Справа № 640/16605/19
Суддя: Безименна Наталія Вікторівна
Дата ухвалення: 2020-04-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 квітня 2020 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Безименної Н.В.

суддів Бєлової Л.В., Кучма А.Ю.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 16 грудня 2019 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (далі - відповідач), в якому просив визнати протиправними дії відповідача щодо відмови у призначенні позивачу пенсії за вислугу років відповідно до пункту «а» ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09 квітня 1992 року №2262-ХІІ та зобов`язати відповідача обчислити вислугу років позивача з урахуванням Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» та постанови Кабінету Міністрів України №393 від 17 липня 1992 року на пільгових умовах у календарному обчисленні 24 роки 03 місяці 14 днів і призначити позивачу пенсію за вислугу років відповідно до пункту «а» ст.12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09 квітня 1992 року №2262-ХІІ.

Рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 16 грудня 2019 року у позові відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. На думку апелянта, для призначення пенсії особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, зазначеним у п. «ж» ст. 12 № 2262-ХІІ зараховується на пільгових умовах до вислуги років один місяць служби за три місяці за час проходження служби, протягом якого особа брала участь в антитерористичній операції. Відтак, з урахуванням періоду участі позивача в антитерористичній операції, обчисленого з розрахунку один місяць служби за три місяці, його вислуга років складає 24 роки 3 місяці 14 днів.

Відповідач відзиву на апеляційну скаргу не подавав. В суді першої інстанції його позиція обґрунтовувалась тим, що за результатами розгляду документів позивача було встановлено, що останнього звільнено зі служби в поліції (за власним бажанням) 05 липня 2016 року відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію», вказаним наказом також визначена вислуга років позивача на день звільнення, яка становить у календарному обчисленні - 19 років 10 місяців 08 днів, у пільговому обчисленні - 08 років 04 місяці 25 днів, а тому відповідачем правомірно було прийнято рішення про відмову у призначенні пенсії за вислугу років, у зв`язку з відсутністю законодавчо визначених підстав для її призначення.

В силу положень п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, враховуючи що апеляційну скаргу подано на рішення суду першої інстанції, яке ухвалено в порядку спрощеного провадження, справу призначено до апеляційного розгляду в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі: 1) відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю; 2) неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання; 3) подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Беручи до уваги, що в суді першої інстанції справу було розглянуто в порядку спрощеного провадження та враховуючи, що за наявними у справі матеріалами її може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, з огляду на відсутність необхідності розглядати справу у судовому засіданні, керуючись приписами ст. 311 КАС України, колегія суддів доходить висновку про відсутність підстав для здійснення розгляду справи за участі сторін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційних скарг, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, що відповідно до п. 7 ч. 1. ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» звільнено за власним бажанням підполковника поліції ОСОБА_1 , старшого оперуповноваженого управління захисту економіки в Луганській області, з 05 липня 2016 року, що підтверджено копією витягу з наказу Національної поліції України від 23 червня 2016 року №422 «По особовому складу Департаменту захисту економіки» (а.с. 23). Також у наказі зазначено, що станом на день звільнення стаж служби в поліції для виплати надбавки за вислугу років одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби в поліції складає 19 років 10 місяців 08 днів, вислуга років на пільгових умовах - 08 років 04 місяці 25 днів.

Відповідно до наявної в матеріалах справи копії рішення комісії Міністерства внутрішніх справ України з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій працівників органів внутрішніх справ від 21 серпня 2015 року №16/І/ХІІІ/25 позивачеві надано статус учасника бойових дій (а.с. 14).

З довідки про безпосередню участь особи в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України №А-6353 від 31 жовтня 2016 року, виданої Головним управлінням Національної поліції в Луганській області, вбачається, що позивач в період з 06 серпня 2014 року по 07 листопада 2015 року, з 07 листопада 2015 року по 27 січня 2016 року безпосередньо брав участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районах проведення антитерористичної операції на території Луганської області (а.с. 15).

Судом першої інстанції встановлено та не заперечувалось сторонами у справі, що сектором з питань пенсійного забезпечення Національної поліції України до Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві направлено документи для призначення ОСОБА_1 пенсії за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», у тому числі, подання про призначення пенсії від 20 травня 2019 року №704, в якому зазначено, що останній звільнений зі служби 05 липня 2016 року та станом на день звільнення мав 19 років 10 місяців 08 днів календарної вислуги.

Відповідач листом від 10 червня 2019 року №125049/2 просив Національну поліції України та позивача повідомити правові підстави надання до управління документів для призначення пенсії за вислугу років, оскільки передбачена Законом календарна вислуга років, що дає право на призначення пенсії, відсутня (а.с. 16).

Позивачем 05 липня 2019 року направлено на адресу Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві заяву про долучення документів та врахування правової позиції при розгляді подання Національної поліції України про призначення йому пенсії разом з доданими до неї документами (а.с. 17-20).

За результатами розгляду поданих документів, які надійшли від сектору з питань пенсійного забезпечення Національної поліції України та заяви позивача, відповідач листом від 02 серпня 2019 року №174445/02 повідомив позивача про відмову у призначенні пенсії за вислугу років на підставі п. «а» ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», у зв`язку з тим, що визначена Законом календарна вислуга років для її призначення відсутня (а.с. 22).

Вважаючи протиправною бездіяльність відповідача щодо не призначення пенсії за вислугу років, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позовних вимог, дійшов висновку, що за умови відсутності підтверджуючих документів наявності у позивача достатньої вислуги років, відповідач правомірно відмовив ОСОБА_1 у призначенні пенсії за вислугу років на підставі п. «а» ст. 12 Закону №2262-XII.

За наслідками перегляду рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку, колегія суддів доходить наступних висновків.

Спірні відносини, що склались між сторонами регулюються Конституцією України, Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 №2262-XII, що визначає умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Службі судової охорони, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом.

В силу вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Статтею 12 Закону №2262-XII визначені умови призначення пенсій за вислугу років, відповідно до п. «а» якої встановлено, що особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у п.п. «б»-«д», «ж» ст. 12 цього Закону (крім осіб, зазначених у ч. 3 ст. 5 цього Закону), незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби:

по 30 вересня 2011 року і на день звільнення мають вислугу 20 років і більше;

з 1 жовтня 2011 року по 30 вересня 2012 року і на день звільнення мають вислугу 20 календарних років та 6 місяців і більше;

з 1 жовтня 2012 року по 30 вересня 2013 року і на день звільнення мають вислугу 21 календарний рік і більше;

з 1 жовтня 2013 року по 30 вересня 2014 року і на день звільнення мають вислугу 21 календарний рік та 6 місяців і більше;

з 1 жовтня 2014 року по 30 вересня 2015 року і на день звільнення мають вислугу 22 календарних роки і більше;

з 1 жовтня 2015 року по 30 вересня 2016 року і на день звільнення мають вислугу 22 календарних роки та 6 місяців і більше;

з 1 жовтня 2016 року по 30 вересня 2017 року і на день звільнення мають вислугу 23 календарних роки і більше;

з 1 жовтня 2017 року по 30 вересня 2018 року і на день звільнення мають вислугу 23 календарних роки та 6 місяців і більше;

з 1 жовтня 2018 року по 30 вересня 2019 року і на день звільнення мають вислугу 24 календарних роки і більше;

з 1 жовтня 2019 року по 30 вересня 2020 року і на день звільнення мають вислугу 24 календарних роки та 6 місяців і більше;

з 1 жовтня 2020 року або після цієї дати і на день звільнення мають вислугу 25 календарних років і більше.

До календарної вислуги років зараховується також період, зазначений у ч. 2 ст. 17 цього Закону.

Згідно з п.п. «б» ст.12 Закону №2262-XII право на пенсійне забезпечення на умовах цього Закону мають звільнені зі служби (крім випадків призначення пенсії в разі втрати годувальника дружині (чоловіку) з урахуванням вимог частини п`ятої статті 30 цього Закону, яка призначається незалежно від звільнення зі служби) особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ України, поліцейські, співробітники Служби судової охорони, особи начальницького складу податкової міліції, особи начальницького і рядового складу Державної кримінально-виконавчої служби України, особи начальницького і рядового складу органів і підрозділів цивільного захисту.

Згідно з ч. 2 ст. 17 Закону №2262-XII до вислуги років поліцейським, особам офіцерського складу, особам середнього, старшого та вищого начальницького складу органів внутрішніх справ, державної пожежної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції чи Державної кримінально-виконавчої служби України при призначенні пенсії на умовах цього Закону додатково зараховується час їхнього навчання (незалежно від форми навчання) у цивільних вищих навчальних закладах, а також в інших навчальних закладах, після закінчення яких присвоюється офіцерське (спеціальне) звання, до вступу на військову службу, службу до органів внутрішніх справ, Національної поліції, державної пожежної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції чи Державної кримінально-виконавчої служби України або призначення на відповідну посаду в межах до п`яти років із розрахунку один рік навчання за шість місяців служби.

Водночас, в Законі № 2262-XII не вказано, що пенсія за вислугу років може бути призначена при наявності 22 роки та 6 місяців вислуги, що обчислена на пільгових умовах, оскільки вказаним Законом чітко передбачено, що пенсія за вислугу років особам, звільненим зі служби в період з 1 жовтня 2015 року по 30 вересня 2016 року, призначається виключно при наявності 22 календарних роки та 6 місяців і більше, та міститься виключний перелік періодів служби, які враховуються в календарну вислугу років.

На думку апелянта, будучи звільненим 23.06.2016 зі служби в поліції, пенсія за вислугу років йому має бути призначена у відповідності до ст.12 Закону №2262-XII, оскільки на день звільнення він має вислугу років більше ніж 22 роки та 6 місяців, а саме 24 роки 03 місяці 14 днів з урахуванням періоду його участі в антитерористичній операції, обчисленого з розрахунку один місяць служби за три місяці, а саме 4 роки 5 місяців 6 дні.

Апелянт посилається на ст. 171 Закону №2262-XII, якою передбачено, що Порядок обчислення вислуги років та визначення пільгових умов призначення пенсій особам, які мають право на пенсію за цим Законом, встановлюється Кабінетом Міністрів України, зокрема Порядком обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським, співробітникам Служби судової охорони та членам їхніх сімей, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 №393, який є спеціальним нормативно-правовим актом, що вирішує питання про обчислення стажу для призначення пенсії.

Колегія суддів зазначає, що відповідно до ст.12 Закону №2262-XII пенсія за вислугу років призначається особам звільненим в період з 1 жовтня 2015 року по 30 вересня 2016 року і на день звільнення мають вислугу саме 22 календарних роки та 6 місяців і більше.

З позовних вимог вбачається, що позивач до календарної вислуги у пільговому обчисленні просить зарахувати вислугу років з урахуванням періоду участі позивача в антитерористичній операції, обчисленого з розрахунку один місяць служби за три місяці, а саме 4 роки 5 місяців 6 дні, що законом не передбачено.

Правомірність висновків суду щодо різного підходу законодавця до понять «календарна вислуга років» та «вислуга років» підтверджується і положеннями статті 17 Закону№2262-XII, якою передбачено можливість зарахування певних видів стажу саме до «вислуги років». Так, до такої вислуги зараховуються періоди, визначені ч.1 та ч.3 ст.17 Закону №2262-XII, однак ці періоди не зараховуються до календарної вислуги з підстав зазначених колегією суддів вище.

При цьому, законодавець у назві ст. 17 Закону №2262-XII використовує формулювання «види служби та періоди часу, які зараховуються до вислуги років для призначення пенсії», втім, саме «календарна вислуга років» є визначальною для набуття права на призначення такої пенсії.

Позивач такої вислуги у мінімально-визначеному законодавством розмірі не має, а тому права на призначення пенсії за вислугу років не здобув.

Аналогічний правовий висновок щодо застосування норм матеріального права у спорах цієї категорії міститься, зокрема, у постановах Верховного Суду від 27 березня 2018 року у справі № 295/6301/17, від 19 вересня 2018 року у справі № 725/1959/17, від 22 листопада 2018 року у справі № 161/4876/17, від 27 лютого 2019 року №295/6454/17.

З огляду на викладені обставини за результатами розгляду апеляційної скарги, з урахуванням наведених норм права, колегія суддів доходить висновку, що відповідачем правомірно відмовлено позивачу у призначенні пенсії за вислугу років у зв`язку з відсутністю законодавчо передбачених підстав для призначення такої.

На підставі вищенаведеного, приймаючи до уваги, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, рішення суду ґрунтується на засадах верховенства права, є законним і обґрунтованим, висновки суду першої інстанції доводами апелянта не спростовані, колегія суддів доходить висновку про відсутність підстав для його зміни або скасування.

Керуючись ст.ст.243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 16 грудня 2019 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів, з урахуванням положень ст.329 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Текст постанови складено 21 квітня 2020 року.

Головуючий суддя Н.В.Безименна

Судді Л.В.Бєлова

А.Ю.Кучма