Справа № 300/700/20
Суддя: Остап'юк С.В.
Дата ухвалення: 2020-04-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"22" квітня 2020 р. справа № 300/700/20
м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Остап`юка С.В., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Дорошкевич Віри Леонідівни про визнання протиправними та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження та постанови про арешт коштів боржника у виконавчому провадженні за № 61614168, -
30.03.2020 ОСОБА_1 (далі позивач) звернулася в суд з адміністративним позовом до Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Дорошкевич Віри Леонідівни (далі відповідач) про визнання протиправними та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження та постанови про арешт коштів боржника у виконавчому провадженні за № 61614168.
Суд, 01.04.2020 відкрив провадження в адміністративній справі за вказаним позовом, а справу призначив до судового розгляду на 09.04.2020. У зв`язку з неявкою учасників справ судовий розгляд справи відкладено 22.04.2020.
22.04.2020 учасники справи в судове засідання не з`явилися, відповідно до частини 4 статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, розгляд справи відповідно до частини 9 статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України вирішено здійснювати у письмовому провадження за наявними матеріалами справи.
Позивач заявлені позовні вимоги щодо предмета спору обґрунтовує тим, що відповідач протиправно, в порушенні норм Закону України «Про виконавче провадження» відкрив виконавче провадження з примусового виконання виконавчого напису нотаріуса за фактичним місцем реєстрації та проживання боржника, яке знаходиться поза межами виконавчого округу відповідача та не належить до його територіального округу. Вважає оскаржувані постанови про відкриття виконавчого провадження та про арешт коштів боржника у виконавчому провадженні за № 61614168 протиправними та такими, що підлягають скасуванню.
Відповідач направив відзив на позовну заяву із запереченнями щодо наведених позивачем обставин та правових підстав позову, з якими відповідач не погоджуються, із посиланням на відповідні норми права та твердження, просив в задоволенні позову відмовити на тій підставі, що виконавче провадження з примусового виконання виконавчого напису за № 3843 від 14.03.2020 відкрито за місцем проживання божника, яке вказано стягувачем у заяві про прийняття виконавчого документа до виконання та у самому виконавчому документі, тобто виконавчий документ прийнято до виконання, місце виконання якого знаходиться у межах міста Києва, у якому розташований його виконавчий округ. Законом України «Про виконавче провадження» не перебачено проведення виконавчих дій, спрямованих на перевірку будь-якої інформації стосовно боржника до відкриття виконавчого провадження. Постановою про накладення арешту коштів боржника визначено банківським установам порядок її виконання з урахуванням обмежень, а рахунок на який накладено арешт не відноситься до рахунків із спеціальним режимом використання або звернення стягнення на які заборонено. Вважає оскаржувані постанови правомірними.
Суд, розглянувши матеріали адміністративної справи та витребуване виконавче провадження за № 61614168, дослідивши докази і письмові пояснення, викладених у заявах по суті справи, встановив наступне.
25.08.2018 між Товариством з обмеженою відповідальністю «СС ЛОУН» та ОСОБА_1 укладено договір надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту за № 351414-А, в якому зазначено адресу реєстрації позивача: АДРЕСА_1 .
14.03.2020 приватним нотаріусом Колейчиком Володимиром Вікторовичем вчинено виконавчий напис, зареєстрованим за № 3842, про звернення стягнення заборгованості з ОСОБА_1 , яка є боржником за кредитним договором за № 351414-А від 25.08.2018, укладеним з ТзОВ «СС СЛОУН», правонаступником усіх прав та обов`язків якого, на підставі договору відступлення прав вимоги за кредитними договорами за № 40071779-9 від 27.02.2019, є ТзОВ «Фінфорс».
20.03.2020 ТзОВ «Фінфорс» звернулося до Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Дорошкевич Віри Леонідівни із заявою про відкриття виконавчого провадження за місцем проживання (перебування) боржника з примусового виконання вказаного виконавчого напису про стягнення з боржника коштів в розмірі 10 259, 50 гривень та накладення арешту на все рухоме майно, грошові кошти на банківських рахунках боржника в межах суми заборгованості.
23.03.2020 Приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Дорошкевич Вірою Леонідівною винесено постанову про відкриття виконавчого провадження за ВП № 61614168 з виконання вказаного виконавчого напису, та постанову про арешт коштів боржника.
Виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі рішення) сукупність дій визначених у Законі України «Про виконавче провадження» органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Частиною 1 статті 5 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".
Відповідно до частини 2 статті 5 Закону України «Про виконавче провадження» приватний виконавець здійснює примусове виконання рішень, передбачених статтею 3 цього Закону.
Згідно з пунктом 3 частини 1 статті 3 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі написи нотаріусів підлягають примусовому виконанню.
Стаття 24 Закону України «Про виконавче провадження» визначає місце виконання рішень, зокрема приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника фізичної особи, за місцезнаходженням боржника юридичної особи або за місцезнаходженням майна боржника. Виконавчі дії у виконавчих провадженнях, відкритих приватним виконавцем у виконавчому окрузі, можуть вчинятися ним на всій території України (частина 2).
Виконавець має право вчиняти виконавчі дії щодо звернення стягнення на доходи боржника, виявлення та звернення стягнення на кошти, що перебувають на рахунках боржника у банках чи інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах у депозитарних установах на території, на яку поширюється юрисдикція України (частина 4).
Частиною 5 статті 24 даного Закону встановлено, що у разі необхідності проведення перевірки інформації про наявність боржника чи його майна або про місце роботи на території, на яку не поширюється компетенція державного виконавця, державний виконавець доручає проведення перевірки або здійснення опису та арешту майна відповідному органу державної виконавчої служби.
Порядок надання доручень, підстави та порядок вчинення виконавчих дій на території, на яку поширюється компетенція іншого органу державної виконавчої служби, передачі виконавчих проваджень від одного органу державної виконавчої служби до іншого, від одного державного виконавця до іншого визначаються Міністерством юстиції України.
Для проведення перевірки інформації про наявність боржника чи його майна або про місце роботи в іншому виконавчому окрузі приватний виконавець має право вчиняти такі дії самостійно або залучати іншого приватного виконавця на підставі договору про уповноваження на вчинення окремих виконавчих дій, типова форма якого затверджується Міністерством юстиції України.
Згідно з статтею 25 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» виконавчим округом є територія Автономної Республіки Крим, області, міста Києва чи Севастополя (частина 1).
Приватний виконавець має право приймати до виконання виконавчі документи, місце виконання яких відповідно до Закону України "Про виконавче провадження" знаходиться у межах Автономної Республіки Крим, області або міста Києва чи Севастополя, у яких розташований його виконавчий округ (частина 2).
Виконавчі дії у виконавчих провадженнях, відкритих приватним виконавцем у виконавчому окрузі, можуть вчинятися ним на всій території України (частина 6).
Стаття 26 Закону України «Про виконавче провадження» визначає початок примусового виконання рішення, частина перша якої встановлює, що виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення.
У заяві про примусове виконання рішення стягувач має право зазначити відомості, що ідентифікують боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення (рахунок боржника, місце роботи чи отримання ним інших доходів, конкретне майно боржника та його місцезнаходження тощо), рахунки в банківських установах для отримання ним коштів, стягнутих з боржника, а також зазначає суму, яка частково сплачена боржником за виконавчим документом, за наявності часткової сплати (частина 3).
Виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей (частина 5).
У разі якщо в заяві стягувача зазначено рахунки боржника у банках, інших фінансових установах, виконавець негайно після відкриття виконавчого провадження накладає арешт на кошти боржника. У разі якщо в заяві стягувача зазначено конкретне майно боржника, виконавець негайно після відкриття виконавчого провадження перевіряє в електронних державних базах даних та реєстрах наявність права власності або іншого майнового права боржника на таке майно та накладає на нього арешт. На інше майно боржника виконавець накладає арешт в порядку, визначеному статтею 56 цього Закону (частина 7).
Відповідно до абзацу 1 частини 2 статті 48 Закону України «Про виконавче провадження» стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах.
Враховуючи аналіз вказаних норм права, суд зазначає, що приватний виконавець, в даних правовідносинах, приймає до виконання виконавчі документи у двох випадках: за місцем проживання, перебування боржника фізичної особи, або за місцезнаходженням майна боржника. Виконавець має право вчиняти виконавчі дії щодо звернення стягнення на доходи боржника, виявлення та звернення стягнення на кошти, що перебувають на рахунках боржника у банках чи інших фінансових установах. Виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення, у які стягувач має право зазначити відомості, що ідентифікують боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення (рахунок боржника, місце роботи чи отримання ним інших доходів, конкретне майно боржника та його місцезнаходження тощо). У разі якщо в заяві стягувача зазначено рахунки боржника у банках, інших фінансових установах, виконавець негайно після відкриття виконавчого провадження накладає арешт на кошти боржника. Стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах.
Визначальною ознакою для забезпечення реального виконання виконавчого документу є накладення арешту на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах, а не накладення арешту на рахунки боржника у банках та інших фінансових установах. Наявність у боржника банківських рахунків не свідчить про наявність у боржника майна у такому банку та не є таким майном.
Наявність лише самого рахунку в банку, за відсутності на ньому коштів не породжує цивільні права та обов`язки. Банківський рахунок не є власністю громадянина та призначений для зберігання грошових коштів і здійснення розрахунково-касових операцій. Майном, на яке може бути звернено стягнення є, зокрема, кошти, а не рахунки у банку. Наявність у боржника банківських рахунків не свідчить про наявність у боржника майна у такому банку та не є таким майном.
Згідно матеріалів виконавчого провадження за №61614168, наданих відповідачем, на момент прийняття відповідачем оскаржуваних постанов, він не встановив наявності у позивача коштів на рахунках у банках та інших фінансових установах, а відповідач не довів наявності факту перевірки вказаної обставини.
Суд, встановлюючи обставини щодо місця виконання вказаного виконавчого напису нотаріуса на належність його виконання відповідним виконавчим округом та обставини фактичного місця реєстрації та проживання позивача як боржника у вказаному виконавчому провадженні, зазначає наступне.
Статтею 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» визначено, що місце перебування адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік.
Місце проживання житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає, а також спеціалізовані соціальні установи, заклади соціального обслуговування та соціального захисту, військові частини.
Документи, до яких вносяться відомості про місце проживання, паспорт громадянина України, тимчасове посвідчення громадянина України, посвідка на постійне проживання, посвідка на тимчасове проживання, посвідчення біженця, посвідчення особи, яка потребує додаткового захисту, посвідчення особи, якій надано тимчасовий захист.
Згідно паспорта громадянина України серії НОМЕР_1 , виданого 23.11.2002 Івано-Франківським МВ УМВС в Івано-Франківській області, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 .
Така адреса місця проживання, також, вказана у договорі надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту за № 351414-А від 25.08.2018, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «СС ЛОУН» та ОСОБА_1 .
Обставин зазначення у виконавчому написі нотаріуса за № 3842 від 14.03.2020 адреси місця проживання позивача за адресою: АДРЕСА_2 , суд не встановив.
Таким чином, суд встановив, що адресою місця проживання позивача є: АДРЕСА_1 .
Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
При цьому, пунктом 10 частини 4 статті 4 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо виконавчий документ пред`явлено не за місцем виконання або не за підвідомчістю, тобто саме на виконавця покладено обов`язок встановити чи пред`явлена виконавчий документ за належним місцем виконання, відповідно до частини 1 статті 24 Закону України «Про виконавче провадження».
Як наслідок, суд встановив, що місце проживання позивача не відноситься до виконавчого округу міста Києва, на території якого відповідач здійснює діяльність, а виконавчий напис приватного нотаріуса Колейчика Володимира Вікторовича, вчиненого 14.03.2020, зареєстрованого за № 3842, прийнято до виконання відповідачем у виконавчому провадженні № 61614168 не за місцем проживання/перебування боржника ОСОБА_1 .
За таких обставин, оскаржувана постанова про відкриття виконавчого провадження № 61614168 від 23.03.2020, є протиправною та підлягає скасуванню.
Оскільки, постанова про арешт коштів боржника та інші процесуальні документи у виконавчому провадженні виноситься за наслідками відкриття виконавчого провадження, а судом визнано протиправною та такою, що підлягає скасуванню постанова про відкриття виконавчого провадження № 61614168 від 23.03.2020, то відповідно відсутні підстави для арешту коштів боржника та винесення інших процесуальних документів, відтак постанова відповідача про арешт коштів боржника за № 61614168 від 23.03.2020, є протиправною та підлягає скасуванню.
За таких обставин, суд, враховуючи заявлені позовні вимоги, робить висновок про їх обґрунтованість, а тому адміністративний позов підлягає задоволенню.
Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 241-246, 271, 272, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ВИРІШИВ:
Визнати протиправною та скасувати постанову Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Дорошкевич Віри Леонідівни про відкриття виконавчого провадження за ВП №61614168 від 23.03.2020.
Визнати протиправною та скасувати постанову Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Дорошкевич Віри Леонідівни про арешт коштів боржрника за ВП №61614168 від 23.03.2020.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку. Відповідно до статтей 272, 287, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції або через Івано-Франківський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строк апеляційного оскарження продовжуються на строк дії такого карантину.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження.

Суддя Остап`юк С.В.