Справа № 640/17133/19
Суддя: Епель Оксана Володимирівна
Дата ухвалення: 2020-04-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий суддя у першій інстанції: Качур І.А. Суддя-доповідач: Епель О.В.
УХВАЛА

22 квітня 2020 року Справа № 640/17133/19

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді Епель О.В.,

суддів: Кузьмишиної О.М., Степанюка А.Г.,

за участю секретаря Лісник Т.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в залі суду в м. Києві заяву ОСОБА_1 про відвід колегії суддів у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Київської міської ради, Київської міської державної адміністрації, Головного управління Національної поліції у місті Києві, Секретаріату Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Шостого апеляційного адміністративного суду перебуває справа за позовом ОСОБА_1 до Київської міської ради, Київської міської державної адміністрації, Головного управління Національної поліції у місті Києві, Секретаріату Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії.

Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 23.03.2020 ОСОБА_1 поновлено строк на апеляційне оскарження ухвал суду першої інстанції, відкрито апеляційне провадження та призначено справу до судового розгляду у відкритому судовому засіданн.

03.04.2020 позивачем на підставі пунктів 4, 5 частини першої статті 36 КАС України подано заяву про відвід колегії суддів у цій справі.

Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 03.04.2020 та від 07.04.2020 заявлений відвід визнано необґрунтованим та відмовлено в задоволенні зазначеної заяви позивача.

Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 08.04.2020 виправлено описку, допущену в ухвалах суду апеляційної інстанції від 23.03.2020 у цій справі.

21.04.2020 від позивача через канцелярію суду вдруге надійшла заява про відвід колегії суддів у цій справі на підставі пунктів 4, 5 частини першої статті 36 КАС України.

Зазначена заява вмотивована тим, що 21.04.2020 позивачу надано копії ухвал суду від 03.04.2020 та від 07.04.2020 щодо вирішення його заяви про відвід колегії суддів шляхом умисного вкладення рекомендованої кореспонденції до поштової скриньки невстановленими особами, що такі ухвали не містять обов`язкових реквізитів, установлених ДСТУ 4163-2003, а саме підписів суддів (ПІБ тощо), та, на переконання позивача, не мають юридичної сили, є невмотивованими та унеможливлюють отримання ним інформації про суддів, якими вони постановлені та підписані.

Крім того, в обґрунтування заявленого відводу позивач наводить ті ж самі доводи, які були ним викладені у попередній заяві про відвід колегії суддів від 03.04.2020, зокрема, про те, що суд отримав апеляційну скаргу 06.03.2020, але відобразив дату її отримання 17.03.2020, здійснив розподіл скарги лише за 10-ть днів, що у протоколі автоматизованого розподілу відсутня необхідна інформація, що з 17 по 23.03.2020 призначена вперше колегія суддів не ухвалила ніякого рішення і призначення нового складу суду для розгляду цієї справи здійснено всупереч встановленому порядку та не на підставі протоколу заміни судді в колегії, а також, що в іншій справі № 825/438/18 суддя-доповідач відмовила позивачу умисно в доступі до судочинства, обмеживши строк позовної давності.

При цьому, позивач зазначає, що апеляційний суд, відмовляючи ухвалами від 03.04.2020 та 07.04.2020 у заявленому ним 03.04.2020 відводі, протиправно не врахував зазначені обставини та постановив невмотивовані судові рішення.

Також позивач вважає, що судом використовуються нормативні та інші бази, до яких Держава України та сторони у справі не мають відношення, і що йому не відома ухвала суду першої інстанції, зазначена в ухвалах апеляційного суду від 08.04.2020.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши доводи заявника, колегія суддів приходить до висновку про зловживання позивачем своїми процесуальними правами та необхідність залишення без розгляду такої заяви, з огляду на наступне.

Так, положеннями частини першої статті 36 КАС України закріплено виключний перелік підстав для відводу судді, який розширеному тлумаченню не підлягає.

Заявляючи відвід судді-доповідачу (головуючому судді), позивач посилалася на ст. 36 КАС України, виокремлюючи пункти 4, 5 частини першої цієї норми, якими передбачено, що суддя не може брати участі в розгляді адміністративної справи і підлягає відводу (самовідводу), за наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді; у разі порушення порядку визначення судді для розгляду справи, встановленого статтею 31 цього Кодексу.

Частиною четвертою цієї ж статті КАС України прямо передбачено, що незгода сторони з процесуальними рішеннями судді не може бути підставою для відводу.

Частиною першою статті 45 КАС України регламентовано, що учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами. Зловживання процесуальними правами не допускається.

У пункті 1 частини другої, частині третій статті 45 КАС України передбачено, що з урахуванням конкретних обставин справи суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню адміністративного судочинства, зокрема заявлення завідомо безпідставного відводу.

Якщо подання заяви визнається зловживанням процесуальними правами, суд з урахуванням обставин справи має право залишити без розгляду заяву.

Отже, адміністративним процесуальним законодавством регламентовано право учасників справи заявляти відвід судді, але такому праву кореспондує покладений на них обов`язок добросовісно користуватися наданими їм процесуальними правами.

У свою чергу, встановлення судом зловживання учасником справи своїм процесуальним правом є правовою підставою для залишення відповідної поданої ним заяви без розгляду.

Перевіряючи доводи заявника, колегія суддів встановила, що новими підставами для заявлення відводу колегії суддів стала незгода позивача з процесуальними рішеннями апеляційного суду від 03.04.2020 (про визнання відводу необґрунтованим), 07.04.2020 (про відмову в задоволенні відводу) та від 08.04.2020 (про виправлення описки), постановленими у цій справі.

Однак, як зазначалося вище, імперативною нормою частини четвертої статті 36 КАС України прямо передбачено, що незгода сторони з процесуальними рішеннями судді не може бути підставою для відводу. Жодних виключень з цього правила КАС України не містить.

Разом з тим, твердження заявника про те, що судом використовуються нормативні та інші бази, до яких Держава України та сторони у справі не мають відношення, і що йому не відома ухвала суду першої інстанції від 13.02.2019, зазначена в ухвалах апеляційного суду від 08.04.2020 про виправлення описки, є необґрунтованими та спростовуються матеріалами справи, зокрема апеляційною скаргою самого ж позивача, в якій він просить апеляційний суд скасувати, зокрема ухвалу суду від 13.02.2019 /т.1 а.с.103/.

Доводи заявника щодо порушення судом порядку реєстрації його апеляційної скарги, її розподілу між суддями та порядку визначення складу колегії суддів для розгляду цієї справи, а також результатів розгляду його апеляції суддею-доповідачем в іншій справі № 825/438/18, були наведені ним у раніше поданій заяві про відвід колегії суддів від 03.04.2020 та перевірені судом апеляційної інстанції при постановленні ухвал від 03.04.2020 та від 07.04.2020 про визнання відводу необґрунтованим та про відмову в його задоволенні, що набрали законної сили.

При цьому, копії вищевказаних ухвал ШААС від 03.04.2020 та від 07.04.2020, завірені секретарем судового засідання, відповідно до вимог розділу ХІ Інструкції з діловодства в місцевих та апеляційних судах України, затвердженої наказом ДСА України від 20.08.2019 № 814, направлено учасникам справи, зокрема позивачу, засобами поштового зв`язку зі зворотнім повідомленням про вручення.

Доводи заявника про те, що копії ухвал суду повинні мати реквізити, визначені ДСТУ 4163-2003, а не вказаною Інструкцією, є безпідставними, оскільки відповідно до пункту 1 зазначеного ДСТУ він поширюється виключно на організаційно-розпорядчі документи, а порядок здійснення діловодства в судах, регулюється саме Інструкцією, затвердженою наказом ДСА України від 20.08.2019 № 814.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що позивачем заявлено завідомо безпідставний відвід, що відповідно до статті 45 КАС України є зловживанням ним наданим йому процесуальним правом, призводить до затягування розгляду справи, що є підставою для залишення заяви позивача про відвід без розгляду.

Разом з тим, колегія суддів враховує висновки Європейського суду з прав людини, викладені в рішенні від 08.11.2005 у справі «Смірнова проти України», відповідно до яких обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини першої статті 6 Конвенції.

Таким чином, судова колегія приходить до висновку про зловживання позивачем наданим йому процесуальним правом заявляти відвід судді та вважає, що в даному випадку наявні достатні і необхідні правові підстави для залишення поданої ним заяви без розгляду.

Керуючись ст.ст. 45, 321, 325 КАС України, суд,

УХВАЛИВ:

Визнати подання ОСОБА_1 заяви про відвід колегії суддів у справі № 640/17133/19 зловживанням процесуальними правами.

Заяву ОСОБА_1 заяви про відвід колегії суддів у справі № 640/17133/19 залишити без розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя

Судді: