Справа № 280/3376/19
Суддя: Лазаренко Максим Сергійович
Дата ухвалення: 2020-04-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

21 квітня 2020 року Справа № 280/3376/19 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Лазаренка М.С., розглянув в порядку письмового провадження за правилами загального позовного провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробничо-комерційне підприємство «СІАЛ ДЖЕТ УКРАЇНА» (69006, м. Запоріжжя, вул. В.Лобановського, 22, ) до Головного управління ДФС у Запорізькій області (69107, м. Запоріжжя, пр. Соборний, буд. 166, ) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

12 липня 2019 року до Запорізького окружного адміністративного суду надійшов позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробничо-комерційне підприємство «СІАЛ ДЖЕТ УКРАЇНА» (далі - позивач) до Головного управління ДФС у Запорізькій області (далі - відповідач), в якому позивач просить суд визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Запорізькій області № від 01 липня 2019 року.

Ухвалою суду від 16 липня 2019 року відкрито загальне позовне провадження у справі та призначено підготовче судове засідання на 14.08.2019 року.

Ухвалою суду від 14 серпня 2019 року зупинено провадження в адміністративній справі до набрання законної сили рішенням у справі №280/3385/19.

27 січня 2019 ухвалою суду поновлено провадження у справі №280/3376/19, закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті на 26.02.2020 року.

В обґрунтування позову підприємство посилається на те, що висновки перевіряючих щодо господарських операцій позивача, викладені в акті перевірки сформовані всупереч вимогам чинного законодавства виключно на припущеннях щодо законності та реальності здійснених платником податків операцій. Зазначає, що Податковий кодекс України не ставить у залежність право віднесення сплачених сум податку на додану вартість до податкового кредиту від податкового обліку інших осіб і фактичної сплати контрагентами податку до бюджету. Посилається також на те, що господарські операції ТОВ «ВКП «СІАЛ ДЖЕТ УКРАЇНА» підтверджені первинними документами, які було надано у повному обсязі до податкового органу. З огляду на таке, оскаржуване податкове повідомлення-рішення є протиправним та підлягає скасуванню.

Відповідач проти задоволення позовних вимог заперечив з підстав викладених у відзиві вх. №32657 від 07.08.2019. В обґрунтування відзиву послався на те, що господарські операції позивача, про які йдеться в акті перевірки мають ознаки нереальних через відсутність необхідних умов для результатів відповідної господарської, економічної діяльності, технічного персоналу, основних фондів, виробничих активів, складських приміщень і транспортних засобів. Відтак, відсутність факту придбання товарів чи послуг або в разі якщо придбані товари чи послуги не призначені для використання у господарській діяльності платника податку відповідні суми не можуть включатися до складу витрат для цілей оподаткування податком на прибуток або податкового кредиту з податку на додану вартість навіть за наявності формально складених, але недостовірних документів або сплати грошових коштів. Вважає, що прийнявши оскаржуване податкове повідомлення-рішення, відповідач діяв відповідно до вимог чинного законодавства та у межах наданих повноважень, просить у задоволені адміністративного позову відмовити повністю.

Представник позивача подав до суду клопотання вх.№8989 від 26.02.2020, в якому просив суд розглянути справу в порядку письмового провадження, позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

З огляду на таке, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи у порядку письмового провадження, на підставі наявних у справі матеріалів.

Розглянувши наявні матеріали та фактичні обставини справи, дослідивши і оцінивши надані докази в їх сукупності, суд з`ясував наступне.

Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробничо-комерційне підприємство «СІАЛ ДЖЕТ УКРАЇНА» (ідентифікаційний код 31540042) зареєстровано як юридичну особу 30.05.2001. Місцезнаходженням підприємства є: 69006, Україна, м. Запоріжжя, вул. Валерія Лобановського, 22. Основним видом діяльності підприємства є: 22.19 Виробництво інших гумових виробів.

На підставі направлення на перевірку від 22.04.2019 №830, від 22.04.2019 №831, від 24.04.2019 №859, виданого Головним управлінням ДФС у Запорізькій області посадовими особами Головного управління ДФС у Запорізькій області, згідно з вимогами пп.20.1.4 п.20.1 ст.20, п.75.1 ст.75, п. 77.1, п.77.4 ст.77 Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 № 2755-VІ (зі змінами та доповненнями), плану - графіка проведення документальних планових виїзних перевірок платників податків за 2019 рік, на підставі наказу Головного управління ДФС у Запорізькій області від 09.04.2019 №1337, проведена позапланова виїзна документальна перевірка Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробничо-комерційне підприємство «СІАЛ ДЖЕТ УКРАЇНА» з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства з 01.01.2016 по 31.12.2018 та з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування з 01.01.2014 по 31.12.2018, відповідно до затвердженого плану перевірок.

В результаті перевірки податковим органом складено Акт перевірки №305/08-01-14/31540042 від 24.05.2019.

Перевіркою встановлено порушення позивачем вимог:

1. пп.134.1.1 п.134.1 ст.134, п. 135.1 ст. 135 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок на прибуток в період, що перевірявся, на загальну суму 2453220 грн., в т.ч. по періодах:

- 1 квартал 2016 року на суму 146975 грн. (зменшено від`ємне значення об`єкта оподаткування на 119151 грн.);

- півріччя 2016 року на суму 392221 грн.;

- три квартали 2016 року на суму 713925 грн.;

- рік 2016 на суму 818157 грн.;

- три квартали 2017 року 429537 грн.;

- рік 2017 року 833616 грн.;

- 1 квартал 2018 року-216064 грн.;

- півріччя 2018 року 529858 грн.;

- три квартали 2018 року 711451 грн.;

- рік 2018 року 801447 грн.

2. пп. 14.1.181 п. 14.1 ст. 14, п. 44.1 ст. 44, п. 198.1, п.198.3, п. 198.6 ст.198 Податкового кодексу України, в результаті чого встановлено заниження податку на додану вартість, що підлягає сплаті до державного бюджету на суму 2700841 грн., в тому числі:

- січень 2016 року на суму 98478 грн.;

- лютий 2016 року на суму 25368 грн.;

- березень 2016 року на суму 63290 грн.;

- квітень 2016 року на суму 96554 грн.;

- травень 2016 року на суму 45174 грн.;

- червень 2016 року на суму 106937 грн.;

- липень 2016 року на суму 130294 грн.;

- серпень 2016 року на суму 115620 грн.;

- вересень 2016 року на суму 111535 грн.;

- жовтня 2016 року на суму 115813 грн.;

- липень 2017 року на суму 176776 грн.;

- серпень 2017 року на суму 132928 грн.;

- вересень 2017 року на суму 167558 грн.;

- жовтень 2017 року на суму 147564 грн.;

- листопад 2017 року на суму 156464 грн.;

- грудень 2017 року на суму 131012 грн.;

- січень 2018 року на суму 211082 грн.;

- лютий 2018 року на суму 28989 грн.;

- квітень 2018 року на суму 100680 грн.;

- травень 2018 року на суму 96746 грн.;

- червень 2018 року на суму 115257 грн.;

- липень 2018 року на суму 65926 грн.;

- серпень 2018 року на суму 121422 грн.;

- вересень 2018 року на суму 25 441 грн.;

- жовтень 2018 року на суму 74608 грн.;

- грудень 2018 року на суму 39325 грн.

3. п.п. 14.1.180 ст.14, п. 51.1 ст. 51, п.176.2 Податкового кодексу України, щодо своєчасності та повноти нарахування, утримання та сплати (перерахування) до бюджету податок з доходу, що виплачується на користь платника податку та оподаткування до або під час такої виплати за її рахунок Податкового кодексу України п. 1.2, п. 3.2, п.3.3, п.3.4, п. 3.5 Порядку заповнення та подання податковими агентами Податкового розрахунку сум доходу,нарахованого (сплаченого) на користь платників, і сум утриманого з них податку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 13.01.2015 №4 «Про затвердження форми податкового розрахунку сум доходу нарахованого (сплаченого) на користь платників податку і утриманого з них податку (форма 1 ДФ) зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 30.01.2015 №111/26556.

Позивач не погоджуючись акт перевірки №305/08-01-14/31540042 від 24.05.2019, ним подані заперечення до ГУ ДФС України в Запорізькій області, на що відповідачем надана відповідь на заперечення №36364/10/08-01-14-01-12 від 25.06.2019, якою залишені без задоволення зауваження висновків викладених в акті.

На підставі висновків акту перевірки №305/08-01-14/31540042 від 24.05.2019 контролюючим органом прийнято податкове повідомлення-рішення № від 01.07.2019, яким ТОВ «ВКП «СІАЛ ДЖЕТ УКРАЇНА» збільшено суму грошового зобов`язання з податку на прибуток приватних підприємств на загальну суму 3066525,00 грн., з яких 2453220,00 грн. податкове зобов`язання та 613305,00 грн. штрафні санкцій.

Судом встановлено, що в акті перевірки Головне управління ДФС у Запорізькій області, встановило ТОВ «ІМПОТЕХСЕРВІС», ТОВ «ГІДРО-ТРЕЙД», ТОВ «ПРОМ-ГТВ», ТОВ «РТИ ПРОМТОРГ» нереальних господарських операцій на адресу Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробничо-комерційне підприємство «СІАЛ ДЖЕТ УКРАЇНА».

Не погоджуючись з прийнятим податковим повідомленням-рішенням Товариство з обмеженою відповідальністю «Виробничо-комерційне підприємство «СІАЛ ДЖЕТ УКРАЇНА» звернулось з даним позовом до суду.

З`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду і вирішення справи по суті, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування норм матеріального та процесуального права, суд приходить до наступних висновків.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з приписів ч.1 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною 1 ст. 67 Конституції України встановлено, що кожен зобов`язаний сплачувати податки та збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Стаття 68 Конституції України передбачає, що кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України, законів України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює та визначає Податковий кодекс України від 02 грудня 2010 року № 2755-VI (далі - ПК України).

Відповідно до пп.14.1.36 п.14.1 ст.14 ПК України (тут і в подальшому в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) господарська діяльність - діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Відповідно до підпункту 14.1.181 пункту 14.1 статті 1 розділу І ПК України, податковий кредит сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V Кодексу.

Згідно пп.134.1.1 п.134.1 ст.134 ПК України, об`єктом оподаткування є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього Кодексу.

Пунктом 198.1 статті 198 ПК України визначено, що до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу; ґ) ввезення товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Відповідно до п.198.3 ст.198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи); ввезенням товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду

Відповідно до п.198.6 ст.198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Пунктом 201.10 ст.201 ПК України визначено, що при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Податкова накладна та/або розрахунок коригування до неї, складені та зареєстровані після 1 липня 2017 року в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг достатньою підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту, та не потребує будь-якого іншого додаткового підтвердження.

Згідно з п.44.1 ст.44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством України. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Відповідно до п.44.2 ст.44 ПК України для обрахунку об`єкта оподаткування платник податку на прибуток використовує дані бухгалтерського обліку та фінансової звітності щодо доходів, витрат та фінансового результату до оподаткування.

Статтею 1 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні визначено, що первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення. Відповідно до ч.1 ст.9 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій.

Аналіз наведених норм свідчить, що господарські операції для визначення податкового кредиту мають фактично відбутись, вони повинні підтверджуватись належним чином оформленими первинними бухгалтерськими документами, які відображають реальність таких операцій, а також такі операції мають спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Згідно з п.200.1 ст.200 ПК України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

При позитивному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені цим розділом.

Для перерахування податку до бюджету центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику, надсилає центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриті рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, реєстр платників, в якому зазначаються назва платника, податковий номер та індивідуальний податковий номер платника, звітний період та сума податку, що підлягає перерахуванню до бюджету. На підставі такого реєстру центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриті рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, не пізніше останнього дня строку, встановленого цим Кодексом для самостійної сплати податкових зобов`язань, перераховує суми податку до бюджету.

Пунктом 200.4. ПК України, при від`ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума:

а) враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу) в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, а в разі відсутності податкового боргу

б) або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, на поточний рахунок платника податку та/або у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету;

в) та/або зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Судом встановлено, що у перевіряємий період Товариство з обмеженою відповідальністю «Виробничо-комерційне підприємство «СІАЛ ДЖЕТ УКРАЇНА» мало господарські відносини з ТОВ «ІМПОТЕХСЕРВІС», ТОВ «ГІДРО-ТРЕЙД», ТОВ «ПРОМ-ГТВ», ТОВ «РТИ ПРОМТОРГ».

Так, між ТОВ «ІМПОТЕХСЕРВІС» (далі-постачальник) та ТОВ «ВКП «СІАЛ ДЖЕТ УКРАЇНА» (далі-покупець) укладено договір поставки № 01П 2015 від 07.05.2015 (том 3 а.с.199-200).

Пунктом 1.1 вказаного договору визначено, що постачальник зобов`язується поставити (передати), а покупець прийняти і оплатити резино технічні вироби, відповідно заявки поданий покупцем. Номенклатура та вартість поставлених товарів вказується у рахунку-фактурі, які постачальник надає покупцю.

На виконання вказаного договору сторонами підписані:

1) видаткові накладні: №44 від 26.10.2016; №43 від 19.10.2016; №42 від 12.10.2016; №41 від 05.10.2016; №40 від 28.09.2016; №39 від 21.09.2016; №38 від 14.09.2016; №37 від 07.09.2016; №36 від 31.08.2016; №35 від 25.08.2016; №34 від 17.08.2016; №33 від 10.08.2016; №32 від 03.08.2016; №31 від 27.08.2016; №30 від 21.07.2016; №29 від 13.07.2016; №28 від 06.07.2016; №27 від 30.06.2016; №26 від 29.06.2016; №25 від 22.06.2016; №24 від 16.06.2016; №23 від 09.06.2016; №22 від 08.06.2016; №21 від 02.06.2016; №20 від 26.05.2016; №19 від 18.05.2016; №18 від 11.05.2016; №17 від 05.05.2016; №16 від 27.04.2016; №15 від 20.04.2016; №14 від 13.04.2016; №13 від 06.04.2016; №12 від 30.03.2016; №11 від 23.03.2016; №10 від 16.03.2016; №9 від 09.03.2016; №8 від 02.03.2016; №7 від 24.02.2016; №6 від 17.02.2016; №5 від 10.02.2016; №4 від 04.02.2016; №3 від 27.01.2016; №2 від 20.01.2016; №1 від 12.01.2016;

2) рахунки на оплату: №44 від 26.10.2016; №43 від 19.10.2016; №42 від 12.10.2016; №41 від 05.10.2016; №40 від 28.09.2016; №39 від 21.09.2016; №38 від 14.09.2016; №37 від 07.09.2016; №36 від 31.08.2016; №35 від 25.08.2016; №34 від 17.08.2016; №33 від 10.08.2016; №32 від 03.08.2016; №31 від 27.08.2016; №30 від 21.07.2016; №29 від 13.07.2016; №28 від 06.07.2016; №27 від 30.06.2016; №26 від 29.06.2016; №25 від 22.06.2016; №24 від 16.06.2016; №23 від 09.06.2016; №22 від 08.06.2016; №21 від 02.06.2016; №20 від 26.05.2016; №19 від 18.05.2016; №18 від 11.05.2016; №17 від 05.05.2016; №16 від 27.04.2016; №15 від 20.04.2016; №14 від 13.04.2016; №13 від 06.04.2016; №12 від 30.03.2016; №11 від 23.03.2016; №10 від 16.03.2016; №9 від 09.03.2016; №8 від 02.03.2016; №7 від 24.02.2016; №6 від 17.02.2016; №5 від 10.02.2016; №4 від 04.02.2016; №3 від 27.01.2016; №2 від 20.01.2016; №1 від 12.01.2016;

В якості доказів перевезення товару в матеріалах справи наявні товарно-транспортні накладні: №ТТН44 від 26.10.2016; №ТТН43 від 19.10.2016; №ТТН42 від 12.10.2016; №ТТН41 від 05.10.2016; №ТТН40 від 28.09.2016; №ТТН39 від 21.09.2016; №ТТН38 від 14.09.2016; №ТТН 37 від 07.09.2016; №ТТН 36 від 31.08.2016; №ТТН 35 від 25.08.2016; №ТТН 34 від 17.08.2016; №ТТН 33 від 10.08.2016; №ТТН 32 від 03.08.2016; №ТТН 31 від 27.08.2016; №ТТН 30 від 21.07.2016; №ТТН 29 від 13.07.2016; №ТТН 28 від 06.07.2016; №ТТН 27 від 30.06.2016; №ТТН 26 від 29.06.2016; №ТТН 25 від 22.06.2016; №ТТН 24 від 16.06.2016; №ТТН 23 від 09.06.2016; №ТТН 22 від 08.06.2016; №ТТН 21 від 02.06.2016; №ТТН 20 від 26.05.2016; №ТТН 19 від 18.05.2016; №ТТН 18 від 11.05.2016; №ТТН 17 від 05.05.2016; №ТТН 16 від 27.04.2016; №ТТН 15 від 20.04.2016; №ТТН 14 від 13.04.2016; №ТТН 13 від 06.04.2016; №ТТН 12 від 30.03.2016; №ТТН 11 від 23.03.2016; №ТТН 10 від 16.03.2016; №ТТН 9 від 09.03.2016; №ТТН 8 від 02.03.2016; №ТТН 7 від 24.02.2016; №ТТН 6 від 17.02.2016; №ТТН 5 від 10.02.2016; №ТТН 4 від 04.02.2016; №ТТН 3 від 27.01.2016; №ТТН 2 від 20.01.2016; №ТТН 1 від 12.01.2016.

Позивачем на підтвердження оплати товару надано реєстр документів з 12.01.2016 по 31.12.2016.

Також позивачем в якості доказів реальності постачання товару надано аналіз руху товарно-матеріальних цінностей, податкові накладні, які знаходяться в матеріалах справи (том 3 а.с.201-229, том 4 а.с.123-166).

Так, між ТОВ «РТИ ПРОМТОРГ» (далі-постачальник) та ТОВ «ВКП «СІАЛ ДЖЕТ УКРАЇНА» (далі-покупець) укладено договір поставки № 0304/2018/01П від 03.04.2018 (том 4 а.с.167-168).

Пунктом 1.1 вказаного договору визначено, що постачальник зобов`язується поставити (передати), а покупець прийняти і оплатити резино технічні вироби, відповідно заявки поданої покупцем. Номенклатура та вартість поставлених товарів вказується у рахунку-фактурі, які постачальник надає покупцю.

На виконання вказаного договору сторонами підписані:

1) видаткові накладні: №23 від 17.10.2018, №22 від 05.10.2018, №21 від 01.10.2018, №20 від 13.09.2018, №19 від 27.09.2018, №18 від 17.08.2018, №17 від 13.07.2018, №16 від 11.07.2018, №15 від 09.07.2018, №14 від 06.07.2018, №13 від 25.06.2018, №12 від 19.06.2018, №11 від 08.06.2018, №10 від 01.06.2018, №9 від 17.05.2018, №8 від 11.05.2018, №7 від 08.05.2018, №6 від 07.05.2018, №5 від 05.05.2018, №4 від 24.04.2018, №3 від 17.04.2018, №2 від 04.04.2018, №1 від 04.04.2018;

2) рахунки на оплату: №17 від 16.10.2018, №16 від 28.09.2018, №15 від 25.09.2018, №14 від 13.09.2018, №13 від 27.08.2018, №12 від 17.08.2018, №11 від 13.07.2018, №10 від 11.07.2018, №9 від 05.07.2018, №8 від 25.06.2018, №7 від 18.06.2018, №6 від 08.06.2018, №5 від 17.05.2018, №3 від 24.04.2018, №2 від 16.04.2018, №1 від 03.04.2018.

В якості доказів перевезення товару в матеріалах справи наявні товарно-транспортні накладні: №ТТН03/10 від 17.10.2018, №ТТН02/10 від 05.10.2018, №ТТН01/10 від 01.10.2018, №ТТН01/19 від 13.09.2018, №ТТН02/8 від 27.08.2018; №ТТН01/8 від 17.08.2018, №ТТН04/7 від 13.07.2018, №ТТН03/7 від 11.07.2018, №ТТН02/7 від 09.07.2018, №ТТН01/7 від 06.07.2018, №ТТН04/6 від 25.06.2018, №ТТН 03/6 від 19.06.2018, №ТТН02/6 від 08.06.2018, №ТТН01/6 від 01.06.2018, №ТТН05/5 від 17.05.2018, №ТТН04/5 від 11.05.2018, №ТТН03/5 від 08.05.2018, №ТТН02/5 від 07.05.2018, №ТТН01/5 від 05.05.2018, №ТТН03/4 від 24.04.2018, №ТТН02/4 від 17.04.2018, №ТТН01/4 від 04.04.2018.

Позивачем на підтвердження оплати товару надано реєстр документів з 01.03.2018 по 31.12.2018 (том 4 а.с.224-225).

Також позивачем в якості доказів реальності постачання товару надано: аналіз руху товарно-матеріальних цінностей, податкові накладні, які знаходяться в матеріалах справи (том 4 а.с.169-179, том 5 а.с.38-60).

Між ТОВ «ПРОМ-ГТВ» (далі-постачальник) та ТОВ «ВКП «СІАЛ ДЖЕТ УКРАЇНА» (далі-покупець) укладено договір поставки № 1/11-2017 від 01.11.2017 (том 5 а.с.61-62).

Пунктом 1.1 вказаного договору визначено, що постачальник зобов`язується поставити (передати), а покупець прийняти і оплатити резино технічні вироби, відповідно заявки поданий покупцем. Номенклатура та вартість поставлених товарів вказується у рахунку-фактурі, які постачальник надає покупцю.

На виконання вказаного договору сторонами підписані:

1) видаткові накладні: №8 від 05.02.2018, №7 від 31.01.2018, №6 від 26.01.2018, №5 від 23.01.2018, №4 від 18.01.2018, №3 від 12.01.2018, №2 від 11.01.2018, №1 від 05.01.2018, №4 від 13.12.2017, №3 від 08.12.2017, №2 від 05.12.2017, №1 від 27.11.2017;

2) рахунки на оплату: №7 від 31.01.2018, №6 від 26.01.2018, №5 від 23.01.2018, №4 від 18.01.2018, №3 від 12.01.2018, №2 від 11.01.2018, №1 від 05.01.2018, №3 від 13.12.2017, №2 від 05.12.2017, №1 від 27.11.2017.

В якості доказів перевезення товару в матеріалах справи наявні товарно-транспортні накладні: №ТТН1-02 від 05.02.2018, №ТТН7-01 від 31.01.2018, №ТТН6-01 від 26.01.2018, №ТТН5-01 від 23.01.2018, №ТТН4-01 від 18.01.2018, №ТТН3-01 від 12.01.2018, №ТТН2-01 від 11.01.2018, №ТТН1-01 від 05.01.2018, №ТТН3-12 від 13.12.2017, №ТТН2-12 від 29.11.2017, №ТТН1-12 від 05.12.2017, №ТТН1-11 від 27.11.2017.

Позивачем на підтвердження оплати товару надано реєстр документів з 01.11.2017 по 30.04.2018 (том 5 а.с.135-136).

Також позивачем в якості доказів реальності постачання товару надано аналіз руху товарно-матеріальних цінностей, податкові накладні, які знаходяться в матеріалах справи (том 5 а.с.63-69, том 5 а.с.140, 144, 148, 152, 156, 160, 164, 168, 172, 175, 180, 184).

Крім того між ТОВ «ГІДРО-ТРЕЙД» (далі-постачальник) та ТОВ «ВКП «СІАЛ ДЖЕТ УКРАЇНА» (далі-покупець) укладено договір поставки № 111/17 від 17.07.2017 (том 5 а.с.185-186).

Пунктом 1.1 вказаного договору визначено, що постачальник зобов`язується поставити (передати), а покупець прийняти і оплатити резино технічні вироби, відповідно заявки поданий покупцем. Номенклатура та вартість поставлених товарів вказується у рахунку-фактурі, які постачальник надає покупцю.

На виконання вказаного договору сторонами підписані:

1) додаткову угоду №1 до договору поставки № 111/17 від 17.07.2017, яким внесені зміни до розділу 10 договору в частині реквізитів постачальника.

2) видаткові накладні: №1 від 17.07.2017, №2 від 19.07.2017, №3 від 26.07.2017, №4 від 28.07.2017, №5 від 02.08.2017, №6 від 09.08.2017, №7 від 17.08.2017, №8 від 30.08.2017, №9 від 06.09.2017, №10 від 13.09.2017, №11 від 20.09.2017, №12 від 27.09.2017, №13 від 29.09.2017, №14 від 02.10.2017, №15 від 11.10.2017, №16 від 18.10.2017, №17 від 25.10.2017, №18 від 08.11.2017, №19 від 15.11.2017, №20 від 22.11.2017, №21 від 29.11.2017, №22 від 27.12.2017.

3) рахунки на оплату: №1 від 17.07.2017, №2 від 19.07.2017, №3 від 26.07.2017, від 28.07.2017, №5 від 02.08.2017, №6 від 09.08.2017, №7 від 17.08.2017, №8 від 30.08.2017, №9 від 06.09.2017, №10 від 13.09.2017, №11 від 20.09.2017, №12 від 26.09.2017, №13 від 28.09.2017, №14 від 11.10.2017, №15 від 18.10.2017, №16 від 25.10.2017, №17 від 08.11.2017,, №18 від 15.11.2017, №19 від 22.11.2017, №20 від 29.11.2017, №21 від 27.12.2017.

В якості доказів перевезення товару в матеріалах справи наявні товарно-транспортні накладні: №ТТН1-01 від 17.07.2017, №ТТН02 від 19.07.2017, №ТТН03 від 26.07.2017, №ТТН04 від 28.07.2017, №ТТН05 від 02.08.2017, №ТТН06 від 09.08.2017, №ТТН07 від 17.08.2017, №ТТН08 від 30.08.2017, №ТТН09 від 06.09.2017, №ТТН10 від 13.09.2017, №ТТН11 від 20.09.2017, №ТТН12 від 27.09.2017, №ТТН13 від 29.09.2017, №ТТН14 від 02.10.2017, №ТТН15 від 11.10.2017, №ТТН16 від 18.10.2017, №ТТН17 від 25.10.2017, №ТТН18 від 08.11.2017, №ТТН19 від 15.11.2017, №ТТН20 від 22.11.2017, №ТТН21 від 29.11.2017, №ТТН22 від 27.12.2017.

Позивачем на підтвердження оплати товару надано реєстр документів з 03.08.2017 по 26.03.2018 (том 5 а.с.250-том 6 а.с.2).

Також позивачем в якості доказів реальності постачання товару надано аналіз руху товарно-матеріальних цінностей, податкові накладні, які знаходяться в матеріалах справи (том 6 а.с.6, 10, 14, 18, 22, 26, 30, 34, 38, 42, 46, 50, 54, 58, 62, 66, 70, 74, 78, 82, 86, 90).

Також позивачем в якості доказів часткового використання для власного виробництва, а також часткового реалізованого по ланцюгу постачання іншим контрагентам придбаного товару у ТОВ «ІМПОТЕХСЕРВІС», ТОВ «ГІДРО-ТРЕЙД», ТОВ «ПРОМ-ГТВ», ТОВ «РТИ ПРОМТОРГ», надано видаткові накладні, довіреності на отримання товарно-матеріальних цінностей, товарно-транспортні накладні.

Зазначені обставини вказують на наявність у позивача ділової мети, визначення якої наведено у пп.14.1.231 п.14.1 ст.14 ПК України, як причина, яка може бути наявна лише за умови, що платник податків має намір одержати економічний ефект у результаті господарської діяльності.

Контролюючим органом також не надано до матеріалів справи доказів на підтвердження визнання в судовому порядку договорів між позивачем та контрагентами ТОВ «ІМПОТЕХСЕРВІС», ТОВ «ГІДРО-ТРЕЙД», ТОВ «ПРОМ-ГТВ», ТОВ «РТИ ПРОМТОРГ» не дійсними.

Таким чином, дослідивши надані до матеріалів справи первинні документи, з урахуванням співвідношення вчинених господарських операцій з видами господарської діяльності позивача, суд дійшов висновку, що в результаті господарських операцій з вищевказаними контрагентами у позивача відбулись зміни в структурі активів, зобов`язань та у власному капіталі, що спростовує висновки контролюючого органу про нереальність господарських операцій між позивачем та вищезгаданими контрагентами позивача.

В той же час, в акті перевірки контролюючим органом зазначено, що проведеним аналізом діяльності контрагентів позивача, неможливо встановити рух ідентифікованого товару по ланцюгу постачання, тобто, неможливо встановити походження товару, який в подальшому був реалізований позивачу.

Суд зазначає, що відсутність необхідних документів у податкового органу не свідчить про порушення податкового законодавства позивачем та не відноситься до суттєвих обставин фінансово-господарської діяльності Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробничо-комерційне підприємство «СІАЛ ДЖЕТ УКРАЇНА», вказані обставини не впливають на формування сум податкових зобов`язань.

Також, суд зауважує, що позивач не зобов`язаний та не має об`єктивної можливості під час придбання товару у контрагента встановлювати його походження, а тому не може нести відповідальність з урахуванням таких обставин діяльності контрагента. Так, саме позивач позбавлений можливості впливати на його контрагентів в частині здійснення ними господарської діяльності в рамках чинного законодавства України, зокрема і в частині своєчасної подачі до контролюючих органів податкової звітності.

Щодо посилань в Акті перевірки на відсутність реальної можливості здійснення поставок товару через відсутність у постачальників майна, трудових ресурсів, виробничо-складських приміщень, технічного персоналу, основних фондів, виробничих активів, складських приміщень, засобів транспортування та іншого майна, які економічно необхідні для здійснення господарських операцій у зазначених обсягах, що свідчить про відсутність необхідних умов для реального настання результатів відповідної господарської діяльності, що було встановлено з наданої податкової інформації, суд вважає такими, що не можуть бути підставою для позбавлення позивача права на податковий кредит з тих підстав, що згідно статті 61 Конституції України юридична відповідальність особи має індивідуальний характер. Нормативними актами України не передбачена відповідальність юридичної особи за зобов`язаннями іншої юридичної особи, в тому числі за податковими зобов`язаннями.

При придбанні товару покупець зобов`язаний лише сплатити відповідну суму податку на додану вартість продавцю в ціні товару, який зобов`язаний внести цю суму податку на додану вартість до бюджету і у випадку невиконання свого обов`язку понести за це відповідальність.

Суд також звертає увагу на те, що податкове законодавство України не ставить право платника податку на оформлення податкового кредиту в залежність від дій або бездіяльності його контрагентів чи відсутності у контрагентів основних фондів, кваліфікованого персоналу, тощо. Якщо контрагент не виконав свого зобов`язання щодо сплати податку до бюджету, або припустився інших порушень при здійсненні господарської діяльності, це тягне відповідальність та негативні наслідки саме щодо цієї особи. Зазначена обставина не є підставою для позбавлення платника податку права на формування податкового кредиту з податку на додану вартість у разі, якщо останній виконав усі передбачені законом умови щодо включення сум податку, сплачених ним в ціні придбаних товарів (робіт, послуг), до складу податкового кредиту та має всі документальні підтвердження розміру свого податкового кредиту.

Згідно зі ст.1 Закону України "Про ратифікацію Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, Першого Протоколу та Протоколів 2, 4, 7, 11 до Конвенції" ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" від 23.02.2006 року, Україна визнала джерелом права рішення Європейського суду з прав людини, а також юрисдикцію цього суду в усіх питаннях, що стосуються тлумачення і застосування Конвенції. Рішення Європейського суду є частиною національного законодавства і є обов`язковим для правозастосування органами правосуддя.

У п. 38 рішення Європейського суду з прав людини від 9 січня 2007 року у справі Інтерсплав проти України (заява №803/02, INTERSPLAV проти України) зазначено, що на думку суду, коли державні органи володіють будь-якою інформацією про зловживання у системі відшкодування ПДВ, що здійснюються конкретною кампанією, вони можуть вжити відповідних заходів з метою запобігання або усунення таких зловживань. Суд, однак, не може прийняти зауваження Уряду щодо загальної практики з відшкодування ПДВ за відсутності будь-яких ознак, які б вказували на те, що заявник був безпосередньо залучений до таких зловживань.

Таким чином, твердження контролюючого органу про нереальність господарських операцій між позивачем та ТОВ «ІМПОТЕХСЕРВІС», ТОВ «ГІДРО-ТРЕЙД», ТОВ «ПРОМ-ГТВ», ТОВ «РТИ ПРОМТОРГ» у перевіряємий період спростовуються наявними в матеріалах справи доказами.

Згідно з частинами першою та другою статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Відповідно до частин першої, другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Всупереч цим вимогам КАС України відповідачем як суб`єктом владних повноважень не доведено правомірності оскаржуваних податкових повідомлень-рішень.

Суд, відповідно до статті 90 КАС України, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи вищевикладене, судом встановлено, що при прийнятті оскаржуваного податкового повідомлення рішення від 01.07.2019 № відповідач діяв необґрунтовано, тобто без врахування всіх обставин, які мають значення при прийнятті рішення, у зв`язку з чим суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробничо-комерційне підприємство «СІАЛ ДЖЕТ УКРАЇНА».

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивач при зверненні до суду сплатив судовий збір за подання позову у розмірі 19210,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням №1162 від 10.07.2019.

Оскільки у спірних відносинах права позивача порушені прийняттям протиправних рішень Головним управлінням ДФС у Запорізькій області, суд дійшов висновку, що сплачений позивачем судовий збір належить стягнути у повному обсязі за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Запорізькій області.

Керуючись статтями 2, 9, 77, 139, 241-246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробничо-комерційне підприємство «СІАЛ ДЖЕТ УКРАЇНА» (69006, м. Запоріжжя, вул. В.Лобановського, 22, ) до Головного управління ДФС у Запорізькій області (69107, м. Запоріжжя, пр. Соборний, буд. 166, ) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення - задовольнити у повному обсязі.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Запорізькій області № від 01 липня 2019 року.

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробничо-комерційне підприємство «СІАЛ ДЖЕТ УКРАЇНА» судовий збір у розмірі 19210,00 грн. (дев`ятнадцять тисяч двісті десять гривень 00 копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Запорізькій області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його (її) проголошення, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення у повному обсязі складено та підписано 21.04.2020.

Суддя М.С. Лазаренко