Справа № 280/1030/20
Суддя: Конишева Олена Василівна
Дата ухвалення: 2020-04-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

21 квітня 2020 року Справа № 280/1030/20 м.Запоріжжя

Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Конишевої О.В., розглянув за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 )

до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (69057, м. Запоріжжя, пр. Соборний, 158-Б, )

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Центральний об`єднаний районний військовий комісаріат м. Запоріжжя (69035, м. Запоріжжя, вул. Сталеварів, 20, )

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 (далі-позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (далі - відповідач), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Центральний об`єднаний районний військовий комісаріат м. Запоріжжя (далі третя особа),в якому позивач просить суд:

визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, які полягають в неправильному обрахуванні загального страхового стажу ОСОБА_1 , а саме, не зарахуванні до страхового стажу періодів проходження військової служби в лавах Радянської Армії з 04.11.1977 року по 16.11.1979 року та з 22.07.1985 року по 31.07.1987 року та, відповідно і у неправильному обчисленні пенсії;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 , з урахуванням загального страхового стажу 37 років 2 місяці 6 днів, з яких військова служба складає 4 роки 0 місяців 21 день з дати призначення пенсії, а саме з 18.09.2019 року, оскільки позивачем при зверненні за призначенням пенсії за віком до відповідача, були додані всі необхідні документи, які підтверджують періоди проходження військової служби.

В обґрунтування позову зазначає, що згідно протоколу про призначення пенсії, розрахунку стажу та заробітної плати, відповідачем не було враховано до загального страхового стажу позивача періоди проходження ним військової служби в лавах Радянської армії з 04.11.1977 року по 16.11.1979 року та з 22.07.1985 року по 31.07.1987 року, з підстав не надання позивачем довідки про військову службу, та не зазначення цих періодів в пункті 10 військового квитка позивача. Однак, позивач зазначає, що період проходження ним строкової військової служби в період з 04.11.1977 по 16.11.1979 підтверджено записом у його військовому квитку НОМЕР_2 . Що стосується періоду проходження позивачем військової служби з 22.07.1985 року по 31.07.1987 року зазначає, що даний період зазначений в записах трудової книжки, а саме запис 8. Позивач вважаючи дії відповідача щодо не зарахування до загального страхового стажу періодів проходження ним військової служби з 04.11.1977 року по 16.11.1979 року та з 22.07.1985 року по 31.07.1987 року протиправними, звернувся до суду із вказаним позовом.

Ухвалою суду від 19.02.2020 відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Сторонам повідомлено про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи (у письмовому провадженні) у судовому засіданні на 02.03.2020. Відповідачу запропоновано у 15-денний строк з дня отримання ухвали надати відзив на позовну заяву.

28.02.2020 відповідач подав відзив на позов, в якому зазначив, що оскільки позивачем не було надано довідку про військову службу, а в п. 10 військового квитка не вказано період проходження військової служби, то трудовий стаж з 04.11.1977 року по 16.11.1979 року та з 22.07.1985 року по 31.07.1987 року не зараховується. В задоволенні позову просить відмовити.

04.03.2020 від третьої особи до суду надійшли пояснення на позовну заяву, в яких зазначається про те, що 13.09.2019 року за вхідним №245 до Центрального ОРВК звернувся Позивач з заявою щодо надання довідки про проходження служби для пред`явлення до Пенсійного Фонду України. В ході проведення перевірки за зверненням Позивача було встановлено, що особова справа Позивача знищена від 17.05.2010 року у відповідності до вимог наказу Міністерства оборони України від 18.11.2003 року №429. В Акті про виділення для нищення документів, які не підлягають зберіганню (вихідний №3/1647 від 17.05.2010 року), зазначений період служби з 04.11.1977 року по 11.05.1992 рік, що не співпадає з відомостями, внесеними до розділу 10 військового квитка серії НОМЕР_2 , виданого на ім`я Позивача Жовтневим РВК м. Запоріжжя від 25.07.1985 року.

Відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Суд, оцінивши повідомлені позивачем обставини та наявні у справі докази у їх сукупності, встановив наявність достатніх підстав для прийняття законного та обґрунтованого рішення у справі.

Розглянувши матеріали та з`ясувавши всі обставини адміністративної справи, які мають юридичне значення для розгляду та вирішення спору по суті, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, судом встановлено наступне.

ОСОБА_1 з 18.09.2019 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Запорізькій області та отримує пенсію за віком.

Згідно протоколу про призначення пенсії, розрахунку стажу та заробітної плати, відповідачем не було враховано до трудового стажу позивача періоди проходження військової служби в лавах Радянської армії з 04.11.1977 року по 16.11.1979 року та з 22.07.1985 року по 31.07.1987 року.

Для роз`яснення причин не зарахування періодів проходження позивачем військової служби до його страхового стажу, позивач звернувся до Вознесенівського відділу обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області.

Листом Вознесенівського відділу обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 20.11.2019 №107/Ш-9 позивачу було повідомлено, що причиною не зарахування періодів проходження військової служби було ненадання позивачем довідки про військову службу, та не зазначення цих періодів в пункті 10 військового квитка позивача.

Не погодившись з такою відмовою позивач 25.11.2019 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області.

Листом від 24.12.2019 року №2826/Ш-9, ГУ ПФУ в Запорізькій області повідомило позивача про те, що відділом з питань перерахунків пенсій №1 було направлено запит до Центрального об`єднаного районного воєнного комісаріату від 09.12.2019 року №4268/03.2 про підтвердження періодів проходження позивачем військової служби та зазначило, що після надходження відповіді, буде розглянуто питання щодо можливості включення до страхового стажу позивача періодів проходження військової служби.

Для вирішення даного питання відповідачем направлено запит до Військового комісару Центрального об`єднаного районного військового комісаріату м. Запоріжжя про надання довідки про період проходження військової ОСОБА_1 .

Листом від 20.12.2019 року № 3/3900 Військовим комісаріатом Центрального військового комісаріату м. Запоріжжя повідомлено, що у зв`язку з виявленими розбіжностями у наданій копії військового квитка офіцера запасу та акту знищення особових справ № 3/1647 від 17.05.2010 року у періодах проходження військової лійтенанта ОСОБА_1 в Центральному об`єднаному районному військовому комісаріаті м. Запоріжжя відсутні достовірні дані щодо періоду проходження ним військової служби. Особова справа старшого лейтенанта ОСОБА_1 з послужним списком, в якому були зазначені точні періоди проходження служби, знищено у зв`язку із закінченням строку архівного зберігання відповідно до акту № 3/1647 від 17.05.2010 року.

Позивач не погодившись з діями відповідача щодо не зарахування до загального страхового стажу періодів проходження ним військової служби з 04.11.1977 року по 16.11.1979 року та з 22.07.1985 року по 31.07.1987 року, звернувся до суду із вказаним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Частиною 1 ст. 9 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-ІV від 09.03.2003 (далі - Закон №1058-ІV), який набрав чинності 01.01.2004, передбачено, що за рахунок коштів Пенсійного фонду України в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності; пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Згідно з ч.1 ст.24 Закону №1058 страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

За приписами частини другої вказаної статті, страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів га в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Також ч.4 ст.24 Закону №1058 встановлено, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Відповідно до ч. 1 ст.2 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Аналогічні норми стосовно зарахування до стажу часу проходження військової служби кореспондуються в абзаці 2 пункту- 1 статті 8 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 за № 2011-Х

Постановою Верховної Ради України «Про порядок тимчасової дії" на території України окремих актів законодавства Союзу РСР» від 12 вересня 1991 року №1545-ХХІІ встановлено, що до прийняття відповідних актів законодавства України на території' республіки застосовуються акти законодавства Союзу РСР з питань, які не врегульовані законодавством України, за умови, що вони не суперечать Конституції і законам України.

Отже, вищезазначені положення законодавства застосовуються і до громадян, які проходили військову службу до прийняття зазначених законів України.

Статтею 78 Закону СРСР «Про загальний військовий обов`язок» від 12 жовтня 1967 року (що був чинний на момент проходження позивачем військової служби) передбачено, що період перебування громадян на дійсній військовій службі в рядах Збройних Сил СРСР зараховується до їх трудового стажу.

Згідно з ч.1 ст.2 зазначеного Закону, військовою службою є державна служба особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, пов`язаній із захистом Вітчизни.

Згідно з пунктом "в" частини третьої статті 56 Закону України "Про пенсійне забезпечення" до стажу роботи зараховується також військова служба та перебування в партизанських загонах і з`єднаннях, служба в органах державної безпеки, внутрішніх справ та Національної поліції, незалежно від місця проходження служби.

Статтею 62 Закону №1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявною трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі - Порядок № 637).

Пунктом 1 цього Порядку передбачено, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Згідно записів трудової книжки НОМЕР_3 , яка оформлена 25.08.1976 року, до призову на строкову військову службу, позивач працював в Виробничому об`єднанні «Запорожский завод полупроводннковіх приборов» (в подальшому перейменованому в «Завод имени 50летия СССР ».

28.10.1977 року позивач був звільнений з роботи у зв`язку з призовом до лав Радянської Армії (розпорядження 2150 від 28.10.1977, запис 4 трудової книжки).

Наступний запис до трудової книжки внесений 29.11.1979 року про зарахування позивача слухачем підготовчого відділення денної форми навчання Запорізьким машинобудівним інститутом імені В.Я.Чубаря.

Тобто, в трудовій книжці відсутній запис безпосередньо про період проходження позивачем строкової військової служби в лавах Радянської армії з 04.11.1977 року по 16.11.1979 року.

Пунктом 6 Порядку №637 встановлено, що для підтвердження військової служби, служби цивільного захисту, служби в органах державної безпеки, розвідувальних органах. Держспецзв`язку приймаються, зокрема, військові квитки.

Так, період проходження позивачем строкової військової служби з 04.11.1977 року по 16.11.1979 року підтверджено записом у військовому квитку НОМЕР_2 , внесеним Жовтневим райвійськкомом, підполковником Волик та скріплено печаткою.

Окрім того, підтвердженням періоду строкової військової служби в лавах Радянської Армії у 1977-1979 роках є архівна довідка №179/1/137 від 03.01.2020 року, видана Галузевим Державним архівом Міністерства оборони України, в якій зазначено, що по архівним документам встановлено, що ОСОБА_1 проходив службу: - у військовій частині НОМЕР_4 , м.Дніпродзержинськ, в військовому званні «рядовой», на посаді «курсант», зарахований 17 листопада 1977 року/прибув з Запорізького ОВК / (наказ від 17 листопада 1977 року), виключений 03 червня 1978 року (наказ від 03 червня 1978 року);

- у в/ч НОМЕР_5 , м.Васильків, на посаді «авиационный механик», зарахований 05 червня 1978 року в військовому званні «рядовой»/прибув з в/ч 78436/(наказ від 05 червня 1978 року), виключений 16 листопада 1979 року в військовому званні «ефрейтор» та направлений на облік до Орджонікідзевського РВК м.Запоріжжя (наказ від 16 листопада 1979 року).

Щодо розбіжності у датах, зазначених у архівній довідці та у військовому квитку позивача, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.1 ст.24 Закону «Про військовий обов`язок і військову службу», початком перебування на військовій службі вважається день прибуття до військового комісаріату для відправлення у військову частину - для призовників і офіцерів, призваних із запасу; день виїзду до місця служби, вказаний у розпорядженні, виданому військовим комісаріатом, - для військовозобов`язаних і жінок.

Отже, з наведеного слідує, що громадяни із числа військовослужбовців, які прибули до військкомату для подальшої служби вважаються такими, що проходять військову службу та користуються гарантіями держави на рівні із іншими військовослужбовцями.

Так, 04.11.1977 року позивач, як призовник, перебував у Запорізькому ОВК на зборах до моменту відформування його за відповідним направленням до військової частини Київського воєнного округу, де позивач був зарахований до військової частини НОМЕР_4 м.Дніпродзержинськ наказом від 17.11.1977 року.

Відповідно, 03.06.1978 року позивач був виключений з в/ч НОМЕР_4 та направлений до військової частини НОМЕР_5 м.Васильків, де наказом від 05.06.1978 року був зарахований. Тобто, час з моменту виключення позивача з однієї частини до моменту зарахування до іншої витрачений виключно на прямування до іншого місця служби.

Отже, період проходження позивачем строкової військової служби є з 04.11.1977 по 16.11.1979, що безпосередньо вказано у військовому квитку позивача НОМЕР_2 .

Таким чином, з урахуванням зазначеного вище, період строкової служби в лавах Радянської Армії з 04.11.1977 року по 16.11.1979 року підтверджено наявними записами у військовому квитку, а також архівною довідкою №179/1/137 від 03.01.2020 року, виданої Галузевим Державним архівом Міністерства оборони України.

Що стосується періоду проходження позивачем військової служби з 22.07.1985 року по 31.07.1987 року суд зазначає, що даний період зазначений в записах трудової книжки позивача- запис 8.

Окрім того, підтвердження проходження позивачем військової служби містять також і відповідні записи у військовому квитку позивача, а саме: після закінчення навчання в Запорізькому машинобудівному інституті ОСОБА_2 , 20.06.1985 року позивач був поставлений на військовий облік в Жовтневому райвійськкоматі та 25.07.1985 року був знятий з обліку у зв`язку із призивом до Радянської Армії. Після закінчення проходження служби в лавах Радянської Армії в Одеському військовому окрузі, в/ч НОМЕР_6 , 31.07.1987 року, позивач був поставлений на облік до Жовтневого райвійськкомату 07.08.1987, про що зазначено у військовому квитку позивача.

Також у військовому квитку офіцера наявні записи, про те, що 24.08.1985 року позивач був призначений на посаду командира взводу військової частини НОМЕР_6 . 24.07.1987 року позивачу було присвоєно військове звання «старший лейтенант» та позивач був звільнений у запас за вислугою строку дійсної військової служби відповідно до наказу командира Одеського військового округу №0122 від 24.07.1987 року.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що жодних підстав для не зарахування спірних періодів до загального страхового стажу позивача у відповідача не було, у зв`язку з чим, позов підлягає задоволенню.

Вказані дії порушують право позивача на отримання пенсії у визначеному законодавством розмірі, а тому порушені права підлягають відновленню.

З огляду на наведене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню шляхом визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області щодо не зарахування до загального страхового стажу ОСОБА_1 періодів проходження військової служби в лавах Радянської Армії з 04.11.1977 року по 16.11.1979 року та з 22.07.1985 року по 31.07.1987 року, та зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 з 18.09.2019 шляхом зарахування до загального страхового стажу періодів проходження ОСОБА_1 військової служби в лавах Радянської Армії з 04.11.1977 року по 16.11.1979 року та з 22.07.1985 року по 31.07.1987 року, виплатити різницю між фактично отриманою та призначеною пенсією.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у справі, суд враховує, що, відповідно до частини першої статті 139 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.9, 77, 132, 143, 243-246 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (69057, м. Запоріжжя, пр. Соборний, 158-Б, ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Центральний об`єднаний районний військовий комісаріат м. Запоріжжя (69035, м. Запоріжжя, вул. Сталеварів, 20, ) задовольнити.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області щодо не зарахування до загального страхового стажу ОСОБА_1 періодів проходження військової служби в лавах Радянської Армії з 04.11.1977 року по 16.11.1979 року та з 22.07.1985 року по 31.07.1987 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 з 18.09.2019 шляхом зарахування до загального страхового стажу періодів проходження ОСОБА_1 військової служби в лавах Радянської Армії з 04.11.1977 року по 16.11.1979 року та з 22.07.1985 року по 31.07.1987 року, виплатити різницю між фактично отриманою та призначеною пенсією.

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) сплачений судовий збір у розмірі 840, 80 грн. (вісімсот сорок гривень 80 коп.) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (69057, м. Запоріжжя, пр. Соборний, 158-Б, ).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відповідно до п.п. 15.5 п. 15 ч. 1 Перехідних положень КАС України рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до абзацу 1 пункту 3 розділу VI Прикінцеві положення КАС України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, апеляційного оскарження,продовжуються на строк дії такого карантину.

Рішення виготовлено в повному обсязі 21.04.2020.

Суддя О.В. Конишева