Справа № 160/3574/20
Суддя: Маковська Олена Володимирівна
Дата ухвалення: 2020-04-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 квітня 2020 року Справа № 160/3574/20
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Маковської О.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Амур-Нижньодніпровського відділу державної виконавчої служби у м.Дніпро Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) про визнання протиправними дій та скасування постанов, -
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Амур-Нижньодніпровського відділу державної виконавчої служби у м.Дніпро Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро), в якій позивач просить:
- визнати протиправними дії Амур-Нижньодніпровського відділу державної виконавчої служби у м.Дніпро Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) щодо відкриття виконавчого провадження ВП№61268422 від 14.02.2020 та постанови про накладення арешту боржника ОСОБА_1 по виконавчому провадженню ВП№61268422 від 14.02.2020;
- скасувати постанову державного виконавця Амур-Нижньодніпровського відділу державної виконавчої служби у м.Дніпро Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) Шубіної-Саланжій В.І. про відкриття виконавчого провадження ВП№61268422 від 14.02.2020;
- скасувати постанову державного виконавця Амур-Нижньодніпровського відділу державної виконавчої служби у м.Дніпро Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) Шубіної-Саланжій В.І. про арешт коштів боржника ОСОБА_1 по виконавчому провадженню ВП№61268422 від 14.02.2020.
В обгрунтування позову зазначено, що 18.02.2020 позивач дізналась про відкриття виконавчого провадження та накладення арешту на кошти в межах даного провадження. Підставою для відкриття виконавчого провадження стала вимога ГУ ДПС у Дніпропетровській області про сплату боргу (недоїмки) від 06.11.2018 №113361-17/61У. Позивач вважає, що вимога про сплату недоїмки повинна була бути повернута стягувачу, так як не відповідає вимогам статті 28 Закону України «Про виконавче провадження, оскільки: у виконавчому документі не вказані прізвище, ім`я, по батькові та посада посадової особи, яка його видала, дата прийняття та номер рішення, згідно з яким видано документ; ідентифікаційний код юридичної особи вказаний станом не на дату видачі вимоги, а строком на рік пізніше, коли вже була інша юридична особа; у вимозі не вказаний строк пред`явлення рішення до виконання; виконавчий документ підписаний особою, повноваження якої не вказано, без зазначення її ініціалів; вимога складена 06.11.2018, а надана до стягнення через рік, а не протягом 3-х місяців, як вимагає Закон, тобто пропущено встановлений законом строк пред`явлення виконавчого документа до виконання. Вказані обставини, на думку позивача, є підставою для повернення виконавчого документа стягувачу.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06.04.2020 відкрито провадження у справі. Враховуючи скорочені строки розгляду даної категорії справ, визначені ч.4 ст.287 КАС України, відповідачу встановлено строк для подання відзиву протягом трьох днів з дня отримання даної ухвали.
У зв`язку із відсутністю в матеріалах справи доказів отримання вказаної ухвали відповідачем, срок для подання відзиву відповідачу продовжено до 12-00 год. 24.04.2020 ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16.04.2020.
Вирішуючи питання про продовження відповідачу строку для подання відзиву судом також враховано положення ч.3 Прикінцевих положень КАС України, відповідно до якої під час дії карантину, встановленого КМУ з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19) продовжено строки для подання відзиву.
Від відповідача до суду 23.04.2020 засобами електронного зв`язку надійшли заперечення на позов, в яких останній просить відмовити в задоволення позовних вимог, так як строки пред`явлення стягувачем не порушено, дата набрання чинності вимоги 28.11.2019.
Також, відповідач зазначає, що 18.02.2020 під час особистого прийому громадян, ОСОБА_1 особисто ознайомилась з матеріалами виконавчого провадження та отримала відповідні постанови, що підтверджується її особистим підписом в матеріалах виконавчого провадження.
Відповідач наголошує, що ОСОБА_1 до відділу не було надано жодної заяви з підтверджуючими довідками банку про те, що арештований рахунок є пенсійним, соціальним та має спеціальний режим використання.
Дослідивши матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи.
Головне управлінням ДПС у Дніпропетровській області 13.02.2020 звернулось до Амур-Нижньодніпровського відділу державної виконавчої служби у м.Дніпро із заявою про примусове виконання вимоги від 06.11.2018 №Ф-113361-17/61У.
На підставі поданої заяви, державним виконавцем Амур-Нижньодніпровського відділу державної виконавчої служби у м.Дніпро Шубіною-Саланжій В.І. винесено постанову від 14.02.2020 ВП №61268422 про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання вимоги від 06.11.2018 №Ф-113361-17/61У із зазначенням про набрання вимогою законної сили 28.11.2019.
Того ж дня, 14.02.2020 державним виконавцем Амур-Нижньодніпровського відділу державної виконавчої служби у м.Дніпро Шубіною-Саланжій В.І. було винесено постанову про арешт коштів боржника.
Не погоджуючись з винесеними постановами, позивач звернулась до суду з даним позовом.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам та перевіряючи правомірність дій державного виконавця по винесенню оскаржуваних постанов, суд виходить з наступного.
Згідно статті 1 Закону України від 02.06.2016 №1404 «Про виконавче провадження» (далі - Закон №1404) виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Частиною 1 та 2 статті 25 Закону передбачено, що державний виконавець зобов`язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред`явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред`явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби. Державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.
Частиною 1 статті 18 Закону №1404 передбачено, що державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
При цьому, виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом (п.1 ч.2 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження»).
Відповідно до частин 5 та 6 статті 26 Закону №1404 виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.
На підставі статті 28 Закону №1404 копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1-4 частини 9 статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.
Документи виконавчого провадження надсилаються стягувачу та боржнику за їхніми адресами, зазначеними у виконавчому документі. У разі зміни стороною місця проживання чи перебування або місцезнаходження документи виконавчого провадження надсилаються за адресою, зазначеною у відповідній заяві сторони виконавчого провадження.
Документи виконавчого провадження доводяться до відома або надсилаються адресатам не пізніше наступного робочого дня з дня їх винесення.
Як вбачається з матеріалів справи та сторонами не заперечується, позивач ознайомлена з матеріалами виконавчого провадження.
Крім того, суд зазначає, що оскаржувані постанови державного виконавця знаходяться у відкритому доступі на сайті Міністерства юстиції України за номером виконавчого провадження, а тому доводи позивача, що вона не отримувала жодного документу про стягнення коштів, не можуть бути прийнятті судом як безумовна підстава для визнання протиправними цих постанов.
В даному випадку, суд повинен дослідити в комплексі усі обставини, які стали причиною прийняття державним виконавцем вказаних постанов.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що оскаржувані постанови винесені державним виконавцем на підставі чинної вимоги 06.11.2018 №Ф-113361-17/61У, яка набрала законної сили 28.11.2019 і не була скасована в судовому порядку.
Питання дотримання Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області процедури прийняття та направлення позивачу вимоги від 06.11.2018 №Ф-113361-17/61У не є предметом даного спору та не підлягає встановленню судом у даному спорі, оскільки питання правомірності винесення та направлення вимоги є окремим предметом спору у справі №160/2401/20 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу. Станом на час вирішення даної справи по суті, вимога 06.11.2018 №Ф-113361-17/61У в судовому порядку не скасована та залишається чинною.
Суд критично ставиться до доводів позивача про те, що постанова про відкриття провадження повинна бути повернута стягувачу у зв`язку з тим, що у виконавчому документі не вказані прізвище, ім`я, по батькові та посада посадової особи, яка його видала, дата прийняття та номер рішення, згідно з яким видано документ; ідентифікаційний код юридичної особи вказаний станом не на дату видачі вимоги, а строком на рік пізніше, коли вже була інша юридична особа; у вимозі не вказаний строк пред`явлення рішення до виконання; виконавчий документ підписаний особою, повноваження якої не вказано, без зазначення її ініціалів, оскільки вказані обставини підлягають дослідженню судом під час розгляду справи №160/2401/20 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу.
Також, суд критично ставиться до доводів позивача про те, що вимога про сплату боргу складена 06.11.2018, а надана до стягнення лише через рік, тобто з пропуском тримісячного строку пред`явлення виконавчого документа до виконання, оскільки у вимозі зазначено, що остання набрала чинності 28.11.2019, а заява про примусове виконання подана 13.02.2020, тобто в межах встановленого законом строку.
Щодо вимоги позивача про визнання протиправною та скасування постанови від 14.02.2020 про арешт коштів боржника, суд враховує наступне.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 14.02.2020 відповідачем в рамках виконавчого провадження винесено постанову про арешт коштів боржника, в якій відповідач постановив накласти арешт на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках, а також кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належить боржнику.
Як вбачається з матеріалів справи, від Акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» 14.02.2020 за №20.1.0.0.0/7-200214/1032 надійшло повідомлення, в якому зазначено: «На Вашу постанову від 01-01-1970 р. про арешт коштів ОСОБА_1 ЄДРПОУ/ІПН НОМЕР_1 АТ КБ «Приватбанк» повідомляє наступне. Згідно до гл. 9 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої постановою Правління НБУ №22 від 21.01.04р., арешт накладений.
Рахунок IBAN/Карта/Рахунок: НОМЕР_2 (валюта - UAH), НОМЕР_3 (валюта - UAH), НОМЕР_4 (валюта - UAH)».
Надаючи правову оцінку вказаним обставинам, суд зазначає.
Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Порядок звернення стягнення на кошти та інше майно боржника передбачений статтею 48 Закону №1404.
Так, відповідно до частин 1 та 3 статті 48 Закону №1404 звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації.
Стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах.
Частиною 2 статті 13 Закону №1404 передбачено, що арешт на майно (кошти) накладається не пізніше наступного робочого дня після його виявлення, крім випадку, передбаченого частиною 7 статті 26 цього Закону.
Частиною 7 статті 26 Закону №1404 визначено, що у разі якщо в заяві стягувача зазначено рахунки боржника у банках, інших фінансових установах, виконавець негайно після відкриття виконавчого провадження накладає арешт на кошти боржника.
Приписи частини 1 та частини 2 статті 56 Закону №1404 передбачають, що арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.
Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна.
Частиною 3 статті 56 Закону №1404 встановлено, що арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі.
Статтею 48 Закону №1404 врегульовано порядок звернення стягнення на кошти та інше майно боржника, якою передбачено, що стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах.
Забороняється звернення стягнення та накладення арешту на кошти на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, на кошти, що перебувають на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до статті 15 Закону України "Про електроенергетику", на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до статті 19 Закону України "Про теплопостачання", на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків за інвестиційними програмами, на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для кредитних коштів, відкритих відповідно до статті 26 Закону України "Про теплопостачання", статті 18 Закону України "Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення", на спеціальному рахунку експлуатуючої організації (оператора) відповідно до Закону України «Про впорядкування питань, пов`язаних із забезпеченням ядерної безпеки», на кошти на інших рахунках боржника, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом.
На кошти та інші цінності боржника, що перебувають на рахунках та на зберіганні у банках чи інших фінансових установах, на рахунках у цінних паперах у депозитарних установах, накладається арешт не пізніше наступного робочого дня після їх виявлення. Арешт поширюється також на кошти на рахунках, відкритих після винесення постанови про накладення арешту.
З аналізу вказаних норм вбачається, що закон не покладає на виконавця обов`язку на цій стадії вчинення виконавчих дій перевіряти наявність грошових коштів на банківських рахунках, їх розмір та призначення, джерело надходження тощо та не обмежує накладення арешту коштів реальним майновим станом боржника.
У день відкриття виконавчого провадження відповідачем винесено постанову про арешт коштів боржника, в якій відповідач постановив накласти арешт на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках, а також кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належить боржнику.
Постановою Національного банку України «Про затвердження Інструкції про порядок відкриття і закриття рахунків клієнтів банків та кореспондентських рахунків банків - резидентів і нерезидентів» від 12.11.2003 №492 встановлено, що банк відкриває поточні рахунки фізичним особам для здійснення деяких видів виплат (заробітної плати, дивідендів, стипендій, пенсій, соціальної допомоги, повернення надлишково сплачених сум, інших виплат) за зверненням суб`єкта господарювання, який укладає з банком договір про відкриття поточних рахунків на користь фізичних осіб (розділ 5, пункт 68). Поточний рахунок - рахунок, що відкривається банком клієнту на договірній основі для зберігання грошей і здійснення розрахунково-касових операцій за допомогою платіжних інструментів відповідно до умов договору та вимог законодавства України (розділ 1, пункт 6).
Суд зазначає, що оскаржувана постанова про накладення арешту, АТ КБ «Приватбанк» не повернута відповідачу без виконання. Крім того, суд звертає увагу на те, що в листі АТ КБ «Приватбанк» відсутні будь-які застереження про те, що на вказані рахунки заборонено накладати арешт.
Також, суд звертає увагу, що позивачем до суду не надано жодного доказу того, що арешт накладено на рахунок, звернення стягнення на який заборонено законом.
При цьому, суд зауважує, що в оскаржуваній постанові відповідач зазначив про накладення арешту на грошові кошти боржника із застереженням щодо не накладення арешту на кошти, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом.
Вичерпний перелік виплат, на які не може бути звернено стягнення, а також сум, з яких стягнення не здійснюється, визначений статтею 73 Закону №1404, згідно якої стягнення не може бути звернено на такі виплати: вихідну допомогу, що виплачується в разі звільнення працівника; компенсацію працівнику витрат у зв`язку з переведенням, направленням на роботу до іншої місцевості чи службовим відрядженням; польове забезпечення, надбавки до заробітної плати, інші кошти, що виплачуються замість добових і квартирних; матеріальну допомогу особам, які втратили право на допомогу по безробіттю; допомогу у зв`язку з вагітністю та пологами; одноразову допомогу у зв`язку з народженням дитини; допомогу при усиновленні дитини; допомогу на дітей, над якими встановлено опіку чи піклування; допомогу на дітей одиноким матерям; допомогу особам, зайнятим доглядом трьох і більше дітей віком до 16 років, по догляду за дитиною з інвалідністю, по тимчасовій непрацездатності у зв`язку з доглядом за хворою дитиною, а також на іншу допомогу на дітей, передбачену законом; допомогу на лікування; допомогу на поховання; щомісячну грошову допомогу у зв`язку з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва та особистого підсобного господарства громадян, які проживають на території, що зазнала радіоактивного забруднення; дотації на обіди, придбання путівок до санаторіїв і будинків відпочинку за рахунок фонду споживання.
Стягнення не здійснюється також із сум: неоподатковуваного розміру матеріальної допомоги; грошової компенсації за видане обмундирування і натуральне постачання; вихідної допомоги в разі звільнення (виходу у відставку) з військової служби, служби в поліції та Державної кримінально-виконавчої служби України, а також грошового забезпечення, що не має постійного характеру, та в інших випадках, передбачених законом; одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві; грошової допомоги, пов`язаної з безоплатним забезпеченням протезування (ортезування) учасника антитерористичної операції, учасника здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, які втратили функціональні можливості кінцівок, благодійної допомоги, отриманої зазначеними особами, незалежно від її розміру та джерела походження.
Статтями 68 та 70 Закону №1404 встановлено умови звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника та розмір відрахувань із заробітної плати, пенсії, стипендії та інших доходів боржника.
Так, стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника звертається у разі відсутності в боржника коштів на рахунках у банках чи інших фінансових установах, відсутності чи недостатності майна боржника для покриття в повному обсязі належних до стягнення сум, а також у разі виконання рішень про стягнення періодичних платежів. За іншими виконавчими документами виконавець має право звернути стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника без застосування заходів примусового звернення стягнення на майно боржника - за письмовою заявою стягувача або за виконавчими документами, сума стягнення за якими не перевищує п`яти мінімальних розмірів заробітної плати. Про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника виконавець виносить постанову, яка надсилається для виконання підприємству, установі, організації, фізичній особі, фізичній особі - підприємцю, які виплачують боржнику відповідно заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи. Розмір відрахувань із заробітної плати, пенсії, стипендії та інших доходів боржника вираховується із суми, що залишається після утримання податків, зборів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування. З пенсії може бути відраховано не більш як 50 відсотків її розміру на утримання членів сім`ї (аліменти), на відшкодування збитків від розкрадання майна підприємств, установ і організацій, на відшкодування пенсіонером шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також у зв`язку із смертю потерпілого, на повернення переплачених сум заробітної плати в передбачених законом випадках. За іншими видами стягнень може бути відраховано не більш як 20 відсотків пенсії.
В постанові, що є предметом оскарження приватним виконавцем було постановлено накласти арешт на грошові кошти боржника, що містяться на відкритих рахунках, а також кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належить боржнику.
При цьому, у повідомленні АТ КБ «Приватбанк» не було застережень, що кошти, що містяться та надходять на рахунок позивача є такими, які стягувати заборонено законом.
З урахуванням викладеного, суд доходить висновку, що постанова від 14.02.2020 про арешт майна боржника у виконавчому провадженні ВП№61268422 є такою, що прийнята в межах повноважень та у спосіб визначений Законом України «Про виконавче провадження», а відтак, відсутні підстави для визнання постанови протиправною та її скасування.
З огляду на викладене, суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про визнання протиправними та скасування постанов від 14.02.2020 про відкриття виконавчого провадження та про арешт коштів боржника.
Частиною 1 статті 77 КАС України закріплено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Відповідно до частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Суд вважає, що відповідачем доведено правомірність своїх дій під час прийняття постанов про відкриття виконавчого провадження та арешт коштів боржника, а тому позовні вимоги задоволенню не підлягають.
Керуючись статтями 241 - 246, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Позовну заяву ОСОБА_1 до Амур-Нижньодніпровського відділу державної виконавчої служби у м.Дніпро Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) про визнання протиправними дій та скасування постанов - залишити без задоволення.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 272 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строк, передбачений частиною 6 статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.В. Маковська