Справа № 580/229/20
Суддя: А.М. Бабич
Дата ухвалення: 2020-04-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2020 року справа № 580/229/20

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд одноособово у складі головуючого судді Бабич А.М., розглянувши у порядку загального позовного провадження в письмовому провадженні в залі суду адміністративну справу за позовом Всеукраїнської громадської організації "ФІНАНСОВА ГРАМОТА УКРАЇНИ" до Виконавчого комітету Уманської міської ради про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії,

УСТАНОВИВ:

16.01.2020 у Черкаський окружний адміністративний суд надійшов позов Всеукраїнської громадської організації "ФІНАНСОВА ГРАМОТА УКРАЇНИ" (04213, м.Київ, вул.Прирічна, буд.19, кв.226; ) (далі - позивач) до Виконавчого комітету Уманської міської ради (20300, Черкаська обл., м. Умань, пл.Соборності, буд.1; ) (далі - відповідач) про:

визнання протиправною бездіяльності щодо невиконання вимог розпорядження КМУ від 20.07.1998 №604-р «Про додаткові заходи щодо збереження місць давніх поховань у населених пунктах України» відносно території старої частини Міщанського кладовища;

зобов`язання відповідача виконати вимоги вказаного розпорядження КМУ.

В обґрунтування позову зазначено, що вищевказане кладовище (Польське католицьке кладовище), яке знаходиться на території Уманської міської ради, перебуває у занедбаному стані, є притулком для асоціальних елементів. Польські надгробки, що належать до культурної спадщини України, знищуються. Відповідач, не зважаючи на вимоги чинного законодавства, не виконує свої обов`язки щодо його утримання, що може призвести до знищення культурної спадщини. Порушення прав позивач обґрунтовує порушенням культурних інтересів його окремих членів, які мають польське коріння та "Картку Поляка ".

21.01.2020 суд ухвалою відкрив провадження у справі, вирішив її розглянути правилами загального позовного провадження, надав відповідачу строк 10 днів для надання відзиву та доказів. Згідно з даними рекомендованих повідомлень вказану ухвалу позивач отримав 30.01.2020, відповідач 24.01.2020.

05.02.2020 відповідач надав суду відзив, в якому просив у задоволенні позову відмовити. Стверджує, що діяльність позивача не поширюється на правовідносини в сфері охорони культурної спадщини, що виникли з метою збереження, використання об`єктів культурної спадщини, збереження кладовищ стародавніх чи існуючих. Акцентує увагу на відсутності доказів існування польського католицького кладовища м.Умань на кладовищі вул.Успенській. Наполягає на відсутності доказів порушення прав позивача чи його охоронюваних законом інтересів з боку відповідача. Стверджує, що щороку Відділ житлово-комунального господарства Уманської міської ради укладає договір щодо надання послуг з обслуговування кладовищ. Крім того жодні будівельні роботи на території старої частини Міщанського кладовища не проводяться.

04.03.2020 позивач надав суду відповідь на відзив. У ній стверджує, що польське католицьке кладовище м.Умань (Міщанське кладовище біля церкви на Міщанці) перебуває у жахливому стані, відсутнє упорядкування території. Крім того відповідна територія стала притулком для бомжів, наркоманів. Польські надгробки знищуються. Водночас чинне законодавство відносить повноваження щодо забезпечення охорони, планування та впорядкування територій місць поховання, охорони культурної спадщини саме на виконавчі органи місцевого самоврядування. Відповідач не надав жодного акту виконаних робіт за 2017-2019роки. Щодо підстав для звернення з позовом просить врахувати, що одним із статутних завдань позивача є підтримання українсько-польських дружніх відносин, а окремі його члени є поляками. Щодо права на звернення до суду акцентує увагу на постанову Верховного Суду від 23.01.2020 у справі №2-а/7780/11.

Під час підготовчого провадження суд задовольнив клопотання сторін щодо долучення відзиву відповідача, відповіді на нього позивача, доказів, виклик свідка. Термін підготовчого провадження судом продовжено на 30 днів.

Розгляд справи розпочато у відкритому судовому засіданні та у подальшому здійснено перехід у письмове провадження.

Дослідивши докази, оцінивши доводи сторін, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог з огляду на таке.

Даними витягу з ЄДРПОУ підтверджується, що позивач зареєстрований як юридична особа - громадська організація.

26.11.2019 позивач звернувся до міського голови м.Умань Черкаської області Цебрія О.В. письмовою вимогою-претензією, якою довів до його відома про неналежний стан та відсутність упорядкування, пошкодження надгробків Польського католицького кладовища м.Умань (Міщанське кладовище біля церкви на Міщанці). У ній просив негайно провести заходи щодо приведення старовинного польського кладовища у належний стан.

Відповідач листом від 08.01.2020 повідомив, що вказане кладовище є недіючим, останні поховання в ньому відбувалися в 60-х роках минулого сторіччя. У зв`язку з обмеженим фінансовим ресурсом міського бюджету цільових призначень на нього не виділялося. Першочергові заходи з прибирання від сміття та розчистки території кладовища проводилися в рамках загальноміських акцій з благоустрою. При організації загальноміських весняних акцій 2020року з прибирання та благоустрою міста міська рада обов`язково передбачить засоби та сили для проведення значних обсягів робіт з проведення території старої частини Міщанського кладовища відповідно до вимог чинного законодавства.

Вважаючи, що відповідач не виконує повноважень у відповідній сфері, позивач звернувся в суд з викладеним вище позовом.

Відповідно до підп.2.2.4 п.2.2 ст.2 його Статуту, затвердженого в новій редакції згідно з протоколом від 16.08.2017 №1, завданням позивача є розвиток міжнародних зв`язків з метою зміцнення професійних контактів, обміну професійним досвідом, міжнародного співробітництва та взаємної підтримки соціально вагомих проектів з неурядовими організаціями, в т.ч. українсько-польських відносинах. З метою виконання статутних завдань позивач відповідно до підп.2.3.7 п.2.3 ст.2 Статуту представляє та захищає свої інтереси та законні інтереси своїх членів та усіх споживачів у державних та громадських організаціях та судах.

Наданими до матеріалів справи засвідченими копіями особових карток і карток поляка: ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3 , - підтверджується, що в складі позивача наявні представники польського народу.

Відповідно до положень ч.ч.1-3 ст.5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист. Захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. До суду можуть звертатися в інтересах інших осіб органи та особи, яким законом надано таке право.

Зважаючи, що відповідач не заперечує фактичного існування кладовища, щодо якого виник спір, право на звернення вказаного позивача до суду обґрунтоване наявністю законного інтересу в сфері охорони культурної спадщини та зачіпає статутні завдання позивача, відновлення прав національних меншин. Тому доводи відповідача щодо відсутності права на звернення до суду не є обґрунтованими.

Суд врахував, що між Урядом України та Урядом Республіки Польща підписано 21.03.1994 Угоду, що набула чинності 29.08.1994, про збереження місць пам`яті і поховання жертв війни та політичних репресій (далі - Угода), якою Сторони керуватимуться при вирішенні будь-яких питань, пов`язаних з визначенням, реєстрацією, улаштуванням, збереженням та належним утриманням місць пам`яті і поховання жертв війни та політичних репресій, а також питань стосовно ексгумації тлінних останків та гідного їх пам`яті перепоховання.

Відповідно до ч.1 ст.1 Угоди кожна з Договірних Сторін на території своєї держави утримуватиме місця пам`яті і поховання військових і цивільних осіб іншої Договірної Сторони, зазначених у Статті 1 цієї Угоди, згідно з відповідними положеннями Женевських конвенцій про захист жертв війни (995_151, 995_152, 995_153, 995_154) та додаткових протоколів (995_911, 995_200) до них.

Частинами 3-5 вказаної статті Угоди визначено, що Договірні Сторони інформуватимуть одна одну про випадки вандалізму у місцях пам`яті і поховання, а також вживатимуть заходів по їх відновленню та запобіганню таких випадків у майбутньому, прагнутимуть усунути з територій, на яких розташовані місця пам`яті і поховання, а також з територій, безпосередньо до них прилеглих, будь-яких об`єктів, несумісних із статусом цих місць. В ході реалізації вищезазначених заходів у місцях пам`яті і поховання Договірні Сторони, в разі необхідності, враховуватимуть національні звичаї та релігійні традиції інших народів.

Загальні правові засади здійснення в Україні діяльності з поховання померлих, регулювання відносин, що виникають після смерті (загибелі) особи, щодо проведення процедури поховання, а також гарантії належного ставлення до тіла (останків, праху) померлого та збереження місця поховання встановлює Закон України від 10 липня 2003 року №1102-IV «Про поховання та похоронну справу» (далі - ЗУ №1102-IV).

Відповідно до положень ст.8 ЗУ №1102-IV органи місцевого самоврядування та їх виконавчі органи в межах своєї компетенції:

1) вирішують відповідно до закону питання про відведення земельних ділянок для організації місць поховання;

2) забезпечують будівництво, утримання в належному стані та охорону місць поховання;

3) створюють ритуальні служби;

4) вирішують питання про надання за рахунок коштів місцевих бюджетів ритуальних послуг у зв`язку з похованням самотніх громадян, ветеранів війни та праці, а також інших категорій малозабезпечених громадян; про надання допомоги на поховання померлих громадян в інших випадках, передбачених цим Законом;

5) здійснюють контроль за дотриманням законодавства стосовно захисту прав споживачів у частині надання суб`єктами господарювання ритуальних послуг та реалізацією ними предметів ритуальної належності;

6) здійснюють інші повноваження, передбачені цим та іншими законами.

Для організації (утворення), будівництва, утримання в належному стані та охорони місць поховання сільські, селищні, міські ради можуть створювати спеціалізовані комунальні підприємства.

З метою оперативного забезпечення населення інформацією про суб`єкти господарювання, що надають ритуальні послуги та виготовляють предмети ритуальної належності, органи місцевого самоврядування можуть створювати спеціалізовані госпрозрахункові інформаційні служби. Порядок діяльності таких служб визначається органами місцевого самоврядування відповідно до законодавства.

Згідно зі ст.24 ЗУ №1102-IV про виявлені місця невідомих поховань негайно повідомляються відповідні правоохоронні органи. У разі відсутності складу злочину виявлені місця невідомих поховань підлягають обстеженню, вивченню та обліку відповідними виконавчими органами сільських, селищних, міських рад та органами охорони культурної спадщини в порядку, встановленому законодавством.

На період обстеження та вивчення виявлених місць невідомих поховань виконавчі органи сільських, селищних, міських рад забезпечують охорону їх територій.

На підставі висновків обстеження та вивчення виявлених місць невідомих поховань органи місцевого самоврядування можуть надавати їм статус кладовища з подальшим упорядкуванням його території згідно із цим Законом.

Місця невідомих поховань, віднесені в установленому законодавством порядку до об`єктів культурної спадщини, беруть на державний облік і утримують органи охорони культурної спадщини.

Окремі поховання та некрополі, місця масових поховань померлих та померлих (загиблих) військовослужбовців (у тому числі іноземців), які загинули у війнах, внаслідок депортації та політичних репресій на території України, відповідно до абзацу другого ч.2 ст.2 Закону України від 8 червня 2000 року №1805-III «Про охорону культурної спадщини» (далі - ЗУ №1805-III) належать до історичних об`єктів культурної спадщини.

Відповідно до ч.1 ст.3 ЗУ №1805-III державне управління у сфері охорони культурної спадщини покладається на Кабінет Міністрів України, спеціально уповноважені органи охорони культурної спадщини.

До спеціально уповноважених органів охорони культурної спадщини належать:

центральні органи виконавчої влади, що забезпечують формування та реалізують державну політику у сфері охорони культурної спадщини;

орган виконавчої влади Автономної Республіки Крим;

обласні, районні, Київська та Севастопольська міські державні адміністрації;

виконавчий орган сільської, селищної, міської ради.

Отже, відповідач належить до спеціально уповноважених органів охорони культурної спадщини.

Забезпечення утримання в належному стані кладовищ, інших місць поховання та їх охорони відповідно до підп.11 п. «а» ст.30 Закону України від 21 травня 1997 року №280/97-ВР «Про місцеве самоврядування в Україні» віднесено до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад (власні (самоврядні) повноваження), а отже, у т.ч. до відповідача.

Згідно зі ст.10 ЗУ №1805-III органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування сприяють:

діяльності Українського товариства охорони пам`яток історії та культури, інших громадських, науково-дослідних, проектних організацій, установ та підприємств різних форм власності щодо охорони культурної спадщини;

підприємствам будівельних матеріалів і виробів, спеціалізованим організаціям та майстерням щодо виконання робіт з ремонту, реставрації, реабілітації пам`яток;

підготовці фахівців з охорони культурної спадщини.

Пам`ятки, їхні частини, пов`язане з ними рухоме та нерухоме майно відповідно до абзацу першого ст.22 ЗУ №1805-III забороняється зносити, змінювати, замінювати, переміщувати (переносити) на інші місця.

Власник або уповноважений ним орган, користувач відповідно до ч.1 ст.24 ЗУ №1805-III зобов`язані утримувати пам`ятку в належному стані, своєчасно провадити ремонт, захищати від пошкодження, руйнування або знищення відповідно до цього Закону та охоронного договору.

Згідно зі ст.27 ЗУ №1805-III у разі, коли пам`ятці загрожує небезпека пошкодження, руйнування чи знищення, власник або уповноважений ним орган, особа, яка набула права володіння, користування чи управління, зобов`язані привести цю пам`ятку до належного стану (змінити вид або спосіб її використання, провести роботи з її консервації, реставрації, реабілітації, музеєфікації, ремонту та пристосування).

Якщо власник або уповноважений ним орган, особа, яка набула права володіння, користування чи управління, самостійно не здійснюють заходів, передбачених у частині першій цієї статті, то відповідний орган охорони культурної спадщини може зобов`язати їх здійснити ці заходи, видавши відповідне розпорядження.

У разі, коли власник або уповноважений ним орган, особа, яка набула права володіння, користування чи управління, не в змозі виконати розпорядження органу охорони культурної спадщини щодо охорони пам`ятки, орган охорони культурної спадщини може вжити необхідних заходів самостійно (повністю або частково), профінансувавши їх за рахунок спеціальних коштів на фінансування охорони культурної спадщини.

Відповідно до положень ст.30 ЗУ №1805-III органи місцевого самоврядування, на території яких не створено органів охорони культурної спадщини, зобов`язані заборонити будь-яку діяльність юридичних або фізичних осіб, що створює загрозу пам`ятці, негайно повідомивши про це відповідний орган охорони культурної спадщини місцевого органу виконавчої влади. Органи місцевого самоврядування зобов`язані повідомляти відповідні органи охорони культурної спадщини про бездіяльність власника або уповноваженого ним органу, особи, яка набула права володіння, користування чи управління, що створює загрозу пам`ятці.

Отже, належний стан кладовищ входить до сфери контролю відповідача.

Для оцінки доводів сторін щодо спірних правовідносин суд врахував, що згідно з ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Виконання наданих суду відповідачем на підтвердження дотримання вказаних норм засвідчених копій договорів про закупівлю послуг (послуги з обслуговування кладовищ): від 06.02.2017 №9 між Відділом житлово-комунального господарства Уманської міської ради та ФОП ОСОБА_5 , від 16.01.2018 і від 16.01.2019 між Відділом житлово-комунального господарства Уманської міської ради та ТОВ «КАСКАД-СІТІ», - не підтверджено жодним первинним документом (актами приймання-передачі виконаних робіт (послуг). Крім того, їхні умови не стосуються послуг з недопущення знищення чи осквернення безпосередніх місць поховання.

Наданими позивачем суду фотографічними документами, дійсність виготовлення яких 14.02.2020 підтвердив допитаний свідок, у т.ч. на яких зображений керівник позивача, що брав участь у судовому розгляді цієї справи, підтверджується, що стан кладовища несумісний з його призначенням, оскільки не розчищені кущові рослини, пошкоджені надгробки та біля могил наявне побутове сміття від розпиття алкогольних напоїв, пошкоджені надгробки. Докази вжиття у зв`язку з таким станом заходів на виконання вказаних вище норм законів для відновлення стану кладовища відсутні.

Відповідно до ст.30 ЗУ №1102-IV утримання кладовищ, військових кладовищ, військових ділянок на кладовищах, військових братських та одиночних могил, земельних ділянок для почесних поховань, братських могил, а також могил померлих одиноких громадян, померлих осіб без певного місця проживання, померлих, від поховання яких відмовилися рідні, місць поховань знайдених невпізнаних трупів забезпечується виконавчим органом сільської, селищної, міської ради за рахунок коштів місцевого бюджету.

Утримання військових кладовищ, військових ділянок на цивільних кладовищах, військових братських та одиночних могил забезпечують виконавчі органи сільських, селищних, міських рад, органи виконавчої влади із залученням органів охорони культурної спадщини відповідно до їх повноважень.

Утримання місць поховань, що перебувають на державному обліку як об`єкти культурної спадщини, забезпечують виконавчі органи сільських, селищних, міських рад із залученням органів охорони культурної спадщини.

Порядок утримання місць поховань військовослужбовців України, що знаходяться на території інших держав, та порядок утримання місць поховань іноземних військовослужбовців на території України визначаються відповідними міжнародними договорами України.

Утримання в належному естетичному та санітарному стані могил, місць родинного поховання, колумбарних ніш, намогильних споруд і склепів здійснюється відповідно їх користувачами (власниками) за рахунок власних коштів.

Утримання кладовищ, а також інших місць поховання забезпечують виконавчі органи сільських, селищних, міських рад у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства.

Згідно зі ст.31 ЗУ №1102-IV охорону місць поховань забезпечують виконавчі органи сільських, селищних та міських рад.

Виконання будь-яких будівельних робіт у місцях поховань, на місцевості із залишками слідів давніх поховань, на територіях закритих кладовищ, а також у прилеглих до місць поховань охоронних зонах забороняється.

Охорону місць поховань, що перебувають на державному обліку як об`єкти культурної спадщини, організують виконавчі органи сільських, селищних та міських рад, органи виконавчої влади із залученням органів охорони культурної спадщини відповідно до їх повноважень.

У разі осквернення могил, місць родинного поховання, навмисного руйнування чи викрадення колумбарних ніш, намогильних споруд та склепів відшкодування матеріальних збитків здійснюється за рахунок коштів місцевого бюджету з наступним їх відшкодуванням за рахунок винних осіб згідно із законом.

Порядок охорони місць поховань та порядок здійснення пов`язаних із цим витрат визначають виконавчі органи сільських, селищних та міських рад.

Відповідач не довів організації у визначеному законом порядку охорони вказаного позивачем кладовища, у т.ч. заходів щодо відновлення осквернених могил.

Постановою Кабінету Міністрів України від 20 грудня 2000 року №1867 затверджено Комплексну програму пошуку і впорядкування поховань жертв війни та політичних репресій, Порядок організації робіт з пошуку і впорядкування поховань жертв війни та політичних репресій (далі - Порядок організації робіт).

Згідно з пунктом 10 Порядку організації робіт забезпечення збереження та утримання поховань жертв війни та політичних репресій, а також місць поховань на території України іноземців, які перебували у таборах для військовополонених та інтернованих осіб, відповідно до вимог женевських конвенцій 1949 року ( 995_153 ) та додаткових протоколів до них 1977 року (995_199, 995_200) покладається на органи місцевого самоврядування згідно із законодавством України.

Відповідно до п.11 Порядку організації робіт у місцях розташування поховань жертв війни та політичних репресій органи місцевого самоврядування встановлюють охоронні зони. Будь-яка містобудівна документація розробляється з урахуванням заходів, що забезпечують збереження поховань жертв війни та політичних репресій. Фінансування зазначених заходів здійснюється за рахунок замовника будівельних, земляних та інших робіт.

Будівельні, земляні та інші роботи, внаслідок яких можуть бути пошкоджені поховання жертв війни та політичних репресій, проводяться на підставі дозволів на їх проведення, що надаються органами місцевого самоврядування за погодженням з регіональними комісіями у справах увічнення пам`яті жертв війни та політичних репресій.

Відповідно до п.13 Порядку організації робіт відновлення пошкоджених або зруйнованих поховань жертв війни та політичних репресій, а також місць поховань на території України іноземців, які загинули внаслідок воєн, депортацій та політичних репресій, що перебувають на державному обліку разом із надгробками, меморіальними спорудами та іншими пам`ятними знаками, забезпечується органами місцевого самоврядування.

Підприємства, установи та організації, а також громадяни, винні у пошкодженні або зруйнуванні поховань жертв війни та політичних репресій, а також місць поховань на території України іноземців, які загинули внаслідок воєн, депортацій та політичних репресій, що перебувають на державному обліку разом із надгробками, меморіальними спорудами та іншими пам`ятними знаками, зобов`язані відновити їх за свій рахунок.

Особи, винні в глумі над могилами, що є похованнями жертв війни та політичних репресій і місцями поховань на території України іноземців, які загинули внаслідок воєн, депортацій та політичних репресій, несуть кримінальну та іншу відповідальність згідно із законами України.

Порядок утримання кладовищ та інших місць поховань затверджений наказом Держжитлокомунгоспу України 19.11.2003 №193, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 8 вересня 2004 року за №1113/9712 (далі - Порядок).

Згідно з п.3.1.Порядку утримання кладовищ, військових кладовищ, військових братських та одиночних могил, земельних ділянок для почесних поховань, братських могил, а також могил померлих одиноких громадян, померлих осіб без певного місця проживання, померлих, від поховання яких відмовилися рідні, місць поховань знайдених невпізнаних трупів та охорона всіх місць поховань забезпечуються виконавчим органом сільської, селищної, міської ради за рахунок коштів місцевого бюджету.

Утримання місць поховань, що перебувають на державному обліку як об`єкти культурної спадщини, забезпечують виконавчі органи сільських, селищних, міських рад із залученням органів охорони культурної спадщини.

Відповідно до п.3.2.Порядку охорона місць поховань здійснюється відповідно до статті 31 Закону України "Про поховання та похоронну справу" (1102-15).

Згідно з п.3.3 Порядку у разі осквернення могил, місць родинного поховання, навмисного руйнування чи викрадання колумбарних ніш, намогильних споруд та склепів відшкодування матеріальних збитків користувачу (Власнику) здійснюється за рахунок коштів місцевого бюджету. У разі природного руйнування намогильних споруд, гарантійний термін яких скінчився, їх відновлення здійснюється за рахунок користувача. У разі крадіжок, осквернення чи пошкодження намогильної споруди, яка не зареєстрована в установленому порядку, відшкодування Власникам матеріальних збитків не здійснюється.

Відповідач не довів сукупністю належних, допустимих і достовірних доказів вжиття всіх, передбачених вказаними вище нормами чинного законодавства, в межах власних повноважень заходів задля належної охорони та утримання в належному стані, охорони та забезпечення упередження несумісної зі статусом кладовища діяльності осіб.

Відповідно до ст.33 ЗУ №1102-IV Україна бере участь у міжнародному співробітництві при похованні померлих відповідно до закону та міжнародних договорів України, вживає заходів щодо поховання на території України іноземців, осіб без громадянства, які тимчасово перебували (проживали) на території України, сприяє виявленню поховань часів Другої світової війни, розташованих на її території, спорудженню і збереженню пам`ятників у місцях поховань, відродженню гуманістичного ставлення до них.

На підставі міжнародних договорів Україна забезпечує спорудження і збереження пам`ятників на могилах воїнів Червоної Армії, які загинули в роки Другої світової війни, а також військовослужбовців - учасників бойових дій, які загинули за межами території України.

20 липня 1998 року Кабінет Міністрів України виніс Розпорядження №604-р, яким затвердив Додаткові заходи щодо збереження місць поховань у населених пунктах України (далі - Додаткові заходи). У них відображені доручення для органів державної влади та місцевого самоврядування у відповідній сфері.

Обов`язки органів місцевого самоврядування визначені виключно в пунктах 3-4 Додаткових заходів:

1998 - 1999 роки - провести роботу з вивчення стану закритих кладовищ, у тому числі кладовищ національних меншин та місць масового розстрілу населення у роки Великої Вітчизняної війни, продовжувати здійснювати заходи щодо облаштування цих місць, їх утримання та збереження;

постійно - не допускати проведення будівельних робіт у місцях, де залишилися сліди давніх поховань, та на території закритих кладовищ.

Відповідач не довів належними, допустимими та достовірними доказами вжиття ним відповідно до п.3 Додаткових заходів протягом вказаного періоду всіх можливих і достатніх заходів щодо облаштування, належного утримання та збереження території старої частини Міщанського кладовища. Отже, на час судового вирішення спору така бездіяльність має ознаки триваючого порушення.

Оскільки інші норми вказаного Розпорядження Уряду стосуються органів державної влади, відповідальність за стан їх невиконання не стосується меж повноважень відповідача. Тому, враховуючи, що спірна бездіяльність стосується у т.ч. дотримання норм вказаного вище законодавства, з огляду на межі заявлених позовних вимог позовні вимоги є обгрунтованими та підлягають задоволенню виключно в частині щодо невиконання відповідачем передбаченого вимогами пункту 3 Додаткових заходів обов`язку здійснювати заходи щодо облаштування, утримання та збереження території старої частини Міщанського кладовища і необхідність зобов`язання їх вжити.

Тому суд дійшов висновку про часткову обґрунтованість позовних вимог.

Зважаючи на результат вирішеного спору, дотримуючись вимог ст.ст.138-139 КАС України, суд дійшов висновку, що понесені позивачем судові витрати зі сплати судового збору, підтверджені квитанціями від 13.01.2020 №266610013 і №266610014 на суму 2102,00грн кожна, підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача пропорційно задоволеній частині позовних вимог.

Керуючись ст.ст.2-16, 72-79, 138-139, 242-245, 255, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

1. Адміністративний позов Всеукраїнської громадської організації "ФІНАНСОВА ГРАМОТА УКРАЇНИ" (04213, м.Київ, вул.Прирічна, буд.19, кв.226; ) задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Виконавчого комітету Уманської міської ради (20300, Черкаська обл., м.Умань, пл.Соборності, буд.1; ) щодо неналежного облаштування, утримання та збереження території старої частини Міщанського кладовища та зобов`язати вжити заходи в межах наданих чинним законодавством повноважень щодо належних його облаштування, утримання та збереження.

У задоволенні інших позовних вимог відмовити.

2. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Виконавчого комітету Уманської міської ради (20300, Черкаська обл., м. Умань, пл.Соборності, буд.1; ) на користь Всеукраїнської громадської організації "ФІНАНСОВА ГРАМОТА УКРАЇНИ" (04213, м.Київ, вул.Прирічна, буд.19, кв.226; ) понесені судові витрати зі сплати судового збору в сумі 2102,00грн (дві тисячі сто дві гривні нуль копійок).

3. Копії рішення направити сторонам.

4. Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Апеляційна скарга може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду через Черкаський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного його тексту. Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), зазначений строк продовжується на строк дії такого карантину.

Суддя А.М. Бабич

Рішення ухвалене, складене в повному обсязі та підписане 22.04.2020.