Справа № 640/8341/20
Суддя: Клочкова Н.В.
Дата ухвалення: 2020-04-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

22 квітня 2020 року м. Київ № 640/8341/20

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючої судді Клочкової Н.В., розглянувши матеріали позовної заяви та додані до неї документи

ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві

про визнання дій протиправними, дискримінаційними, визнання протиправною бездіяльності, скасування рішення, зобов`язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ :

До Окружного адміністративного суду міста Києва надійшла позовна заява ОСОБА_1 (надалі - позивач), адреса: АДРЕСА_1 , адреса для листування: АДРЕСА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (надалі - відповідач), адреса: 04053, місто Київ, вулиця Бульварно-Кудрявська, будинок 16, в якій позивач просить

- визнати протиправними, дискримінаційними та скасувати рішення відповідача про незаконну відмову у виплаті пенсії на визначений позивачкою банківський рахунок, в тому числі якщо воно було прийнято, але не передано позивачці;

- визнати дії відповідача по невиплаті пенсії позивачки на визначений нею банківський рахунок - протиправними та дискримінаційними;

- визнати бездіяльність відповідача щодо невиплати пенсії позивачці з 24 травня 2017 року протиправною та дискримінаційною;

- зобов`язати відповідача виплатити на визначений позивачкою банківський рахунок усі недоотримані позивачкою пенсійні виплати з урахуванням усіх підвищень з 24 травня 2017 року до фактичного виконання відповідачем рішення в цій справі, з проведенням індексації і компенсацією втрати частини доходів на усі несвоєчасно виплачені суми позивачки, починаючи з 24 травня 2017 року до їх фактичної виплати та продовжити виплату пенсію позивачці на визначений нею банківський рахунок довічно.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 4 частини 5 статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України в позовній заяві зазначаються зміст позовних вимог і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а в разі подання позову до декількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з відповідачів.

При цьому, частиною 1 статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом:

1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень;

2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень;

3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій;

4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії;

5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень;

6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Так, зі змісту прохальної частини позовної заяви вбачається, що позивач просить у тому числі визнати дії та бездіяльність відповідача дискримінаційними, але, чинним законодавством України не передбачено такого способу захисту порушених прав, як визнання дій суб`єкта владних повноважень саме дискримінаційними.

Більш того, позивач просить суд скасувати рішення відповідача про незаконну відмову у виплаті пенсії на визначений нею банківський рахунок, в тому числі якщо воно було прийнято, але не передано позивачці.

Проте, позивачем не зазначено реквізитів такого рішення, яке вона просить скасувати, а зміст вказаної вище позовної вимоги взагалі не дозволяє суду встановити, чи існує взагалі таке рішення, чи ні, оскільки позивачем позовна вимога викладена не зрозуміло.

За таких підстав, позивачу слід конкретизувати заявлені нею позовні вимоги.

Крім того, відповідно до частини 2 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Частиною 6 статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

Так, обгрунтовуючи заявлені позовні вимоги позивач послалась на те, що постановою Подільського районного суду міста Києва від 06 грудня 2017 року у адміністративній справі №758/13570/17, її позовні вимоги задоволені.

У лютому 2018 року, як вказано у позовній заяві, позивач звернулась до органу Пенсійного фонду України з заявою, в якій зазначила банківські реквізити, на які просила перераховувати пенсію, але відповідачем відмовлено у перерахуванні пенсії на вказані реквізити та зазначено, що з відповідною заявою слід звернутись особисто позивачу.

У зв`язку з чим повторно позивач звернулась до відповідача з аналогічною заявою у січні 2020 року. На вказану заяву їй була надана аналогічна відповідь, як і в лютому 2018 року.

Тобто, про порушення свого права, зокрема, в частині невиплати пенсії на банківський рахунок, реквізити якого позивач зазначала у своїй заяві, остання дізналась ще у лютому 2018 року, а з даною позовною заявою звернулась до адміністративного суду лише 07 квітня 2020 року, тобто, з пропуском шестимісячного строку звернення.

Проте, в порушення вимог частини 6 статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України, позивачем не додано до позову заяви про поновлення строку звернення до суду разом з доказами поважності його пропуску.

Крім того, суд вважає за необхідне зазначити, що у випадку пропуску строку звернення до суду підставами для його поновлення та розгляду справи є лише наявність поважних причин, тобто, обставин, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами.

В контексті наведеного слід зазначити, що дотримання строків звернення до адміністративного суду є однією з умов дисциплінування учасників цих відносин у випадку, якщо вони стали спірними, а також однією із гарантій дотримання у суспільних відносинах принципу правової визначеності, як складової принципу верховенства права. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними та після завершення таких строків, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

При цьому, положення "повинна" слід тлумачити як неможливість незнання, припущення про високу вірогідність дізнатися. Зокрема, особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав якщо: особа знала про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і не було перешкод для того, щоб дізнатися про те, яке прийнято рішення або вчинені дії. Незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися, не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.

У справах "Стаббігс та інші проти Великобританії" та "Девеер проти Бельгії" Європейський суд дійшов висновку, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав.

Крім того, Європейський суд з прав людини у рішенні від 28 березня 2006 року у справі "Мельник проти України" зазначив, що правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності.

Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначає про те, що процесуальні строки (строки позовної давності) є обов`язковими для дотримання. Правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані (рішення Європейського суду у справі "Перез де Рада Каванілес проти Іспанії" від 28 жовтня 1998 року, заява № 28090/95, пункт 45).

Більш того, суд зауважує, що повторне звернення позивача майже через 2 роки до відповідача з аналогічною заявою щодо перерахування пенсії на банківський рахунок не перериває та не зупиняє строків, встановлених для звернення до суду.

Також, у відповідності до пункту 11 частини 5 статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України в позовній заяві зазначаються власне письмове підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Проте, позивачем не зазначені такі відомості в поданій до суду позовній заяві.

Також, згідно частини 3 статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України до позовної заяви додається документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

В порушення вказаних вимог Кодексу адміністративного судочинства України, позивачем не надано до позовної заяви документа про сплату судового збору за звернення до адміністративного суду з позовними вимогами немайнового характеру про зобов`язання вчинити певні дії.

При цьому, позивач посилається на те, що її позовні вимоги про визнання неправомірними рішення про відмову у виплаті пенсії на банківській рахунок є вимогою немайнового характеру, заявленою як передумова для вимоги зобов`язати виплатити пенсію, тому не підлягає сплаті судовий збір.

Суд звертає увагу, що чинним Законом України «Про судовий збір», зокрема, положеннями статті 5 цього Закону встановлені пільги для сплати судового збору певній категорії осіб за звернення до адміністративного суду за захистом своїх прав, а статтею 8 Закону визначені випадки, коли позивача може бути звільнено від сплати судового збору, або зменшено, відстрочено чи розстрочено його сплату.

Проте, ані Законом України «Про судовий збір», ані Кодексом адміністративного судочинства України, ані будь-яким іншим нормативно-правовим актом не передбачено пільг для сплати судового збору у разі заявлення позивачем похідних одна від одної позовних вимог, незважаючи на те, який саме характер (майновий чи не майновий) містить позовна заява.

Так, відповідно до підпункту 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством.

Відповідно до частини 1 статті 6 Закону України «Про судовий збір» судовий збір перераховується у безготівковій або готівковій формі.

Частиною 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір» встановлено, що за подання до адміністративного суду адміністративного позову немайнового характеру, який подано фізичною особою ставка судового збору становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Статтею 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2020 рік» установлено у 2020 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі для працездатних осіб з 1 січня 2020 року - 2102,00 гривень.

З урахуванням викладених вище обставин та наведених положень законодавства, ставка судового збору за звернення позивача до суду з позовною вимогою немайнового характеру про скасування наказу та зобов`язання видати інший наказ становить 840,80 грн.

Відповідно до частини 1 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Вказані недоліки, з урахуванням положень статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України, можуть бути усунені, у десятиденний строк з дня вручення даної ухвали для усунення недоліків шляхом подання до суду:

- належним чином оформленої позовної заяви відповідно до вимог статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України разом з її копією відповідно до кількості учасників справи;

- заяви про поновлення строку для звернення до суду з позовною заявою, в якій зазначити інші підстави, з яких позивач просить визнати їх поважними, разом з доказами поважності причин його пропуску;

- оригіналу документу про сплату судового збору за звернення до суду з адміністративним позовом немайнового характеру у розмірі 840,80 грн на наступні платіжні реквізити: (отримувач коштів - УК у Печерському районі міста Києва, код отримувача (код ЄДРПОУ) - 38004897, рахунок отримувача - UA4026007, банк отримувача - Казначейство України (ЕАП), код банку отримувача (МФО) - 899998, код класифікації доходів бюджету - 22030101) або документів, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Керуючись статтями 122, 123, 160, 161, частиною 1, 2 статті 169, статтями 241-243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

1. Позовну заяву ОСОБА_2 залишити без руху.

2. Встановити позивачу десятиденний строк з дня вручення даної ухвали для усунення недоліків.

3. Повідомити сторін, що у відповідності до пункту 3 розділу VI "Прикінцеві положення" Кодексу адміністративного судочинства України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, строки, визначені статтями 47, 79, 80, 114, 122, 162, 163, 164, 165, 169, 177, 193, 261, 295, 304, 309, 329, 338, 342, 363 цього Кодексу, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, подання доказів, витребування доказів, забезпечення доказів, а також строки звернення до адміністративного суду, подання відзиву та відповіді на відзив, заперечення, пояснень третьої особи щодо позову або відзиву, залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви, пред`явлення зустрічного позову, розгляду адміністративної справи, апеляційного оскарження, розгляду апеляційної скарги, касаційного оскарження, розгляду касаційної скарги, подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами продовжуються на строк дії такого карантину.

4. Попередити позивача про те, що у випадку неусунення недоліків позовної заяви позовна заява буде повернута йому відповідно до пункту 1 частини 4 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України.

5. Копію ухвали невідкладно надіслати особі, що звернулась із позовною заявою.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя Н.В. Клочкова