м.Одеса лейтенант поліції Пересунько С.О. в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку шляхом направлення повідомлення, про що свідчить відмітка у матеріалах справи; відзиву на позовну заяву не надав.

Представник третьої особи Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції Гузенко А.М. направив до суду пояснення щодо позову, у яких просив відмовити позивачу у задоволенні позову, посилаючись на безпідставність та необґрунтованість позовних вимог, залишити позов без розгляду у звязку з пропущенням встановленого законом строку звернення до адміністративного суду та розгянути справу без участі представника третьої особи.

У наданих поясненнях вказував, що позивач керував транспортним засобом, не будучи пристебнутим ременем безпеки у порушення п.2.3 «в» ПДР України, інспектор Пересунько С.О. повідомив позивача про суть вчиненого правопорушення, однак обмежився усним зауваженням щодо цього приводу. На вимогу інспектора Пересунька С.О. позивач пред`явив посвідчення водія на право керування транспортним засобом та документ на транспортний засіб, однак чинного на момент зупинки поліса (сертифіката) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів у позивача не було, про що він повідомив поліцейського. Вказаний факт також було перевірено відповідачем на офіційному сайті Моторного (транспортного) страхового бюро України, до повноважень якого входить створення, підтримка та обслуговування єдиної централізованої бази даних щодо обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, та було встановлено, що на момент зупинки 02 травня 2019 року за транспортним засобом Opel Astra, номерний знак НОМЕР_1 , яким керував позивач, не було закріплено жодного страхового полісу, тому відповідачем правомірно винесено оскаржувану постанову без складання відповідного протоколу, з урахуванням всіх необхідних обставин, що відповідає Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом МВС України від 07.11.2015 року №1395.

Таким чином, на підставі ст.205 КАС України суд вирішує справу за наявними матеріалами.

З матеріалів справи вбачається, що 02 травня 2019 року інспектором патрульної поліції роти №4 батальйона №3 Управління патрульної поліції у м.Одеса лейтенантом поліції Пересунько С.О. у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, винесено постанову серії ДП18 №485616 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 КупАП та накладено адміністративне стягнення на позивача у вигляді штрафу в сумі 425 грн. (а.с.58).

Відповідно до тексту оскаржуваної постанови, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він 02 травня 2019 року об 11.00 год. в Одеській області, Новомиколаївська дорога 21 км, керуючи автомобілем «Opel Astra», номерний знак НОМЕР_1 , не був пристебнутий ременем безпеки та не мав полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, чим порушив п.2.1 «ґ» ПДР України.

Протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 КУпАП, не складався.

Частиною першою статті 254 КУпАП передбачено, що про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовими особами або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності.

Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається у двох екземплярах, один з яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Протокол не складається у випадках, передбачених статтею 258 цього Кодексу.

Згідно з ч.ч.2-6 ст.258 КУпАП, протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі. Протоколи не складаються і в інших випадках, коли відповідно до закону штраф накладається і стягується, а попередження оформлюється на місці вчинення правопорушення. У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу. Якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов`язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.185-3 цього Кодексу, та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі. Цей протокол є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення. Постанова у справі про адміністративне правопорушення складається у двох екземплярах, один з яких вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Перелік справ про адміністративні правопорушення, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, встановлено у частині першій статті 222 КУпАП.

За змістом цієї статті органи Національної поліції розглядають, зокрема, справи про адміністративні правопорушення, які виникають внаслідок порушення правил дорожнього руху, правил паркування транспортних засобів, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту. До переліку таких адміністративних правопорушень включено, зокрема, правопорушення, відповідальність за які встановлена частинами першою, другою, третьою, п`ятою і шостою статті 122 КУпАП.

Згідно з частиною другою статті 222 КУпАП, від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Таким чином, посилання позивача на необхідність складення відповідачем протоколу про адміністративне правопорушення не відповідає зазначеним вимогам законодавства, оскільки позивача притягнуто до відповідальності за правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, складення протоколу у яких у випадку винесення постанови на місці вчинення правопорушення законом не передбачено.

Вказаний висновок суду узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України, висловленою у постанові від 11 жовтня 2018 року у адміністративній справі №К/9901/18140/18, який визнав помилковими твердження позивача про те, що спірну постанову, винесену 07 квітня 2017 року, прийнято не «за місцем вчинення правопорушення», що, відповідно, суперечить висновку Конституційного Суду України, висловленому в рішенні від 26 травня 2015 року №5-рп/2015, оскільки різне правозастосування положень КУпАП зумовлено змінами у правовому регулюванні правовідносин, з яких виник спір у цій справі.

Верховний Суд зазначив, що на підставі Закону України від 14 липня 2015 року № 596-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху» (набрав чинності з 8 серпня 2015 року; далі - Закон №596-VIII) до КУпАП внесено низку змін, зокрема статтю 258 цього Кодексу доповнено частиною другою такого змісту: «Протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі» (пункт 38). У зв`язку з цим, за Законом №596-VIII частини другу - шосту слід вважати відповідно частинами третьою - сьомою.

Винесена відповідачем постанова у справі про адміністративне правопорушення узгоджуються з підходом Конституційного Суду України до тлумачення положень частини першої статті 276 КУпАП і не суперечать висновку цього Суду щодо випадків, коли застосування скороченого провадження при притягненні особи до адміністративної відповідальності є недопустимим.

Тому за встановлених у справі обставин, що є аналогічними обставинам у справі, що розглядається, Верховний Суд погодився з висновками судів попередніх інстанцій про правомірність винесення постанови без складення протоколу про адміністративне правопорушення.

Виходячи з викладеного, суд приходить до висновку про правомірність дій відповідача щодо винесення постанови про адміністративне правопорушення без складення відповідного протоколу на місці зупинки транспортного засобу.

Відповідно до ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Частиною 1 ст.126 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка").

Згідно з пунктом 2.4 Правил дорожнього руху на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також: а) пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1; б) дати можливість перевірити номери агрегатів і комплектність транспортного засобу; в) дати можливість оглянути транспортний засіб відповідно до законодавства за наявності на те законних підстав, у тому числі провести з використанням спеціальних пристроїв (приладів) перевірку технічного стану транспортних засобів, які відповідно до законодавства підлягають обов`язковому технічному контролю.

Відповідно до п.2.1 «ґ» Правил дорожнього руху водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі чинний страховий поліс (страховий сертифікат "Зелена картка") про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів або чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса (на електронному або паперовому носії), відомості про який підтверджуються інформацією, що міститься в єдиній централізованій базі даних, оператором якої є Моторне (транспортне) страхове бюро України. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи (посвідчення).

Згідно із ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно зі статтею 252 КУпАП, посадова особа оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ч.1 ст.9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Отже, саме відповідач зобов`язаний довести правомірність складання ним постанови, зокрема, шляхом доведення належними та допустимими доказами порушення позивачем вимог ПДР, за що передбачена відповідальність КУпАП.

Як вбачається з оскаржуваної постанови, позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 КУпАП за те, що він керував транспортним засобом, не маючи при собі чинного страхового полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Згідно з інформацією, що міститься в єдиній централізованій базі даних, оператором якої є Моторне (транспортне) страхове бюро України, станом на 02 травня 2019 року (на момент складення оскаржуваної постанови) за транспортним засобом «Opel Astra», номерний знак НОМЕР_1 , яким керував позивач, не було закріплено жодного страхового полісу.

Отже, наявні у матеріалах справи докази, передбачені ст.251 КУпАП, свідчать про порушення позивачем вимог п.2.1 «ґ» Правил дорожнього руху України, тобто про наявність у його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КУпАП, а саме керування транспортним засобом особою, яка не має при собі поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, а тому позивача правомірно притягнуто до адміністративної відповідальності.

Викладене в оскаржуваній постанові посилання на те, що водій не був пристебнутий ременем безпеки, відповідачем не кваліфіковане як порушення відповідної норми Правил дорожнього руху України та позивача не притягнуто до адміністративної відповідальності за вказане порушення за відповідною статтею КУпАП, а тому на висновки суду не впливає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.2, 19-20, 25, 241-246, 286 КАС України, ст.ст.9, 251, 268, 280 КУпАП, суд -

у х в а л и в :

У задоволенні позову відмовити.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом десяти днів з дня його проголошення до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до пункту 3 розділу VI "Прикінцеві положення" КАС України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки апеляційного оскарження продовжуються на строк дії такого карантину".

Дата виготовлення повного тексту рішення 21 квітня 2020 року.

Суддя: