Справа № 826/12829/18
Суддя: Головань О.В.
Дата ухвалення: 2020-04-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Вн. №27/450
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 квітня 2020 року м. Київ № 826/12829/18

за позовомОСОБА_1
до Головного управління ДФС у м. Києві
провизнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення №0-2656 від 25.06.2018
Суддя О.В.Головань

Обставини справи:

ОСОБА_1 звернулася до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом до Головного управління ДФС у м.Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення №0-2656 від 25.06.2018.

Ухвалою суду від 17.08.2018 року відкрито провадження по справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

10.09.2018 року відповідачем надано відзив на позов.

Ознайомившись з матеріалами справи, суд, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 згідно з відомостями Державного реєстру речових прав на нерухоме майно є власником об`єкту нерухомого майна - виробничого корпусу №1 (літ. "Б") площею 5032, 8 кв.м. та частини нежилих приміщень виробничого корпусу №1 (літ. Б') площею 152, 1 кв.м - загальною площею 5184, 9 кв.м., що складає 110/1000 частин від майнового комплексу пл. 47012, 9 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер 00) на підставі договору купівлі-продажу від 07.06.2005 р.; рішення про державну реєстрацію прав №7591483 від 05.11.2013 р.; розмір частки 1091/10000 (витяг від 08.08.2018 р. №133687260).

25.06.2018 р. Головним управлінням ДФС у м. Києві винесено податкове повідомлення-рішення за № 0-2656, згідно з яким ОСОБА_1 за 2017 р. нараховано податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, у розмірі 124 437, 6 грн.

Вказане податкове повідомлення-рішення отримано позивачем 16.07.2018 р.

Позивач - ОСОБА_1 - вважає вказане рішення протиправним та просить його скасувати з таких підстав.

Позивач посилається на порушення вимог пп.266.7.2 п.266.7 ст. 266 Податкового кодексу України щодо термінів направлення рішення; відсутність розрахунку податкового зобов`язання.

Додатково позивач посилається на необґрунтованість наведеного у відзиві розрахунку податку, оскільки він зроблений з посиланням на рішення Київської міської ради від 22.12.2016 р. №791/1795, яке прийнято без врахування положень пп. 12.3.4 п.12.3 ст. 12 Податкового кодексу України, тоді як до застосування підлягало рішення Київської міської ради, ухвалене до 15.07.2016 р.

Відповідачем не прийнято до уваги положення п. 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2017 році" від 20.12.2016 р. № 1791-VIII, згідно з яким з 1 січня 2017 року до прийняття відповідним органом місцевого самоврядування рішення про встановлення ставок місцевих податків і зборів на 2017 рік відповідно до цього Закону, встановлені таким органом місцевого самоврядування ставки єдиного податку для платників першої групи, податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, та збору за місця для паркування транспортних засобів застосовуються з коефіцієнтом 0,5.

Відповідач - Головне управління ДФС у м. Києві - проти задоволення позовних вимог заперечив з таких підстав.

Відповідач зазначив, що згідно з оскаржуваним податковим повідомленням-рішенням №0-2656 від 25.06.2018 р. визначено податок на належне позивачу нерухоме майно за адресою: АДРЕСА_1 - виробничий корпус загальною площею 5 184, 9 кв.м.

Ставка податку визначена з врахуванням рішення Київської міської ради від 22.12.2016р. №791/1795 "Про внесення змін до рішення Київської міської ради від 23 червня 2011 року № 242/5629 "Про встановлення місцевих податків і зборів у м. Києві", згідно з яким з 01.01.2017 р. по 31.12.2017 р. до ставки податку застосовується понижувальний коефіцієнт 0,75 (0,75% розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 01.01.2017 р. (3200 грн.) або 24 грн. за 1 кв.м.

Згідно з пп. 266.7.1 п. 266.7 ст. 266 Податкового кодексу України обчислення податку відбулося наступним чином: 5184, 9 кв.м. х 24, 00 грн. = 124 437, 6 грн.

Оскаржуване рішення скеровано позивачу за адресою: АДРЕСА_6 і отримано 16.07.2018 р.

Проаналізувавши матеріали справи, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги є необґрунтованими та не підлягають до задоволення з таких підстав.

Згідно з п. 10.3 ст. 10 Податкового кодексу України (в редакції станом на 31.12.2016 р.) місцеві ради в межах повноважень, визначених цим Кодексом, вирішують питання відповідно до вимог цього Кодексу щодо встановлення податку на майно (в частині податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки) та встановлення збору за місця для паркування транспортних засобів, туристичного збору.

Сільські, селищні, міські ради та ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, в межах своїх повноважень приймають рішення про встановлення місцевих податків та зборів.

Згідно з пп. 12.3.1, 12.3.2, 12.3.3 п. 12.3 ст. 12 Податкового кодексу України встановлення місцевих податків та зборів здійснюється у порядку, визначеному цим Кодексом.

При прийнятті рішення про встановлення місцевих податків та зборів обов`язково визначаються об`єкт оподаткування, платник податків і зборів, розмір ставки, податковий період та інші обов`язкові елементи, визначенні статтею 7 цього Кодексу з дотриманням критеріїв, встановлених розділом XII цього Кодексу для відповідного місцевого податку чи збору.

Копія прийнятого рішення про встановлення місцевих податків чи зборів або про внесення змін до них надсилається в електронному вигляді у десятиденний строк з дня прийняття до контролюючого органу, в якому перебувають на обліку платники відповідних місцевих податків та зборів, але не пізніше 1 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосовування встановлюваних місцевих податків та зборів або змін до них.

Контролюючі органи не пізніше 10 липня поточного року складають зведену інформацію про розмір та дату встановлення ставок місцевих податків та зборів на відповідних територіях та подають її в електронній формі центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику.

Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику, не пізніше 15 липня поточного року оприлюднює на своєму офіційному веб-сайті зведену інформацію про розмір та дату встановлення ставок місцевих податків та зборів на відповідних територіях.

Згідно з п. 12.5 ст. 12 Податкового кодексу України офіційно оприлюднене рішення про встановлення місцевих податків та зборів є нормативно-правовим актом з питань оподаткування місцевими податками та зборами, який набирає чинності з урахуванням строків, передбачених підпунктом 12.3.4 цієї статті.

Згідно зі ст. 266 Податкового кодексу України -

266.1.1. Платниками податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

266.2.1. Об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка.

266.3.1. Базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток.

266.3.2. База оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.

266.5.1. Ставки податку для об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної, міської ради або ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, залежно від місця розташування (зональності) та типів таких об`єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує 1,5 відсотка розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 квадратний метр бази оподаткування.

266.7.1. Обчислення суми податку з об`єкта/об`єктів нежитлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, здійснюється контролюючим органом за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) власника такої нерухомості виходячи із загальної площі кожного з об`єктів нежитлової нерухомості та відповідної ставки податку.

266.7.2. Податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку, обчисленого згідно з підпунктом 266.7.1 пункту 266.7 цієї статті, та відповідні платіжні реквізити, зокрема, органів місцевого самоврядування за місцезнаходженням кожного з об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, надсилаються (вручаються) платнику податку контролюючим органом за місцем його податкової адреси (місцем реєстрації) до 1 липня року, що настає за базовим податковим (звітним) періодом (роком).

266.9.1. Податок сплачується за місцем розташування об`єкта/об`єктів оподаткування і зараховується до відповідного бюджету згідно з положеннями Бюджетного кодексу України.

266.10.2. У разі якщо контролюючий орган не надіслав (не вручив) податкове/податкові повідомлення-рішення у строки, встановлені підпунктом 266.7.2 пункту 266.7 цієї статті, фізичні особи звільняються від відповідальності, передбаченої цим Кодексом за несвоєчасну сплату податкового зобов`язання.

266.10.3. Податкове зобов`язання з цього податку може бути нараховано за податкові (звітні) періоди (роки) в межах строків, визначених пунктом 102.1 статті 102 цього Кодексу.

В даному випадку оскаржуване податкове повідомлення-рішення скероване позивачу за місцем його податкової адреси (місцем реєстрації) АДРЕСА_6 , фактично скеровано 10.07.2018 р. і отримано 16.07.2018 р.

Податковий кодекс України у чинній станом на 25.06.2018 р. редакції (п.266.10.2) визначає наслідок невчасного скерування податкового повідомлення-рішення - звільнення від відповідальності, передбаченої цим Кодексом за несвоєчасну сплату податкового зобов`язання, тоді як скерування відповідного рішення після 01.07.2018 р. не має наслідком відсутність податкового зобов`язання і не є підставною для скасування рішення.

Позивачем не заперечується перебування у власності станом на 2017 р. об`єкту нерухомого майна - виробничого корпусу №1 (літ. "Б") площею 5032, 8 кв.м. та частини нежилих приміщень виробничого корпусу №1 (літ. Б') площею 152, 1 кв.м - загальною площею 5184, 9 кв.м., що складає 110/1000 частин від майнового комплексу пл. 47012, 9 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер 00) на підставі договору купівлі-продажу від 07.06.2005 р.; рішення про державну реєстрацію прав №7591483 від 05.11.2013 р.; розмір частки 1091/10000, що підтверджується Інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта ОСОБА_1 від 08.08.2018 р. №133687260.

Відповідно, позивач є платником податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

Згідно з положеннями п. 58.1 ст. 58 Податкового кодексу України до податкового повідомлення-рішення додається розрахунок податкового зобов`язання (за наявності) та штрафних (фінансових) санкцій, тобто, не є обов`язковим.

Крім того, у випадку оскарження рішення предметом дослідження суду є також і розрахунок податку.

Щодо наведеного розрахунку податку суд зазначає наступне.

Рішенням Київської міської ради від 23.06.2011 р. №242/5629 "Про встановлення місцевих податків і зборів у м. Києві" установлено в м. Києві місцеві податки та збори, зокрема, податок на майно, який складається з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, а також затверджено Положення про податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, в м. Києві.

Згідно з п. 5.3 Положення в редакції рішення Київської міської ради від 22.12.2015р. №57/57 ставки податку для об`єктів нежитлової нерухомості для усіх місць розташування (зональності) встановлюються у таких розмірах: інші - 1 відсоток до розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 кв. метр бази оподаткування.

Згідно з п. 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2017 році" від 20.12.2016 р. №1791-VIII, з 1 січня 2017 року до прийняття відповідним органом місцевого самоврядування рішення про встановлення ставок місцевих податків і зборів на 2017 рік відповідно до цього Закону, встановлені таким органом місцевого самоврядування ставки єдиного податку для платників першої групи, податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, та збору за місця для паркування транспортних засобів застосовуються з коефіцієнтом 0,5.

22.12.2016 р. Київською міською радою прийнято рішення №791/1795 "Про внесення змін до рішення Київської міської ради від 23 червня 2011 року №242/5629 "Про встановлення місцевих податків і зборів у м. Києві", згідно з яким доповнено п. 5.3 новим абзацом такого змісту: "з 1 січня по 31 грудня 2017 року до ставки податку застосовується понижувальний коефіцієнт 0,75".

Таким чином, з врахуванням положень пп. 12.3.4 п. 12.3 ст. 12 Податкового кодексу України, ставка податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, у м. Києві на 2017 р. визначена рішенням Київської міської ради від 23.06.2011 р. №242/5629.

Щодо рішення Київської міської ради від 22.12.2016 р. №791/1795, то ним не встановлено податку на нерухоме майно і його ставки, тоді як визначено понижуючий коефіцієнт до раніше встановленої ставки податку, тому посилання позивача на порушення вимог пп. 12.3.4 п. 12.3 ст. 12 Податкового кодексу України є необґрунтованим.

Щодо посилання позивача на індивідуальну податкову консультацію ДФС України від 21.09.2017 р., №2008/6/99-99-12-02-03-15/ІПК "Про податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки", згідно з якою оскільки Київська міська рада не прийняла рішення щодо встановлення ставок податку на нерухомість на 2017 рік, то дія норми Закону про внесення змін щодо застосування коефіцієнта 0,5 продовжується одночасно з дією коефіцієнта 0,75 до моменту прийняття рішення ради щодо встановлення ставок податку на 2017 рік, то вона не виключає застосування понижуючого коефіцієнту 0,75, крім того, має індивідуальний характер і може використовуватися виключно платником податків, якому надано таку консультацію.

Розмір об`єкту нерухомого майна становить 5184, 9 кв.м., міститься у Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно і позивачем не оскаржується.

З січня 2017 року мінімальна заробітна плата становить 3200 гривень Законом України від 21.12.2016 р. № 1801-VІІІ "Про Державний бюджет України на 2017 рік" з 1 січня 2017 року встановлено мінімальну заробітну плату у наступному розмірі: - у місячному - 3200 грн. (1% - 32 грн.); з застосуванням понижуючого коефіцієнту 0,75 - 24 грн. за 1 кв.м.

Таким чином, розрахований згідно з пп. 266.7.1 п. 266.7 ст. 266 Податкового кодексу України розмір податку на нерухоме майно становить 124 437, 6 грн.

Згідно з ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З врахуванням викладеного у суду відсутні підстави для висновку про те, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення вказаним вимогам не відповідає.

На підставі вищевикладеного, ст. 241-246, 257-262, 295 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. В задоволенні позовних вимог відмовити.

2. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

3. Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя О.В. Головань

Повний текст рішення

виготовлено і підписано 23.04.2020 р.