Справа № 460/1920/20
Суддя: Нор У.М.
Дата ухвалення: 2020-04-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

21 квітня 2020 року м. Рівне №460/1920/20

Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Нор У.М. розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1
доГоловного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області
про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинення певних дій, -
В С Т А Н О В И В:

До Рівненського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, у якому просить суд

визнати протиправним та скасувати рішення відповідача від 03.05.2019 про повторне призначення позивачу з 03.05.2019 пенсії за вислугу років, що призвело до зменшення пенсійних виплат з 8539,27 грн до 6413,64 грн;

визнати протиправними дії відповідача по встановленню в пенсійних виплатах позивача з 21.05.2017 по 31.12.2019 переплати пенсії в сумі 215802,04 грн;

зобов`язати відповідача здійснити перерахунок та виплату позивачу пенсії за вислугу років з 03.05.2019 відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» № 2263-ХІІ від 09.04.1992, із змінами та доповненнями, у редакції станом на 06.03.2016, тобто на час призначення пенсії із розрахунку встановленого її розміру в сумі 8539,27 грн.

В обгрунтування позовних вимог позивач зазначив, що з березня 2016 року за поданням МВС України у Рівненській області йому було призначено пенсію за вислугу років. 23.05.2017 позивач повторно був прийнятий на службу в органи Нацполіції, про що повідомив відповідача надавши копію наказу про прийняття на службу. У зв`язку зі звільненням зі служби 23.04.2019 відповідачем повторно призначено позивачу пенсію за вислугу років з 03.05.2019 з урахуванням загальної вислуги років та грошового забезпечення на день останнього звільнення. При цьому розмір пенсійної виплати зменшився, що суперечить, як стверджує позивач, частині другій статті 2 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», оскільки, як зазначає позивач, даною нормою передбачено, що пенсіонерам після повторного прийняття на службу та наступного звільнення виплата пенсій здійснюється лише з урахуванням загальної вислуги років, а не із грошового забезпечення на день звільнення, як помилково вважає відповідач. Більше того, позивач переконаний, що вказаний Закон взагалі не передбачає повторного призначення пенсії. Натомість статтею 63 зазначеного Закону передбачено проведення перерахунку пенсії особі та у разі зменшення розміру пенсії після її перерахунку зберігається розмір раніше призначеної пенсії. Тому позивач вважає таким, що не грунтується на положеннях Закону зменшення розміру повторно нарахованої пенсії. Окрім того позивач стверджує про безпідставність визначення відповідачем суми переплати по пенсії за період повторного прийняття на службу позаяк вина позивача щодо неповідомлення відповідача про прийняття на службу або подання неправдивих відомостей наразі відсутня. При цьому позивач зазначає, що виплачені суми пенсії не підлягають поверненню оскільки, особа здійснила такі виплати добровільно, рахункова помилка при обчисленні суми пенсії відсутня як і відсутні недобросовісні дії позивача.

Ухвалою суду від 20.03.2020 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, ухвалено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Відповідач позову не визнав, подав відзив на позовну заяву (а.с.46-48), у якому покликається до частини другої статті 2 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» зазначаючи, що у разі повторного прийняття на службу до Національної поліції виплата пенсії на час служби припиняється. При цьому положення частини третьої статті 2 цього Закону, які визначають випадки збереження виплати пенсії на час служби, до позивача не застосовуються, оскільки при повторному призові на службу позивач не проходив службу у підрозділі Нацполіції особливого призначення. Зазначає, що 29.11.2019 Головним управлінням Національної поліції України в Рівненській області надано відповідачу документи для призначення пенсії позивача - рядового поліції, інспектора сектору реагування патрульної поліції № 4 Ківерцівського відділу поліції ГУ НП у Волинській області. З урахуванням поданих матеріалів з 03.05.2019 відповідачем було призначено позивачу пенсію за вислугу років з урахуванням набутої вислуги на день останнього звільнення (29 років) та грошового забезпечення, встановленого рядовому поліції, інспектора сектору реагування патрульної поліції № 4 Ківерцівського відділу поліції ГУНП у Волинській області, як посади, з якої 02.05.2019 звільнений позивач. З огляду на таке відповідач стверджує про відсутність підстав для виплати пенсії позивача у первинно призначеному розмірі.

Окрім того, оскільки пенсіонери зобов`язані повідомляти пенсійному органу про обставини, що впливають на розмір пенсії або припинення її виплати, а позивач не дотримав цього обов`язку та своєчасно не повідомив відповідача про повторне прийняття його на службу, відповідачем підставно нараховану суму переплати по пенсії за період 23.05.2017-20.08.2019. Щодо виплати надбавки на утриманців відповідач пояснює, що виявивши за результатом проведеної звірки щодо працевлаштованих осіб у 2 кварталі 2017 року за порядковим № 448 позивача, відповідачем з 01.06.2017 припинено виплату надбавки на неповнолітніх утриманців. Тому зазначає, оскільки переплата по пенсії виникла з вини позивача, останній зобов`язаний її повернути як різницю між первинним розміром призначеної пенсії за період роботи з 23.05.2017 по 02.05.2019 та призначеною пенсією після повторного звільнення зі служби з 03.05.2019 по 01.01.2020.

Ухвалою від 21.04.2020 суд залишив без задоволення клопотання відповідача про розгляд справи з викликом сторін.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.

З 05.03.2016 ОСОБА_1 призначено пенсію за вислугу років за нормами Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», яка була призначена на підставі подання ГУ НП в Рівненській області про призначення пенсії від 03.08.2016 № 66 (а.с.59), згідно з яким відповідно до наказу Національної поліції України від 11.02.2016 № 92 о/с полковника поліції Мельника Руслана Олександровича старшого оперуповноваженого в особливо важливих справах управління внутрішньої безпеки в Донецькій області Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України звільнено зі служби відповідно до Закону України «Про Національну поліцію України» за п.7 (за власним бажанням) частини 1 статті 77 з 04.03.2016 (а.с.62) та на підставі заяви ОСОБА_1 про призначення пенсії від 03.08.2016 (а.с.60).

Вказана пенсія позивача з 05.03.2016 була призначена з урахуванням 27 років вислуги (а.с.61) та 70 % сум грошового забезпечення, встановлених ОСОБА_1 - полковнику поліції, старшому уповноваженому в особливих справах управління внутрішньої безпеки в Донецькій області департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України, грошовим атестатом № 49 (а.с.63) та довідками про щомісячні додаткові види грошового забезпечення (а.с.64-67).

Пенсія позивачу обраховувалась виходячи з загальної суми грошового забезпечення, що на момент звільнення зі служби (04.03.2016) становила 11594,60 грн та включала: 2700 грн - посадовий оклад; 2400 грн - оклад за спеціальне звання; 2295 грн - процентна надбавка за вислугу років 45 %; 4199,60 грн - середньомісячна сума додаткових видів ГЗ за 24 місяці.

Основний розмір пенсії ОСОБА_1 становив 8116,22 грн (11594,60 грн х 70%). До пенсії було встановлено надбавки: 282,50 грн - учасник бойових дій - учаснику АТО (ст.6 Закону України «Про статус ветеранів війни та гарантії їх соціального захисту»); 40 грн - цільова грошова допомога учасник бойових дій.

Таким чином, сума пенсії до виплати з моменту призначення (з 05.03.2016) становила 8438,72 грн (а.с.54).

23.05.2017 ОСОБА_1 повторно прийнятий на службу на посаду рядового поліції, інспектора сектору реагування патрульної поліції № 4 Ківерцівського відділу поліції Головного управління Національної поліції України у Волинській області.

Вказана обставина сторонами не заперечується.

02.05.2019 ОСОБА_1 звільнений зі служби в поліції за п. 7 ч.1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» (за власним бажанням) на підставі наказу від 23.04.2019 № 116 о/с (а.с.20).

29.11.2019 Головним управлінням Національної поліції України в Рівненській Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області подано відповідачу подання про призначення пенсії від 29.11.2019 № 37 (а.с.68-69).

На підставі заяви ОСОБА_1 від 05.11.2019 про призначення пенсії (а.с.70) з 03.05.2019 ОСОБА_1 призначено пенсію за вислугу років з урахуванням вислуги набутої за весь період служби в органах МВС України - 29 років у пільговому обчисленні, та грошового забезпечення 8570,55 грн, встановленого рядовому Національної поліції України за посадою інспектора сектору реагування патрульної поліції № 4 Ківерцівського відділу поліції Головного управління Національної поліції України у Волинській області

Грошове забезпечення встановлено Головним управлінням Національної поліції у Волинській області згідно з грошовим атестатом № 34 (а.с.71) та довідкою про щомісячні додаткові види грошового забезпечення № 34 від 23.07.2019 (а.с.72), до складу якого включено: 2400 грн - посадовий оклад; 400 грн - оклад за спеціальне звання; 1260 грн - процентна надбавка за вислугу років 45 %; 4510,55 грн - середньомісячна сума додаткових видів ГЗ за 24 місяці.

Основний розмір пенсії позивача склав 5999,39 грн (8570,55 грн. х 70% ), до якого встановлені надбавки: 374,25 грн - учаснику АТО учасник бойових дій (ст.6 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»); 40 грн - цільова грошова допомога учаснику бойових дій.

Таким чином, розмір пенсії ОСОБА_1 з дати звільнення склав 6413,64 грн (а.с.51а).

Відповідачем прийнято рішення про стягнення сум пенсії, виплачених надміру по пенсійній справі № -НПУ (а.с.58) та проведено розрахунок утримання із ОСОБА_1 надміру виплачених сум пенсії у розмірі 215802,04 грн (а.с.55) по 20 % від розміру пенсії щомісячно, починаючи із 01.09.2017 терміном з 01.09.2016 по 31.09.2024 (а.с.56-58).

Листом від 21.12.2019 за вих. № 26415/03 відповідач повідомив позивача, що згідно зі статтею 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» пенсіонери зобов`язані повідомляти органам пенсійного фонду про обставини, що спричиняють зміну розміру пенсії або припинення її виплати. Оскільки повідомлення про поновлення на службі в Нацполіції представлено до відповідача в листопаді 2019 року, відтак виникла переплата по пенсії за період з 23.05.2017 (з дати поновлення) по 31.12.2019 в сумі 215802,04 грн, які слід повернути на рахунок відповідача (а.с.29-30).

Вважаючи рішення пенсійного органу протиправним, а власні права та законні інтереси порушеними в результаті зменшення розміру призначеної пенсії, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд виходить з такого.

Відповідно до статті 102 Закону України «Про Національну поліцію» пенсійне забезпечення поліцейських та виплата одноразової грошової допомоги після звільнення їх зі служби в поліції здійснюються в порядку та на умовах, визначених Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Згідно з частиною першою статті 1-1 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» законодавство про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, базується на Конституції України і складається з цього Закону, Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та інших нормативно-правових актів України, прийнятих відповідно до цих законів.

Відповідно до пункту «б» статті 1-2 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» право на пенсійне забезпечення на умовах цього Закону мають звільнені зі служби (крім випадків призначення пенсії в разі втрати годувальника дружині (чоловіку) з урахуванням вимог частини п`ятої статті 30 цього Закону, яка призначається незалежно від звільнення зі служби): особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ України, поліцейські, співробітники Служби судової охорони, особи начальницького складу податкової міліції, особи начальницького і рядового складу Державної кримінально-виконавчої служби України, особи начальницького і рядового складу органів і підрозділів цивільного захисту.

Статтею 2 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, які мають право на пенсійне забезпечення, пенсії відповідно до цього Закону призначаються і виплачуються після звільнення їх зі служби.

Пенсіонерам з числа військовослужбовців та осіб, які отримують пенсію за цим Законом, у разі повторного прийняття їх на військову службу до Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України та Державної спеціальної служби транспорту, службу до Національної поліції, Служби судової охорони, органів та підрозділів цивільного захисту, податкової міліції та Державної кримінально-виконавчої служби України виплата пенсій на час їх служби припиняється. При наступному звільненні із служби цих осіб виплата їм пенсій здійснюється з урахуванням загальної вислуги років на день останнього звільнення.

Згідно зі статтею 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» пенсії особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей обчислюються з розміру грошового забезпечення, враховуючи відповідні оклади за посадою, військовим (спеціальним) званням, процентну надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Аналіз наведених норм Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» дає підстави для висновку, що при нарахуванні суми пенсії при наступному звільненні особи зі служби виплата пенсії такій особі здійснюється з урахуванням загальної вислуги років на день останнього звільнення. Проте, законодавець не визначив вимог щодо врахування при цьому грошового забезпечення саме за посадою на день звільнення зі служби. Встановленою Законом умовою є сплата з відповідних сум грошового забезпечення єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Як встановлено судом і сторонами не заперечувалось, позивачу з 05.03.2016 було призначено пенсію за вислугу років, розмір якої складав 8438,72 грн.

Після проведення її перерахунку (повторного призначення) з 03.05.2019 розмір пенсійної виплати позивача фактично був зменшений до 6413,64 грн.

Суд враховує, що відповідно до статті 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України. У разі якщо внаслідок перерахунку пенсій, передбаченого цією частиною, розміри пенсій звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, є нижчими, зберігаються розміри раніше призначених пенсій.

Суд зазначає, що в матеріалах справи відсутні докази того, що пенсія за вислугу років ОСОБА_1 призначена з 05.03.2016 неправомірно: на підставі недостовірних даних, помилково або внаслідок подання позивачем неправдивих відомостей.

У відповідності до частини третьої статті 23 Загальної Декларації прав людини та пункту 4 частини першої Європейської Соціальної хартії, кожна особа похилого віку має право на справедливу і задовільну винагороду, соціальний захист, за роки важкої праці та шкідливих робіт, - яка є основним джерелом існування для них самих та їхніх сімей.

З огляду на вимоги Конвенції та практику Європейського суду з прав людини (Спорронг та Льонрот проти Швеції) до правовідносин щодо отримання пенсії слід застосовувати засади юридичної визначеності, зокрема в частині права особи на розумні очікування мирного володіння майном.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Суханов та Ільченко проти України» (Заяви № 68385/10 та № 71378/10) від 26.06.2014 Європейський суд з прав людини зазначив, що зменшення розміру або припинення виплати належним чином встановленої соціальної допомоги може становити втручання у право власності (параграф 52).

Відповідно до пунктів 21, 24 рішення у справі «Федоренко проти України» (№ 15921/02) Європейський Суд з прав людини, здійснюючи прецедентне тлумачення статті 1 Першого Протоколу до Конвенції сформулював правову позицію про те, що право власності може бути «існуючим майном» або «виправданими очікуваннями» щодо отримання можливості ефективного використання права власності чи «законними сподіваннями» отримання права власності.

Громадяни мають бути впевненими у своїх законних очікуваннях, а також в тому, що набуте ними на підставі чинного законодавства право, його зміст та обсяг буде ними реалізовано. Тобто, набуте право не може бути скасоване чи звужене (правові позиції Конституційного Суду України в рішеннях від 22.09.2005 № 5-рп/2005, від 29.06.2010 № 17-рп/2010, від 22.12.2010 № 23- рп/2010, від 11.10.2011 № 10-рп/2011).

На підставі викладеного суд дійшов висновку про безпідставність зменшення позивачу призначеної з 05.03.2016 пенсії за вислугу років внаслідок повторного її призначення, тобто перерахунку у такий спосіб з 03.05.2019, відтак рішення відповідача від 03.05.2019 про повторне призначення позивачу з 03.05.2019 пенсії за вислугу років, що призвело до зменшення пенсійних виплат з 8539,27 грн до 6413,64 грн є протиправним, а тому підлягає скасуванню.

Щодо дій відповідача по встановленню в пенсійних виплатах позивача з 21.05.2017 по 31.12.2019 переплати пенсії в сумі 215802,04 грн згідно з рішенням (без номеру та без дати; а.с.58) про утримання надміру виплачених сум пенсії, суд зазначає наступне.

Як встановлено судом, підставою для прийняття спірного рішення щодо утримання з позивача пенсійних виплат у розмірі 215802,04 грн стало неповідомлення позивача про працевлаштування на посаду інспектора сектору реагування патрульної поліції № 4 Ківерцівського відділу поліції Головного управління Національної поліції України у Волинській області.

Як передбачено статтею 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», пенсіонери зобов`язані повідомляти органам пенсійного забезпечення про обставини, що спричиняють зміну розміру пенсії або припинення її виплати. В разі невиконання цього обов`язку і одержання у зв`язку з цим зайвих сум пенсії пенсіонери повинні відшкодувати органу пенсійного забезпечення заподіяну шкоду. Суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера (подання документів із свідомо неправдивими відомостями, неподання відомостей про зміни у складі його сім`ї тощо), можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень органу, який призначає пенсію, чи суду.

Згідно зі статтею 50 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку.

Відрахування з пенсії провадяться в установленому законом порядку на підставі судових рішень, ухвал, постанов і вироків (щодо майнових стягнень), виконавчих написів нотаріусів та інших рішень і постанов, виконання яких відповідно до закону провадиться в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Згідно зі статтею 103 Закону України «Про пенсійне забезпечення» стягненню з пенсіонера підлягають тільки суми пенсії, надміру виплачені йому внаслідок зловживань з боку пенсіонера (в результаті подання документів з явно неправильними відомостями, неподання відомостей про зміни у складі членів сім`ї тощо).

Механізм повернення коштів, надміру виплачених за призначеними пенсіями, регулюється Порядком відшкодування коштів, надміру виплачених за призначеними пенсіями, та списання сум переплат пенсій та грошової допомоги, що є безнадійними до стягнення, затвердженим Постановою правління Пенсійного фонду України від 21.03.2003 № 6-4, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 15.05.2003 за № 374/7695.

У підпунктах 3, 4 Порядку встановлено, що суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду України чи в судовому порядку відповідно до статті 50 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Рішення про стягнення приймає територіальний орган Пенсійного фонду України, в якому пенсіонер перебуває на обліку як одержувач пенсії.

У разі припинення виплати пенсії відповідно до частини першої статті 49 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» решта переплати пенсії, що стягувалася за рішенням територіального органу Пенсійного фонду України, або суми пенсії, виплачені надміру внаслідок рахункової помилки, у випадку відмови пенсіонера від добровільного повернення виплачених сум стягуються в судовому порядку.

Зі змісту зазначених норм Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та Порядку відшкодування коштів, надміру виплачених за призначеними пенсіями, та списання сум переплат пенсій та грошової допомоги, що є безнадійними до стягнення, вбачається, що відрахування виплаченої надміру суми пенсії можливе лише за двох умов, зокрема, зловживання з боку пенсіонера та подання страхувальником недостовірних даних. Орган, що уповноважений призначати пенсії, має достеменно встановити факт переплати пенсії у зв`язку із поданням недостовірних відомостей, що враховуються при її обчисленні, та з чиєї вини нараховано суми соціальних виплат у розмірі, що суперечить вимогам Закону.

Відповідно до статті 1215 Цивільного кодексу України не підлягають поверненню безпідставно набуті: заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача; інше майно, якщо це встановлено законом.

За змістом названих норм відповідальність пенсіонера наступає виключно у випадках свідомого надання особисто пенсіонером особистої недостовірної інформації або неповідомлення органу, який призначає пенсію, відомих йому обставин, що зумовлюють зменшення призначеної пенсії.

Отже, на пенсіонера може бути покладений обов`язок про повернення надміру виплаченої пенсії лише у випадку встановлення і доведення об`єктивними даними зловживань з його боку, тобто наявність об`єктивно встановленої вини в наданні недостовірних даних або неповідомлення відомостей, що впливають на призначення пенсії.

Як вбачається з матеріалів справи, зазначені надмірно проведені, на думку відповідача, виплати пенсії виплачені позивачу не з вини пенсіонера, будь-яких даних про зловживання з боку позивача або подання ним недостовірних даних відповідачем не надано та не встановлено судом.

Окрім того, суд враховує, що у відзиві на позовну заяву відповідач зазначає, що Головним управлінням щоквартально проводиться звірка системи персоніфікованого обліку (СПОВ) та пенсійного забезпечення (ПВП ДКГ) на предмет виявлення працевлаштування осіб, що перебувають на пенсійному обліку, отримують виплати як непрацюючі особи, та не повідомили вчасно органи Пенсійного фонду про працевлаштування. В ході такої звірки, що проводилася в липні - серпні 2017 року в списках осіб, що були працевлаштовані в другому кварталі 2017 року за порядковим номером 448 зазначено прізвище ОСОБА_1 працевлаштування 01.06.2017 - 30.06.2017 код платника 40108604. Саме з цієї підстави з 01.06.2017 виплата надбавки на неповнолітніх утриманців позивача відповідачем припинена (а.с.48 на звороті).

Вказане свідчить на користь обізнаності відповідача про наступне працевлаштування позивача після призначення пенсії з 05.03.2016.

За таких обставин суд доходить висновку, що з боку позивача відсутні зловживання, які б призвели до виплати пенсій у більшому розмірі, подання ним недостовірних даних для призначення пенсії, тому дії відповідача по встановленню в пенсійних виплатах позивача з 21.05.2017 по 31.12.2019 переплати пенсії в сумі 215802,04 грн порушують права та законні інтереси позивача, відтак є протиправними. Отже, позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Конституційний Суд України у своєму рішенні від 30.01.2003 № 3-рп/2003 зазначив, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах. Загальною декларацією прав людини 1948 року передбачено, що кожна людина має право на ефективне поновлення в правах компетентними національними судами у випадках порушення її основних прав, наданих їй конституцією або законом (стаття 8). Право на ефективний засіб захисту закріплено також у Міжнародному пакті про громадянські та політичні права (стаття 2) і в Конвенції про захист прав людини та основних свобод (стаття 13).

Обираючи спосіб захисту порушеного права позивача у спірних відносинах суд виходить з того, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, а практичне застосування ефективного механізму захисту для адміністративного суду є обов`язковим, оскільки протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

При цьому, ефективний засіб правового захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права й одержання особою бажаного результату, а ухвалення рішень, які безпосередньо не призводять до змін в обсязі прав, та забезпечення їх примусової реалізації не відповідає змісту цього поняття.

Таким чином, з огляду на висновки суду за результатом розгляду даної справи суд вважає, що обраний позивачем зобов`язальний спосіб захисту є достатнім та повною мірою сприятиме ефективному відновленню порушеного права, а відтак позов в частині зобов`язання відповідача здійснити перерахунок та виплату позивачу пенсії за вислугу років з 03.05.2019 відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» у редакції станом на 06.03.2016, тобто на час призначення пенсії із розрахунку встановленого її розміру в сумі 8539,27 грн, слід задовольнити.

Згідно з частинами першою, другою статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За результатами судового розгляду адміністративної справи суд дійшов висновку, що позовні вимоги ґрунтуються на матеріальному законі та відповідають обставинам справи. Доводи відповідача не спростовують позовних вимог та не дають суду підстав для їх відхилення.

Таким чином, суд вважає, що позов слід задовольнити повністю.

Суд присуджує на користь позивача документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору (а.с.44).

Керуючись статтями 241-246, 255, 295 КАС України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (33028, м. Рівне, вул. Короленка, буд. 7, ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинення певних дій задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області від 03.05.2019 про повторне призначення ОСОБА_1 з 03.05.2019 пенсії за вислугу років, що призвело до зменшення пенсійних виплат з 8539,27 грн до 6413,64 грн.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області по встановленню в пенсійних виплатах ОСОБА_1 з 21.05.2017 по 31.12.2019 переплати пенсії в сумі 215802,04 грн (двісті п`ятнадцять тисяч вісімсот дві гривні 04 коп.).

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії за вислугу років з 03.05.2019 відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» у редакції станом на 05.03.2016, тобто на час призначення пенсії, із розрахунку встановленого її розміру в сумі 8539,27 грн (вісім тисяч п`ятсот тридцять дев`ять гривень 27 коп.).

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1681,60 грн (одна тисяча шістсот вісімдесят одна гривня 60 коп.).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до пункту 3 розділ VI «Прикінцеві положення» КАС України, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 47, 79, 80, 114, 122, 162, 163, 164, 165, 169, 177, 193, 261, 295, 304, 309, 329, 338, 342, 363 цього Кодексу, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, подання доказів, витребування доказів, забезпечення доказів, а також строки звернення до адміністративного суду, подання відзиву та відповіді на відзив, заперечення, пояснень третьої особи щодо позову або відзиву, залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви, пред`явлення зустрічного позову, розгляду адміністративної справи, апеляційного оскарження, розгляду апеляційної скарги, касаційного оскарження, розгляду касаційної скарги, подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами продовжуються на строк дії такого карантину.

Таким чином, строк на апеляційне оскарження рішення суду продовжується на строк дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19).

Повний текст рішення складений 21 квітня 2020 року.

Суддя Нор У.М.