Справа № 824/390/20-а
Суддя: Кушнір Віталіна Олександрівна
Дата ухвалення: 2020-04-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2020 р. м. Чернівці Справа № 824/390/20-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кушнір В.О., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області про визнання відмови протиправною та зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

У поданому до суду адміністративному позові ОСОБА_1 (далі - позивач) просить суд:

- визнати відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області (далі - відповідач) у призначенні їй пенсії за віком при досягненні 59 років у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу 26 років - протиправною;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області зарахувати ОСОБА_1 у страховий стаж для призначення пенсії за віком при досягненні 59 років період роботи контролером відділу розрахунків за газ у НАК "Нафтогаз України" з 01.01.2004р. по 03.05.2007р. та контролером абонентного відділу в Чернівецькій філії Дочірньої компанії "Газ України" НАК "Нафтогаз України" з 04.05.2007р. по 31.12.2019р., нарахувати та здійснити виплату пенсії з урахуванням даного страхового стажу з дати звернення із позовом.

В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначає, що звернулась до відповідача із заявою щодо призначення пенсії за віком, оскільки, вважає, що має право на призначення пенсії за віком, як жінка, яка народилась у липні 1960 року та станом на момент звернення із заявою щодо призначення пенсії має страховий стаж в період з 01.01.2019р. по 31.12.2019р., що складає 30 років 06 місяців 20 днів (не менше передбачених законодавством 26 років). Однак, позивачка вказує, що їй відмовлено в призначенні пенсії за віком та не зараховано страховий стаж, який необхідний для призначення та обрахунку пенсії. Вказує, що відповідачем не зараховано до її страхового стажу періоди роботи з 01.01.2004р. по 03.05.2007р. та з 04.05.2007р. по 31.12.2009р. у НАК "Нафтогаз України" у зв`язку із відсутністю даних про сплату страхових внесків у системі персоніфікованого обліку.

Позивачка не погоджується з такими твердженнями відповідача, оскільки вважає, що її страховий стаж в указаний вище період підтверджується архівними довідками Трудового архіву Чернівецької міської ради. Крім того, вказує, що указаними довідками та розрахунковими листками підтверджено сплату страхових внесків за вказаний вище період.

Зазначає, що при винесенні оскаржуваного рішення відповідачем не було враховано, що у період з 01.01.2004р. по 31.12.2009р. їй була нарахована та виплачена заробітна плата, а відтак нараховані на неї страхові внески. Відтак, позивачка вважає, що у відповідача відсутні підстави не зараховувати до страхового стажу для призначення пенсії вказаний період її роботи. При цьому, відсутність за даними системи персоніфікованого обліку відомостей про сплату роботодавцем страхових внесків за неї, на думку позивачки, не може бути підставою для не зарахування до її страхового стажу при призначенні пенсії зазначеного періоду її роботи.

Відповідач подав до суду відзив, відповідно до якого вважає позовні вимоги необґрунтованими та безпідставними. Вказує що згідно з наданими позивачкою документами її страховий стаж становить 22 роки 6 місяців 4 дні. До стажу не зараховано період роботи контролером відділу розрахунків за газ у НАК «Нафтогаз України» з 01.01.2004р. по 03.05.2007р. та контролером абонентного відділу у Чернівецькій філії дочірньої компанії «Газ України» НАК «Нафтогаз України» з 04.05.2007р. по 31.12.2009р. у зв`язку з відсутністю даних про сплату страхових внесків, що містяться в системі персоніфікованого обліку.

Зазначає, що акціонерному товариству «Оператор газорозподільної системи «Чернівцігаз» (), як ймовірному правонаступнику роботодавця позивача, надіслано лист щодо підтвердження або спростування факту правонаступництва та, у разі можливості, проведення відповідної роботи щодо подання необхідної звітності за результатами перевірки. Однак, згідно листа регіональної газової компанії «Чернівцігаз», зазначений страхувальник не є правонаступником Чернівецької філії ДП «Нафтогазмережі» НАК «Нафтогаз України» та Чернівецької філії дочірньої компанії «Газ України» НАК «Нафтогаз України».

Відповідач звертає увагу на те, що персоніфіковані відомості про заробітну плату застрахованих осіб, на яку нараховано і з якої сплачено страхові внески, та інші відомості подаються до Пенсійного фонду роботодавцями, підприємствами, установами, організаціями, військовими частинами та органами, які виплачують грошове забезпечення, допомогу та компенсацію відповідно до законодавства, при цьому самостійне внесення органами Пенсійного фонду України відомостей про періоди роботи позивача до системи персоніфікованого обліку не передбачено.

У зв`язку з наведеним, відповідач вважає, що в діях Головного управління не вбачається протиправних дій по відношенню до позивача.

Ухвалою суду від 20.03.2020р. відкрито провадження у справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомленням учасників справи (у письмовому провадженні).

Судом встановлені наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , згідно записів трудової книжки у період з 01.01.2004р. по 03.05.2007р. працювала контролером відділу розрахунків за газ у Національній акціонерній компанії "Нафтогаз України" та з 04.05.2007р. по 31.12.2009р. - контролером абонентного відділу у Чернівецькій філії дочірньої компанії "Газ України" Національній акціонерній компанії "Нафтогаз України" (а.с.27-30).

07.11.2019р. по досягненні 59-річного віку позивач звернулась до Чернівецького відділу обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду в Чернівецькій області із заявою про призначення пенсії за віком за нормами ст.26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-ІV (далі - Закон №1058-ІV) за наявності стажу не менше 26 років (а.с.87-88).

Листом від 11.02.2020р. орган Пенсійного фонду повідомив позивачу, що їй відмовлено у призначенні пенсії у зв`язку з відсутності необхідного страхового стажу 26 років. У листі зазначено, що згідно з наданими документами позивача, її страховий стаж становить 22 роки 6 місяців 4 дні. До стажу не зараховано період роботи контролером відділу розрахунків за газ у Національній акціонерній компанії «Нафтогаз України» з 01.01.2004р. по 03.05.2007р. та контролером абонентного відділу у Чернівецькій філії дочірньої компанії «Газ України» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» з 04.05.2007р. по 31.12.2009р. у зв`язку з відсутністю даних про сплату страхових внесків, що містяться в системі персоніфікованого обліку.

Позивач вважає протиправною зазначену вище відмову, оформлену листом від 11.02.2020р., у зв`язку з чим звернулась до суду з даним позовом.

До вказаних правовідносини суд застосовує наступні положення законодавства та робить висновки по суті спору.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Положеннями ст.46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Відповідно до ч.1 ст.26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058-IV (далі - Закон №1058-IV) (в редакції, чинній на момент звернення позивача з заявою про призначення пенсії) особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Відповідно до статті 1 Закону №1058-IV страхові внески - це кошти відрахувань на соціальне страхування, збір на обов`язкове державне пенсійне страхування та страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, сплачені (які підлягають сплаті) згідно із законодавством, що діяло раніше; надходження від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що спрямовуються на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Страхувальники - це роботодавці та інші особи, які відповідно до закону сплачують єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та/або є платниками відповідно до цього Закону.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 24 цього Закону страховий стаж - це період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Частиною другою цієї ж норми передбачено, що страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Згідно із статтею 20 Закону №1058-IV страхові внески обчислюються виключно в грошовій формі, у тому числі з виплат (доходу), що здійснюються в натуральній формі.

Обчислення страхових внесків застрахованих осіб, здійснюється страхувальниками на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) заробітної плати (доходу), грошового забезпечення, на які відповідно до цього Закону нараховуються страхові внески.

Страхові внески підлягають сплаті незалежно від фінансового стану платника страхових внесків.

Якщо страхувальники несвоєчасно або не в повному обсязі сплачують страхові внески, до них застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про сплату страхових внесків, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.

Відповідно до ч.1 ст.26 Закону №1058-IV особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу:

з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року - не менше 25 років;

з 1 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року - не менше 26 років;

з 1 січня 2020 року по 31 грудня 2020 року - не менше 27 років;

з 1 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року - не менше 28 років;

з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - не менше 29 років;

з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - не менше 30 років;

з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - не менше 31 року;

з 1 січня 2025 року по 31 грудня 2025 року - не менше 32 років;

з 1 січня 2026 року по 31 грудня 2026 року - не менше 33 років;

з 1 січня 2027 року по 31 грудня 2027 року - не менше 34 років;

починаючи з 1 січня 2028 року - не менше 35 років.

До досягнення віку, встановленого абзацами першим і другим цієї частини, право на пенсію за віком за наявності відповідного страхового стажу мають жінки 1961 року народження і старші після досягнення ними такого віку:

55 років - які народилися по 30 вересня 1956 року включно;

55 років 6 місяців - які народилися з 1 жовтня 1956 року по 31 березня 1957 року;

56 років - які народилися з 1 квітня 1957 року по 30 вересня 1957 року;

56 років 6 місяців - які народилися з 1 жовтня 1957 року по 31 березня 1958 року;

57 років - які народилися з 1 квітня 1958 року по 30 вересня 1958 року;

57 років 6 місяців - які народилися з 1 жовтня 1958 року по 31 березня 1959 року;

58 років - які народилися з 1 квітня 1959 року по 30 вересня 1959 року;

58 років 6 місяців - які народилися з 1 жовтня 1959 року по 31 березня 1960 року;59 років - які народилися з 1 квітня 1960 року по 30 вересня 1960 року;

59 років 6 місяців - які народилися з 1 жовтня 1960 року по 31 березня 1961 року;

60 років - які народилися з 1 квітня 1961 року по 31 грудня 1961 року.

Судом встановлено, що позивач вважає, що вона має право на призначення пенсії за віком на підставі ст.26 Закону №1058-IV як жінка, що досягла віку 59 років 6 місяців, яка народилися з 1 жовтня 1960 року по 31 березня 1961 року, страховий стаж якої з 1 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року становить не менше 26 років.

Однак, відповідачем у призначенні їй пенсії відмовлено, оскільки Пенсійним органом до страхового стажу позивача зараховано 22 роки 6 місяців 4 дні. До стажу не зараховано період роботи контролером відділу розрахунків за газ у Національній акціонерній компанії «Нафтогаз України» з 01.01.2004р. по 03.05.2007р. та контролером абонентного відділу у Чернівецькій філії дочірньої компанії «Газ України» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» з 04.05.2007р. по 31.12.2009р. у зв`язку з відсутністю даних про сплату страхових внесків, що містяться в системі персоніфікованого обліку.

Водночас, судом встановлено, що позивач у спірний період дійсно працювала у Національній акціонерній компанії «Нафтогаз України» та у Чернівецькій філії дочірньої компанії «Газ України» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України», що підтверджується записами трудової книжки.

Крім того, до позову позивачем надано розрахункові листки про нарахування їй заробітної плати у спірний період, з яких видно, що з нарахованої заробітної плати здійснено утримання до Фонду соціального страхування (а.с.32-59).

Також судом встановлено, що згідно інформації ГУ ДПС у Чернівецькій області від 28.02.2020р. №1764/ФОП/адв/24-13-56-07 в інтегрованих картках Чернівецької філії дочірньої компанії «Газ України» НАК «Нафтогаз України» та Чернівецької філії дочірньої компанії «Укргазмережі» НАК «Нафтогаз України» відображається інформація про сплату податковим агентом - страхувальником податків на доходи фізичних осіб у вигляді заробітної плати та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за всіх найманих працівників - застрахованих осіб загальними сумами з фонду оплати праці по підприємству (а.с.64-65).

Перебування в трудових відносинах з указаними вище підприємствами та отримання заробітної плати у спірний період також підтверджуються архівними довідками виконавчого комітету Чернівецької міської ради від 18.11.2019р. №754, №755 та від 02.12.2019р. №755 (а.с.57-59).

З наявних у справі доказів слідує, що роботодавцем за період перебування з позивачем у трудових відносинах, останній виплачувалась заробітна плата та відповідно здійснювались відповідні страхові виплати за неї.

Натомість, як вказує відповідач, в інформаційній базі системи персоніфікованого обліку відсутні дані щодо позивача про сплату страхових внесків для нарахування пенсії за період 2004 - 2009 роки.

З приводу цього, суд зазначає, що страхові внески є складовою умовою існування солідарної системи і підлягають обов`язковій сплаті, перерахунок пенсії провадиться з урахуванням часу, коли особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, та за який підприємством, де працює людина, (страхувальником) сплачені щомісячні страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

При цьому, обов`язок по сплаті страхових внесків та відповідальність за несвоєчасну або не в повному обсязі сплату страхових внесків законом покладено на страхувальника.

Системний аналіз наведених вище правових норм дає підстави для висновку про те, що до страхового стажу зараховується період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески. При цьому, на думку суду, виходячи із змісту наведених вище правових норм, порушення страхувальником вимог законодавства щодо порядку та строків сплати страхових внесків тягне негативні наслідки лише щодо самого страхувальника (зокрема, у вигляді сплати недоїмки, штрафних санкцій та пені) та не може мати негативних наслідків для застрахованої особи у вигляді не зарахування до страхового стажу періоду роботи, протягом якого такій особі нараховувалася заробітна плата, на яку у свою чергу нараховувалися страхові внески, проте не з вини застрахованої особи страхові внески не були зараховані на відповідні рахунки.

Таким чином, суд вважає, що оскільки з наявних у справі письмових доказів вбачається, що у спірний період позивачу була нарахована та виплачена заробітна плата, на яку в свою чергу нараховувалися страхові внески, відтак у відповідача відсутні підстави не зараховувати до страхового стажу позивача для призначення пенсії вказаний період її роботи.

Крім того, в силу ст.21 Закону №1058-IV персоніфікований облік у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування здійснюється з метою обліку застрахованих осіб, учасників накопичувальної системи пенсійного страхування та їх ідентифікації, а також накопичення, зберігання та автоматизованої обробки інформації про облік застрахованих осіб і реалізацію ними права на страхові виплати у солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування та накопичувальній системі пенсійного страхування.

Для формування інформаційної бази системи персоніфікованого обліку використовуються відомості, що надходять, зокрема, від роботодавців.

У відповідності до п.3 розділу IV Положення №10-1 про реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду від 18.06.2014 №10-1 (далі - Положення №10-1) відомості до Реєстру застрахованих осіб, зміни, уточнення до них вносяться в електронній формі в автоматичному режимі на підставі: звітності, що подається страхувальниками до Пенсійного фонду України, відомостей центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державної реєстрації актів цивільного стану, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Таким чином, персоніфіковані відомості про заробітну плату застрахованих осіб, на яку нараховано і з якої сплачено страхові внески, та інші відомості подаються до Пенсійного фонду роботодавцями, підприємствами, установами, організаціями, військовими частинами та органами, які виплачують грошове забезпечення, допомогу та компенсацію відповідно до законодавства.

Однак, у зв`язку з відсутністю таких даних, внаслідок невиконання підприємством обов`язку із подання відповідної звітності по сплаті внесків до Пенсійного фонду України, позивач фактично позбавлений соціальної захищеності та пенсійного стажу за час роботи, що є неприпустимим та таким, що суперечить основним конституційним засадам в сфері соціального захисту.

Таким чином, суд приходить до висновку що відсутність в інформаційній базі системи персоніфікованого обліку даних про сплату страхових внесків для нарахування пенсії за період роботи позивача контролером відділу розрахунків за газ у Національній акціонерній компанії «Нафтогаз України» з 01.01.2004р. по 03.05.2007р. та контролером абонентного відділу у Чернівецькій філії дочірньої компанії «Газ України» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» з 04.05.2007р. по 31.12.2009р. не є підставою для позбавлення позивача права на призначення пенсії. Позивач не повинен відповідати за неналежне виконання підприємством-страхувальником свого обов`язку щодо подання персоніфікованих даних про заробітну плату, нараховану позивачу окремо та сплачені за неї страхові внески. Відтак, така обставина не може бути підставою для не зарахування до страхового стажу спірного періоду роботи.

За таких обставин, зважаючи на викладені вище висновки, суд приходить до висновку про неправомірність відмови відповідача у зарахуванні до страхового стажу позивача періоду його роботи контролером відділу розрахунків за газ у Національній акціонерній компанії «Нафтогаз України» з 01.01.2004р. по 03.05.2007р. та контролером абонентного відділу у Чернівецькій філії дочірньої компанії «Газ України» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» з 04.05.2007р. по 31.12.2009р.

За таких обставин, позов в цій частині підлягає задоволенню.

Враховуючи повноваження суду при вирішенні справи, закріплені в ст.245 КАС України та протиправну відмову відповідача у вищевказаній частині, обираючи належний спосіб захисту порушеного права позивача, суд вважає за необхідне зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області зарахувати до страхового стажу позивача період його роботи контролером відділу розрахунків за газ у Національній акціонерній компанії «Нафтогаз України» з 01.01.2004р. по 03.05.2007р. та контролером абонентного відділу у Чернівецькій філії дочірньої компанії «Газ України» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» з 04.05.2007р. по 31.12.2009р.

Водночас, вирішення питання про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області нарахувати та здійснити виплату позивачу пенсії з урахуванням вказаного вище періоду віднесено до дискреційних повноважень відповідача, а відтак суд позбавлений можливості вручатися у дискреційні повноваження відповідача та зобов`язувати його здійснювати вказані вище дії.

Таким чином, належним способом захисту права позивача у цій справі є зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії за віком, подану 07.11.2019р., з урахуванням висновків суду, викладених у даному рішенні.

Згідно зі ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах та у спосіб передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 2 статті 2 КАС України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч.1 ст.9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

За змістом ч.1 та ч.2 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

В ході судового розгляду справи відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, не доведено правомірності відмови позивачу у зарахуванні спірного періоду до страхового стажу при розгляді заяви про призначення пенсії. Разом з тим, суд вважає, що обраний позивачем спосіб захисту порушеного права є втручанням у повноваження органу Пенсійного фонду, що в даному випадку є недопустимим.

Враховуючи вищезазначене, суд доходить висновку про задоволення позовних вимог частково.

Згідно з ч.1, 2 ст.132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Згідно з ч.3 ст.139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Оскільки позовні вимоги підлягають задоволенню частково, при цьому, судом задоволено основну вимогу позивача, та змінено спосіб поновлення порушеного права, тому понесені позивачем витрати по сплаті судового збору в розмірі 840,80грн. (як за основну вимогу) підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду у Чернівецькій області пропорційно до задоволених вимог.

Щодо витрат на правничу допомогу суд зазначає наступне.

Пунктом 1 ч.3 ст.132 КАС України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

За приписами статті 134 КАС України для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1)складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Позивач на підтвердження понесення витрат на правову допомогу не подав жодного з передбачених ст.134 КАС України доказів. Таким чином, суд позбавлений можливості визначити детальний опис послуг, наданих адвокатом в ході представництва позивача у даній справі із визначенням розміру кожної послуги.

За таких обставин, на момент прийняття рішення у даній справі у суду відсутні докази для вирішення питання щодо розподілу витрат на професійну правничу допомогу.

Керуючись статтями 2, 9, 77, 241 - 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити частково.

2. Визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком при досягненні 59 років у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу 26 років.

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області зарахувати ОСОБА_1 у страховий стаж для призначення пенсії за віком при досягненні 59 років період роботи контролером відділу розрахунків за газ у НАК "Нафтогаз України" з 01.01.2004р. по 03.05.2007р. та контролером абонентного відділу в Чернівецькій філії Дочірньої компанії "Газ України" НАК "Нафтогаз України" з 04.05.2007р. по 31.12.2019р.

4. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком, подану 07.11.2019р., з урахуванням висновків суду, викладених у даному рішенні.

4. В задоволенні іншої частини позову - відмовити.

5. Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду в Чернівецькій області судовий збір в розмірі 840 (вісімсот сорок)грн. 80коп.

Згідно статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У відповідності до статей 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку повністю або частково. Апеляційна скарга на рішення до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи подається до Сьомого апеляційного адміністративного суду через Чернівецький окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення (складання).

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне найменування учасників процесу:

Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; НОМЕР_1)

Відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області (пл. Центральна, 3, м. Чернівці, 58002; )

Суддя В.О. Кушнір