Справа № 400/2192/19
Суддя: Стас Л.В.
Дата ухвалення: 2020-04-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 квітня 2020 р.м.ОдесаСправа № 400/2192/19
Головуючий в 1 інстанції: Марич Є. В.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача -Стас Л.В.,

суддів: Шеметенко Л.П., Турецької І.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Миколаївгаз" на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 28 лютого 2020 року у справі за позовом Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Миколаївгаз" до Заводського відділу Державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), третя особа: ОСОБА_1 про визнання протиправним та скасування постанови про накладення штрафу від 09 липня 2019 року по ВП №59375093 та від 23 липня 2019 року по ВП №59375093,

В С Т А Н О В И В :

У липні 2019 року Акціонерне товариство "Оператор газорозподільної системи "Миколаївгаз" (далі - АТ "Оператор газорозподільної системи "Миколаївгаз", позивач) звернулося до суду з позовами до Заводського відділу Державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), третя особа: ОСОБА_1 , в яких просило визнати протиправним та скасувати постанови про накладення штрафу за не виконання рішення суду та вимог державного виконавця:

- від 09 липня 2019 року по ВП №59375093 у розмірі 5100 грн.;

- від 23 липня 2019 року по ВП №59375093 у розмірі 10200 грн.

Ухвалою від 23 липня 2019 року відкрито провадження у справі №400/2192/19 про скасування постанови про накладання штрафу від 09 липня 2019 року по ВП №59375093 у розмірі 5100 грн. за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою від 23 вересня 2019 року судом відкрито провадження у справі №400/2327/19 про скасування постанови про накладання штрафу від 23 липня 2019 року по ВП №59375093 у розмірі 10200 грн. за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою Миколаївського окружного адміністративного суду від 27 листопада 2019 року у справі №400/2192/19 об`єднано в одне провадження справи №400/2192/19 та №400/2327/19 та присвоєно справам загальний номер 400/2192/19.

Обґрунтовуючи заявлені вимоги, позивач наголошував на тому, що в провадженні Заводського відділу Державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), на примусовому виконанні, знаходиться виконавчий лист виданий Заводським районним судом м. Миколаєва №487/5804/16-ц, відповідно до якого зобов`язано АТ "Оператор газорозподільної системи "Миколаївгаз" відновити газопостачання шляхом приєднання газового приладу (газової плити) в квартирі АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_1 , до загальної системи газопостачання. Виконання рішення суду по даному виконавчому провадженню передбачає надання стягувачем доступу до свого помешкання. Втім, ОСОБА_1 перешкоджає позивачу в доступі до квартири, що унеможливлює виконання рішення, та про що складені відповідні акти. Таким чином, позивач вважає, що прийняті відповідачем оскаржувані постанови про накладення штрафу за невиконання рішення суду та вимог державного виконавця в строки, надані державним виконавцем, є протиправними та підлягають скасуванню. Наголошував також про порушення відповідачем вимог ч.6 ст.26 Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року №1404-VIII (далі-Закон №1404) щодо відліку 10 - ти денного строку виконання рішення позивачем, так як державний виконавець мав перевірити виконання АТ "Оператор газорозподільної системи "Миколаївгаз" рішення 06 липня 2019 року, а не 09 липня 2019 року.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 28 лютого 2020 року у задоволенні позову АТ "Оператор газорозподільної системи "Миколаївгаз"- відмовлено.

В апеляційній скарзі АТ "Оператор газорозподільної системи "Миколаївгаз", посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нову постанову про задоволення позову. Вимоги апеляційної скарги, окрім доводів позовної заяви, мотивовано тим, що державним виконавцем в оскаржуваних постановах не вказано дату відліку десятиденного строку для виконання рішення, а тому початок перебігу строку повинен починатися з наступного дня після отримання позивачем постанов 25 червня 2019 року, та закінчуватися 09 липня 2019 року. Таким чином, державний виконавець порушив вимоги ст.63 Закону №1404, оскільки передчасно наклав на боржника штрафи в розмірі 5100 грн. та 10200 грн. Наголошував апелянт також на тому, що згідно положення п. 5 гл. 5 розділу XI Кодексу газорозподільних систем, оператор ГРМ має право безперешкодного та безкоштовного доступу до земельних ділянок та інших об`єктів всіх форм власності, на яких розташовано газорозподільна систем для виконання службового обов`язку, передбаченого законодавством. Вказував, що відповідно до п. 7.17 Правил безпеки систем газопостачання (затверджених Наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості України 05 травня 2015 року №285) всі об`єкти систем газопостачання і газове обладнання перед їх підключенням до діючих газопроводів, а також після ремонту підлягають зовнішньому огляду і опресовуванню повітрям. Пуск газу в газопровід без його зовнішнього огляду та контрольного опресовування не допускається. Таким чином, апелянт зазначав про те, що для виконання рішення суду, а саме під`єднання газової плити до загальної системи газопостачання, необхідний доступ до квартири №70 , в якій ця плита знаходиться та в подальшому всіх без виключення квартир на даному стояку в будинку

АДРЕСА_1. 31 березня 2020 року до П`ятого апеляційного адміністративного суду надійшов відзив ОСОБА_1 на апеляційну скаргу, за яким третя особа, посилаючись на ч.ч.1, 2 ст.74 Закону №1404 та п.1 ст.446 ЦПК України, просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги, та закрити апеляційне провадження, вказавши, що цей спір належить до цивільної юрисдикції та не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства. За позицією ОСОБА_1 оскарження позивачем постанови державного виконавця про накладення штрафу при виконанні рішення суду, ухваленого за правилами Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), повинно здійснюватися шляхом подання скарги до суду, який видав виконавчий документ за правилами цього Кодексу.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких мотивів.

Судом встановлено, що у провадженні Заводського відділу Державної виконавчої служби у м. Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) перебуває виконавче провадження №59375093 з виконання виконавчого листа №487/5804/16-ц, виданого 13 липня 2017 року Заводським районним судом м. Миколаєва про зобов`язання ПАТ по газопостачанню та газифікації «Миколаївгаз» відновити газопостачання шляхом приєднання газового приладу (газової плити) в квартирі АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_1 до загальної системи газопостачання.

20 червня 2019 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження та надано боржнику - АТ «Оператор Газорозподільної системи «Миколаївгаз» строк для самостійного виконання рішення протягом 10 робочих днів та попереджено про накладання штрафу у разі невиконання без поважних причин рішення суду.

21 червня 2019 року державним виконавцем направлено на адресу сторін вказану постанову про відкриття виконавчого провадження №59375093, яку позивачем отримано 24 червня 2019 року.

09 липня 2019 року о 10:00 год. державним виконавцем проведено перевірку виконання рішення та встановлено, що рішення суду не виконано, тому 09 липня 2019 року на боржника було накладено штраф в сумі 5100 грн., встановлено новий строк для виконання рішення суду -10 днів, та попереджено про кримінальну відповідальність.

10 липня 2018 року АТ «Оператор Газорозподільної системи «Миколаївгаз» отримано повідомлення відповідача про перевірку виконання рішення відповідно до якого, попереджено, що 23 липня 2019 року о 10:00 год. буде проведено перевірку виконання рішення.

23 липня 2019 року державним виконавцем проведено перевірку виконання рішення та встановлено, що рішення суду повторно не виконано, тому 23 липня 2019 року на боржника було накладено штраф в сумі 10200 грн.

24 липня 2019 року виконавче провадження №59375093 з примусового виконання виконавчого листа №487/5804/16-ц від 13 липня 2017 року було закінчено відповідно до п.11 ч.1 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження», надіслано виконавчий документ до суду, який його видав, згідно з частиною 3 ст.63 цього Закону.

Не погоджуючись з постановами державного виконавця від 09 липня 2019 року по ВП №59375093 та від 23 липня 2019 року по ВП №59375093 про накладання штрафу, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Вирішуючи спір по суті, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не виконано рішення суду, а нормами Закону №1404 передбачена відповідальність за невиконання рішення суду у вигляді штрафу та за повторне його невиконання, тому постанова про накладення на позивача штрафу в сумі 5100 грн. та постанова про накладення штрафу в сумі 10200 грн., є правомірними.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на таке.

Частиною 2 ст.19 Конституції Україні передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 ст.1 Закону №1404, виконавче провадження є завершальною стадією судового провадження та становить сукупність дій визначених у цьому Законі органів та осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону.

Згідно з п.1 ч.1 ст.26 Закону №1404, виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у ст.3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Відповідно до ч.5 ст.26 Закону №1404, виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

Згідно з ч.6 ст.26 Закону №1404, за рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, які підлягають негайному виконанню).

Відповідно до ч.1 ст.28 Закону №1404, боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі. Документи виконавчого провадження доводяться до відома або надсилаються адресатам не пізніше наступного робочого дня з дня їх винесення.

Строком у виконавчому провадженні є період часу, в межах якого учасники виконавчого провадження зобов`язані прийняти рішення або вчинити дію. При цьому, строки у виконавчому провадженні встановлюються законом, а якщо вони не визначені законом, встановлюються державним виконавцем (ч.1 ст.11 Закону №1404).

Як вбачається з матеріалів справи станом на день прийняття відповідачем постанов про накладання штрафу від 09 липня 2019 року по ВП №59375093 у розмірі 5100 грн. та від 23 липня 2019 року по ВП №59375093 у розмірі 10200 грн., рішення Заводського районного суду м. Миколаєва у справі №487/5804/16-ц набрало законної сили, ухвали суду про відстрочення або розстрочення виконання рішення суду судом не приймалась. Виконавчий лист не визнавався таким, що не підлягає виконанню.

Таким чином, у суду відсутні підстави для скасування постанов державного виконавця про накладання на позивача штрафу за невиконання судового рішення у визначені ним строки.

При цьому, посилання АТ "Оператор газорозподільної системи "Миколаївгаз" на порушення відповідачем вимог ч.6 ст.26 Закону №1404 щодо відліку 10 - ти денного строку виконання рішення, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки згідно вимог ч.5 ст.13 Закону №1404 визначено, що порушення строків прийняття рішень та вчинення виконавчих дій виконавцями не є підставою для скасування такого рішення чи виконавчої дії, крім випадків, коли вони були прийняті або вчинені з порушенням процедури, передбаченої цим Законом.

Більш того, колегія суддів звертає увагу на те, що відповідно до ч.6 ст.26 вказаного Закону за рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню, рішень про встановлення побачення з дитиною).

Будь яких вимог щодо зазначення в постанові про відкриття виконавчого провадження дати відліку 10 - ти денного строку виконання рішення законодавством не передбачено.

При цьому, доводи апелянта про те, що рішення суду по даному виконавчому провадженню не виконано з вини ОСОБА_1 , який перешкоджає доступу боржнику до свого помешкання, про що складені відповідні акти, колегія суддів вважає необгрунтованими, з огляду на таке.

Так, дійсно відповідно Кодексу газорозподільних систем встановлено, що Оператор ГРМ має право безперешкодного та безкоштовного доступу до земельних ділянок та інших об`єктів всіх форм власності, на яких розташована газорозподільна система, для виконання службових обов`язків, передбачених законодавством.

Втім, відповідно до вимог ст.30 Конституції України не допускається проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку інакше як за вмотивованим рішенням суду.

У невідкладних випадках, пов`язаних із врятуванням життя людей та майна чи з безпосереднім переслідуванням осіб, які підозрюються у вчиненні злочину, можливий інший, встановлений законом, порядок проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду і обшуку.

Колегією суддів встановлено, що квартира АДРЕСА_1 , належить ОСОБА_1 на праві приватної власності.

При цьому, в матеріалах справи відсутні докази того, що позивач вчиняв всі залежні від нього заходи на виконання рішення суду, зокрема, в матеріалах справи відсутнє рішення суду щодо зобов`язання ОСОБА_1 надати доступ в його квартиру представникам АТ "Оператор газорозподільної системи "Миколаївгаз" з метою відновлення газопостачання.

Доводи 3-ї особи ОСОБА_1 стосовно того, що розгляд цієї справи має бути здійснено в порядку цивільного, а не адміністративного судочинства, оскільки оскаржувана постанова прийнята в межах виконавчого провадження з виконання рішення суду, прийнятого у порядку цивільного судочинства, колегія суддів вважає необґрунтованими з огляду на таке.

Як свідчать матеріали справи та зміст позовних вимог, предметом перевірки у цій справі на відповідність вимогам Закону № 1404-VIII є постанови державного виконавця про накладення штрафу, прийняті у виконавчому провадженні з примусового виконання рішення суду у цивільній справі про зобов`язання АТ "Оператор газорозподільної системи "Миколаївгаз" відновити газопостачання шляхом приєднання газового приладу (газової плити) в квартирі АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_1 , до загальної системи газопостачання.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад спірних правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

На час звернення АТ "Оператор газорозподільної системи "Миколаївгаз" до адміністративного суду із цим позовом, частиною першою статті 287 КАС України визначено, що учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду з позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Крім загального порядку оскарження рішень, дій або бездіяльності державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби, визначеного наведеними нормами процесуального законодавства, відповідні спеціальні норми встановлені Законом № 1404-VIII.

Згідно із частиною першою статті 74 Закону № 1404-VІІІ рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Водночас згідно з частиною другою статті 74 Закону № 1404-VIII рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Отже, імперативною нормою - частиною другою статті 74 Закону № 1404-VIII закріплено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи з приводу оскарження постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу, прийнятих у виконавчих провадженнях щодо примусового виконання усіх виконавчих документів, незалежно від того, яким органом, у тому числі судом якої юрисдикції, вони видані.

До юрисдикції адміністративних судів належать також справи про оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби, прийнятих (вчинених, допущених) під час примусового виконання постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу, як виконавчих документів в окремому виконавчому провадженні.

Аналогічні правові висновки викладені Великою Палатою Верховного Суду у постановах від 6 червня 2018 року у справі № 921/16/14-г/15 (провадження № 12-93гс18) та у справі № 127/9870/16-ц (провадження № 14-166цс18), від 28 листопада 2018 року у справі № 2-01575/11 (провадження № 14-425цс18).

Отже, викладені у відзиві на апеляційну скаргу висновки третьої особи, про непоширення юрисдикції адміністративного суду на спір щодо оскарження постанови державного виконавця про накладення штрафу за невиконання судового рішення у цивільній справі, є помилковими.

Оцінюючи доводи апеляційної скарги, апеляційний суд виходить з того, що судом першої інстанції було надано належну правову оцінку доводам, викладеним у позовній заяві та запереченнях проти позову. Жодних нових доводів, які б доводили порушення норм матеріального або процесуального права при винесенні оскаржуваного судового рішення, у апеляційній скарзі не зазначено.

Згідно зі ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

У відповідності до ст.ст. 315, 316 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги, якщо суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 316, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Миколаївгаз" - залишити без задоволення.

Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 28 лютого 2020 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Дата складення повного судового рішення 23.04.2020р.

Головуючий суддя Стас Л.В.
Судді Турецька І.О. Шеметенко Л.П.