Справа № 826/4378/17
Суддя: Літвінова А.В.
Дата ухвалення: 2020-04-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 квітня 2020 року місто Київ №826/4378/17

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Літвінової А.В., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 01.11.2016 № ,
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі - позивач, ФОП ОСОБА_1 ) звернулась до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Державної податкової інспекції у Деснянському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві (далі - ДПІ у Деснянському районі ГУ ДФС у м. Києві) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 01.11.2016 № .

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що готівка в касі і за 11.10.2016, і за 12.10.2016 оприбуткована, а Z-звіт роздруковано 11.10.2016, проте через технічні негаразди електронну копію звіту надіслано до контролюючого органу 12.10.2016.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 30.03.2017 відкрито провадження в адміністративній справі №826/4378/17.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва 30.03.2017 закінчено підготовче провадження та призначено справу №826/4378/17 до судового розгляду в судовому засіданні.

Відповідачем надано заперечення на позовну заяву, відповідно до яких відповідач посилається на правомірність дій контролюючого органу щодо прийняття спірного рішення, а відтак воно не підлягає скасуванню, з огляду на що представник відповідача просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

В судовому засіданні судом ухвалено продовжити розгляд справи в порядку письмового провадження на підставі частини четвертої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до пункту 10 частини першої Розділу Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства в редакції Закону України "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів" № 2147-VIII від 03.10.2017, справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Ухвалою від 23.04.2020 замінено відповідача Державну податкову інспекцію у Деснянському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві на його правонаступником - Головне управління Державної фіскальної служби у місті Києві (далі - відповідач).

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з матеріалів справи, 17.10.2016 відповідачем проведено фактичну перевірку магазину з кафетерієм позивача, за результатами чого складено акт № 1404/26/15/14/ НОМЕР_1 , в якому встановлено порушення п. 2.6 глави 2 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, а саме: неоприбуткування готівкових коштів у розмірі 5 072,40 грн. - не здійснено облік таких коштів у відповідних розділах книги обліку розрахункових операцій від 25.08.2016 № /06, на підставі фіскального звітного чека Z-звіт від 12.10.2016 № 1689. Запис згідно з Z-звітом № 1689 за 12.10.2016 відсутній.

01.11.2016 на підставі вказаного акту перевірки ДПІ у Деснянському районі ГУ ДФС у м. Києві прийнято податкове повідомлення-рішення № , яким у зв`язку з порушенням п. 2.6 глави 2 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, до позивача, відповідно до абз. 3 п. 1 Указу Президента України «Про застосування штрафних санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки», застосовано штрафні (фінансові) санкції у розмірі 25 362 грн.

Не погоджуючись з таким рішенням позивач оскаржив його в адміністративному порядку, проте рішеннями ГУ ДФС у м. Києві від 06.01.2017 № 135/С/26-15-10-02-16 та ДФС України від 17.03.2017 № 3629/С/99-99-11-03-01-25 спірне рішення залишено без змін, а скаргу - без задоволення.

Вважаючи, що оскаржуване рішення є протиправним та таким, що підлягає скасуванню, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За змістом ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для подальшого її переказу зобов`язані, зокрема: проводити розрахункові операції на повну суму покупки (надання послуги) через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій з роздрукуванням відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій, або у випадках, передбачених цим Законом, із застосуванням зареєстрованих у встановленому порядку розрахункових книжок. Суб`єкти господарювання, які використовують реєстратори розрахункових операцій (крім електронних таксометрів, автоматів з продажу товарів (послуг) та реєстраторів розрахункових операцій, що застосовуються для обліку та реєстрації операцій з купівлі-продажу іноземної валюти) повинні подавати до органів державної податкової служби по дротових або бездротових каналах зв`язку електронні копії розрахункових документів і фіскальних звітних чеків, які містяться на контрольній стрічці в пам`яті реєстраторів розрахункових операцій або в пам`яті модемів, які до них приєднані.

Пунктом 1.2 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 15.12.2004 № 637 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 13.01.2005 за № 40/10320, чинного на момент виникнення спірних правовідносин (далі - Положення № 637), визначено, що оприбуткуванням готівки є проведення підприємствами і підприємцями обліку готівки в касі на повну суму її фактичних надходжень у касовій книзі, книзі обліку доходів і витрат, книзі обліку розрахункових операцій (далі - КОРО).

Уся готівка, що надходить до кас, має своєчасно (у день одержання готівкових коштів) та в повній сумі оприбутковуватися (абзац 1 п. 2.6 Положення № 637).

Згідно з п. 7.15 Положення № 637 уся готівка, що надходить до кас, має своєчасно та в повній сумі оприбутковуватися. Порядок оприбуткування готівки в касах, у тому числі і під час розрахунків із застосуванням РРО (РК), визначено в пункті 2.6 цього Положення.

Оприбуткуванням готівки в касах підприємств, які проводять готівкові розрахунки з оформленням їх касовими ордерами і веденням касової книги відповідно до вимог глави 4 цього Положення, є здійснення обліку готівки в повній сумі її фактичних надходжень у касовій книзі на підставі прибуткових касових ордерів. У разі проведення готівкових розрахунків із застосуванням РРО або використанням РК оприбуткуванням готівки є здійснення обліку зазначених готівкових коштів у повній сумі їх фактичних надходжень у книзі обліку розрахункових операцій на підставі фіскальних звітних чеків РРО (даних РК). (абзаци 2, 3 п. 2.6 Положення № 637).

Аналіз наведених норм матеріального права дає підстави для висновку про те, що у разі проведення готівкових розрахунків з оформленням їх касовими ордерами і веденням касової книги відповідно до вимог глави 4 Положення оприбуткуванням готівки є сукупність таких дій: фіксація повної суми фактичних надходжень готівки у касових ордерах та відображення на їх підставі готівки у касовій книзі. У випадку проведення готівкових розрахунків із застосуванням РРО оприбуткуванням готівки є відображення повної суми фактичних надходжень готівки у фіскальних звітних чеках РРО (даних РК) та здійснення обліку зазначених готівкових коштів у КОРО.

Невиконання будь-якої з цих дій є порушенням порядку оприбуткування готівки, за яке встановлена відповідальність (абзац 3 ст. 1 Указу Президента України «Про застосування штрафних санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки»).

Аналогічна правова позиція вже неодноразово висловлена Верховним Судом України, зокрема, у постановах від 11.12.2012 (справа № 21-400а12), від 04.11.2015 (справа № 825/554/15-а), а також Верховним Судом, у тому числі, у постановах від 31.07.2018 (справа № 813/2229/17), від 17.12.2018 (справа № 810/3811/17).

Згідно з ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

З матеріалів справи видно, що 11.10.2016 позивачем здійснено господарські операції на суму 5 072,40 грн., тобто оприбуткування готівки в касі відповідно до наведених норм мало бути здійснено саме 11.10.2016.

Разом з тим, суд приймає до уваги твердження позивача, що за технічної несправності РРО передати електронну копію Z-звіту до контролюючого органу 11.10.2016 не вдалося, а зважаючи на те, що це відбувалось після 21 години, отримати кваліфіковану технічну допомогу не виявилось можливим, з огляду на що РРО розблоковано лише наступного дня - 12.10.2016, а Z-звіт за 11.10.2016 надісланий до контролюючого органу, на підтвердження чого позивачем надано копії: договору на сервісне обслуговування РРО від 01.02.2016 № 24/416, укладений між позивачем та ФОП ОСОБА_2 , акти здачі-прийняття робіт (надання послуг), платіжне доручення від 07.11.2016 № 392 з відповідними відмітками банку, лист ФОП ОСОБА_2 від 12.10.2016 вих. № 512 щодо вказаних обставин, а також пояснювальну записку співробітника позивача від 12.10.2016.

Проаналізувавши в сукупності наведені обставини, в контексті зазначених норм, суд прийшов до висновку, що співробітник магазину з кафетерієм позивача здійснив дії по оприбуткуванню готівки відповідно до вимог законодавства: роздрукував Z-звіт від 11.10.2016 № 1689, зробив запис за 11.10.2016 в КОРО на суму 5 072,40 грн., а також у касовій книзі за цю дату, 12.10.2016 після відновлення роботи РРО подав до органів державної податкової служби електронну копію фіскального звітного чеку, що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами.

З огляду на викладене, а також зважаючи на те, що позивачем оприбутковано готівкові кошти у розмірі 5 072,40 грн. у день їх надходження - 11.10.2016, суд вважає висновок відповідача про порушення позивачем п. 2.6 Положення № 637 внаслідок неоприбуткування таких коштів 12.10.2016 протиправним та таким, що не відповідає фактичним обставинам справи.

Інакше кажучи, передача до контролюючого органу за технічної несправності РРО електронної копії Z-звіту за 11.10.2016 не в цей день, а на наступний, не є підставою для оприбуткування коштів не в день їх надходження. Така правова позиція узгоджується з висновками Верховного Суду, висловленими у постанові від 11.02.2019 у справі № 821/377/17 (адміністративне провадження № К/9901/41608/18).

За таких обставин, суд вважає податкове повідомлення-рішення від 01.11.2016 № , прийняте Державною податковою інспекцією у Деснянському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві, протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

Згідно з вимогами статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Всупереч наведеним вимогам відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не надав суду достатніх беззаперечних доказів в обґрунтування обставин, на яких ґрунтується його заперечення, і не довів правомірності винесення спірного податкового повідомлення-рішення.

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, а також письмові доводи сторін, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 139, 241 - 246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва,

ВИРІШИВ:

Позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 01.11.2016 №, прийняте Державною податковою інспекцією у Деснянському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві.

Стягнути на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві (04116, м. Київ, вул. Шолуденка, 33/19; ) понесені ним витрати по сплаті судового збору у розмірі 640 грн. (шістсот сорок гривень 00 копійок).

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статями 292-297 Кодексу адміністративного судочинства України, із урахуванням положень пункту 15.5 Перехідних положень (Розділу VII) Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Літвінова А.В.