Справа № 199/8826/19(2-а/199/216/19)
Суддя: Прокопчук Т.С.
Дата ухвалення: 2020-04-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
06 квітня 2020 року м. Дніпросправа № 199/8826/19(2-а/199/216/19)
Третій апеляційний адміністративний суд
у складі колегії суддів: головуючого - судді Прокопчук Т.С. (доповідач),
суддів: Шлай А.В., Кругового О.О.,
перевіривши на відповідність нормам Кодексу адміністративного судочинства України матеріали апеляційної скарги Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради
на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 16 грудня 2019 року
по адміністративній справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпропетровської міської ради, Інспектора з паркування Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпропетровської міської ради Матвієнко Юрія Олеговича
про скасування постанови про адміністративне правопорушення, -
29 жовтня 2019 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська з адміністративним позовом до відповідачів Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпропетровської міської ради (далі по тексту - Інспекція з питань контролю за паркуванням ДМР), Інспектора з паркування Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпропетровської міської ради Матвієнко Ю.О. (далі по тексту - Інспектор з паркування Інспекції з питань контролю за паркуванням ДМР Матвієнко Ю.О.) про скасування постанови про адміністративне правопорушення.
Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 16 грудня 2019 року адміністративний позов ОСОБА_1 до Інспекції з питань контролю за паркуванням ДМР, Інспектора з паркування Інспекції з питань контролю за паркуванням ДМР Матвієнко Ю.О. про скасування постанови про адміністративне правопорушення задоволений.

Не погодившись рішення суду першої інстанції, 05 лютого 2020 року (відповідно до поштового штемпеля на конверті та відомостей інтернет-порталу Укрпошти, який забезпечує відстеження поштових відправлень за штрихкодовими ідентифікаторами /відправлення № 283/ апеляційна скарга Інспекції з питань контролю за паркуванням ДМР відправлена 31 січня 2020 року) відповідач Інспекція з питань контролю за паркуванням ДМР оскаржила його в апеляційному порядку.

Відповідно до частини 3 статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України, провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Перевіривши апеляційну скаргу на відповідність вимогам статті 286 Кодексу адміністративного судочинства України, було встановлено, що зазначену апеляційну скаргу було подано з порушенням вимог закону, що полягають в наступному.

Відповідно до матеріалів адміністративної справи, апеляційну скаргу було подано з пропуском процесуального строку на апеляційне оскарження, встановленого законом, в редакції чинній на момент ухвалення оскаржуваного судового рішення, тобто, після закінчення процесуальних строків апеляційного оскарження рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 16 грудня 2019 року.

Ухвалою судді Третього апеляційного адміністративного суду від 19 лютого 2020 року апеляційна скарга Інспекції з питань контролю за паркуванням ДМР на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 16 грудня 2019 року залишена без руху, у зв`язку з пропуском процесуального строку на апеляційне оскарження, встановленого законом, в редакції чинній на момент ухвалення оскаржуваного судового рішення, тобто, після закінчення процесуальних строків апеляційного оскарження рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 16 грудня 2019 року та скаржнику Інспекції з питань контролю за паркуванням ДМР надано строк на їх виправлення протягом десяти днів включно з моменту отримання копії рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 16 грудня 2019 року про залишення апеляційної скарги без руху, а саме: скаржнику Інспекції з питань контролю за паркуванням ДМР пропонувалось протягом десяти днів включно з моменту отримання копії ухвали судді Третього апеляційного адміністративного суду від 19 лютого 2020 року про залишення апеляційної скарги без руху надати суду апеляційної інстанції клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку апеляційного оскарження рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 16 грудня 2019 року із зазначенням поважних підстав для поновлення пропущеного процесуального строку апеляційного оскарження рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 16 грудня 2019 року з наданням відповідних доказів.

Як вбачається із матеріалів адміністративної справи, копія ухвали судді Третього апеляційного адміністративного суду від 19 лютого 2020 року про залишення апеляційної скарги без руху отримана уповноваженою особою скаржника Інспекції з питань контролю за паркуванням ДМР 20 березня 2020 року, про що свідчить поштове повідомлення в матеріалах адміністративної справи.

Отже, останнім днем усунення недоліків апеляційної скарги, відповідно, є 30 березня 2020 року включно.

Однак, станом на 30 березня 2020 року включно, з урахуванням поштового перебігу, ухвала судді Третього апеляційного адміністративного суду від 19 лютого 2020 року протягом десяти днів включно з моменту її отримання скаржником Інспекцією з питань контролю за паркуванням ДМР не виконана, зазначені недоліки протягом десяти днів включно з моменту її отримання не усунені.

Разом з тим, 27 березня 2020 року засобами електронного зв`язку, а також 30 березня 2020 року(відповідно до поштового штемпеля на конверті та відомостей інтернет-порталу Укрпошти, який забезпечує відстеження поштових відправлень за штрихкодовими ідентифікаторами /відправлення № 525/ клопотання Інспекції з питань контролю за паркуванням ДМР відправлено 26 березня 2020 року) від скаржника Інспекції з питань контролю за паркуванням ДМР на адресу Третього апеляційного адміністративного суду надійшло клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку на подання апеляційної скарги на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 16 грудня 2019 року.

Відповідно до наказів Третього апеляційного адміністративного суду № 51-КВЩ від 17 лютого 2020 року, № 76-КВЩ від 16 березня 2020 року, № 83-КВЩ, № 84-КВЩ, № 36-АГ від 18 березня 2020 року, в період часу з 02 березня 2020 року 03 квітня 2020 року включно суддя Прокопчук Т.С. перебувала у відпустці.

Вказане клопотання скаржника Інспекції з питань контролю за паркуванням ДМР передано судді 06 квітня 2020 року.

В обґрунтування зазначеного клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку на подання апеляційної скарги на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 16 грудня 2019 року, скаржник Інспекція з питань контролю за паркуванням ДМР повторно зазначає, що представник Інспекції з питань контролю за паркуванням ДМР не був присутній в судовому засіданні 16 грудня 2019 року при винесенні рішення судом першої інстанції. Стверджує, що копію оскаржуваного рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 16 грудня 2019 року отримав 22 січня 2020 року, надаючи в підтвердження зазначеного копію конверту та витяг з офіційного сайту «Укрпошта», раніше про рішення суду першої інстанції йому не було відомо. Вказує, що апеляційна скарга на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 16 грудня 2019 року подана ним протягом десятиденного строку з дня отримання копії рішення суду першої інстанції, посилаючись на статтю 295 Кодексу адміністративного судочинства України. Також, представник скаржника посилається на Рішення Європейського Суду з прав людини у справах «Domboo Beheer B.V. v. The Netherlands» від 27.10.1993 року та «Ankerl v. Switzerland» від 23.10.1996 року, які констатують принцип рівності сторін у процесі - у розумінні «справедливого балансу» між сторонами - вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представляти справу у таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони. У зв`язку з чим повторно просить суд апеляційної інстанції поновити Інспекції з питань контролю за паркуванням ДМР пропущений процесуальний строк на подання апеляційної скарги на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 16 грудня 2019 року.

Розглянувши повторне клопотання скаржника Інспекції з питань контролю за паркуванням ДМР про поновлення пропущеного процесуального строку на апеляційне оскарження рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 16 грудня 2019 року, а також вивчивши наведені у ньому доводи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про відсутність підстав для його задоволення через їх безпідставність та необґрунтованість, з огляду на наступні обставини.

Відмовляючи у задоволенні клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку на апеляційне оскарження, суд повинен в сукупності оцінити всі обставини справи, навести мотиви щодо поважності чи неповажності причин пропуску строків на апеляційне оскарження та зазначити з яких підстав подане скаржником клопотання не може бути задоволене.

Із матеріалів адміністративної справи вбачається, що 16 грудня 2019 року Амур-Нижньодніпровським районним судому м. Дніпропетровська у відкритому судовому засіданні винесено рішення.

Суд апеляційної інстанції не знаходить обґрунтованими доводи скаржника Інспекції з питань контролю за паркуванням ДМР, що апеляційна скарга подана в десятиденний строк з дня отримання копії рішення суду, як передбачено нормами статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, з огляду на наступне.

Повторно звертаємо увагу на тому, що, приписами частини 4 статті 286 Кодексу адміністративного судочинства України, законодавцем чітко визначено строки для подачі апеляційної скарги на судові рішення у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності, зокрема, протягом десяти днів з дня його проголошення.

Частина 2 статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, на яку посилається скаржник Інспекція з питань контролю за паркуванням ДМР в клопотанні про поновлення пропущеного процесуального строку на апеляційне оскарження не може братися судом апеляційної інстанції до уваги, оскільки вона регламентує загальні строки оскарження судових рішень та не розповсюджується конкретно на справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності.

Законодавець відокремив дану категорію справ, а саме: справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності, від загальних, чітко зазначивши особливості даного провадження, що стосується, в тому числі, і строків оскарження судових рішень, зокрема, протягом десяти днів з дня його проголошення.

Відповідно до приписів пункту 12 частини 1 статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України, у цьому Кодексі наведені нижче терміни вживаються в такому значенні: судове рішення рішення, постанов, ухвала суду будь-якої інстанції.

Суд апеляційної інстанції не може брати до уваги посилання скаржника Інспекції з питань контролю за паркуванням ДМР на частину 2 статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, з приводу того, що рішення суду ним оскаржено протягом десятиденного строку з дня отримання копії відповідного рішення, суду, оскільки строки оскарження судових рішень у справах даної категорії є спеціальними та, відповідно до статті 286 Кодексу адміністративного судочинства України, складають виключно днів з дня його проголошення.

З огляду на вказане, відповідно до частини 4 статті 286 Кодексу адміністративного судочинства України, останнім днем строку подання апеляційної скарги було 26 грудня 2019 року включно.

В той же час, апеляційна скарга Інспекції з питань контролю за паркуванням ДМР на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 16 грудня 2019 року до суду першої інстанції подана 31 січня 2020 року, про що свідчать поштовий штемпель на конверті та відомості інтернет-порталу Укрпошти, який забезпечує відстеження поштових відправлень за штрихкодовими ідентифікаторами /відправлення № 283/, тобто з тридцяти шести денним пропуском строку на апеляційне оскарження вказаного судового рішення.

Більш того, відповідно до дати, поставленої скаржником Інспекцією з питань контролю за паркуванням ДМР на апеляційній скарзі, апеляційна скарга Інспекції з питань контролю за паркуванням ДМР на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 16 грудня 2019 року навіть виготовлена 31 січня 2020 року, тобто, поза межами десятиденного строку, встановленого частиною 4 статті 286 Кодексу адміністративного судочинства України на подання апеляційної скарги на рішення суду.

Відповідно до частини першої статті 121 Кодексу адміністративного судочинства України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Приписами статті 286 Кодексу адміністративного судочинства України визначено порядок та строки апеляційного оскарження судових рішень у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності.

Вказаною статтею визначено події, з настаннням яких починається перебіг процесуального строку на апеляційне оскарження рішення суду.

Вирішуючи клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку на апеляційне оскарження судового рішення, суд зазначає, що відповідно до частини 2 статті 44 Кодексу адміністративного судочинства України, учасники справи зобов`язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Дотримання вимог вказаної норми процесуального права є обов`язком для всіх учасників адміністративного процесу.

Відповідно до частини першої статті 8 Кодексу адміністративного судочинства України, усі учасники судового процесу є рівними перед законом і судом.

Верховний Суд постановою від 03 квітня 2018 року у справі №804/7050/16 (адміністративне провадження №К/9901/41446/18) висловив наступну правову позицію:

Відповідно до статті 129 Конституції України передбачено, що однією із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Отже, поновлення відповідачу пропущеного процесуального строку на апеляційне оскарження рішення суду без достатніх підстав буде наданням йому переваги, чим, в свою чергу, буде порушено право позивача.

Слід повторно зауважити, що інститут строків у адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах та стимулює суд і учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Строки звернення до адміністративного суду з позовом обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Статтею 17 Закону України «Про виконавче провадження та застосування практики Європейського Суду з прав людини» визначено, що Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод і практика Європейського Суду з прав людини є джерелом права.

Відповідно до правових висновків Європейського Суду з прав людини, право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть зашкоджувати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (пункт 33 рішення у справі «Перетяка та Шереметьєв проти України» від 21.12.2010 року, заява №45783/05).

Норми, що регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (пункти 22-23 рішення у справі «Мельник проти України» від 28.03.2006 року, заява №23436/03).

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 19.06.2001 року у справі «Креуз проти Польщі» «право на суд» не є абсолютним, воно може обмежуватися державою різноманітними засобами.

З метою виконання процесуального обов`язку дотримання вимог процесуального закону стосовно форми і змісту апеляційної скарги, в тому числі щодо оплати судового збору, особа, яка має намір подати апеляційну скаргу, повинна вчиняти усі можливі та залежні від неї дії для цього.

Кодексом адміністративного судочинства України дотримання скаржником процесуального строку подачі апеляційної скарги визначено обов`язковою умовою при вирішенні питання про відкриття апеляційного провадження. Поновлення судом пропущеного процесуального строку можливо лише за наявності обставин, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що оскаржує судове рішення, пов`язані з дійсними істотними перешкодами та труднощами для своєчасного вчинення передбачених Кодексом адміністративного судочинства дій.

Наголошуємо на тому, що відповідно до частини 4 статті 286 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційні скарги на судові рішення у справах, визначених цією статтею, можуть бути подані лише протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суд апеляційної інстанції не знаходить обґрунтованими доводи скаржника Інспекції з питань контролю за паркуванням ДМР оскільки на думку суду, внутрішня організація роботи щодо підготовки апеляційної скарги (належна або неналежна) не може вважатись поважною причиною пропуску процесуального строку апеляційного оскарження та, відповідно, не є доказом того, що представник скаржника з об`єктивних причин був позбавлений можливості подати апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції протягом десяти днів з дня його проголошення, а навпаки, свідчить про неналежну організацію роботи на підприємстві, безвідповідальність працівників та відсутність вимогливості і контролю за підлеглими з боку адміністрації.

Повторно зазначаємо, що скаржником Інспекцією з питань контролю за паркуванням ДМР не вжиті заходи щодо притягнення до відповідальності винних осіб, що ставить під сумнів обставини, викладені в апеляційній скарзі скаржника Інспекції з питань контролю за паркуванням ДМР.

Також, суд апеляційної інстанції наголошує на тому, що посилання скаржника на окремі фрагменти рішення Європейського суду з прав людини у даному спорі є необґрунтованими, оскільки правові позиції вказаних рішень покликані захищати інтереси особи та забезпечити їй належний захист від протиправних дій чи бездіяльності з боку держави та державних органів, уповноважених на виконання її функцій. При цьому державний орган та держава в цілому не вправі використовувати юридичні механізми захисту прав, визначені Конвенцією та правовими позиціями Європейського суду з прав людини для задоволення власних інтересів, оскільки це прямо суперечить меті та завданню самої Конвенції та може призвести до зловживання домінуючим становищем, як суб`єкта владних повноважень, у адміністративних правовідносинах. Аналогічний висновок викладено в ухвалі Верховного Суду від 13.04.2020 року у справі 280/637/19.

Інших підстав для поновлення пропущеного процесуального строку апеляційного оскарження скаржником повторно не зазначено.

При цьому, повторно наголошуємо на тому, що жодних належних та допустимих доказів неможливості подання апеляційної скарги у встановлений законом процесуальний строк, представником скаржника Інспекції з питань контролю за паркуванням ДМР суду апеляційної інстанції не надано.

Таким чином, станом на 30 березня 2020 року включно (останній день усунення недоліків апеляційної скарги), з урахуванням поштового перебігу, скаржником Інспекцією з питань контролю за паркуванням ДМР не виконано вимоги ухвали судді Третього апеляційного адміністративного суду від 19 лютого 2020 року, недоліки апеляційної скарги не усунуто.

Враховуючи наявність вказаних недоліків апеляційної скарги, зокрема, що апеляційна скарга подана з тридцяти шести денним пропуском строку на апеляційне оскарження, а клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку апеляційного оскарження рішення суду першої інстанції ставилося із зазначенням підстав, визнаних судом апеляційної інстанції неповажними через відсутністю жодних належних та допустимих доказів неможливості подання апеляційної скарги у встановлений законом процесуальний строк, у межах встановленого судом апеляційної інстанції строку, а також станом на 30 березня 2020 року включно, з урахуванням поштового перебігу, дана адміністративна справа не може бути розглянута Третім апеляційним адміністративним судом.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 299 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.

Зважаючи на те, що апеляційна скарга Інспекції з питань контролю за паркуванням ДМР на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 16 грудня 2019 року у даній адміністративній справі подана до суду з порушенням вимог частини 4 статті 286 Кодексу адміністративного судочинства, колегія суддів вважає, що у відкритті апеляційного провадження має бути відмовлено.

Керуючись статтями 299, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України суд, -

УХВАЛИВ:

Визнати неповажними наведені скаржником Інспекцією з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради підстави для поновлення пропущеного процесуального строку на апеляційне оскарження рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 16 грудня 2019 року.

У відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 16 грудня 2019 року по адміністративній справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпропетровської міської ради, Інспектора з паркування Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпропетровської міської ради Матвієнко Юрія Олеговича про скасування постанови про адміністративне правопорушення - відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Строки касаційного оскарження, з урахуванням пункту 3 Розділу IV «Прикінцеві Положення» Кодексу адміністративного судочинства України, в редакції Закону № 540-IX від 30.03.2020 року, продовжуються на строк дії карантину, пов`язаного із запобіганням поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19).

Головуючий - суддя Т.С. Прокопчук

суддя А.В. Шлай

суддя О.О. Круговий