Справа № 480/535/20
Суддя: О.О. Осіпова
Дата ухвалення: 2020-04-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
23 квітня 2020 р. Справа № 480/535/20
Сумський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Осіпової О.О., розглянувши в письмовому провадженні в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Роменської міської ради про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинти дії,-
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Управління соціального захисту населення Роменської міської ради, в якій просить:
- визнати протиправною відмову відповідача у наданні йому статусу інваліда війни і видачі посвідчення інваліда війни;
- зобов`язати відповідача вчинити дії з приводу встановлення йому статусу інваліда війни і видачі посвідчення інваліда війни.
Свої вимоги мотивує тим, що відмова відповідача у наданні йому статусу інваліда війни і видачі посвідчення інваліда війни є неправомірною, оскільки наданими ним до управління документами підтверджується факт прийняття ним участі у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС в 30-ти кілометровій зоні та згідно з вимогами нормативно-правових актів з Цивільної оборони, які були чинними на момент аварії на Чорнобильській катастрофі, зокрема, Положення про Цивільну оборону СРСР, затвердженого постановою ЦК КПРС і Ради міністрів СРСР від 18.03.1976 №201-78, наказів заступника Міністра оборони СРСР - начальника ЦО СРСР від 06.06.1975 №90 (Положення про невоєнізовані формування ЦО і норми оснащення (табелювання) їх матеріально-технічними засобами) та від 29.06.1976 №92 (настанова про організацію та ведення Цивільної оборони в районі (Сільському на сільськогосподарському об`єкті народного господарства), розпорядження ЦО СРСР від 26.04.1986, начальника ЦО УРСР від 28.04.1986, начальника Цивільної оборони Київської області - голови Київської обласної Ради народних депутатів трудящих за 1986 рік (від 29.04.1986р. №01, від 30.04.1986 №02, від 04.05.1986 №16, від 19.05.1986 №52 та інші), цивільна оборона організовувалась за територіально-виробничим принципом в усіх населених пунктах та на всіх об`єктах народного господарства, а до складу її невоєнізованих формувань зараховувались в обов`язковому порядку громадяни СРСР, в тому числі - чоловіки у віці від 16 до 60 років, за винятком інвалідів та осіб, що мали мобілізаційні приписи та жінки від 16 до 55 років за винятком вагітних жінок та жінок, які мають дітей до 8 років. Тобто, формування Цивільної оборони, в тому числі і невоєнізовані. створювалися саме з метою виконання робіт по ліквідації наслідків аварії, катастроф і стихійних лих. Отже, громадяни, які виконували роботи по ліквідації Чорнобильської катастрофи (аварії на ЧАЕС та її наслідків), залучалися до виконання цих робіт саме у складі Формувань Цивільної оборони. Також зазначає, що приписами Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" не встановлено вимог, які визначають порядок та форму залучення осіб до складу формувань Цивільної оборони.
Ухвалою від 28.01.2020р. провадження у справі відкрито, розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.
17.02.2020р. від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву (а.с.22-23), в якому, заперечуючи проти задоволення позовних вимог, вказує, що умовами для набуття статусу особи з інвалідністю внаслідок війни з підстав, встановлених п. 9 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», є: 1) участь особи у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, а саме у складі формувань Цивільної оборони; 2) настання інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС. ОСОБА_1 надав до управління документи, що підтверджують лише його статус учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та настання інвалідності у зв`язку з тим, що він брав участь у таких заходах. Втім, належного документального підтвердження своєї безпосередньої участі у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи саме в складі формувань Цивільної оборони позивач до своєї заяви від 04.10.2019 року, якою звернувся до управління, не надав (відсутні будь-які розпорядчі документи по лінії Цивільної оборони про залучення підприємства «Полтавська тампонажна контора виробничого об`єднання «Укрнафта»» (наказ чи розпорядження) до вказаного вище формування та розпорядчого документу по підприємству, установі (в даному випадку по підприємству «Полтавській тампонажній конторі виробничого об`єднання «Укрнафта») про залучення особи, а саме ОСОБА_1 у складі штабу, служби чи невоєнізованого формування цивільної оборони СРСР). Тому управлінням було відмовлено позивачу в наданні статусу особи з інвалідністю внаслідок війни і видачі посвідчення особи з інвалідністю внаслідок війни. У задоволенні позовних вимог просить відмовити.
24.02.2020р. позивач подав до суду відповідь на відзив (а.с.40-43), в якій не погодився з доводами представника відповідача та просив позовні вимоги задовольнити, посилаючись на те, що Наказом Міністерства енергетики і електрифікації СРСР від 28.05.1981 №45с "Про створення спецформувань на атомних електростанціях" (на виконання постанови Ради Міністрів СРСР від 25.11.1980 № 833-283 "Про заходи щодо подальшого підвищення безпеки атомних електростанцій" (наказ Міненерго СРСР від 11.11.1980 №81сс), було зобов`язано Міністерство енергетики і електрифікації СРСР створити на кожній діючій атомній електростанції (у тому числі і ЧАЕС у III кварталі 1981 року) спеціальні відомчі формування та забезпечити залучення невоєнізованих формувань цивільної оборони для захисту персоналу, населення і для відновлення атомних електростанцій у випадку аварій, стихійних лих у мирний час та масових руйнувань у військовий час та затвердити штат та табель штату спецформувань атомних станцій. Крім того, листом Всесоюзного промислового об`єднання по атомній енергетиці "Союзатоменерго" Міністерства енергетики і електрифікації СРСР №672с від 06.12.1982 року "Про використання нормативних документів з питань захисту персоналу та населення в разі аварії на АС" директору Чорнобильської АЕС, зокрема, роз`яснено, що ліквідація наслідків радіаційних аварій, включаючи МПА (максимальна проектна аварія), може проводитися персоналом або в складі звичайної цехової структури, або структури Цивільної оборони, на розсуд директора атомної станції. Переведення роботи персоналу в структуру Цивільної оборони є обов`язковим при виникненні гіпотетичної аварії на атомній станції або введення періоду "Загальної готовності Цивільної оборони".
10.03.2020р. представником відповідача подані заперечення на відзив (а.с45-48), в яких зазначає, що умовами для набуття статусу інваліда війни з підстав, встановлених пунктом 9 частини другої статті 7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», є: настання інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС; участь особи у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС саме у складі формувань Цивільної оборони. Вказані обставини, на думку представника управління, свідчать про те, що на позивача як на особу, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, поширюються пільги, гарантії і компенсації, передбачені Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», однак для набуття статусу особи з інвалідністю внаслідок війни, окрім як факту набуття особою інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, Закон України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» містить також умову, що така особа повинна була брати участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС саме у складі формувань Цивільної оборони. Тобто, за відсутності фактичних доказів участі позивача у складі формувань Цивільної оборони у нього відсутні правові підстави для встановлення статусу особи з інвалідністю внаслідок війни. Листи Департаменту з питань цивільного захисту та ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи від 12.01.2017№01-1-14/69; Всесоюзного промислового об`єднання по атомній енергетиці «Союзатоменерго» Міністерства енергетики і електрифікації СРСР від 06.12.1982 №672с та Інформаційна довідка Департаменту з питань цивільного захисту та ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи Київської обласної державної адміністрації від 20.10.2017 №01.1-14-1654-1 (а.с.18-21), на які посилається ОСОБА_1 у позовній заяві, є службовою кореспонденцією, вони не є нормативно-правовими актами, а носять лише роз`яснювальний, інформаційний та рекомендаційний характер та не містять нових правових норм, які зачіпають права, свободи й законні інтереси громадян або мають міжвідомчий характер.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні в ній докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов задоволенню не підлягає з огляду на наступне.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 є особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи 1-ї категорії, та є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, що підтверджується відповідним посвідченням серія НОМЕР_1 від 21.06.2019 р., перебуває на обліку в Управлінні соціального захисту населення Роменської міської ради з 07.06.2004 року (а.с.14).
Відповідно до Експертного висновку Харківської міжвідомчої експертної комісії від 30.09.2004р. захворювання позивача пов`язане з роботою по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС (а.с.12).
ОСОБА_1 звернувся до Управління з заявою щодо встановлення статусу особи з інвалідністю внаслідок війни та видачі відповідного посвідчення, надавши при цьому такі документи, як: копія паспорту та ідентифікаційного коду; копії експертних висновків від 30.09.2004р. та від 28.05.1992р.; копія довідки МСЕК; копії наказу, шифру нараховування заробітної плати, довідки про виплачену заробітну плату, довідки про участь у ліквідації аварії на ЧАЕС, довідки про стаж при нарахуванні пенсії, картки довідки нарахування заробітної плати по Полтавській тампонажній конторі виробничого об`єднання «Укрнафта (а.с.24-37).
Листом від 08.10.2019р. №4273/06 у відповідь на заяву від 04.10.2019р. позивачу повідомлено, що для отримання статусу особи з інвалідністю внаслідок війни необхідно надати інформацію (копії розпорядчих документів) про залучення його до ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи у складі штабу, служби чи невоєнізованого формування цивільної оборони СРСР (а.с.6).
Позивач, вважаючи, що за результатами розгляду його заяви йому не було встановлено статус інваліда війни та видано відповідне посвідчення за відсутності на те правових підстав, звернувся з позовом до суду.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з такого.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 10 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» визначено, що учасниками ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС вважаються громадяни, які безпосередньо брали участь у будь-яких роботах, пов`язаних з усуненням самої аварії, її наслідків у зоні відчуження у 1986-1987 роках незалежно від кількості робочих днів, а у 1988-1990 роках - не менше 30 календарних днів, у тому числі проведенні евакуації людей і майна з цієї зони, а також тимчасово направлені або відряджені у зазначені строки для виконання робіт у зоні відчуження, включаючи військовослужбовців, працівники державних, громадських, інших підприємств, установ і організацій незалежно від їх відомчої підпорядкованості, а також ті, хто працював не менше 14 календарних днів у 1986 році на діючих пунктах санітарної обробки населення і дезактивації техніки або їх будівництві. Перелік цих пунктів визначається Кабінетом Міністрів України.
Згідно з пунктом 9 частини другої статті 7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» до інвалідів війни належать особи, залучені до складу формувань Цивільної оборони, які стали інвалідами внаслідок захворювань, пов`язаних з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи.
Отже, для набуття статусу інваліда війни з підстав, встановлених пунктом 9 частиною другою статті 7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», необхідною є одночасна наявність обставин: 1) настання інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, та 2) участь особи у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС саме у складі формувань Цивільної оборони.
Положенням про Цивільну оборону СРСР, затвердженим постановою КПРС і Ради Міністрів СРСР від 18.03.1976 №1111, та Положенням про невоєнізовані формування ЦО СРСР, затвердженим наказом начальника ЦО СРСР від 06.06.1975 №90, передбачено, що формування Цивільної оборони, в тому числі і невоєнізовані, створювались для виконання заходів по ліквідації аварій, катастроф, стихійних лих, великих пожеж, та їх наслідків, а також при застосуванні засобів масового ураження (у воєнний час), захисту і організації життєзабезпечення населення.
З наданих позивачем до Управління соціального захисту населення Роменської міської ради документів вбачається, що він, моторист-водій Полтавської тампонажної контори, наказом Полтавської тампонажної контори №29к/Ч «Про направлення працівників контори для виконання спец.завдання» був направлений для виконання спеціальної роботи в м. Чорнобиль на період з 15.05.1986 року по 05.06.1986 року.
Згідно з довідкою Полтавського тампонажного управління №139 від 11.06.1992 року ОСОБА_1 в період з 15.05.1986р. по 05.06.86р, наказ №27-к/Ч від 5.05.86р. приймав участь в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС в 30-ти кілометровій зоні. Має право на пільги, встановлені Постановою Ради Міністрів СРСР і ВЦСПС №325 від 31.03.1990 року.
Відповідно до довідки про участь у ліквідації аварії на ЧАЕС Публічного акціонерного товариства "Укрнафта" №01/01/09/04/03/16-38 від 30.05.2019 року позивач дійсно в період з 15.05.1986р. по 05.06.1986р. приймав участь в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.
Дані обставини свідчать про те, що на позивача як на особу, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, поширюються пільги, гарантії і компенсації, передбачені Законом України «Про статус і соціальний статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».
Водночас, для набуття статусу інваліда війни (з підстав, встановлених пунктом 9 частиною другою статті 7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту») окрім факту настання в особи інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, Закон України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» містить також необхідну умову щодо участі такої особи у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС саме у складі формувань Цивільної оборони.
Як зазначено у пояснювальній записці до проекту Закону (від 06.02.2003 рестр. №3078) про внесення змін до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» (щодо осіб, залучених до складу формувань цивільної оборони), який був прийнятий 15.06.2004 за №1770-IV та набув чинності 08.07.2004 та яким, було доповнено частину другу статті 7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» пунктом 9, «з перших днів аварії на Чорнобильській АЕС 1300 осіб, залучених до мобільних загонів спецзахисту формувань Цивільної оборони Чернігівської, Житомирської та Київської областей, виконували роботи у 30-тикілометровій зоні найвищого радіоактивного забруднення. На той час загони Цивільної оборони знаходилися в структурі Міністерства оборони колишнього Союзу РСР, діяли за його статутом та підпорядковувалися військовому командуванню».
Отже, окрім формувань Цивільної оборони, у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС брали участь інші формування, які створювались в іншому порядку, ніж невоєнізовані формування цивільної оборони та направлялись у райони виконання робіт згідно з розпорядженням керівників відповідних органів, відомств, організацій, установ та підприємств.
Тобто документи, надані позивачем суду, підтверджують його статус учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та настання інвалідності у зв`язку з тим, що він брав участь у таких заходах, проте належного документального підтвердження своєї безпосередньої участі у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи саме в складі формувань Цивільної оборони позивач не надав.
Дана обставина є істотною, інакше в протилежному випадку статус інваліда війни (на підставі пункту 9 частини другої статті 7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту») поширюватиметься на всіх, хто належить до категорії осіб, які брали безпосередню участь у ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС і її наслідків і відповідно мають статус ліквідатора наслідків аварії на Чорнобильській АЕС (підпункту 1 частина перша стаття 9 Закону України «Про статус і соціальний статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»).
Таким чином подані позивачем до Управління соціального захисту населення документи не можуть бути належними доказами на підтвердження того, що позивач брав участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи саме в складі формувань Цивільної оборони.
За відсутності доказів, які б свідчили про залучення позивача саме до формувань Цивільної оборони для ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, відсутні достатні підстави для набуття статусу інваліда війни відповідно до положень, встановлених пунктом 9 частиною другою статті 7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що відповідач, відмовляючи позивачу у встановленні статусу інваліда війни та видачі відповідного посвідчення, діяв на підставі, в межах та спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України, внаслідок чого у задоволенні позову слід відмовити.
Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241- 246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -
В И Р І Ш И В:
В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Роменської міської ради про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинти дії відмовити.
Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення. Апеляційні скарги до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи подаються через Сумський окружний адміністративний суд.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складений 23 квітня 2020 року

Суддя О.О. Осіпова