Справа № 640/8353/20
Суддя: Балась Т.П.
Дата ухвалення: 2020-04-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

22 квітня 2020 року м. Київ № 640/8353/20

Суддя Окружного адміністративного суду міста Києва Балась Т.П., розглянувши у місті Києві позовну заяву ОСОБА_1 до Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області про визнання дій неправомірними, скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернувся ОСОБА_1 з позовом до Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області, у якому позивач просить суд:

- визнати дії Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби в м. Києві та Київській області в результаті яких ОСОБА_1 було відмовлено в наданні статусу біженця або особи, яка потребує додаткового захисту, неправомірними;

- скасувати рішення Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби в м. Києві та Київській області від 28.01.2020 № 29, яким ОСОБА_1 відмовлено в наданні статусу біженця або особи, яка потребує додаткового захисту;

- зобов`язати Центральне міжрегіональне управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області розглянути питання про прийняття рішення про визнання громадянина Арабської республіки Єгипту ОСОБА_1 біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні.

Пунктом третім частини 1 статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу.

Відповідно до частини першої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Згідно з частиною 3 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

В той же час, відповідно до ч.ч. 1 та 2 ст. 12 Закону України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту» рішення про відмову в прийнятті заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, про відмову в оформленні документів для вирішення питання щодо визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, протягом п`яти робочих днів з дня отримання повідомлення про відмову можуть бути оскаржені в установленому законом порядку до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту, а також до суду у строки, встановлені цим Законом.

Рішення, що приймаються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту, щодо визнання іноземця або особи без громадянства біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, а також рішення про втрату чи позбавлення статусу біженця або додаткового захисту, про скасування рішення про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, можуть бути оскаржені в установленому законом порядку та в установлені цим Законом строки до суду.

Аналіз вказаних положень дає підстави для висновку, що Законом встановлено п`ятиденний строк для звернення до суду у разі оскарження рішення про відмову в оформленні документів для вирішення питання щодо визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту.

Як убачається з прохальної частини позовної заяви, позивач оспорює рішення Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби в м. Києві та Київській області, яким ОСОБА_1 відмовлено в наданні статусу біженця або особи, яка потребує додаткового захисту від 28.01.2020 № 29.

Натомість до суду з даним позовом позивач звернувся лише 13.04.2020, що підтверджується відтиском штампу Окружного адміністративного суду міста Києва на позовній заяві ОСОБА_1 .

Отже, звернувшись 13.04.2020 до суду з позовною заявою, позивачем було пропущено встановлений Законом України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту» п`ятиденний строк для звернення до суду з відповідною позовною заявою.

Обґрунтовуючи поважність причин пропуску строків звернення до суду, позивач вказує, що 03.02.2020 з дотриманням строку оскарження рішення відповідача звертався до Окружного адміністративного суду м. Києва із позовною заявою про визнання протиправним та скасування рішення про відмову у визнанні ОСОБА_1 біженцем. Натомість, ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 26.03.2020 у справі № 640/2423/20 позивачу було повернуто позовну заяву разом з доданими документами.

Зазначені обставини позивач вважає поважними причинами для поновлення строку на звернення до суду із позовною заявою, а тому просять поновити пропущений строк на оскарження рішення Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби в м. Києві та Київській області від 28.01.2020 № 29.

Розглядаючи доводи позивача про те, що строк на звернення до суду було пропущено з поважних та незалежних від позивача причин, суд зазначає наступне.

Судом встановлено, що 03.02.2020 до Окружного адміністративного суду міста Києва звернувся ОСОБА_1 з позовом до Центрального Міжрегіонального Управління Державної Міграційної служби у м. Києві та Київській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва (суддя Літвінова А.В.) від 18.02.2020 у справі №640/2423/20 позовну заяву ОСОБА_1 до Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, - залишено без руху та встановлено позивачеві п`ятиденний строк для усунення недоліків позовної заяви з дня отримання копії даної ухвали, а саме шляхом подання до суду доказів, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 26.03.2020 у справі №640/2423/19 позовну заяву ОСОБА_1 до Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, - повернуто позивачеві, оскільки позивачем не усунуто недоліки позовної заяви у повному обсязі у встановлений судом строк.

Аналізуючи викладене, суд не заперечує право позивача повторно звернутись до суду з адміністративним позовом в межах строку звернення до суду, однак зазначає, що позивач в адміністративній справі №640/2423/20 вимоги ухвал Окружного адміністративного суду міста Києва про залишення позовних заяв без руху не виконав та правом на продовження встановленого судом строку на усунення недоліків у разі пропуску строку звернення до суду з поважних причин, наданим статтею 121 Кодексу адміністративного судочинства України, не скористався, у зв`язку з чим позовна заява була повернута позивачеві.

Натомість, не скориставшись правом на усунення недоліків позовної заяви у справі №640/2423/20, позивач повторно звернувся до суду із аналогічною позовною заявою щодо визнання протиправним та скасування рішення, яким позивачу відмовлено в наданні статусу біженця або особи, яка потребує додаткового захисту.

Таким чином, твердження позивача про те, що строк звернення до суду у справі, що розглядається, позивачем пропущений з поважних та незалежних від позивача причин не приймаються судом до уваги, оскільки саме позивач у справі з аналогічними позовними вимогами (№640/2423/20) не усунув недоліків позовної заяви, тобто не реалізував своє право у встановлений судом строк, а тому невиконання вимог ухвал суду про залишення позовної заяви без руху не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду, адже не є такою причиною, що не залежить від волі особи, яка подає адміністративний позов.

Суд вважає, що поважними причинами визнаються лише ті обставини, які були чи є об`єктивно непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

За загальним правилом, перебіг строку на звернення до адміністративного суду починається від дня виникнення права на адміністративний позов, тобто дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.

Встановлення строків звернення до суду з відповідними позовними заявами законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених Кодексом адміністративного судочинства України певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

Суд звертає увагу, що відповідно до частини першої статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Згідно з частиною першою статті 45 Кодексу адміністративного судочинства України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами. Зловживання процесуальними правами не допускається.

Відповідно до пункту шостого частини п`ятої статті 44 Кодексу адміністративного судочинства України учасники справи зобов`язані виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки.

Відповідно до правових висновків Європейського Суду з прав людини, право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть зашкоджувати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (пункт 33 рішення у справі «Перетяка та Шереметьєв проти України» від 21.12.2010, заява №45783/05). Норми, що регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (пункти 22-23 рішення у справі «Мельник проти України» від 28.03.2006, заява № 23436/03).

Отже, встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених Кодексом адміністративного судочинства України певних процесуальних дій.

При вирішенні питання про поновлення строку суд надає оцінку обставинам, які слугували перешкодою для своєчасного звернення до суду, у взаємозв`язку інтервалів часу: з моменту закінчення встановленого Кодексом адміністративного судочинства України строку звернення до суду до дати звернення з адміністративним позовом вперше; з моменту повернення вперше поданого адміністративного позову за вперше поданою позовною заявою до дати повторного звернення з позовом і так далі.

Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Підстави пропуску строку звернення до суду можуть бути визнані поважними, а строк поновлено лише у разі, якщо вони пов`язані з непереборними та об`єктивними перешкодами, труднощами, які не залежать від волі особи та унеможливили своєчасне, тобто у встановлений законом процесуальний строк подання позовної заяви.

Отже, тільки наявність об`єктивних перешкод для своєчасної реалізації прав щодо звернення до суду у строк, встановлений процесуальним законом, може бути підставою для висновку про пропуск строку звернення до суду з поважних причин.

При цьому необхідно враховувати, що практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (справа "Стаббігс та інші проти Великобританії", справа "Девеер проти Бельгії").

Інститут строків в судовому процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними.

Таким чином, беручи до уваги вищевикладене, у даному випадку зазначені позивачем причини пропуску строку оскарження не виправдовують втручання у принцип остаточності рішення. Отже, судом не вбачається обставин, які об`єктивно перешкоджали позивачем реалізувати своє право на подання належним чином оформленої позовної заяви протягом установленого законодавством терміну чи подати клопотання про поновлення такого строку із зазначенням поважних причин, підтверджених доказами, для поновлення строку.

З огляду на зазначене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення заяви позивача про поновлення пропущеного процесуального строку на звернення до суду із даним адміністративним позовом.

Відповідно до частини першої статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

У зв`язку з викладеним, позивачу необхідно подати заяву про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду із зазначенням інших підстав для поновлення строку.

Наведені обставини вказують на невідповідність позовної заяви вимогам процесуального законодавства.

Згідно з частинами 1, 2 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Недоліки позовної заяви мають бути усунені протягом десяти днів з дня вручення копії цієї ухвали шляхом подання до суду:

- надати суду заяву про поновлення строку звернення до суду з позовною заявою із зазначенням інших підстав для поновлення строку.

Керуючись статтями 160, 161, 169, 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

УХВАЛИВ:

1. Позовну заяву ОСОБА_1 до Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області про визнання дій неправомірними, скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, - залишити без руху.

2. Позивачеві у десятиденний строк з дня одержання ухвали усунути наведені у ній недоліки у вказаний у ній спосіб.

3. Роз`яснити позивачеві, що якщо недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, не будуть усунуті у встановлений судом строк, позовна заява буде повернута відповідно до пункту 1 частини 4 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України.

4. Копію ухвали про залишення позовної заяви без руху надіслати позивачеві за адресою, зазначеною у позовній заяві.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та не підлягає оскарженню. Заперечення на ухвалу можуть бути включені до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя Т.П. Балась