Справа № 200/1894/20-а
Суддя: Голуб В.А.
Дата ухвалення: 2020-04-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 квітня 2020 р. Справа№200/1894/20-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Суддя Донецького окружного адміністративного суду Голуб В.А., при секретарі - Оганянц О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали адміністративної справи за позовом ОСОБА_1 до Бахмутсько-Лиманського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання бездіяльності щодо невиплати заборгованості із пенсії та стягнення заборгованості в сумі 59 911, 88 грн, -

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Бахмутсько-Лиманського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання бездіяльності щодо невиплати заборгованості із пенсії та стягнення заборгованості в сумі 59 911, 88 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 28.02.2019 року по справі № 200/1605/19-а відповідача було зобов`язано нарахувати та виплатити йому заборгованість з пенсії за період з 01.07.2014 року по 30.05.2018 року. На виконання вказаного судового рішення відповідачем було поновлено виплату пенсії позивачеві. Проте, відповідач борг за період з 01.09.2014 року по 30.04.2018 року у сумі 59 911, 88 грн з пенсії не виплатив. На звернення позивача роз`яснив, що виплату йому пенсії було поновлено. Щодо невиплаченої заборгованості відповідач зазначив, що згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 25.04.2018 року № 335 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 08.06.2016 року» орган Пенсійного фонду на підставі рішення комісії призначає (відновлює) таку соціальну виплату з місяця, в якому надійшла заява внутрішньо переміщеної особи. Суми соціальних виплат, які не виплачені за минулий період, обліковуються в органі, що здійснює соціальні виплати, та виплачується на підставі окремого порядку, який Кабінетом Міністрів України ще не визначений. Додатково відповідач зазначив, що у зв`язку із складнощами відпрацювання пенсійних справ в новому програмному комплексі, виплата пенсії проводиться із затримкою. У зв`язку із чим позивач просить суд визнати протиправною бездіяльність відповідача, яка виразилась в невиплаті йому з 01.09.2014 року по 30.04.2018 року заборгованості пенсійних виплат; стягнути з відповідача на користь позивача належну йому заборгованість з пенсійних виплат за період з 01.09.2014 року по 30.04.2018 року у сумі 59 911, 88 грн та допустити негайне виконання рішення суду в частині виплати заборгованості з пенсії у межах суми за один місяць.

В установлений судом строк відповідачем на адресу суду надано відзив на позовну заяву позивача, у якому відповідач заперечує проти задоволення заявлених позовних вимог позивача та просить суд відмовити у їх задоволенні в повному обсязі. Так, відповідач зазначає, що протоколом про індивідуальний перерахунок позивачеві нараховано пенсію на виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду по справі № 200/1605/19-а. Відповідачем виконано розрахунок суми пенсії за період з 01.09.2014 року по 30.04.2018 року, загальна сума якої склала 59 911, 88 грн. Зобов`язання відповідача, на його думку, нарахувати пенсію ОСОБА_1 за період з 01.09.2014 року по 30.04.2018 року виконано відповідачем в повному обсязі. Виконання рішення суду в частині виплати пенсії відповідач вважає також виконаним в повному обсязі, оскільки починаючи з 01.05.2018 року нарахування та виплати пенсії проводиться шляхом включення до сформованої відомості на виплату місячного розміру пенсії. Виплата позивачеві була здійснена за період з травня 2018 року по лютий 2020 року у загальному розмірі 39 749, 13 грн., що підтверджується протоколом про масовий перерахунок за період з 01.09.2014 року по 31.03.2020 року. Відповідач також зазначає, що ним планується виплата поточної суми пенсії позивачу у строк до 25 числа поточного місяця у сумі 1 800, 97 грн. Доплата за вищезазначеним рішенням суду за період з 01.09.2014 року по 30.04.2018 року в сумі 59 911, 88 грн., як така, що не передбачена бюджетом Пенсійного фонду України та потребує додаткового фінансування, буде виплачена після отримання відповідного фінансування. Додатково звертає увагу суду на той факт, що практично аналогічне рішення прийнято Донецьким окружним адміністративним судом по справі № 200/1605/19-а, позивачем в якому був ОСОБА_1 , та в якому вже визнана протиправною бездіяльність відповідача щодо невиплати пенсії позивачу з 01.09.2014 року. Зазначає, що даний позов не підлягає задоволенню, оскільки на виконанні у Відділі примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області знаходиться виконавчий лист № 200/1605/19-а про зобов`язання відповідача поновити позивачеві виплату пенсії з 01.09.2014 року. На думку відповідача обрання позивачем різного способу захисту права (шляхом визначення різних позовних вимог), спрямованого на відновлення одного й того самого права не свідчить про виникнення нового спору. Вважає, що одночасне виконання рішення суду про зобов`язання виплатити пенсію та рішення суду про стягнення пенсії за такий самий період призведе до виплати позивачу суми пенсій за однаковий період у подвійному розмірі. Посилаючись на постанови Кабінету Міністрів України № 637 від 08.06.2016 року та № 365 від 08.02.2016 року просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 в повному обсязі.

Ухвалою від 24.02.2020 року Донецький окружний адміністративний суд відкрив провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Бахмутсько-Лиманського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання бездіяльності щодо невиплати заборгованості із пенсії та стягнення заборгованості в сумі 59 911, 88 грн. Призначив судове засідання на 12.03.2020 року. Відстрочив позивачеві сплату судового збору до ухвалення судового рішення у справі.

12.03.2020 року суд ухвалою відклав розгляд даної адміністративної справи до 10 год 00 хв 15.04.2020 року.

Позивач, представник відповідача на судове засідання не з`явились, про місце, дату та час проведення судового засідання повідомлялись судом належним чином.

Згідно з частиною четвертою статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та заперечення, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, про що свідчить копія паспорту серії НОМЕР_1 . Згідно паспортних даних позивач зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 6).

Згідно з довідкою № від 11.08.2017 року фактичним місцем проживання позивача є наступна адреса: АДРЕСА_2 (а.с.8).

Позивач є пенсіонером за віком, що підтверджено копією пенсійного посвідчення № НОМЕР_2 (а.с. 10).

28.02.2019 року рішенням Донецького окружного адміністративного суду по справі № 200/1605/19-а суд визнав протиправною бездіяльність Бахмутсько-Лиманського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області щодо невиплати ОСОБА_1 заборгованости з пенсійних виплат за період з 01.07.2014 року по 01.05.2018 року та зобов`язав Бахмутсько-Лиманське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 заборгованість з пенсійних виплат за період з 01.07.2014 року по 30.05.2018 року (а.с. 26-30). Рішення суду набрало законної сили.

На виконання рішення суду Бахмутсько-Лиманським об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України Донецької області самостійно зроблено розрахунок суми боргу пенсії позивача за період з 01.09.2014 року по 30.04.2018 року на загальну суму 59 911, 88 грн. (а.с. 9). Зазначене також підтверджується протоколом масового перерахунку за період з 01.09.2014 року по 30.04.2020 року (а.с. 37-39).

Проте суд зазначає, що факт розрахунку пенсії позивача саме з 01.09.2014 року, а не з 01.07.2014 року не є спірним питанням в межах даного адміністративного позову та не заперечується позивачем.

Листом від 10.10.2019 року № 311/Ф-03 відповідач повідомив позивача, що рішення Донецького окружного адміністративного суду від 28.02.2019 року по справі № 200/1605/19-а виконано відповідно до покладених судом зобов`язань в межах своєї компетенції в повному обсязі. Також повідомлено, що доплата за рішенням суду за період з 01.09.2014 року по 30.04.2018 року в загальній сумі склала 59 911, 88 грн (а.с. 9).

Вважаючи бездіяльність відповідача щодо невиплати заборгованості пенсії протиправною, позивач звернувся до суду з адміністративним позовом.

Проаналізувавши встановлені обставини справи та норми законодавства України, яке регулює спірні правовідносини, суд вважає позовну заяву такою, що підлягає задоволенню у повному обсязі, з наступних підстав.

Спірні правовідносини виникли з приводу невиплати відповідачем нарахованої на підставі рішення суду суми пенсії.

Право позивача на отримання заявлених до стягнення коштів підтверджене рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 28.02.2019 року по справі № 200/1605/19-а, яке набрало законної сили.

Отже, у даному випадку застосуванню підлягають Закон України від 9 липня 2003 року № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058), оскільки позивач перебуває на обліку у відповідача та отримує пенсію відповідно до вимог вказаного Закону.

Конституція України гарантує громадянам право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом (ст. 46).

Відповідно до частини 5 статті 21 КАС України вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб`єктів публічно-правових відносин, або вимоги про витребування майна, вилученого на підставі рішення суб`єкта владних повноважень, розглядаються адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір. Інакше такі вимоги вирішуються судами в порядку цивільного або господарського судочинства.

З матеріалів справи вбачається, що спору відносно розміру нарахованої заборгованості з виплати пенсії між сторонами немає.

Суд вважає, що бездіяльність відповідача не може бути виправдана ані спливом часу, ані змінами в законодавстві, які не змінили прав і обов`язків відповідача щодо пенсійного забезпечення осіб та виконання судових рішень.

За приписами статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у п. 24 рішення від 20 липня 2006 року у справі Сокуренко і Стригун проти України зазначив, що фраза встановлений законом поширюється не лише на правову основу самого існування суду, але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Термін судом, встановленим законом у п. 1 ст. 6 Конвенції передбачає всю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів.

КАС України гарантує право кожній особі в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси (стаття 5 Кодексу адміністративного судочинства України).Тобто відповідачем порушено права позивача на своєчасне отримання належної йому пенсії, відтак суд вважає за необхідне визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо її невиплати.

Серед доводів відповідача, викладених у відзиві, зазначено, що виплата вказаних коштів не здійснена у зв`язку з відсутністю фінансування. Тому, на думку відповідача, ним в межах своїх повноважень виконано рішення Донецького окружного адміністративного суду від 28.02.2019 року по справі № 200/1605/19-а, що набрало законної сили.

Але наведене спростовується матеріалами справи. Так, як вбачається з резолютивної частини рішення Донецького окружного адміністративного суду від 28.02.2019 року по справі № 200/1605/19-а, зобов`язано Бахмутсько-Лиманське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області нарахувати та виплатити заборгованість з пенсії ОСОБА_1 за період з 01.07.2014 року по 30.05.2018 року.

Судом встановлено, що відповідачем вказане рішення суду було виконано частково, а саме: в частині нарахування пенсії, проте пенсійний орган так і не здійснив виплату заборгованості з пенсії.

Законом, який встановлює гарантії держави щодо виконання судових рішень та виконавчих документів, визначених Законом України "Про виконавче провадження" (далі - рішення суду), та особливості їх виконання є Закон України від 5 червня 2012 року № 4901-VI «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» (далі - Закон № 4901-VI).

Частиною 2 ст. 1 Закону № 4901-VI передбачено, що держава гарантує виконання рішення суду про стягнення коштів та зобов`язання вчинити певні дії щодо майна, боржником за яким є: державний орган; державні підприємство, установа, організація (далі - державне підприємство); юридична особа, примусова реалізація майна якої забороняється відповідно до законодавства (далі - юридична особа).

В частині 1 ст. 3 Закону № 4901-VI встановлено, що виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень - за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.

Отже, суд вважає, що право позивача на отримання нарахованої йому суми пенсії має бути забезпечено шляхом стягнення цих коштів з відповідача в порядку, особливості якого передбачені Законом № 4901-VI.

За приписами частини першої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Крім того, Європейський Суд з прав людини неодноразово у своїх рішеннях зазначав, що предмет і мета Конвенції як інструменту захисту прав людини, потребують такого тлумачення і застосування її положень, завдяки яким гарантовані нею права були б не теоретичними чи ілюзорними, а практичними та ефективними (п.53 рішення у справі Ковач проти України від 07 лютого 2008 року, п. 59 рішення у справі Мельниченко проти України від 19 жовтня 2004 року, п. 50 рішення у справі Чуйкіна проти України від 13 січня 2011 року, п. 54 рішення у справі Швидка проти України від 30 жовтня 2014 року тощо).

Це означає, що суд має оцінювати фактичні обставини справи з урахуванням того, що права, гарантовані Конституцією України та Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, мають залишатися ефективними та людину не можна ставити в ситуацію, коли вона завідомо не може реалізувати своїх прав.

За статтею 14 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод користування правами та свободами, визнаними в цій Конвенції, має бути забезпечене без дискримінації за будь-якою ознакою.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що ефективним засобом правового захисту буде визнання бездіяльності Бахмутсько-Лиманського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області щодо невиплати ОСОБА_1 заборгованості по пенсії за період з 01.09.2014 року по 30.04.2018 року в розмірі 59 911, 88 грн. протиправною та стягнення з відповідача вказаної суми заборгованості на користь позивача.

Щодо доводу відповідача про тотожність цього позову з позовом позивача, який був розглянутий Донецьким окружним адміністративним судом в межах справи № 200/1605/19-а, суд зазначає наступне.

За приписами ст. 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини. Звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується. Забороняється відмова в розгляді та вирішенні адміністративної справи з мотивів неповноти, неясності, суперечливості чи відсутності законодавства, яке регулює спірні відносини.

За змістом пункту 4 частини 1 статті 238 КАС України суд закриває провадження у справі якщо є такі, що набрали законної сили, постанова чи ухвала суду про закриття провадження у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Вищевказана норма права є імперативною, для її законного використання повинен бути предмет та сторони позову однакові та наявне рішення, що набрало законної сили.

Рішенням по справі № 200/1605/19-а (на яке посилається відповідач, як на аналогічне) визнано протиправною бездіяльність Бахмутсько-Лиманського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області щодо невиплати ОСОБА_1 заборгованості з пенсійних виплат за період з 01.07.2014 року по 01.05.2018 року. Суд зобов`язав відповідача нарахувати та виплатити заборгованість з пенсії ОСОБА_1 за період з 01.07.2014 року по 30.05.2018 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом:

1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень;

2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень;

3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій;

4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії;

5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень;

6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Суд зазначає, що позивач наділений правом на звернення до суду із вимогами як про визнання протиправною бездіяльності суб`єкта владних повноважень, так і про стягнення відповідної суми заборгованості і ці вимоги не можуть розцінюватись як тотожні.

У розумінні процесуального закону предмет позову - об`єкт спірних правовідносин, тобто благо, щодо якого виникає спір між позивачем та відповідачем.

При визначенні підстави позову як елемента його змісту суд повинен перевірити, на підставі чого, тобто яких фактів (обставин) і закону, позивач просить про захист свого права.

Отже, не можна вважати, що між сторонами вже був вирішений спір про той самий предмет і позови повністю збігаються за своїм складом, матеріально-правовими вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду.

З огляду на предмет позову (справа № 200/1894/20-а) щодо стягнення відповідної суми заборгованості, суд зазначає, що вимоги позивача про стягнення суми пенсії за період з 01.09.2014 року по 30.04.2018 року не були розглянуті судом під час розгляду справи № 200/1605/19-а, і рішення за ними не приймалось.

Таким чином, у позовних заявах ОСОБА_1 в наведених адміністративний справах відсутня тотожність предмета спору.

Відповідно до ч. 1 ст. 371 КАС України негайно виконуються рішення, зокрема, про присудження виплати пенсій, інших періодичних платежів з Державного бюджету України або позабюджетних державних фондів - у межах суми стягнення за один місяць. Тому, суд приходить до висновку щодо стягнення з відповідача на користь позивача суми пенсійних виплат за один місяць.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат суд зазначає наступне.

Ухвалою від 24.02.2020 року суд відстрочив позивачеві сплату судового збору до ухвалення судового рішення в адміністративній справі.

Згідно з ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача за рахунок бюджетних асигнувань суму судового збору у розмірі 840, 80 грн. на користь Державного бюджету України.

Згідно з ч. 3 ст. 243 КАС України у виняткових випадках залежно від складності справи складення рішення, постанови у повному обсязі може бути відкладено на строк не більш як десять, а якщо справа розглянута у порядку спрощеного провадження - п`ять днів з дня закінчення розгляду справи.

Керуючись ст.ст. 9, 77, 133, 139, 242, 244-250, 255, 262, 295, 297, 371, 382 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_3 ; зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) до Бахмутсько-Лиманського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (, місцезнаходження: вул. Миру, буд. 35, м. Бахмут, Донецька область, 84511) про визнання бездіяльності щодо невиплати заборгованості із пенсії та стягнення заборгованості в сумі 59 911, 88 грн, - задовольнити у повному обсязі.

Визнати протиправною бездіяльність Бахмутсько-Лиманського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області, яка виразилась у невиплаті з 01.09.2014 року по 30.04.2018 року заборгованості пенсійної виплати в сумі 59 911, 88 грн ОСОБА_1 .

Стягнути з Бахмутсько-Лиманського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень на користь ОСОБА_1 належну йому заборгованість з пенсійних виплат з 01.09.2014 року по 30.04.2018 року в сумі 59 911, 88 грн (п`ятдесят дев`ять тисяч дев`ятсот одинадцять гривень вісімдесят вісім копійок).

Допустити до негайного виконання рішення суду в частині зобов`язання Бахмутсько-Лиманського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області виплатити ОСОБА_1 заборгованість з пенсії за один місяць.

Стягнути з Бахмутсько-Лиманського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень на користь Державного бюджету України суму судового збору в розмірі 840, 80 грн. (вісім сорок гривень вісімдесят копійок).

Повний текст рішення виготовлено та підписано 21.04.2020 року.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Першого апеляційного адміністративного суду через Донецький окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Роз`яснити сторонам, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 47, 79, 80, 114, 122, 162, 163, 164, 165, 169, 177, 193, 261, 295, 304, 309, 329, 338, 342, 363 КАС України, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, подання доказів, витребування доказів, забезпечення доказів, а також строки звернення до адміністративного суду, подання відзиву та відповіді на відзив, заперечення, пояснень третьої особи щодо позову або відзиву, залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви, пред`явлення зустрічного позову, розгляду адміністративної справи, апеляційного оскарження, розгляду апеляційної скарги, касаційного оскарження, розгляду касаційної скарги, подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами продовжуються на строк дії такого карантину.

Суддя В.А. Голуб