Справа № 540/539/20
Суддя: Попов В.Ф.
Дата ухвалення: 2020-04-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 квітня 2020 р.м. ХерсонСправа № 540/539/20
Херсонський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Попова В.Ф., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

встановив:
ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Військової частини НОМЕР_1 , в якому просить визнати бездіяльність відповідача щодо невиплати йому компенсації за невикористані додаткові відпустки як учаснику бойових дій протиправною та зобов`язати виплатити таку компенсацію за період з 2015-2019 р.р. відповідно до п. 12 ч. 1 ст. 12 ЗУ "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", ст. 162 ЗУ "Про відпустки".

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що станом на день прийняття наказу про виключення зі списків особового складу відповідач не провів з позивачем розрахунків по виплаті грошової компенсації за невикористані календарні дні соціальної відпустки, передбаченої Законом України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту". На своє звернення до відповідача із вимогою виплатити грошову компенсацію, позивач отримав відмову. Вважаючи такі дії протиправними, звернувся до суду.

Відповідно до відзиву, відповідач повністю не визнає заявлені позивачем вимоги, обґрунтовує тим, що статус учасника бойових дій ОСОБА_1 отримав у 2016 році, тому вимога в частині виплати компенсації за 2015 рік є безпідставною. Щодо виплати за період з 2016 по 2019 роки, то така вимога також задоволенню не підлягає, оскільки позивач проходив військову службу під час особливого періоду, у зв`язку із чим не мав права на отримання такої відпустки.

У відповіді на відзив позивач зазначає, що він погоджується із позицією відповідача з приводу того, що у нього відсутнє право на отримання компенсації за невикористані дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2015 рік, оскільки статус учасника бойових дій він отримав у 2016 році. Стосовно вимоги за 2016-2019 роки зазначає про наявність у нього права на отримання компенсації за цей період, оскільки через проходження військової служби в особливий період було припинено надання додаткових відпусток, разом із тим, військовослужбовець не позбавлений права, у випадку звільнення отримати компенсацію за всі невикористані дні такої відпустки.

Ухвалою суду від 20.03.2020 року відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін.

При вирішенні цього спору судом встановлені наступні обставини по справі.

У період з 27.12.2013 року по 23.09.2019 року позивач проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 .

Відповідно до витягу із протоколу № 1 від 15.01.2016 року комісія Командування Повітряних Сил Збройних Сил України з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій ухвалила надати позивачеві статус учасника бойових дій.

18.01.2016 року позивачеві видано посвідчення учасника бойових дій серія НОМЕР_2 .

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) від 01.09.2019 року №22-РС, старшого солдата за контрактом ОСОБА_1 , водія - хіміка відділення радіаційного, хімічного, біологічного захисту, звільнено з військової служби у запас за підпунктом "а" (у зв`язку із закінченням строку контракту).

З 23 вересня 2019 року позивача виключено із списків особового складу частини та всіх видів забезпечення.

09.12.2019 року позивач звернувся до відповідача із заявою про виплату йому грошової компенсації за невикористані дні додаткової відпустки за період з 2015 по 2019 роки.

Листом від 16.12.2019 року №350/305/7/1587 позивача повідомлено про відсутність підстав для виплати спірної компенсації, оскільки він проходив військову службу в особливий період і не мав права на отримання додаткової відпустки.

Вважаючи таку відмову протиправною, позивач звернувся до суду із цим позовом.

Дослідивши письмові докази, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог з огляду на таке.

Спірні правовідносини регулюються Законом України "Про відпустки" від 15 листопада 1996 року №504/96-ВР; Законом України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" від 22 жовтня 1993 року №3551-XII; Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20 грудня 1991 року №2011-XII; Законом України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" від 21.10.1993 №3543-ХІІ.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЗУ "Про відпустки" установлюються такі види відпусток:

щорічні відпустки (серед іншого): основна відпустка (стаття 6 цього Закону); додаткова відпустка за роботу із шкідливими та важкими умовами праці (стаття 7 цього Закону); додаткова відпустка за особливий характер праці (стаття 8 цього Закону); інші додаткові відпустки, передбачені законодавством.

Статтею 16-2 ЗУ "Про відпустки" передбачено, що учасникам бойових дій, ... , надається додаткова відпустка із збереженням заробітної плати тривалістю 14 календарних днів на рік.

Згідно зі ст. 5 ЗУ "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" учасниками бойових дій є особи, які брали участь у виконанні бойових завдань по захисту Батьківщини у складі військових підрозділів, з`єднань, об`єднань всіх видів і родів військ Збройних Сил діючої армії (флоту), у партизанських загонах і підпіллі та інших формуваннях як у воєнний, так і у мирний час.

Відповідно до п. 12 ст. 12 ЗУ "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" учасникам бойових дій надаються пільги (серед іншого) з використання чергової щорічної відпустки у зручний для них час, а також одержання додаткової відпустки із збереженням заробітної плати строком 14 календарних днів на рік.

На підставі ч. 8 ст. 10-1 ЗУ "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, додаткові відпустки у зв`язку з навчанням, творчі відпустки та соціальні відпустки надаються відповідно до ЗУ "Про відпустки". Інші додаткові відпустки надаються їм на підставах та в порядку, визначених відповідними законами України.

У разі якщо ЗУ "Про відпустки" або іншими законами України передбачено надання додаткових відпусток без збереження заробітної плати, такі відпустки військовослужбовцям надаються без збереження грошового забезпечення.

Пунктом 3 ч. 14 цієї ж статті передбачено, що у рік звільнення зазначених в абзацах першому та другому цього пункту військовослужбовців зі служби у разі невикористання ними щорічної основної або додаткової відпустки їм виплачується грошова компенсація за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки, у тому числі військовослужбовцям-жінкам, які мають дітей.

Частиною 17 вищевказаної статті передбачено, що в особливий період з моменту оголошення мобілізації до часу введення воєнного стану або до моменту прийняття рішення про демобілізацію військовослужбовцям надаються відпустки, передбачені частинами першою, шостою та дванадцятою цієї статті, і відпустки за сімейними обставинами та з інших поважних причин. Надання військовослужбовцям відпусток, передбачених частиною першою цієї статті, здійснюється за умови одночасної відсутності не більше 30 відсотків загальної чисельності військовослужбовців певної категорії відповідного підрозділу. Відпустки за сімейними обставинами та з інших поважних причин військовослужбовцям надаються із збереженням грошового забезпечення тривалістю не більш як 10 календарних днів.

Згідно з частиною 18 в особливий період під час дії воєнного стану військовослужбовцям можуть надаватися відпустки за сімейними обставинами та з інших поважних причин із збереженням грошового забезпечення тривалістю не більш як 10 календарних днів без урахування часу, необхідного для проїзду в межах України до місця проведення відпустки та назад, але не більше двох діб в один кінець.

Надання військовослужбовцям у періоди, передбачені пунктами 17 і 18 цієї статті, інших видів відпусток, крім відпусток військовослужбовцям-жінкам у зв`язку з вагітністю та пологами, для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, а в разі якщо дитина потребує домашнього догляду, - тривалістю, визначеною в медичному висновку, але не більш як до досягнення нею шестирічного віку, а також відпусток у зв`язку з хворобою або для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської комісії, припиняється.

У разі ненадання військовослужбовцям щорічних основних відпусток у зв`язку з настанням періодів, передбачених пунктами 17 і 18 цієї статті, такі відпустки надаються у наступному році. У такому разі дозволяється за бажанням військовослужбовців об`єднувати щорічні основні відпустки за два роки, але при цьому загальна тривалість об`єднаної відпустки не може перевищувати 90 календарних днів (частина 19).

Відповідно до ЗУ "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" … особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій (стаття 1).

Указом Президента України від 17 березня 2014 року № 303/2014 "Про часткову мобілізацію", затвердженого Законом України від 17 березня 2014 року № 1126-VI, постановлено оголосити та провести часткову мобілізацію.

Таким чином, спірні правовідносини щодо отримання грошової компенсацію за невикористані дні додаткової відпустки у зв`язку із звільненням позивача виникли в особливий період.

В особливий період з моменту оголошення мобілізації до припинення відповідного періоду надання військовослужбовцям інших видів відпусток, зокрема, додаткової відпустки, передбаченої п. 12 ч. 1 ст. 12 ЗУ "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", припиняється.

Разом із тим, суд зазначає, що норми ЗУ "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" не обмежують та не припиняють право учасника бойових дій на отримання у рік звільнення виплати грошової компенсації за всі невикористані дні додаткової відпустки, право на яку набуто під час проходження військової служби в особливий період з моменту оголошення мобілізації.

Зважаючи на викладений аналіз, суд критично оцінює і не приймає доводи відповідача, викладені у його відзиві на позовну заяву про те, що з урахуванням дії в Україні особливого періоду та призупинення відповідних прав військовослужбовців щодо додаткових відпусток, позивач не набув відповідного права на отримання грошової компенсації за неотримані додаткові відпустки.

Суд вважає, що припинення відпустки на час особливого періоду не означає припинення права на відпустку, яке може бути реалізовано шляхом безпосереднього надання особі відпустки після закінчення особливого періоду, який може тривати невизначений термін, або грошової компенсації за відпустки.

Така позиція суду узгоджується із правовим висновком Верховного Суду викладеного у рішенні від 16 травня 2019 року, прийнятого у зразковій справі № 620/4218/18, яке набрало законної сили 21 серпня 2019 року після перегляду Великою Палатою Верховного Суду.

Таким чином, на час прийняття наказу про виключення позивача зі списків особового складу, відповідачем протиправно не було проведено з позивачем усіх необхідних розрахунків щодо нарахування та виплати грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки, передбаченої п. 12 ч. 1 ст. 12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" за період з 2016 по 2019 роки, тому позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Разом із тим, вимога в частині виплати компенсації за 2015 рік задоволенню не підлягає, оскільки статус учасника бойових дій позивач отримав у 2016 році, із чим також погодився позивач у своїй відповіді на відзив від 08.04.2020 року.

Суд не приймає доводи відповідача щодо наявності підстав для залишення позовних вимог без розгляду через пропущення позивачем строку звернення до суду із цим позовом, оскільки предметом спору є стягнення компенсаційних виплат за невикористані відпустки, які згідно із ч. 3 ст. 2 ЗУ "Про оплату праці" є однією із складових заробітної плати, виходячи з чого, відповідно до ч. 2 ст. 233 КЗпП право позивача на звернення до суду із такими вимогами не можуть бути обмежені будь-яким строком.

Керуючись статтями 242 - 246 КАС України, суд, -

вирішив:
Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 (ЄДРПОУ НОМЕР_3 , АДРЕСА_1 ) щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 , АДРЕСА_2 ) грошової компенсації за невикористані додаткові відпустки як учаснику бойових дій за період з 2016 року по 2019 рік.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за період з 2016 року по 2019 рік, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби 23.09.2019 року.

В задоволенні іншої частини вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення, через суд першої інстанції, який ухвалив відповідне рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя В.Ф. Попов

кат. 106030000