Справа № 340/3319/19
Суддя: Г.М. Момонт
Дата ухвалення: 2020-04-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 квітня 2020 року м. Кропивницький Справа №340/3319/19

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Момонт Г.М., розглянув у порядку спрощеного позовного провадження (письмового провадження) в м. Кропивницькому адміністративну справу

за позовом: ОСОБА_1

до відповідача: ІНФОРМАЦІЯ_1

про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії.

ОСОБА_1 звернувся з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 про:

- визнання протиправною бездіяльності ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо не проведення нарахування та виплати ОСОБА_1 середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 21 серпня 2017 року по 18 листопада 2019 року включно;

- зобов`язання ІНФОРМАЦІЯ_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 21 серпня 2017 року по 18 листопада 2019 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 27.04.2017 р. наказом командувача Сухопутних військ Збройних Сил України (по особовому складу) №112 підполковника ОСОБА_1 звільнено в запас за п.«а» (у зв`язку із закінченням контракту) ч.6 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», з урахуванням вимог ч.8 цієї ж статті, а 21.08.2017 р. наказом військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_1 (по стройовій частині) позивача виключено із особового складу військового комісаріату та всіх видів забезпечення у зв`язку зі звільненням в запас. Позивач вказує, що рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 28.02.2019 р. по справі №1140/3491/18, залишеним без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 07.08.2019 р., адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено повністю, визнано протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення з 01 січня 2016 року по 21 серпня 2017 року включно; зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_2 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення з 01 січня 2016 року по 21 серпня 2017 року включно. Позивач зазначив, що на виконання рішення суду 18.11.2019 р. ІНФОРМАЦІЯ_3 йому виплачено індексацію грошового забезпечення в сумі 1 613,75 грн. Позивач вказує, що 22.11.2019 р. звернувся до відповідача із заявою про нарахування та виплату середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні з 21.08.2017 р. по 18.11.2019 р., однак листом №4423 від 05.12.2019 р. відповідачем відмовлено у виплаті середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні з 21.08.2017 р. по 18.11.2019 р., оскільки норми КЗпП України не можуть бути застосовані до даних правовідносин, оскільки позивач був військовослужбовцем, а не працював по трудовому договору. Позивач вважає бездіяльність відповідача протиправною і такою, що суперечить вимогам законів України та порушує його конституційні права.

Відповідачем подано відзив на позовну заяву відповідно до якого позовні вимоги не визнаються в повному обсязі (а.с.42-46). Відповідач зазначає, що на військовослужбовців, які проходять військову службу у військових формуваннях, утворених відповідно до законів України, Кодекс законів про працю України не поширюється. Також відповідач зауважує, що порушення щодо не проведення індексації грошового забезпечення ОСОБА_2 виникло не з вини Кіровоградського обласного військового комісаріату, оскільки індексація не нараховувалася та не виплачувалася у зв`язку з відсутністю підстав, механізму та відповідних роз`яснень/розпоряджень Мінсоцполітики України та інших уповноважених на те органів.

Позивачем подано відповідь на відзив у якій зазначено, що із аналогічного предмету спору вже сформована судова практика Третім апеляційним адміністративним судом у справі №340/2156/19. Також позивач посилається на висновки Верховного Суду викладені у постанові від 31.10.2019 р. по справі №825/598/17 (провадження №К/9901/23837/18). Окрім того, позивач вважає помилковим посилання ІНФОРМАЦІЯ_1 на відсутність його вини, як роботодавця, в розумінні ст.116 КЗпП України, оскільки наявність вини відповідача у невиплаті індексації грошового забезпечення встановлена рішенням суду в іншій справі та не є предметом спору у даній справі (а.с.50-53).

Ухвалою судді Кіровоградського окружного адміністративного суду від 26.12.2019 р. відкрито провадження у справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (а.с.1).

24.01.2020 р. проведено перше судове засідання та розпочато розгляд справи по суті (а.с.49).

Ухвалою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 27.03.2020 р. витребувано докази у ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.64).

Заяв, клопотань від учасників процесу до суду не надходило. Інші процесуальні дії у справі не вчинялися.

Дослідивши подані позивачем та відповідачем документи і матеріали, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, адміністративний суд,

ВСТАНОВИВ:
Наказом військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_1 (по стройовій частині) від 21.08.2017 р. №205 підполковника ОСОБА_1 , військового комісара Голованівського районного військового комісаріату Кіровоградської області, звільненого наказом командувача Сухопутних військ Збройних Сил України (по особовому складу) від 27.04.2017 р. №112 у запас за п.«а» (у зв`язку із закінченням строку контракту) відповідно до ч.6 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», з урахуванням вимог ч.8 цієї ж статті, з 21.08.2017 р. виключено зі списків особового складу Голованівського районного військового комісаріату Кіровоградської області та всіх видів забезпечення (а.с.9).

Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 28.02.2019 р. у справі №1140/3491/18, залишеним без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 07.08.2019 р. (а.с.13-15), позовні вимоги ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задоволено; визнано протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення з 01 січня 2016 року по 21 серпня 2017 року; зобов`язання ІНФОРМАЦІЯ_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення з 01 січня 2016 року по 21 серпня 2017 року включно (а.с.10-12).

ОСОБА_1 звернувся до Кіровоградського обласного військового комісаріату із заявою від 22.11.2019 р. про виплату середнього заробітку за час затримки розрахунку (а.с.16-17).

Листом №4423 від 05.12.2019 р. ІНФОРМАЦІЯ_2 повідомив ОСОБА_1 , що правовідносини, пов`язані з проходженням військової служби врегульовані спеціальним законодавством, яке застосовується при вирішенні спору, саме тому помилковим буде застосування норм КЗпП (а.с.18-20).

Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, визначені Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 р. №2011-ХІІ (далі за текстом Закон №2011).

Статтею 1 Закону №2011 встановлено, що соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.

Згідно з ч.2 ст.12 Закону №2011 у зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.

Відповідно до ч.ч.1, 3 ст.9 Закону №2011 держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.

Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

Пунктом 242 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008 р. №1153/2008 встановлено, що після надходження до військової частини письмового повідомлення про звільнення військовослужбовця з військової служби або після видання наказу командира (начальника) військової частини про звільнення військовослужбовець повинен здати в установлені строки посаду та підлягає розрахунку, виключенню зі списків особового складу військової частини і направленню на військовий облік до районного (міського) військового комісаріату за вибраним місцем проживання.

Особа, звільнена з військової служби, на день виключення зі списків особового складу військової частини має бути повністю забезпечена грошовим, продовольчим і речовим забезпеченням. Військовослужбовець до проведення з ним усіх необхідних розрахунків не виключається без його згоди зі списків особового складу військової частини.

Суд враховує, що зазначеними нормативно-правовими актами не врегульовано порядок виплати грошового забезпечення за час затримки розрахунку з особою звільненою з військової служби, а тому до спірних правовідносин підлягають застосуванню норми Кодексу законів про працю України, оскільки загальні норми підлягають застосуванню лише за умови неврегульованості правовідносин нормами спеціального законодавства.

Викладене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду. наведеною у постанові від 31.10.2019 р. у справі №828/598/17 (провадження №К/9901/23837/18).

Відповідно до приписів ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану нею суму.

Згідно зі ст.117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 28.02.2019 р., яке набрало законної сили 07.08.2019 р., встановлено, що при звільненні ОСОБА_1 йому не виплачено індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 р. по 21.08.2017 р. (а.с.10-12). При цьому судом визнано протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо невиплати ОСОБА_1 , індексації грошового забезпечення з 01.01.2016 р. по 21.08.2017 р.

Позивач вказує, що розрахунок за рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 28.02.2019 р., яке набрало законної сили 07.08.2019 р. проведено 18.11.2019 р.

Відповідно до відомості №273 за листопад 2019 року та платіжного доручення №2973 від 18.11.2019 р. на виконання рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 28.02.2019 р. ОСОБА_1 нараховано та виплачено індексацію грошового забезпечення у розмірі 1 613,75 грн. (а.с.21, 71, 72).

Таким чином, у ОСОБА_1 виникло право на отримання відшкодування за час затримки розрахунку при звільненні відповідно до ст.117 КЗпП України.

Згідно з п.3 постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 р. №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» виплату грошового забезпечення військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу здійснювати в порядку, що затверджується Міністерством оборони, Міністерством внутрішніх справ, Міністерством фінансів, Міністерством інфраструктури, Міністерством юстиції, Службою безпеки, Управлінням державної охорони, Службою зовнішньої розвідки, Адміністрацією Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації.

Відповідно до абз.2, 3 п.7 Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 р. №260, розмір грошового забезпечення, що належить військовослужбовцю не за повний календарний місяць, визначається шляхом множення середньоденного розміру грошового забезпечення на кількість календарних днів, прослужених військовослужбовцем у цьому місяці. При цьому середньоденний розмір грошового забезпечення визначається шляхом ділення суми грошового забезпечення, належного військовослужбовцю за повний календарний місяць, на кількість календарних днів місяця, за який здійснюється виплата.

Військовослужбовцям, які виключаються зі списків особового складу військової частини, грошове забезпечення виплачується до дня виключення включно. В наказах про виключення зі списків особового складу обов`язково зазначається про виплату одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Суд враховує, що період затримки розрахунку при звільненні потрібно розраховувати з дня, наступного за днем, коли роботодавець мав здійснити розрахунок з працівником (з дня виключення зі списків особового складу), до дня фактичного проведення такого розрахунку.

Таким чином, період затримки розрахунку при звільненні позивача розраховується з 22.08.2017 р. по 18.11.2019 р. та складає 818 календарних днів, у тому числі 26 повних місяців, а також 10 днів за серпень 2017 року і 17 днів за листопад 2019 року.

З огляду на довідку Кіровоградського обласного військового комісаріату №1272 від 13.04.2020 р. сума грошового забезпечення ОСОБА_1 на день звільнення за повний місяць складала 11 755,60 грн. (а.с.70).

Отже, розмір середнього заробітку ОСОБА_1 за період з 22.08.2017 р. по 18.11.2019 р. становить 316 099,15 грн., що включає 305 645,60 грн. за 26 повних місяців (11 755,60 грн. х 26), 3 792,10 грн. за 10 днів серпня 2017 року (11 755,60 грн. : 31 х 10) та 6 661,45 грн. за 17 днів листопада 2019 року (11 755,60 грн. :30 х 17).

Суд враховує, що статтею 116 КЗпП України на підприємство, установу, організацію покладається обов`язок провести зі звільненим працівником повний розрахунок, виплативши всі суми, що йому належать, а у разі невиконання такого обов`язку виникає відповідальність передбачена статтею 117 КЗпП України.

Метою такого законодавчого регулювання є захист майнових прав працівника під час його звільнення, зокрема захист права працівника на своєчасну оплату праці за виконану роботу. При цьому відшкодування, передбачене ст.117 КЗпП України спрямоване на компенсацію працівнику майнових витрат, яких він зазнає внаслідок несвоєчасного здійснення з ним розрахунку з боку роботодавця.

Однак, встановлений статтею 117 КЗпП України механізм компенсації роботодавцем працівнику середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні не передбачає чітких критеріїв оцінки пропорційності щодо врахування справедливого та розумного балансу між інтересами працівника і роботодавця.

Суд враховує, що реалізуючи свої права працівник має діяти добросовісно. При цьому під час захисту прав працівника має бути дотриманий розумний баланс між інтересами такого працівника та роботодавця.

Оскільки відповідальність роботодавця перед колишнім працівником за неналежне виконання обов`язку щодо своєчасного розрахунку при звільненні не обмежена в часі та не залежить від розміру простроченої заборгованості, то за певних обставин обсяг такої відповідальності може бути неспівмірним та непропорційним наслідкам порушення.

Таким чином, виходячи з принципів розумності, справедливості та пропорційності, суд за певних умов може зменшити розмір відшкодування, передбаченого статтею 117 КЗПП України.

Викладене узгоджується з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеною у постанові від 26.05.2019 р. у справі №761/9584/15ц (провадження №14-623цс18). При цьому Велика Палата Верховного Суду зазначила, що зменшуючи розмір відшкодування, визначений виходячи з середнього заробітку за час затримки роботодавцем розрахунку при звільненні відповідно до статті 117 КЗпП України, необхідно враховувати:

- розмір простроченої заборгованості роботодавця щодо виплати працівнику при звільненні всіх належних сум, передбачених на день звільнення трудовим законодавством. Колективним договором, угодою чи трудовим договором;

- період затримки (прострочення) виплати такої заборгованості, а також те, з чим була пов`язана тривалість такого періоду з моменту порушення права працівника і до моменту його звернення з вимогою про стягнення відповідних сум;

- ймовірний розмір пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні майнових втрат працівника;

- інші обставини справи, встановлені судом, зокрема, дії працівника та роботодавця у спірних правовідносинах, співмірність ймовірного розміру пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні майнових втрат працівника та заявлених позивачем до стягнення сум середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок при звільненні.

Також Велика Палата Верховного Суду сформулювала правовий висновок, що з урахуванням конкретних обставин справи, які мають юридичне значення та, зокрема, визначених Великою Палатою Верховного Суду критеріїв, суд може зменшити розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні працівника незалежно від того. чи він задовольняє позовні вимоги про стягнення належних звільненому працівникові сум у повному обсязі чи частково.

Так, застосовуючи у даній справі критерії зменшення розміру відшкодування, визначеного з середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні відповідно до ст.117 КЗпП України, суд враховує наступні обставини.

Відповідно до відомостей автоматизованої системи Діловодство спеціалізованого суду встановлено, що ОСОБА_1 звернувся до Кіровоградського окружного адміністративного суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо нарахування та виплати індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 р. по 21.08.2017 р. (справа №1140/3491/18) 22.12.2018 року, тобто через 1 рік 5 місяців після виключення зі списків особового складу та всіх видів забезпечення. Отже, з часу звернення до суду за захистом порушеного права до часу виконання відповідачем рішення суду сплинуло 10 місяців 25 днів.

З огляду на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 28.02.2019 р. у справі №1140/3491/18, відповідач заперечував проти права позивача на індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 р. по 21.08.2017 р., а тому факт порушення цього права встановлені судом під час розгляду справи.

Також суд бере до уваги, що розмір індексації грошового забезпечення позивача за період з 01.01.2016 р. по 21.08.2017 р. становив 1 613,75 грн.(а.с.21, 71, 72), що становить 13,73% від розміру грошового забезпечення за повний місяць. Окрім того, сума заборгованості (1 613,75 грн.) у 196 разів менше від визначеної суми середнього заробітку позивача за час затримки її виплати при звільненні (316 099,15 грн.).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.05.2019 р. у справі №761/9584/15ц (провадження №14-623цс18) зазначено, що для приблизної оцінки розміру майнових втрат працівника, пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні, які розумно можна було б передбачити, на підставі даних Національного банку України про середньозважені ставки за кредитами в річному обчисленні за відповідні роки можна розрахувати розмір сум, які працівник, недоотримавши належні йому кошти від роботодавця, міг би сплатити як відсотки, взявши кредит з метою забезпечення рівня свого життя.

Так, за даними Національного банку України у період з 2017 року по 2019 рік середньозважені ставки за кредитами в національній валюті в річному обчисленні не перевищували 20% (2017 рік 16,4%, 2018 рік 19,1%, 2019 рік 19,8%).

Таким чином, приблизний розмір майнових втрат працівника становить 377,31 грн., у тому числі за 4 місяці 2017 року 55,53 грн., за 2018 рік 171,73 грн., за 10 місяців 2019 року 150,05 грн.

З огляду на очевидну неспівмірність сум середнього заробітку з розміром заборгованості, характером цієї заборгованості, діями позивача та відповідача, суд дійшов висновку, що справедливою, пропорційною і такою, що відповідатиме критеріям, визначення розміру відповідальності відповідача за прострочення ним належних при звільненні позивача виплат, може вважатися виплата у розмірі 17 523,65 грн., яка розрахована із врахуванням періоду з часу звернення позивача до суду по час розрахунку з позивачем 10 місяців 25 днів та відсоткового співвідношення між розміром грошового забезпечення та розміром заборгованості 13,73% (127 630,34 грн. (середній заробіток за 10 місяців 20 днів) х 13,73%).

Зважаючи на викладене підлягає задоволенню позов в частині визнання протиправною бездіяльності ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо не проведення нарахування та виплати ОСОБА_1 середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

При цьому, з огляду на висновки суду щодо неспівмірності розміру середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та, як наслідок, зменшення судом розміру відшкодування, передбаченого статтею 117 КЗПП України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь ОСОБА_1 відшкодування за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 17 523,65 грн.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 р. №3674-VI позивач звільнений від сплати судового збору. Доказів понесення інших судових витрат позивачем до суду не надано.

Керуючись ст.ст.132, 139, 242-246, 255, 293, 295-297 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:
1. Адміністративний позов задовольнити частково.

2. Визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо не проведення нарахування та виплати ОСОБА_1 середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

3. Стягнути з ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) відшкодування за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 17 523,65 грн. (сімнадцять тисяч п`ятсот двадцять три грн. 65 коп.).

4. У задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду через Кіровоградський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення.

Дата складання повного рішення суду 21 квітня 2020 року.

Суддя Кіровоградського

окружного адміністративного суду Г.М. Момонт