Справа № 766/2261/20
Суддя: Танасогло Т.М.
Дата ухвалення: 2020-04-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 квітня 2020 р.м.ОдесаСправа № 766/2261/20

Головуючий в 1 інстанції: Зуб І.Ю.

рішення суду 1 інстанції прийнято у м. Херсон

12 березня 2020 року

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача: Танасогло Т.М.,

суддів: Димерлія О.О., Єщенка О.В.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції на рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 12 березня 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення,-

В С Т А Н О В И В :

У лютому 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення серії ДП18 № 258369 від 29.01.2020 року.

Обґрунтовуючи свої вимоги позивач зазначив, що оскаржувана постанова підлягає скасуванню через відсутність в діях позивача складу інкримінованого йому відповідачем правопорушення, прийнята всупереч нормам чинного законодавства при її складенні, застосоване до позивача адміністративне стягнення є неправомірним, безпідставним та надуманим. Транспортний засіб позивача не здійснював зупинку на тротуарі, стояв на дорозі де це дозволено.

Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 12 березня 2020 року адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено повністю.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, Департаментом патрульної поліції подано апеляційну скаргу, в якій зазначено про порушення судом першої інстанції під час ухвалення вищевказаного рішення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

У своїх доводах апелянт зазначає про ненадання судом першої інстанції належної правової оцінки обставинам справи, що призвело до безпідставного висновку про незаконність оскаржуваної постанови серії ДП18 № 258369 від 29.01.2020 року. Факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення підтверджується відеозаписами з нагрудної камери патрульного.

22.04.2020 року за вхід. №8056/20 представником ОСОБА_1 надано клопотання, яким відкликано попереднє клопотання (№7836/20 від 17.04.2020) про розгляд справи за участю позивача в режимі відеоконференції та у якому зокрема зазначено, що позивач не погоджуючись з доводами апелянта та просить відхилити апеляційну скаргу.

Судова колегія вважає, що апеляційну скаргу можливо розглянути в порядку письмового провадження відповідно до п.1 ч.1 ст. 311 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом першої інстанції було встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 29.01.2020 року інспектором роти № 3 батальйону управління патрульної поліції в Херсонській області ДПП Різун О.С. прийнята постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДП18 № 258369, згідно якої на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 (чотириста двадцять п`ять) гривень, за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126, ч. 1 ст. 122, ст. 36 КУпАП (а.с.7).

У вказаній постанові від 29.01.2020 року серії ДП18 №258369, відповідачем зазначено, що 29.01.2020 року о 15:00 год. в м. Херсон, на перехресті вул. Покришева та вул. 49 ХГД водій здійснив стоянку на тротуарі, чим порушив п.15.10.Б ПДР України, а також не передав для перевірки посвідчення водія та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чим порушив п.2.4 ПДР України, правопорушення зафіксовано на боді камеру DM 5120 (а.с.7).

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем у відповідності з ч. 2 ст. 77 КАС України не надано доказів вчинення позивачем будь-яких порушень, внаслідок яких у відповідача виникло б право притягнення водія до адміністративної відповідальності. Суд дійшов висновку про відсутність беззаперечних доказів вчинення позивачем вказаного правопорушення, і відповідно доказів того, що оскаржувана постанова прийнята з урахуванням усіх істотних обставин, що мають значення для прийняття рішення.

Судова колегія погоджується з таким висновком суду першої інстанції, вважає його обґрунтованим виходячи з наступного.

Охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством є завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП).

У відповідності до ст.. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

За приписами п. 5 ст. 213 КУпАП, справи про адміністративні правопорушення розглядаються, зокрема органами Національної поліції, органами державних інспекцій та іншими органами (посадовими особами), уповноваженими на те цим Кодексом.

Частиною 1 статті 251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до приписів ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Пунктом 2 ч.1 ст. 32 Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 № 580-VIII вказано, що поліцейський має право вимагати в особи пред`явлення нею документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, якщо існує достатньо підстав вважати, що особа вчинила або має намір вчинити правопорушення (одна із вичерпного переліку підстав). Інших підстав для перевірки документів на право керування ТЗ, у посадової особи відповідача, в спірних правовідносинах не було.

Як свідчать матеріали справи, притягненню позивача до відповідальності передувало зокрема встановлення посадовою особою відповідача порушення ОСОБА_1 п. 15.10 (б) ПДР, що в свою чергу послужило підставою для вимоги патрульного надати документи для перевірки.

Відповідно до п. 15.10 (Б) Правил дорожнього руху, стоянка забороняється на тротуарах (крім місць, позначених відповідними дорожніми знаками, встановленими з табличками).

Перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів (ч.1 ст.122 КУпАП).

Частиною 1 статті 308 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до приписів ч.ч. 3-5 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не може розглядати позовні вимоги та підстави позову, що не були заявлені в суді першої інстанції.

З відеозапису диска DVD-R (відеофайли №№ , , від 29.01.2020 року, а.с. 49), який міститься в матеріалах справи вбачається що позивач, здійснив стоянку автомобілем MERSEDES-BENZ 308D, реєстраційний номер НОМЕР_1 на перехресті вул. Покришева та вул. 49 ХГД у м. Херсон, на частині автодороги, що межує з тротуаром.

З урахуванням вказаного, колегія суддів вважає, що вищезазначеним відеозаписом диска DVD-R (відеофайли №№ , , від 29.01.2020 року) спростовуються доводи апелянта про порушення вимог п.п.15.10б Правил дорожнього руху України, що є підставою для притягнення водія до адміністративної відповідальності за ст. 122 КУпАП.

Згідно з ч. 1 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення, керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка") тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Оскільки відповідачем належними і допустимими доказами не доведено факту порушення позивачем ПДР України, а саме п. 15.10 (б), апеляційний суд дійшов висновку про неправомірність вимоги посадової особи відповідача до ОСОБА_1 про пред`явлення документів в т.ч. реєстраційного документу на транспортний засіб.

Суб`єктом владних повноважень не доведено суду наявності підстав вважати, що позивач вчинив або мав намір вчинити правопорушення, яке могло б бути підставою для вимагання працівником поліції пред`явлення документів.

З урахуванням вищевикладеного, судова колегія вважає вірним висновок суду першої інстанції також про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст.126 КУпАП.

Доказів, які б підтвердили в діях позивача наявність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, ч. 1 ст. 126 КУпАП, ст. 36 КУпАП ані під час судового розгляду вказаної справи у суді першої інстанції, ані під час розгляду апеляційної скарги відповідачем не надано.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про недоведеність суб`єктом владних повноважень правомірності прийнятої постанови серії ДП №258369 від 29.01.2020 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення.

Нормою ст. 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч.2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. ч. 1, 7 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно оскаржуваного рішення, на користь ОСОБА_1 в тому числі стягнуто за рахунок державних асигнувань Департаменту патрульної поліції судові витрати в сумі 1500 (одна тисяча п`ятсот) гривень.

В апеляційній скарзі, відповідач заявляє, що наданими суду документами обґрунтованість та фактичний обсяг витрат на правничу допомогу у конкретній адміністративній справі не підтверджено належними та допустимими доказами, зазначена сума є неспівмірною із накладеним адміністративним стягненням, отже підстав для її компенсації відсутні.

Проте, судова колегія такі доводи відповідача вважає необґрунтованими, оскільки матеріалами справи вбачається отримання позивачем правничої допомоги від адвоката Лагода А.А., свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю № 566 від 16.08.2012 року.

Колегія суддів зазначає, що на підтвердження понесених ОСОБА_1 витрат на правничу допомогу, в матеріалах справи містяться належним чином складений договір б/н від 04.02.2020 року про надання правової допомоги, оформлено та підписано сторонами документ, що містить детальний опис робі (наданих послуг), а саме розрахунок суми вартості послуг під час надання правової допомоги від 10.02.2020 року. Щодо оплати за отриману правничу допомогу в розрахунку суми вартості послуг під час надання правової допомоги від 10.02.2020 року наявна відмітка про отримання адвокатом коштів за надану правничу допомогу у розмірі 1500 грн. (а.с.3, 4,5).

При визначенні суми компенсації витрат, понесених на правничу допомогу, суди досліджують на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченого адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціни позову та (або) значенню справи.

Аналогічна позиція викладена, зокрема в постанові Верховного Суду від 17.09.2019 у справі № 810/3806/18, від 10.12.2019 року.

Дослідивши усі наявні в матеріалах справи письмові докази, судова колегія дійшла висновку, що сума витрат на правничу допомогу, яку заявлено до відшкодування позивачем у розмірі 1500 грн. є співмірною обсягу фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількості витраченого часу, категорії складності справи, об`єму наданих послуг, ціни позову та (або) значенню справи.

Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому, відповідно до ст.316 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції залишає вказану апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін.

Керуючись ст. ст. 308, 310, 311, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції - залишити без задоволення.

Рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 12 березня 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий суддя Танасогло Т.М.
Судді Димерлій О.О. Єщенко О.В.