Справа № 280/2532/20
Суддя: Татаринов Дмитро Вікторович
Дата ухвалення: 2020-04-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ПРО ВІДМОВУ У ВІДКРИТТІ ПРОВАДЖЕННЯ В АДМІНІСТРАТИВНІЙ СПРАВІ

21 квітня 2020 рокуСправа № 280/2532/20
м. Запоріжжя

Суддя Запорізького окружного адміністративного суду Татаринов Д.В., перевіривши матеріали адміністративного позову

ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 )

до Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради (69063, м. Запоріжжя, вул. Жуковського, 36, )

до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 )

до Державного реєстратора Лагно Марини Юріївни (69061, м. Запоріжжя, вул. Істоміна, 8)

про визнання дій державного реєстратора незаконними, скасування рішення, -

ВСТАНОВИВ:

14 квітня 2020 року до Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі - позивач) до Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради (далі - відповідач 1), ОСОБА_2 (далі - відповідач 2), Державного реєстратора Лагно Марини Юріївни (далі - відповідач 3) відповідно до якої просить суд:

визнати дії державного реєстратора Лагно Марини Юріївни щодо проведення державної реєстрації прав та їх обтяжень на нерухоме майно за адресою АДРЕСА_3 - суб`єктом ОСОБА_2 - незаконними;

скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 35196019 від 16 травня 2017 року.

зобов`язати Департамент реєстраційних послуг Запорізької міської ради внести запис про скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 35196019 від 16 травня 2017 року.

За правилами пункту 4 частини 1 статті 171 КАС України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності.

У відповідності до частини 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України), завданням адміністративного судочинства є, зокрема, захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

За правилами пункту 1 частини 1 статті 19 КАС України визначено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Вжитий у цій процесуальній нормі термін "суб`єкт владних повноважень" означає орган державної влади (у тому числі без статусу юридичної особи), орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (пункт 7 частини 1 статті 4 КАС України).

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними під час здійснення владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

Публічно-правовий спір має особливий суб`єктний склад. Участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Проте, сама по собі участь у спорі суб`єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір з публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції. Натомість, необхідною ознакою публічно-правового спору за участю суб`єкта владних повноважень є здійснення ним владних управлінських функцій саме в тих правовідносинах, щодо яких виник спір.

До юрисдикції адміністративного суду належить спір, який виник між двома (кількома) суб`єктами щодо їх прав та обов`язків у конкретних правових відносинах, у яких хоча б один суб`єкт законодавчо вповноважений владно керувати поведінкою іншого (інших) суб`єкта (суб`єктів), а останній (останні) відповідно зобов`язаний виконувати вимоги цього суб`єкта владних повноважень.

Водночас, спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило майнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо до його порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські рішення, дії чи бездіяльність суб`єктів владних повноважень.

Як вбачається з матеріалів позовної заяви ОСОБА_1 є спадкоємцем за заповітом складеним 11 грудня 2015 року та посвідченим приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Абрамовим М.О., та зареєстрованому у реєстрі за № 755, всього майна належного ОСОБА_3 . Однак 31 жовтня 2016 року ОСОБА_3 померла, та станом на дату відкриття спадщини за ОСОБА_3 було зареєстровано право власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_3 . 12 грудня 2016 року, позивач звернулась із заявою про прийняття спадщини до нотаріуса, та надала всі необхідні документи, зокрема оригінал свідоцтва про право власності на майно серія та номер 1781. Однак, 16 травня 2017 року в порушення вимог Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» право власності на нерухоме майно було зареєстровано державним реєстратором Лагно М.Ю. за гр. ОСОБА_2 , на підставі інвестиційного договору №41. Позивач зазначає, що така обставина унеможливила реалізацію її права на спадкування за заповітом та отримання свідоцтва про права власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_3 .

Отже, зміст заявлених позовних вимог у позові зводиться до захисту права власності або іншого речового права позивача і відповідач при прийнятті оскаржуваних рішень не здійснював жодних владних управлінських функцій щодо позивача.

За змістом статей 15-16, 21 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання і до способів захисту цивільних прав та інтересів належить, зокрема, визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або.

За правилами частини 1 статті 19 Цивільного процесуального кодексу України, визначено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Тому, якщо порушення своїх прав особа вбачає в наслідках, спричинених рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень, які вона вважає неправомірними, і ці наслідки призвели до виникнення, зміни чи припинення цивільних правовідносин, мають майновий характер або пов`язані з реалізацією її майнових або особистих немайнових інтересів, то визнання незаконними (протиправними) таких рішень є способом захисту цивільних прав та інтересів.

Крім того, суд звертає увагу на те, що позивач не був заявником стосовно оскаржених ним реєстраційних дій, які були вчинені за заявою іншої особи, такий спір є спором про цивільне право незалежно від того, чи здійснено державну реєстрацію прав на нерухоме майно з дотриманням державним реєстратором вимог законодавства.

Аналогічні висновки щодо застосування норм процесуального права у подібних відносинах викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 04 вересня 2018 року у справі №823/2042/16, від 23 травня 2018 року у справі №914/2006/17, від 07 серпня 2019 року у справі №826/15145/16, від 06 листопада 2019 року у справі №826/3731/18.

Також судом ураховано правову позицію Верховного Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду викладену у постанові від 09 квітня 2020 року по справі №826/3944/16.

За правилами частини 3 статті 19 КАС України визначено, що адміністративні суди не розглядають позовні вимоги, які є похідними від вимог у приватно-правовому спорі і заявлені разом з ними, якщо цей спір підлягає розгляду в порядку іншого, ніж адміністративне, судочинства і знаходиться на розгляді відповідного суду.

Тобто, питання які ставить позивач в позовних вимогах відносяться до виключної компетенції загальних судів, оскільки предметом спору є спір про право.

У випадку який вказує позивач не вбачаються публічно-правового спору, оскільки мова йде про право на майно так як позивач не є учасником реєстраційних дій.

Таким чином, суд вказує на те, що дана справа не підсудна адміністративному суду, оскільки підстави викладені у позовній заяві повинні бути розглянуті місцевим загальним судом за правилами підсудності визначеною Цивільними процесуальним кодексом України.

Пунктом 1 частини 1 статті 170 КАС України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

На підставі вищезазначеного суд вважає за необхідне відмовити у відкриття провадження у справі в силу частини 2 статті 19 КАС України.

Керуючись статтями 2, 19, 170, 241, 243, 246 КАС України, суддя

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті провадження в адміністративній справі №280/2532/20 за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) до Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради (69063, м. Запоріжжя, вул. Жуковського, 36, ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) до Державного реєстратора Лагно Марини Юріївни (69061, м. Запоріжжя, вул. Істоміна, 8) про визнання дій державного реєстратора незаконними, скасування рішення.

Копію ухвали про відмову у відкритті провадження разом з позовом та додатками до нього надіслати позивачу.

Позивачу роз`яснюється право звернення до місцевого суду в порядку Цивільного судочинства України за правилами підсудності процесуального закону.

Роз`яснити позивачу, що відповідно до частини 5 статті 170 КАС України повторне звернення тієї самої особи до адміністративного суду з адміністративним позовом з тих самих предмета і підстав та до того самого відповідача, як той, щодо якого постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження, не допускається.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення ухвали у повному обсязі.

Ухвала виготовлена у повному обсязі та підписана 21 квітня 2020 року.

Суддя Д.В. Татаринов