Справа № 440/1213/20
Суддя: А.О. Чеснокова
Дата ухвалення: 2020-04-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2020 року м. ПолтаваСправа № 440/1213/20

Полтавський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Чеснокової А.О., розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "УТК Химальянс" до Управління Укртрансбезпеки у Полтавській області, Державної служби України з безпеки на транспорті, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: Чорноморське міжрегіональне управління Укртрансбезпеки про визнання протиправною та скасування постанови,

В С Т А Н О В И В:

03 березня 2020 року ТОВ "УТК Химальянс" звернулося до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Управління Укртрансбезпеки у Полтавській області, Державної служби України з безпеки на транспорті, третя особа - Чорноморське міжрегіональне управління Укртрансбезпеки, в якій просить суд визнати протиправною та скасувати постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу № 186143 від 04 лютого 2020 року.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що працівниками Чорноморського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки зафіксовано порушення нормативно допустимого навантаження на вісь автомобіля під час перевезення вантажів. Вищевказані обставини зумовили винесення Управлінням Укртрансбезпеки у Полтавській області постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу № 186143 від 04 лютого 2020 року. Позивач не погоджується з правомірністю накладення штрафу, зазначаючи, що відповідачем не враховано властивостей вантажу, що перевозився ТОВ "УТК Химальянс", а саме, рідкого комплексного добрива (наливом). Крім того зауважив, що про розгляд справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт позивач належним чином не повідомлявся, що порушило його право на участь в розгляді зазначеної справи.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 06 березня 2020 року позовну заяву залишено без руху у зв`язку з невідповідністю останньої вимогам статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 24 березня 2020 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

06 квітня 2020 року до суду надійшов відзив Державної служби України з безпеки на транспорті, в якому відповідач просив відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що під час проведення рейдової перевірки шляхом проведення габаритно-вагового контролю інспекторами Чорноморського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки перевірено транспортний засіб, що належить позивачу та виявлено перевищення допустимого навантаження на одиночну вісь: 12,8 т при допустимих 11 т. Зазначає, що постанова Кабінету Міністрів України від 27 червня 2007 року № 879 "Про заходи щодо збереження автомобільних доріг загального користування" передбачає нарахування плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування незалежно від типу вантажу та вважає, що спірна постанова про застосування адміністративно-господарського штрафу винесена обґрунтовано, за порушення, яке мало місце, із дотримання процедури, визначеної законодавством про автомобільний транспорт /а.с. 68-73/.

14 квітня 2020 року судом отримано відповідь на відзив, у якій позивач посилався на те, що підстав для оформлення дозволу на перевищення великовагових обмежень, який дає право на проїзд дорогами загального користування, він не мав, оскільки повна маса транспортного засобу не перевищувала гранично допустимої норми, а також зауважив, що фактично не отримував повідомлення про розгляд справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт /а.с. 166-169/.

Третя особа правом на подання письмових пояснень не скористалась.

Сторони, будучи завчасно та належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явились.

Позивач, надав суду клопотання про відкладення розгляду справи на іншу дату.

Відмовляючи у задоволенні зазначеного клопотання, суд виходить з того, що позивачем не обґрунтовано необхідність відкладення розгляду справи, не повідомлено про наявність доказів, які мають значення для розгляду справи по суті та які можуть бути надані ним безпосередньо в судовому засіданні та не можуть бути надані суду засобами поштового зв`язку, а також не надано відомостей, які б свідчили про існування перешкод для розгляду справи за його відсутності.

Згідно з частиною дев`ятою статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Відповідно до частини четвертої статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Зважаючи на відсутність перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених статтею 205 Кодексу адміністративного судочинства України, а також відсутність потреби заслухати свідка або експерта, суд 22 квітня 2020 року перейшов до розгляду справи у порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі обставини.

09 січня 2020 року на ділянці автодороги М-14 Одеса-Мелітополь-Новоазовськ 203км+500м посадовими особами Чорноморського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки на підставі відповідного направлення від 28 грудня 2019 року № 001318 проведено рейдову перевірку транспортного засобу марки DAF д.р.н. НОМЕР_1 , що належить ТОВ "УТК Химальянс", за кермом якого перебував водій ОСОБА_1 , про що складено акт проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом № 198663 від 09 січня 2020 року, з яким водій відмовився, проте від підпису якого відмовився /а.с. 75/.

У вищевказаному акті перевірки зафіксовано порушення пункту 22.5 ПДР та вимог статті 60 Закону України "Про автомобільний транспорт", зокрема, надання послуг з перевезення вантажу без оформлення документів, перелік яких передбачено статтею 48 Закону України "Про автомобільний транспорт", а саме: відсутній дозвіл на рух дорогами України з перевищенням вагових обмежень.

За результатами здійснення габаритно-вагового контролю автомобіля (тягача) марки DAF д.р.н. НОМЕР_1 , встановлено навантаження на осі, тонн: 1) 6,85; 2) 12,80; 3) 6,00; 4) 6,15; 5) 5,85 /а.с. 88/ та зафіксовано перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів на одиночну вісь 12,80 т при допустимих 11 т, яке відображено в акті про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів № 040715 від 09 січня 2020 року /а.с. 89/.

24 січня 2020 Управлінням Укртрансбезпеки у Полтавській області засобами поштового зв`язку на адресу позивача направлено повідомлення № 6651/33/24-20 від 22 січня 2020 року про розгляд справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт /а.с. 76-77/. Відомостями з офіційного сайту ПАТ "Укрпошта" підтверджено, що вищевказане відправлення вручене адресату 27 січня 2020 року /а.с. 78/.

За результатами розгляду справи про порушення законодавства на автомобільному транспорті заступником начальника Управління Укртрансбезпеки у Полтавській області винесено постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу за перевезення вантажів без оформлення документів, передбачених статтею 48 Закону України "Про автомобільний транспорт", відповідальність за яке передбачена абзацом 3 частини першої статті 60 Закону України "Про автомобільний транспорт" № 186143 від 04 лютого 2020 року, якою стягнуто з позивача адміністративно-господарський штраф у сумі 17000,00 грн. /а.с. 74/.

Позивач не погодився з вищевказаною постановою Управління Укртрансбезпеки у Полтавській області, в зв`язку з чим оскаржив її до суду.

Відповідно до частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Надаючи правову оцінку спірній постанові Управління Укртрансбезпеки у Полтавській області про застосування адміністративно-господарського штрафу, суд дійшов таких висновків.

Габаритно-ваговий контроль транспортних засобів під час їх проїзду автомобільними дорогами загального користування здійснюється відповідно до Кодексу України про адміністративні правопорушення, Законів України "Про автомобільний транспорт", "Про дорожній рух", "Про автомобільні дороги", "Про міліцію", Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (надалі - Правила дорожнього руху), Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18 січня 2001 року № 30 (далі - Правила № 30), Порядку здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27 червня 2007 року № 879 (надалі - Порядок № 879).

Згідно з положеннями статті 1 Закону України "Про автомобільний транспорт" автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами; вантажні перевезення - перевезення вантажів вантажними автомобілями; великоваговий транспортний засіб - транспортний засіб з вантажем або без вантажу, хоча б один з вагових параметрів якого перевищує встановлені на території України допустиму максимальну масу чи осьове навантаження.

Статтею 48 Закону України "Про автомобільний транспорт" передбачено, що автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення. Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є: для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством; для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством. У разі перевезення небезпечних вантажів крім документів, передбачених частиною другою цієї статті, обов`язковими документами також є: для автомобільного перевізника - ліцензія на надання відповідних послуг; для водія - свідоцтво про допущення транспортного засобу до перевезення певних небезпечних вантажів, свідоцтво про підготовку водіїв транспортних засобів, що перевозять небезпечні вантажі, письмові інструкції на випадок аварії або надзвичайної ситуації. У разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов`язковим документом також є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше семи відсотків.

Відповідно до абзацу 3 частини першої статті 60 Закону України "Про автомобільний транспорт" за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за: надання послуг з перевезень пасажирів та вантажів без оформлення документів, перелік яких визначений статтями 39 та 48 цього Закону, - штраф у розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно з частиною другою статті 29 Закону України "Про дорожній рух" з метою збереження автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, допускається за наявності дозволу на участь у дорожньому русі таких транспортних засобів. Порядок видачі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, та розмір плати за його отримання встановлюються Кабінетом Міністрів України.

За приписами статті 33 Закону України "Про автомобільні дороги" рух транспортних засобів, навантаження на вісь, загальна маса або габарити яких перевищують норми, встановлені державними стандартами та нормативно-правовими актами, дозволяється за погодженнями з відповідними органами у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 3 Правил № 30 передбачено, що транспортний засіб чи автопоїзд з вантажем або без вантажу вважається великоваговим, якщо максимальна маса або осьова маса перевищує хоча б один з параметрів, зазначених у пункті 22.5 Правил дорожнього руху.

Пунктом 22.5 Правил дорожнього руху встановлено, що за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м, за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Національною поліцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м.

При цьому, пунктом 4 Правил № 30 передбачено, що рух великовагових та великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами здійснюється на підставі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні (далі - дозвіл), виданим перевізникові уповноваженим підрозділом Національної поліції, або документа про внесення плати за проїзд таких транспортних засобів.

Відповідно до підпункту 4 пункту 2 Порядку № 879 габаритно-ваговий контроль - контроль за проїздом великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування, який включає перевірку відповідності габаритно-вагових параметрів таких транспортних засобів установленим законодавством параметрам і нормам, наявності дозволу на рух за визначеними маршрутами, а також дотримання визначених у дозволі умов та режиму руху транспортних засобів.

Пунктом 3 Порядку № 879 передбачено, що габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування здійснюється Укртрансбезпекою, її територіальними органами та уповноваженими підрозділами Національної поліції.

Відтак, безпосереднє здійснення габаритно-вагового контролю покладено Укртрансбезпекою на її територіальні органи спільно із відповідними підрозділами МВС, що забезпечують безпеку дорожнього руху.

Матеріалами справи підтверджено, що 09 січня 2020 року під час проведення рейдової перевірки шляхом проведення габаритно-вагового контролю на автодорозі М14 Одеса-Мелітополь-Новоазовськ 203 км+500 м інспекторами Чорноморського міжрегіонального управління Укррансбезпеки здійснено габаритно-ваговий контроль автомобіля (тягача) марки DAF д.р.н. НОМЕР_1 , за результатами якого встановлено навантаження на осі, тонн: 1) 6,85; 2) 12,80; 3) 6,00; 4) 6,15; 5) 5,85 /а.с.88/ та зафіксовано перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів на одиночну вісь 12,80 т при допустимих 11 т, яке відображено в акті про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів № 040715 від 09 січня 2020 року.

Згідно з пунктом 12 Порядку № 879 вимірювальне і зважувальне обладнання для здійснення габаритно-вагового контролю повинне утримуватись у робочому стані; періодично проводиться повірка (метрологічна атестація) такого обладнання з подальшим клеймуванням (пломбуванням) та видачею відповідного свідоцтва спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері метрології.

Відповідно до пункту 13 Порядку № 879 під час здійснення габаритно-вагового контролю не допускається використання вимірювального і зважувального обладнання, періодична повірка (метрологічна атестація) якого не проведена, а також обладнання, що перебуває у несправному стані.

З матеріалів справи встановлено, що в дослідженому судом випадку габаритно-ваговий контроль здійснювався за допомогою ваг автомобільних тензометричних повісного зважування мод. САВПВ-20 зав.№ 0001, виробник ПП ОСОБА_2 що підтверджується свідоцтвом про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки № 908/М від 03 липня 2020 року /а.с. 85/. Вищевказані обставини свідчить про проходження вагами державної метрологічної атестації.

Відповідно до пунктів 16-18 Порядку № 879 габаритно-ваговий контроль включає документальний та/або точний контроль. У разі коли за допомогою автоматичних зважувальних пунктів виявлено факт перевищення встановлених габаритно-вагових параметрів, габаритно-ваговий контроль транспортного засобу здійснюється на найближчому стаціонарному та/або пересувному пункті габаритно-вагового контролю. За результатами габаритно-вагового контролю на стаціонарному або пересувному пункті водієві транспортного засобу видається довідка про здійснення габаритно-вагового контролю із зазначенням часу і місця його здійснення.

Згідно підпункту 5 пункту 4 Порядку взаємодії Державної інспекції України з безпеки на наземному транспорті, Міністерства внутрішніх справ України, Державного агентства автомобільних доріг України під час організації та проведення робіт із зважування та здійснення габаритно-вагового контролю транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів на автомобільних дорогах загального користування, затвердженого наказом Міністерства інфраструктури України, Міністерства внутрішніх справ України від 10 грудня 2013 року № 1007/1207, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 04 лютого 2014 року за № 215/24992, посадові особи Укртрансінспекції під час здійснення габаритно-вагового контролю складають акт про перевищення транспортним засобом нормативних габаритних або вагових параметрів та визначають суму плати за проїзд за формулою розрахунку відповідно до пунктів 30 - 31-1 Порядку здійснення габаритно-вагового контролю.

Матеріалами справи підтверджено, що за результатами здійснення габаритно-вагового контролю транспортного засобу позивача складено акт про перевищення ним вагових параметрів № 040715 від 09 січня 2020 року /а.с. 89/, а за наслідками проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів - акт № 198663 від 09 січня 2020 року. Зі змістом зазначених актів водій ознайомився, однак від їх підпису відмовився.

Посилання позивача на те, що акт № 198663 від 09 січня 2020 року всупереч вимог чинного законодавства йому не вручався та не надсилався не визнаються судом обґрунтованими з огляду на те, що Порядком № 1567 передбачено складення відповідного акта лише в одному примірнику та не встановлено обов`язку контролюючого органа щодо його вручення/направлення перевізнику.

Так само не визнаються судом обґрунтованими доводи позивача про те, що його транспортний засіб за результатами проведення повторного зважування не перевищував встановлених габаритно-вагових параметрів, а відтак зафіксоване в акті перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів № 198663 від 09 січня 2020 року порушення не мало місця.

З цього приводу суд зазначає, що акт про перевищення вагових параметрів № 040715 від 09 січня 2020 року оформлений за результатами зважування транспортного засобу позивача, здійсненого о 16:06 09 січня 2020 року, про намір проходження повторного зважування водієм в жодному з актів не висловлено, заперечень або пояснень не надано.

Отже, посадові особи Укртрансбезпеки під час здійснення габаритно-вагового контролю транспортного засобу позивача діяли на підставі, в межах повноважень та у спосіб, встановлений чинним законодавством.

Позивач, заперечуючи факт допущення перевищення вагових параметрів, зазначив про те, що загальна маса транспортного засобу не перевищувала гранично допустимої, а тому необхідність оформлення спеціального дозволу була відсутня; при цьому перевищення вагових параметрів на одиночну вісь відбулось через нерівномірний розподіл рідкого вантажу (добрива) під час руху автомобіля.

Спростовуючи вищевказані доводи позивача, суд виходить з такого.

Відповідно до пункту 4 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18 січня 2001 року № 30, допускається перевищення вагових параметрів порівняно з визначеними у пункті 22.5 Правил дорожнього руху на 2 відсотки (величина похибки) без оформлення відповідного дозволу та внесення плати за проїзд.

Аналіз наведеного дає підстави для висновку, що законодавцем передбачено критичну похибку в розмірі 2%, що еквівалентно 11,22 т на одиночну вісь, що дозволяє перевізнику самостійно враховувати специфіку вантажу, в тому числі й рідкого, який під час транспортування здатний зміщуватись та розподілятись нерівномірно.

Однак, в дослідженому судом випадку перевищення навантаження на строєну вісь перевищує гранично допустимі 2%.

З системного аналізу пункту 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 встановлено, що існує обмеження на перевезення вантажу, маса якого і розподіл навантаження на осі перевищує величину, визначену технічною характеристикою автомобіля, а також існує заборона на рух транспортних засобів та їх составів з навантаженням на одиночну вісь понад 11 т у разі перевезення вантажів автомобільними дорогами. Таким чином, перевізник повинен дотримуватись і технічних характеристик, не навантажувати на автомобіль більше його технічних можливостей і не допускати перевантаження на вісь більше 11 т.

Отже, вказаними нормами передбачено обов`язок забезпечення належного розміщення та кріплення вантажу, яке б унеможливлювало його зміщення під час руху. Зміщення вантажу, та як наслідок, перевищення встановлених вагових обмежень, є порушенням. При цьому, чинним законодавством не передбачено спеціальних умов для зважування транспортних засобів, які виконують перевезення рідких вантажів.

Аналогічні висновки викладені у рішенні Верховного суду від 19 квітня 2018 року у справі № 814/1461/16.

Окремо суд звертає увагу на те, що між первинним та повторним здійсненням габаритно-вагового контролю транспортного засобу позивача минула одна година 51 хвилина, що позбавляє об`єктивності твердження позивача про недопущення ним порушення під час здійснення перевезення вантажу 09 січня 2020 року.

Відтак, факт допущення порушення позивачем габаритно-вагових параметрів під час виконання перевезення 09 січня 2020 року суд вважає доведеним.

Відхиляючи доводи позивача про неналежне його повідомлення про дату, час та місце розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт, суд виходить з такого.

Процедуру здійснення державного контролю за додержанням суб`єктами господарювання, які провадять діяльність у сфері автомобільного транспорту (далі - суб`єкти господарювання), вимог законодавства про автомобільний транспорт, норм та стандартів щодо організації перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, норм міжнародних договорів про міжнародне автомобільне сполучення, виконанням умов перевезень, визначених дозволом на перевезення на міжобласних автобусних маршрутах, вимог Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення, дотриманням габаритно-вагових параметрів, наявністю дозвільних документів на виконання перевезень та відповідністю виду перевезень, відповідних ліцензій, внесенням перевізниками-нерезидентами платежів за проїзд автомобільними дорогами врегульовано Порядком здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08 листопада 2006 року № 1567 (надалі - Порядок № 1567).

За приписами пунктів 25-27 Порядку № 1567 справа про порушення розглядається в органі державного контролю за місцезнаходженням суб`єкта господарювання або за місцем виявлення порушення (за письмовою заявою уповноваженої особи суб`єкта господарювання) не пізніше ніж протягом двох місяців з дня його виявлення. Справа про порушення розглядається у присутності уповноваженої особи суб`єкта господарювання. Про час і місце розгляду справи про порушення уповноважена особа суб`єкта господарювання повідомляється під розписку чи рекомендованим листом із повідомленням. У разі неявки уповноваженої особи суб`єкта господарювання справа про порушення розглядається без її участі. За наявності підстав керівник органу державного контролю або його заступник виносить постанову про застосування адміністративно-господарських штрафів, яка оформляється згідно з додатком 5.

Як встановлено судом, з метою повідомлення позивача про дату, час та місце розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт 24 січня 2020 Управлінням Укртрансбезпеки у Полтавській області засобами поштового зв`язку на адресу позивача направлено повідомлення № 6651/33/24-20 від 22 січня 2020 року про розгляд справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт /а.с. 76-77/. Це повідомлення було направлено позивачеві за адресою, за якою він зареєстрований як суб`єкт підприємницької діяльності: вул. Європейська, 146А, м. Полтава, Полтавська область, 36008.

Відомостями з офіційного сайту ПАТ "Укрпошта" підтверджено, що вищевказане відправлення вручене адресату 27 січня 2020 року /а.с. 78/.

Повідомлення про призначення розгляду справи на 04 лютого 2020 року від 22 січня 2020 року направлено ТОВ "УТК Химальянс" рекомендованим листом з повідомленням № 944, що підтверджується оригіналом рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с. 176).

Проте, як зазначив відповідач в письмових поясненнях, на розгляд справи ані позивач, ані уповноважена ним особа не прибули, письмових пояснень чи заперечень не надали.

Відповідно до пункту 29 Порядку № 1567, постанову № 186143 від 04 лютого 2020 року направлено позивачу рекомендованим листом від 06 лютого 2020 року № 11913/33/24-20, про що свідчить Список згрупованих поштових відправлень № 445 та отримано позивачем 10 лютого 2020 року відповідно даних Укрпошти по відстеженню відправлень згідно трек-коду 915 та підтверджується оригіналом рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с. 81, 82, 83,177).

За викладених обставин суд вважає, що відповідач під час розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт діяв у межах повноважень та у спосіб, передбачені чинним законодавством.

Посилання позивача на відсутність затвердженої Методики зважування транспортних засобів, що здійснюють перевезення рідини, не визнається судом достатньою підставою для відсутності встановлення факту перевищення перевізником законодавчо визначених габаритно-вагових параметрів транспортного засобу та порушення низки нормативно-правових актів.

На момент виникнення спірних правовідносин, не була затверджена відповідна методика Мінекономрозвитку, якою мали керуватися органи Укртрансбезпеки під час проведення габаритно-вагового контролю.

Але оскільки за змістом статей 4 і 29 Закону України "Про дорожній рух", статті 33 Закону України "Про автомобільні дороги" визначення порядку здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування віднесено до компетенції Кабінету Міністрів України, і такий механізм здійснення габаритно-вагового контролю великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів визначено Порядком № 879, яким керувався відповідач, суд вважає, що відповідач діяв відповідно до чинного законодавства.

Дана правова позиція знайшла своє відображення у постанові Верховного Суду від 02 серпня 2018 року по справі № 820/1420/17.

Згідно з частиною першою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Разом із тим, як визначено частиною першою цієї статті, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Відповідачами доведено правомірність дій заступника начальника Управління Укртраснсбезпеки у Полтавській області щодо винесення постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу № 186143 від 04 лютого 2020 року, а також наявності правових підстав для винесення останньої.

Водночас позивачем не наведено посилань на обставини та не надано суду доказів, що у своїй сукупності спростовували факт допущення порушення та свідчили б про протиправність дій відповідачів та безпідставність винесення спірної постанови.

Зважаючи на встановлені в ході судового розгляду фактичні обставини справи та враховуючи вищенаведені норми законодавства, якими урегульовано спірні відносини, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Підстави для розподілу судових витрат відсутні.

На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 6, 8, 9, 11, 77, 243-246 Кодексу адміністративного судочинства України, -

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю "УТК Химальянс" (вул. Європейська, 146А, м. Полтава, Полтавська область, 36008, ) до Управління Укртрансбезпеки у Полтавській області (вул. Європейська, 155, м. Полтава, Полтавська область, 36008), Державної служби України з безпеки на транспорті (пр-т Перемоги, 14, м. Київ, 01135, ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: Чорноморське міжрегіональне управління Укртрансбезпеки (вул. Бериславське шосе, 46, м. Херсон, Херсонська область, 73008) про визнання протиправною та скасування постанови відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду з урахуванням особливостей подання апеляційних скарг, встановлених пунктом 15.5 частини 1 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України в редакції від 03.10.2017 року.

Апеляційна скарга на дане рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя А.О. Чеснокова