Справа № 340/538/20
Суддя: Р.І. Брегей
Дата ухвалення: 2020-04-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 квітня 2020 року справа № 340/538/20

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Брегея Р.І., розглянувши у м.Кропивницький у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін (у письмовому провадженні) адміністративний позов ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 (далі військова частина) про визнання протиправною бездіяльності, стягнення грошового забезпечення і моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з заявою до відповідача про визнання протиправною бездіяльності щодо виплати грошового забезпечення за період перебування на лікуванні під час відпустки.
Водночас просив суд стягнути з військової частини грошове забезпечення у сумі 40353,87 грн. і моральну шкоду 50000 грн.
Зазначив, що керівник військової частини прийняв наказ про надання відпустки з наступним звільненням зі служби.
У період відпустки лікувався (стаціонарно) в медичних закладах, про що надав відповідні докази відповідачу.
Військова частина не змінила дату звільнення і не провела розрахунку з урахуванням перебування на лікуванні під час відпустки.
Стверджує, що бездіяльність військової частини спричинила моральні страждання, оскільки розраховував на кошти, які прагне отримати, щоб використати у лікуванні, котрого потребує досі.
Відповідач заперечив стосовно задоволення позову, подавши відзив на нього (а.с.24-26).
Зазначив, що немає правових підстав змінювати дату звільнення з військової служби і виплачувати додаткове грошове забезпечення.
Заперечив і щодо стягнення моральної шкоди, вказавши, що позивач її не обґрунтував.
Ухвалою суду від 15 квітня 2020 року прийнято рішення про розгляд справи в порядку письмового провадження (а.с.49).
Суд, дослідивши матеріали справи, зробив висновок про часткове задоволення позову з таких підстав.

Встановлені судом факти і обставини, що стали підставами звернення.

Так, наказом військової частини від 11 вересня 2019 року №254 ОСОБА_1 звільнено з військової служби на підставі підпункту «в» (досягнення граничного віку) пункту 2 частини 5 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» з 31 жовтня того ж року (а.с.4).
У цьому ж наказі зазначено, що надано щорічну основну відпустку за 2019 рік у період з 12 вересня по 29 жовтня того ж року.
У період відпустки позивач перебував безперервно на лікуванні у медичних закладах з 15 жовтня по 27 грудня 2019 року (а.с.1-3, 8-10, 13).
Факт лікування не заперечується військовою частиною і доводиться виписками з медичних карток і листками непрацездатності.
У листопаді 2019 року (до завершення лікування) ОСОБА_1 звернувся до військової частини з заявою про здійснення додаткових виплат і сповістив про лікування в період відпустки (а.с.7)
Відповідач повідомив про відсутність правових підстав надання відпустки на лікування і здійснення додаткових виплат, оскільки позивач вважається звільненим з військової служби (а.с.7).

Юридична оцінка, встановлених судом, обставин і фактів справи.

Що стосується строку звернення до суду, то суд зазначає наступне.

ОСОБА_1 завершив лікування 27 грудня 2019 року, а військова частина ще 03 числа того ж місяця відмовила у виплаті грошового забезпечення за час лікування в медичному закладі під час щорічної основної відпустки.
Позивач звернувся до суду, щоб стягнути грошове забезпечення.
Військовослужбовець отримує грошове забезпечення, яке за своєю суттю є різновидом заробітної плати (плата за роботу).
Приписами частини 2 статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі Закон) встановлено, що до складу грошового забезпечення входять:
посадовий оклад, оклад за військовим званням;
щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія);
одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Отже, грошове забезпечення за період лікування відноситься до складу грошового забезпечення військовослужбовця.
Закон не встановлює строку звернення до суду щодо виплати грошового забезпечення.
За таких обставин суд звертається до норм трудового законодавства.
Приписами частини 2 статті 233 КЗпП України встановлено, що у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.
Тому, не поширюється строк звернення до суду щодо вимоги про зобов`язання нарахувати та виплатити грошове забезпечення за час лікування військовослужбовця.

Позивач, проходячи військову службу, лікувався в медичних закладах, перебуваючи у щорічній основній відпустці.
Приписами частини 5 статті 10-1 Закону встановлено, що військовослужбовцям, які захворіли під час щорічної основної або щорічної додаткової відпустки, зазначена відпустка продовжується після одужання на кількість невикористаних днів цієї відпустки.
Отже, отримавши докази про лікування ОСОБА_1 в період щорічної основної відпустки, у військової частини виник обов`язок продовжити її на кількість невикористаних днів, що тягне за собою і зміну дати звільнення з військової служби.
Зміна дати звільнення зі служби обумовлена тим, що вона пов`язана з завершенням щорічної основної відпустки (після неї).
Приписами пункту 9 розділу 1 Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, який затверджено наказом Міністерства оборони України від 07 червня 2018 року №260, передбачено, що грошове забезпечення за останніми займаними посадами виплачується за період звільнення від виконання службових обов`язків у зв`язку з хворобою та перебуванням на лікуванні в лікарняних закладах та у відпустці для лікування у зв`язку з хворобою (відпустці за станом здоров`я) (далі відпустка для лікування у зв`язку з хворобою), але не більше чотирьох місяців із дня вибуття з військової частини (крім випадків, передбачених чинним законодавством України, більш тривалих строків перебування на лікуванні).
Таким чином, після продовження щорічної основної відпустки за 2019 рік і зміни дати звільнення позивача з військової служби у військової частини виникне обов`язок здійснити виплату грошового забезпечення за період перебування на лікуванні в медичних закладах, котрий не перевищує граничного строку.
Отже, захист порушено права полягає у визнанні бездіяльності відповідача та зобов`язанні прийняти наказ, яким продовжити щорічну основну відпустку за 2019 рік ОСОБА_1 і змінити дату звільнення з військової служби з урахуванням лікування в період з 15 жовтня по 27 грудня 2019 року.
Водночас суд зобов`язує військову частину нарахувати і виплатити позивачу грошове забезпечення за період перебування на лікуванні з 15 жовтня по 27 грудня 2019 року.

Що стосується завдання моральної шкоди, то суд зазначає наступне.
Так, у період лікування позивачу проведено декілька операцій (остеомієліт гомілкової кістки), що доводиться аналізом змісту медичної картки стаціонарного хворого.
Невиплата грошового забезпечення за період стаціонарного лікування безумовно спричиняє моральні страждання, оскільки особа потребує коштів для його продовження в післяопераційному періоді.
ОСОБА_1 зазначає, що на даний час обмежений хворобою у пересуванні.
Вирішуючи питання про відшкодування моральної шкоди, суд враховує і суму коштів, яку, на думку позивача, не виплатили, та період затримки виплати.
Тому, керуючись принципом співмірності і справедливості, суд зробив висновок, що ОСОБА_1 завдано моральну шкоду, яка вимірюється сумою у 10000 грн.
Отже, позов належить задовільнити частково.
Сторони не понесли судових витрат.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.139, 243-246, 257 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовільнити частково.
Визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо продовження щорічної основної відпустки за 2019 рік ОСОБА_1 і зміни дати його звільнення з військової служби з урахуванням лікування в період з 15 жовтня по 27 грудня 2019 року.
Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 прийняти наказ про продовження щорічної основної відпустки за 2019 рік ОСОБА_1 і зміну дати його звільнення з військової служби з урахуванням лікування в період з 15 жовтня по 27 грудня 2019 року.
Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати і виплатити ОСОБА_1 грошове забезпечення за період перебування на лікуванні з 15 жовтня по 27 грудня 2019 року.
Стягнути з військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у сумі 10000 грн.
В іншій частині позову відмовити у задоволенні.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Третього апеляційного адміністративного суду в апеляційному окрузі, що включає Дніпропетровську, Запорізьку та Кіровоградську області, протягом тридцяти днів з дня його складення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Кіровоградського
окружного адміністративного суду Р.І. Брегей