Справа № 401/3440/19 (2-а/401/7/20)
Суддя: Круговий О.О.
Дата ухвалення: 2020-04-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

22 квітня 2020 року м. Дніпросправа № 401/3440/19 (2-а/401/7/20)

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Кругового О.О. (доповідач),

суддів: Малиш Н.І., Шлай А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції

на рішення Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 07.02.2020 (суддя суду першої інстанції Андріянова С.М.), прийняте в порядку спрощеного провадження в м. Світловодську, в адміністративній справі № 401/3440/19 (2-а/401/7/20) за позовом ОСОБА_1 до Інспектора Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області 4 батальйону 2 роти лейтенанта поліції Князєвої Ванди Миколаївни про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,-

ВСТАНОВИВ:

13.12.2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом в якому просив скасувати постанову серії ЕАК №1825055 від 04.12.2019 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі та закрити справу про адміністративне правопорушення.

Адміністративний позов обґрунтовано тим, що позивач 04.12.2019 близько 23:20 години рухався на службовому вантажному автомобілі DAF, із загальним напівпричепом ASKO, д.н.з. НОМЕР_1 по автомобільній дорозі М04 152 км Криничанського району Дніпропетровської області, де був зупинений працівниками поліції та в подальшому на підставі оскаржуваної постанови притягнутий до адміністративної відповідальності за керування транспортним засобом з причепом, який був переобладнаний без відповідного дозволу поліції, а саме причіп з бортового тентованого переобладнаний у платформу. Позивач заперечує проти вчинення ним адміністративного правопорушення та вказує, що 04.12.2019 перевозячи плити (великоваговий великогабаритний вантаж) на півпричепі зняв його борти, що дозволяється заводом-виробником, оскільки вони є змінними, а тому переобладнання транспортного засобу не здійснювалось. При цьому, позивач зазначає, що мав відповідні погодження державного агентства автомобільних доріг України та відділу безпеки дорожнього руху Управління патрульної поліції в Кіровоградській області щодо маршруту та транспортного засобу з причепом. Також, позивач вказує, що відповідачем під час розгляду справи про адміністративне правопорушення не складався акт перевірки технічного стану транспортного засобу та його обладнання, порушено розгляд справи, оскільки не роз`яснені права та строк і порядок оскарження постанови, не з`ясовані клопотання, місце народження правопорушника, не встановлено власника транспортного засобу. На думку позивача в його діях відсутній склад правопорушення, а вказана постанова підлягає скасуванню,

Рішенням Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 07.02.2020 адміністративний позов задоволено: скасовано постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАК №1825055 від 04.12.2019 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 121 КУпАП. Закрито справу про адміністративне правопорушення.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції Департамент патрульної поліції звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом вимог норм матеріального та процесуального права просить оскаржуване рішення суду скасувати та прийняти нову постанову про відмову в задоволенні позовних вимог.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що суд першої інстанції необґрунтовано відмовив Департаменту патрульної поліції в участі в справі третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору. На переконання заявника апеляційної скарги, суд першої інстанції не проаналізував належним чином та не дослідив достеменно наявність скоєння позивачем правопорушення, яке мало місце, а всупереч цьому прийняв пояснення позивача як доказ, який має більш вагоме значення, що є неприпустимим в розумінні добросовісного та розсудливого розгляду справи. Департамент зазначає, що позивачем не спростований факт вчинення адміністративного правопорушення, натомість відповідачем доведено правомірність притягнення до адміністративної відповідальності, що підтверджується постановою та безпосереднім спостереженням поліцейського. Також, заявник зазначає, що під час розгляду справи суд першої інстанції не встановив в повній мірі обставини справи, не надав належної правової оцінки поясненням сторін та матеріалам справи, внаслідок чого прийняв незаконне та необґрунтоване рішення.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного судового рішення норм матеріального та процесуального права, суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню за наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 04.12.2019 відповідачем у відношенні позивача складено постанову серії ЕАК №1825055 по справі про адміністративне правопорушення, якою на позивача накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 грн. за правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 121 КУпАП.

Відповідно до зазначеної постанови, 04 грудня 2019 року о 23:20 год. водій ОСОБА_1 на 152 км керував транспортним засобом із напівпричепом Аsko д.н.з. НОМЕР_1 , що був переобладнаний без відповідного дозволу поліції, а саме причіп переобладнаний на платформу, а в реєстраційному документі зазначено бортовий тентований, чим порушив п. 31.3.а ПДР.

Не погодившись з вказаною постановою позивач звернувся до суду з адміністративним позовом у цій справі.

Вирішуючи спір між сторонами та задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не доведено належними та допустимими доказами факту вчинення позивачем адміністративного правопорушення, вказаного в оскаржуваній постанові.

Суд апеляційної інстанції погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

Згідно з п. 31.3 (а) ПДР України забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством у разі їх виготовлення або переобладнання з порушенням вимог стандартів, правил і нормативів, що стосуються безпеки дорожнього руху.

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 3, 4 ст. 32 Закону України «Про дорожній рух» переобладнання транспортних засобів, тобто зміна типу або марки (моделі), призначення чи параметрів конструкції транспортних засобів, що перебувають в експлуатації, шляхом установки кабіни, кузова чи їх деталей, спеціального обладнання і номерних агрегатів, не передбачених нормативно-технічною документацією на даний транспортний засіб, повинно відповідати правилам, нормативам і стандартам України. Не дозволяється без погодження з виробниками транспортних засобів та їх складових частин або іншої спеціально уповноваженої на це Кабінетом Міністрів України організації переобладнання, що призводить до зміни повної маси та її розподілу по осях, розміщення центру ваги, типу двигуна, його ваги і потужності, колісної бази чи колісної формули, системи гальмового і рульового керування та трансмісії.

Відповідальність за ч.1 ст.121 КУпАП настає у разі керування водієм транспортним засобом, що має несправності системи гальмового або рульового керування, тягово-зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів.

Як передбачено ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зі ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

В свою чергу, наявність чи відсутність адміністративного правопорушення встановлюється уповноваженою особою на підставі доказів, перелік яких визначений ст. 251 КУпАП.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що матеріали справи не містять жодних доказів на підтвердження факту вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КУпАП.

Зокрема, до матеріалів справи не долучено відеофіксації з місця події, що свідчила б про керування позивачем транспортним засобом із причепом, який переобладнаний без відповідного дозволу поліції.

Ч. 2 ст. 77 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідачем не було надано до суду жодних доказів, в розумінні ст. ст. 73-76 КАС України, які б підтверджували факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, а саме керування позивачем транспортним засобом із причепом, який переобладнаний без відповідного дозволу поліції.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що працівники патрульної поліції наділені повноваженнями щодо фіксування події адміністративного правопорушення, мають відповідні технічні засоби та спеціальні знання, відтак, враховуючи те, що відповідач мав можливість для формування доказової бази щодо правопорушення, яке описане в оскаржуваній постанові, однак не надав ні до суду першої інстанції, ні до суду апеляційної інстанції належних та допустимих доказів факту вчинення позивачем адміністративного правопорушення, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про достатність підстав для задоволення позовних вимог.

Крім того, суд апеляційної інстанції зазначає, що оскаржувана постанова містить недолік свого змісту, а саме в ній не зазначено конкретного місця вчинення адміністративного правопорушення, а вказано лише « 152 км», що виключає законність притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Разом з цим, суд апеляційної інстанції вважає необґрунтованим посилання суду першої інстанції на необхідність складення відповідачем акту перевірки технічного стану транспортного засобу на виконання вимог п. 3 р. 1 Порядку здійснення контролю за технічним станом колісних транспортних засобів під час їх експлуатації, затвердженого наказом МВС України №354 від 13.10.2008, оскільки цей Порядок регламентує процедуру та порядок проведення транспортних засобі на їх технічну відповідність між періодичними оглядами, а чинне законодавство не передбачає такої умови для притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 121 КУпАП щодо порушення п. 31.3.а ПДР України «як складення акту перевірки технічного стану транспортного засобу». Водночас, суд апеляційної інстанції вказує, що застосування вказаної норми судом першої інстанції впливу на законність та обґрунтованість прийнятого ним рішення не мало.

Стосовно доводів заявника апеляційної скарги, що судом не встановлено доказів на спростування факту вчинення позивачем адміністративного правопорушення, суд апеляційної інстанції зазначає, що тягар доказування у даній справі покладено саме на відповідача як суб`єкта владних повноважень в силу ст. 77 КАС України, в тому числі й обставини вчинення адміністративного правопорушення.

Також, суд апеляційної інстанції відхиляє заперечення Департаменту патрульної поліції з приводу незалучення судом першої інстанції Департаменту до участі у справі в якості третьої особи, як необґрунтовані, оскільки в цій справі предметом оскарження виступає постанова про накладення адміністративного стягнення на позивача, результат розгляду даної справи безпосередньо впливає на права та обов`язки позивача у справі, та не має прямого впливу на права і обов`язки заявника апеляційної скарги - Департаменту патрульної поліції, відтак суд першої інстанції не був зобов`язаний самостійно залучати Департамент до участі у справі в якості третьої особи в обов`язковому порядку. Крім того, участь у справі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору за власною ініціативою відповідно до ч. 4 ст. 49 КАС України реалізується шляхом подання третьою особою заяви про вступ у справу на стороні позивача або відповідача, про що зазначалося судом першої інстанції.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, таким, що прийняте у відповідності до норм матеріального права та згідно норм процесуального законодавства, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстави для зміни або скасування рішення суду відсутні.

Керуючись ст. 243, ст. 286, ст. 308, ст. 310, ст. 316, ст. 321 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції залишити без задоволення.

Рішення Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 07.02.2020 в адміністративній справі №401/3440/19 (2-а/401/7/20) залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає відповідно до ч. 3 ст. 272 КАС України.

Головуючий - суддя О.О. Круговий

суддя Н.І. Малиш

суддя А.В. Шлай