Справа № 160/13214/19
Суддя: Тулянцева Інна Василівна
Дата ухвалення: 2020-02-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Тулянцевої І.В.
розглянувши у місті Дніпрі в порядку спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання дій протиправними, -
24 грудня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовною заявою до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, в якій позивач просить:
- визнати протиправними дії Головного управління ДПС у Дніпропетровській області щодо нарахування заборгованості з орендної плати за землю по м. Вільногірську за 2016 рік в розмірі 39 059,15 грн.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_1 є орендарем земельної ділянки площею 0,1428 га, розташованої в АДРЕСА_1 , за користування якою позивач своєчасно сплачував орендну плату, проте у вересні 2019 року в електронному кабінеті платника податків з`явилась інформація про наявну недоїмку по орендній платі за землю. На звернення позивача щодо розшифровки нарахованої та сплаченої орендної плати за землю з 01.01.2016 по 01.09.2019, відповідач надав тільки перелік податкових повідомлень-рішень нарахованої орендної плати за землю по м.Вільногірськ з 01.01.2016 по 01.09.2019. Позивач вважає дії Головного управління ДПС у Дніпропетровській області щодо нарахування заборгованості з орендної плати за землю за 2016 рік в розмірі 39 059,15 грн. протиправними, оскільки податкове повідомлення-рішення за 2016 рік було прийнято з порушенням строків, визначених пунктом 286.5 статті 286 Податкового кодексу України. Крім того, податкове повідомлення-рішення не було направлено на адресу позивача в установленому порядку, що свідчить про протиправність дій відповідача у спірних відносинах.
Ухвалою суду від 28.12.2019 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи та призначено справу до розгляду у судовому засіданні на 03 лютого 2020 року о 13:30 год.
03 лютого 2020 року у судовому засіданні оголошена перерва до 24.02.2020 до 15:30 год.
Сторони у судове засідання 24.02.2020 не прибули, про дату, час та місце судового засідання були повідомлені належним чином. Від представника позивача надійшло клопотання про розгляд справи в порядку письмового провадження.
Неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею (частина 1 статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).
Згідно з пунктом 1 частини 3 статті 205 КАС України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.
Відповідно до частини 9 статті 205 КАС України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.
Враховуючи відсутність перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених статтею 205 КАС України, суд ухвалив розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними матеріалами.
Датою ухвалення судового рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення (частина 5 статті 250 КАС України).
Дослідивши матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.
24 січня 2008 року між орендодавцем - Вільногірською міською радою та орендарем - ОСОБА_1 укладено договір оренди землі, відповідно до якого орендодавець на підставі рішення Вільногірської міської ради від 21.10.2007 №536-27/У «Про передачу в оренду громадянину ОСОБА_1 земельної ділянки, розташованої по АДРЕСА_1 для комерційного використання» надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку, яка знаходиться в АДРЕСА_1 і відноситься до забудованих земель, наданих громадянам для несільськогосподарської підприємницької діяльності, яка розташована в АДРЕСА_1 (п.1). Нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 254 826,60 грн. (п.4). Орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі в гривнях у розмірі 2123,56 грн. (п.8).
Вказаний договір зареєстрований у виконавчому комітеті Вільногірської міської ради 24 січня 2008 року №142.
На підставі акту прийому-передачі земельної ділянки від 31.01.2008 ОСОБА_1 прийняв в натурі вищевказану земельну ділянку.
Договором №142/4 від 25.04.2013 було внесено зміни до договору оренди землі від 24.04.2008 в частині визначення орендної плати, а саме пункт 8 викладено у наступній редакції: орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі в гривнях щомісячно починаючи з 1 січня 2013 року у розмірі 1344,25 грн.
В матеріалах справи містяться податкові повідомлення-рішення про нарахування позивачу сум податкових зобов`язань за платежем: «орендна плата з фізичних осіб», а саме:
- податкове повідомлення-рішення від 25.07.2012 №00005417 на суму 29 756,87 грн.;
- податкове повідомлення-рішення від 18.06.2015 №562-15 на суму 27 256,91 грн.;
Позивачем були сплачені вищевказані грошові зобов`язання за платежем: «орендна плата з фізичних осіб», що не заперечувалось відповідачем.
Як вказує позивач у позові, у вересні 2019 року в електронному кабінеті платника податків по орендній платі за землю з`явилась недоїмка.
- податковим повідомлення-рішенням від 25.08.2016 в сумі 39 059,15 грн. за 2016 рік, сплата відсутня, податкове зобов`язання набуло статусу «борг»;
- податковим повідомлення-рішенням від 14.06.2017 в сумі 23 023,07 грн., за 2017 рік сплачено 23 023,07 грн.;
- податковим повідомлення-рішенням від 12.04.2018 в сумі 23 023,07 грн. за 2018 рік, сплачено 23 023,07 грн.;
- податковим повідомлення-рішенням від 19.04.2019 в сумі 23 023,07 грн. за 2019 рік, сплачено 53 223,07 грн.
На підставі пункту 129.4 статті 129 Податкового кодексу України за період з 2016 по 2019 платнику податків нараховано податкові зобов`язання в сумі 108 128,36 грн., сплачено 99 269,21 грн., за несвоєчасну сплату податкового зобов`язання за три роки нараховано пені у сумі 14 110,34 грн. З огляду на викладене, арифметичне рівняння виводить суму боргу станом на 01.12.2019 у розмірі 22 969,49 грн.
Вважаючи дії щодо нарахування заборгованості з орендної плати за землю за 2016 рік в розмірі 39 059,15 грн. протиправними, позивач звернувся до суду із даним позовом.
Підпунктом 14.1.136 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України (далі ПК України) закріплено, що орендна плата за земельні ділянки державної і комунальної власності - обов`язковий платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою.
Плата за землю - обов`язковий платіж у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку або орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності (підпункт 14.1.147 пункту 14.1 статті 14 ПК України).
Відповідно до підпунктів 269.1.1 та 269.1.2 пункту 269.1 статті 269 ПК України платниками податку є: власники земельних ділянок, земельних часток (паїв); землекористувачі.
Підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки (пункт 288.1 статті 288 ПК України).
Згідно з пунктами 288.2 та 288.3 статті 288 ПК України, платником орендної плати є орендар земельної ділянки. Об`єктом оподаткування є земельна ділянка, надана в оренду.
За змістом положень підпунктів 288.5.1-288.5.2 пункту 288.5 статті 288 ПК України, розмір орендної плати встановлюється у договорі оренди, але річна сума платежу не може бути меншою розміру земельного податку, встановленого для відповідної категорії земельних ділянок на відповідній території та не може перевищувати 12 відсотків нормативної грошової оцінки.
У відповідності до пункту 289.1 статті 289 ПК України, для визначення розміру податку та орендної плати використовується нормативна грошова оцінка земельних ділянок. Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин здійснює управління у сфері оцінки земель та земельних ділянок.
Пунктом 288.7 статті 288 ПК України визначено, що податковий період, порядок обчислення орендної плати, строк сплати та порядок її зарахування до бюджетів застосовується відповідно до вимог статей 285-287 цього розділу.
Відповідно до статті 285 ПК України базовим податковим (звітним) періодом для плати за землю є календарний рік. Базовий податковий (звітний) рік починається 1 січня і закінчується 31 грудня того ж року (для новостворених підприємств та організацій, а також у зв`язку із набуттям права власності та/або користування на нові земельні ділянки може бути меншим 12 місяців).
Згідно з пунктом 286.5 статті 286 ПК України, нарахування фізичним особам сум податку проводиться контролюючими органами (за місцем знаходження земельної ділянки), які надсилають (вручають) платникові за місцем його реєстрації до 1 липня поточного року податкове повідомлення-рішення про внесення податку за формою, встановленою у порядку, визначеному статтею 58 цього Кодексу.
За правилами пункту 287.5 статті 287 ПК України податок фізичними особами сплачується протягом 60 днів з дня вручення податкового повідомлення-рішення.
При цьому, згідно з пунктом 287.9 статті 287 ПК України у разі якщо контролюючий орган не надіслав (не вручив) податкове (податкові) повідомлення-рішення у строки, встановлені цією статтею, фізичні особи звільняються від відповідальності, передбаченої цим Кодексом за несвоєчасну сплату податкового зобов`язання.
Відповідно до пункту 287.10 статті 287 ПК України, податкове зобов`язання з цього податку може бути нараховано за податкові (звітні) періоди (роки) в межах строків, визначених пунктом 102.1 статті 102 цього Кодексу.
Податковою адресою платника податків - фізичної особи визнається місце її проживання, за яким вона береться на облік як платник податків у контролюючому органі (пункт 45.1 статті 45 ПК України).
Для встановлення факту направлення (вручення) фізичній особі податкового повідомлення-рішення поштою у встановленому законодавством порядку, дослідженню підлягають: відповідність адреси одержувача у поштовому відправленні місцю проживання або останньому відомому місцезнаходженню фізичної особи; повідомлення про вручення рекомендованого поштового відправлення, в якому зазначено дату вручення або причини невручення; відповідність дати відправлення на корінці податкового повідомлення-рішення даті, зазначеній у повідомленні про вручення рекомендованого поштового відправлення тощо.
Разом з тим, порушення контролюючим органом порядку винесення податкових повідомлень-рішень (після 01 липня поточного року) свідчить про недотримання відповідачем процедури надіслання (вручення) податкових повідомлень-рішень, встановленої ПК України, та є підставою для сплати податкового зобов`язання в більш пізній термін відповідно п.287.5 ст.287 ПК України (протягом 60 днів з дня вручення податкового повідомлення-рішення), однак, не впливає на правомірність самого податкового повідомлення-рішення та не може бути підставою для його скасування.
Сам факт порушення контролюючим органом строків направлення податкового повідомлення-рішення не може бути підставою для звільнення платника податку від обов`язку щодо своєчасної сплати суми податку.
Відповідно до положень абзацу шостого пункту 58.1 статті 58 Податкового кодексу України до податкового повідомлення-рішення додається розрахунок податкового зобов`язання (за наявності) та штрафних (фінансових) санкцій.
В матеріалах справи відсутній розрахунок розміру орендної плати, з якого виходив контролюючий орган, та відсутня база нарахування обов`язкового платежу.
З огляду на те, що відповідачем не доведено підстав нарахування податкового зобов`язання, не надано суду доказів його направлення та вручення позивачу, а також розрахунку податкового зобов`язання, суд вважає, що дії Головного управління ДПС у Дніпропетровській області щодо нарахування заборгованості з орендної плати за землю за 2016 рік в розмірі 39 059,15 грн. є протиправними.
Частиною першою статті 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Відповідно до частини другої статті 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Відповідачем в ході розгляду справи не було доведено правомірність дій Головного управління ДПС у Дніпропетровській області щодо нарахування заборгованості з орендної плати за землю по м. Вільногірську за 2016 рік в розмірі 39 059,15 грн., у зв`язку з чим вимоги позивача є такими, що підлягають задоволенню.
Частиною 1 статті 139 КАС України передбачено, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
З огляду на викладене, сплачений позивачем судовий збір за подачу даної позовної заяви до суду в сумі 768,40 грн. підлягає стягненню з відповідача за рахунок його бюджетних асигнувань.
Керуючись статтями 9, 73-78, 90, 139, 243, 246 Кодексу адміністративного судочинства України, -
Визнати протиправними дії Головного управління ДПС у Дніпропетровській області щодо нарахування заборгованості з орендної плати за землю по м. Вільногірську за 2016 рік в розмірі 39 059,15 грн.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Дніпропетровській області на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 768,40 грн. (сімсот шістдесят вісім гривень сорок копійок).
Рішення суду набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в порядку та у строки, встановлені статтями 295 та 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя І.В. Тулянцева