Справа № 522/11650/19
Суддя: Димерлій О.О.
Дата ухвалення: 2020-04-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 квітня 2020 р.м.ОдесаСправа № 522/11650/19
Головуючий в 1 інстанції: Катаєва Е.В.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі:

доповідача, судді: Димерлія О.О.

суддів: Танасогло Т.М., Єщенка О.В.

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Міністерства юстиції України на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 12 грудня 2019 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністра юстиції України Петренко Павла Дмитровича , Міністерства юстиції України, про визнання незаконної бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, -

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просив визнати протиправною бездіяльність відповідача, що полягає у не розгляді його скарги та зобов`язати відповідача у відповідності до вимог Закону України «Про звернення громадян» розглянути по суті його скаргу на бездіяльність керівництва Одеського науково-дослідного інституту судової експертизи, яка полягає у відмові прийняти рішення про повернення експерту для доопрацювання «Висновок №18-5911/5912 судової авто технічної експертизи по дослідженню обставин зіткнення автомобілів Сузукі та Ауді» з причин його неповноти.

За наслідками розгляду зазначеної справи Одеським окружним адміністративним судом від 02 грудня 2019 року прийнято рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Визнано протиправними дії Міністерства юстиції України щодо направленні скарги ОСОБА_1 від 31.05.2019 року (вх. від 06.06.2019 року №Т-9834) на адресу керівника директора Одеського науково-дослідного інституту судової експертизи.

Зобов`язано Міністерства юстиції України у відповідності до вимог Закону України «Про звернення громадян» розглянути скаргу ОСОБА_1 від 31.05.2019 року (вх. від 06.06.2019 року №Т-9834).

В задоволенні інших позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на помилкове застосування судом першої інстанції норм матеріального права та невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, про задоволення позову в повному обсязі з підстав, наведених у позові.

Позивач у відзиві на апеляційну скаргу просить апеляційну скаргу позивача залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Суд апеляційної інстанції заслухав суддю-доповідача, розглянув та обговорив доводи апеляційних скарг, перевірив матеріали справи та вважає, що апеляційна скарга Міністерства юстиції України не підлягає задоволенню.

До суду апеляційної інстанції від позивача та відповідача надійшли клопотання про відкладення розгляду справи на іншу дату, обґрунтовані запровадженням з 12.03.2020 по 03.04.2020 карантину на території України через спалах у світі коронавірусу (COVID-19) та неможливістю прибути до суду.

Розглянувши подані клопотання, колегія суддів не знаходить підстав для їх задоволення, оскільки функціонування органів державної влади не зупинено (призупинено), в тому числі судів, які наразі працюють в звичайному режимі, але з дотриманням норм, попереджаючих розповсюдження інфекції.

Колегія суддів зазначає, що відповідно до рішення Ради суддів України від 17.03.2020 № 19 затверджено Рекомендації щодо встановлення особливого режиму роботи судів України задля убезпечення населення України від поширення гострих респіраторних захворювань та коронавірусу COVID-19, який віднесено до особливо небезпечних інфекційних хвороб, відповідно до яких рекомендовано, зокрема здійснювати судовий розгляд справ без участі сторін.

З урахуванням наведеного, колегія суддів дійшла висновку, що з метою дотримання строку розгляду апеляційної скарги, передбаченого ч.5 ст.286 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), у задоволенні заяв позивача та відповідача відмовити.

В судове засідання учасники справи не з`явились, хоча належним чином були повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, тому суд вважає можливим розглянути справу без їх участі та відповідно до вимог ч.4 ст.229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювати.

Перевіряючи повноту з`ясування судом першої інстанції обставин справи та правильність застосування правових норм, апеляційний суд звертає увагу на таке.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, що 06.06.2019 року за №Т-9834 Міністерство юстиції України зареєструвало скаргу позивача на бездіяльність керівництва НДІСЕ, яка полягала у відмові прийняти рішення про повернення експерту для доопрацювання «Висновку № 18-5911/5912 судової автотехнічної експертизи по дослідженню обставин зіткнення автомобілів Сузукі та Ауді» з причини наявності недоліків, а саме його неповноти: експерт без пояснень незаконно відмовився відповідати на 7 питань з 11, поставлених слідством.

У скарзі він просив в межах повноважень Міністерства юстиції відносно підпорядкованої установи вжити заходів щодо доопрацювання Одеським НДІСЕ «Висновку № 18-5911/5912 судової автотехнічної експертизи по дослідженню обставин зіткнення автомобілів Сузукі та Ауді».На підставі ст.18 Закону України «Про звернення громадян» просив надати можливість бути присутнім при розгляді цієї скарги (а.с.25-29).

Листом від 21.08.2019 року «Щодо надання відповіді» МЮУ повідомило позивача про розгляд його скарги щодо незгоди з висновком судової автотехнічної експертизи від 30.01.2019 № 18-5911/5912, складеним судовим експертом Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз Макаровим А.К. за матеріалами кримінального провадження № 0002835, та в межах компетенції повідомило, що згідно з пунктом 1.10 Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 08.10.1998 №53/5, при проведенні експертиз в експертній установі організаційне, матеріально-технічне забезпечення їх виконання, контроль за своєчасним проведенням і за дотриманням законів та інших нормативно-правових актів з питань експертизи покладається на керівника експертної установи.

З огляду на викладене, МЮУ повідомило позивача, що його скаргу направлено для розгляду директору Одеського НДІСЕ та про результати розгляду його буде повідомлено вищевказаною установою (а.с.30).

Позивач вважав, що вказана відповідь надана йому у порушення Закону України «Про звернення громадян» та звернувся до суду з позовом.

Згідно із відзивом на позов, запереченнями на позов та наданими копіями документів позивач звертався зі скаргами безпосередньо до Одеського НДІСЕ та йому надавались відповіді по суті його скарг.

Зокрема, листом від 27.05.2019 року Одеський НДІСЕ щодо розгляду листа від 02.05.2019 року вх.Т-53-3-19 повідомив позивача, що на його попередні звернення до ОНДІСЕ надані аргументовані відповіді в повному обсязі, а його звернення відображає його суб`єктивну думку, як зацікавленої сторони.

Керівництвом ОНДІСЕ з питань викладених листах заявника були відібрані пояснення та проведено аналіз виконаного висновку експерта. За результатами перевірки виконаного висновку експерта технічних або інших помилок не вбачається, відповідно відсутні будь-які підстави відкликати чи виправляти висновок.

Відповідно до от. 343 ККУ вплив у будь-якій формі на судового експерта, з метою перешкодити виконанню здійсненню судово-експертної діяльності або добитися прийняття незаконного рішення карається законом. Одеський НДІСЕ повідомив заявника, що вважає неодноразові безпідставні скарги з посиланням на «не компетенцію» судового експерта, ставлення під сумнів його ділової репутації є спробою тиску та впливу на експерта.

У відповіді також зазначено, що відповідно до ст.18 Закону України «Про звернення громадян» ОСОБА_1 12.04.2019 року був на прийомі у в.о. заступника з експертної роботи ОСОБА_2 та особисто виклав свої аргументи щодо раніше скерованої на адресу ОНДІСЕ скарги.

Також у відповіді зазначено, що на вимогу Закону України «Про звернення громадян» заявнику надіслані копії відібраних пояснень щодо висновку експерта №18-5911/5912 від 30.01.2019року та одночасно його повідомлено, що у разі виникнення сумніву щодо правильності висновку експерта відповідно до ст. 69 КПК та Інструкції 53/5 заявник має право звернутися до суду з клопотанням про виклик експерта на судове засіданні для надання роз`яснень з приводу проведеної експертизи та надати свої заперечення в суді, ініціювати проведення повторної експертизи, у тому числі в інших установах судово-експертної діяльності, визначених у ст. 7 Закону України «Про судову експертизу» (а.с.52).

Судом також встановлено, що вже під час розгляду даної справи у судді МЮУ на повторну скаргу позивача від 27.08.2019 року (вх. від 02.09.2019 року №Т-15327) щодо незгоди з висновком судової автотехнічної експертизи від 30.01.2019 № 18-5911/5912, складеним судовим експертом ОНДІСЕ Макаровим А.К. , призначеною постановою слідчого Київського ВП в м. Одеса ГУНП в Одеській області від 05.12.2018 року за матеріалами кримінального провадження № 0002835, МЮУ повідомило заявника, що враховуючи його прохання бути присутнім під час розгляду скарги про графік особистого прийому громадян підрозділами МЮУ, а також роз`яснило заявнику положення ст.20 Закону України «Про звернення громадян» щодо строків розгляду заяв, скарг (а.с.59).

Спірні правовідносини, які виникли між сторонами, регулюються Законом України «Про звернення громадян», статтею 1 якого встановлено право громадян України на звернення до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

Згідно зі ст.3 Закону України «Про звернення громадян» (далі - Закон) скаргою є звернення з вимогою про поновлення прав і захист законних інтересів громадян, порушених діями (бездіяльністю), рішеннями державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, об`єднань громадян, посадових осіб.

Статтею 4 Закону встановлено, що до рішень, дій (бездіяльності), які можуть бути оскаржені, належать такі у сфері управлінської діяльності, внаслідок яких: порушено права і законні інтереси чи свободи громадянина (групи громадян); створено перешкоди для здійснення громадянином його прав і законних інтересів чи свобод; незаконно покладено на громадянина які-небудь обов`язки або його незаконно притягнуто до відповідальності.

Відповідно до ч.1 ст.7 Закону звернення, оформлені належним чином і подані у встановленому порядку, підлягають обов`язковому прийняттю та розгляду.

Згідно з ч.3 ст.17 Закону якщо питання, порушені в одержаному органом державної влади, місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, об`єднаннями громадян або посадовими особами зверненні, не входять до їх повноважень, воно в термін не більше п`яти днів пересилається ними за належністю відповідному органу чи посадовій особі, про що повідомляється громадянину, який подав звернення. У разі якщо звернення не містить даних, необхідних для прийняття обґрунтованого рішення органом чи посадовою особою, воно в той же термін повертається громадянину з відповідними роз`ясненнями.

Частиною 4 ст.7 Закону визначено, що забороняється направляти скарги громадян для розгляду тим органам або посадовим особам, дії чи рішення яких оскаржуються.

Згідно з ч.1 ст.16 Закону скарга на дії чи рішення органу державної влади, органу місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, об`єднання громадян, засобів масової інформації, посадової особи подається у порядку підлеглості вищому органу або посадовій особі, що не позбавляє громадянина права звернутися до суду відповідно до чинного законодавства, а в разі відсутності такого органу або незгоди громадянина з прийнятим за скаргою рішенням - безпосередньо до суду.

Статтею 18 Закону встановлені права громадян при розгляді заяви чи скарги. Громадянин, який звернувся із заявою чи скаргою до органів державної влади, місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, засобів масової інформації, посадових осіб, має право: особисто викласти аргументи особі, що перевіряла заяву чи скаргу, та брати участь у перевірці поданої скарги чи заяви; знайомитися з матеріалами перевірки; подавати додаткові матеріали або наполягати на їх запиті органом, який розглядає заяву чи скаргу; бути присутнім при розгляді заяви чи скарги; користуватися послугами адвоката або представника трудового колективу, організації, яка здійснює правозахисну функцію, оформивши це уповноваження у встановленому законом порядку; одержати письмову відповідь про результати розгляду заяви чи скарги; висловлювати усно або письмово вимогу щодо дотримання таємниці розгляду заяви чи скарги; вимагати відшкодування збитків, якщо вони стали результатом порушень встановленого порядку розгляду звернень.

Позивач просить визнати протиправною бездіяльність Міністра юстиції, що полягає у не розгляді його скарги та зобов`язати МЮУ у відповідності до вимог Закону України «Про звернення громадян» розглянути по суті його скаргу на бездіяльність керівництва Одеського науково-дослідного інституту судової експертизи, яка полягає у відмові прийняти рішення про повернення експерту для доопрацювання «Висновок №18-5911/5912 судової автотехнічної експертизи по дослідженню обставин зіткнення автомобілів Сузукі та Ауді» з причин його неповноти.

З урахуванням встановлених з обставин по справі вимоги позивача стосуються скарги від 31.05.2019 року (вх. від 06.06.2019 року №Т-9834).

Суд вважає помилковим трактування позивачем протиправною бездіяльності суб`єкта владних повноважень, оскільки сама по собі бездіяльність - це триваюча пасивна поведінка суб`єкта, яка виражається у формі невчинення дії (дій), яку він зобов`язаний був і міг вчинити.

Судом встановлено, що відповідач вчинив дії, а саме надав позивачу лист «Щодо надання відповіді» від 21.06.2019 року та повідомив про направлення його скарги для розгляду директору Одеського НДІСЕ. Саме з цією відповіддю та діями відповідача позивач не згодний, та вважає порушеними свої права на розгляд його скарги, тобто ним оскаржуються дії суб`єкта владних повноважень.

Колегія суддів вважає обґрунтованими доводи позивача, що МУЮ не мало право направляти його скаргу для розгляду директору Одеського НДІСЕ, оскільки ч.4 ст.17 Закону України «Про звернення громадян» забороняє направляти скарги громадян для розгляду тим органам або посадовим особам, дії чи рішення яких оскаржуються.

Зміст вказаної норми свідчить про те, що в даному випадку Закон не передбачає будь-яких дискреційних повноважень суб`єкта владних повноважень, а прямо забороняє здійснювати вказані дії - направляти скарги громадян для розгляду тим органам або посадовим особам, дії чи рішення яких оскаржуються.

Оскільки позивач скаржився саме на керівництво Одеського НДІСЕ, МЮУ не мало право направляти вказану скаргу директору Одеського НДІСЕ.

Згідно з ч.3 ст.17 Закону якщо питання, порушені в одержаному органом державної влади, місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, об`єднаннями громадян або посадовими особами зверненні, не входять до їх повноважень, воно в термін не більше п`яти днів пересилається ними за належністю відповідному органу чи посадовій особі, про що повідомляється громадянину, який подав звернення. У разі якщо звернення не містить даних, необхідних для прийняття обґрунтованого рішення органом чи посадовою особою, воно в той же термін повертається громадянину з відповідними роз`ясненнями.

Судом першої інстанції встановлено, що лист МЮУ «Щодо надання відповіді» від 21.06.2019 року, яким заявника повідомлено про направлення його скарги для розгляду директору Одеського НДІСЕ, позивачу наведені положення п.1.10 Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 08.10.1998 № 53/5, при проведенні експертиз в експертній установі організаційне, матеріально-технічне забезпечення їх виконання, контроль за своєчасним проведенням і за дотриманням законів та інших нормативно-правових актів з питань експертизи покладається на керівника експертної установи.

Позивач не спростовує вказаних положень Інструкції, але стверджує, що він подав скаргу саме на керівництво Одеського НДІСЕ, яке на його думку не виконало покладених на нього обов`язків контролю за своєчасним проведенням і за дотриманням законів та інших нормативно-правових актів з питань експертизи.

Представник відповідача підтримав позицію викладену у відзиві на позов та запереченнях на позов зазначено, що відповідно до підпунктів 62, 65, 67 пункту 4 Положення про Міністерство юстиції України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 02.07.2014 №228 визначено, що Мін`юст відповідно до покладених на нього завдань організовує відповідно до законодавства експертне забезпечення правосуддя та проведення науково-дослідних робіт у галузі судової експертизи; здійснює контроль за організацією діяльності судових експертів, які не є працівниками державних спеціалізованих установ; спрямовує і контролює діяльність науково-дослідних установ судових експертиз, які належать до сфери його управління, здійснює нормативно- правове забезпечення їх діяльності.

При цьому представник висловлює свою думку, що контрольна функція Міністерства полягає у проведенні перевірок щодо організації роботи НДІСЕ, виконання ними наукових розробок та цільового використання коштів, що виділяються з Державного бюджету України. Міністерство юстиції України не наділено повноваженнями щодо вжиття заходів доопрацювання висновків судових експертиз, складених судовими експертами науково-дослідних установ судових експертиз.

Суд вважає позицію такою, що не відповідає суті спірних правовідносин. Представник відповідачів, як і МЮУ у відповіді на скаргу позивача, намагається звести суть спірних правовідносин до того, що скаржник оскаржує лише висновки експертизи, а також, що скаржник намагається покласти на МЮУ повноваження директора НДІСЕ, яких воно не має.

Але скаржник стверджує, що він оскаржує саме дії керівництва НДІСЕ щодо невиконання та неналежного виконання своїх обов`язків при розгляді його заяв.

При таких обставинах саме МЮУ в межах своїх повноважень повинно розглянути скаргу позивача, оскільки МЮУ контролює діяльність Одеського НДІСЕ, який належать до сфери його управління.

Згідно ст.7 Закону України «Про судову експертизу» судово-експертну діяльність здійснюють державні спеціалізовані установи, а також судові експерти, які не є працівниками зазначених установ, та інші фахівці (експерти) з відповідних галузей знань у порядку та на умовах, визначених цим Законом.

До державних спеціалізованих установ належать, зокрема, науково-дослідні установи судових експертиз Міністерства юстиції України.

До такої державної спеціалізованої установи відноситься Одеській НДІСЕ Міністерства юстиції України.

Статтею 8 Закону України визначено, що організація науково-методичного забезпечення судово-експертної діяльності та організаційно-управлінські засади діяльності державних спеціалізованих установ покладаються на міністерства та інші центральні органи виконавчої влади, до сфери управління яких належать державні спеціалізовані установи, що здійснюють судово-експертну діяльність.

Крім того, відповідно до ч.3 ст.17 Закону порядок присвоєння кваліфікації судового експерта фахівцям чи позбавлення кваліфікації судового експерта фахівців, які не є працівниками державних спеціалізованих установ, визначається Міністерством юстиції України. З цією метою при Міністерстві юстиції України створюється Центральна експертно-кваліфікаційна комісія, яка діє відповідно до положення про неї, що затверджується Міністерством юстиції України.

Положення про експертно-кваліфікаційні комісії та атестацію судових експертів затверджено наказом МЮУ від 03.03.2015 року №301/5, яке відповідно до розділу І визначає, крім іншого, організаційні засади, завдання та порядок діяльності Центральної експертно-кваліфікаційної комісії при Міністерстві юстиції України (далі - ЦЕКК); організаційні засади, завдання та порядок діяльності експертно-кваліфікаційних комісій, які діють у науково-дослідних установах судових експертиз Міністерства юстиції України (далі - ЕКК);порядок розгляду питань дисциплінарної відповідальності судових експертів. Крім того, відповідно до розділу VІІ (п.2,3) подання керівника Структурного підрозділу Мін`юсту щодо результатів перевірки інформації про порушення судовим експертом вимог законодавства України про судову експертизу та/або методичних вимог під час проведення досліджень може бути підставою для розгляду ЦЕКК питань щодо дисциплінарної відповідальності судових експертів є подання керівника Структурного підрозділу Мін`юсту щодо результатів перевірки інформації про порушення судовим експертом вимог законодавства України про судову експертизу та/або методичних вимог під час проведення досліджень; подання керівництва та керівників структурних підрозділів відповідної НДУСЕ щодо результатів перевірки інформації про порушення судовим експертом вимог законодавства України про судову експертизу та/або методичних вимог під час проведення досліджень; підставою для розгляду питань щодо дисциплінарної відповідальності судових експертів ЕКК є подання керівництва та керівників структурних підрозділів відповідної НДУСЕ щодо результатів перевірки інформації про порушення судовим експертом вимог законодавства України про судову експертизу та/або методичних вимог під час проведення досліджень.

Таким чином, Одеська НДІСЕ та ї керівництво не є безконтрольною самостійною організацією, а є підконтрольною Міністерству юстиції України, тому є логічним звернення позивача до МЮУ на дії та рішення керівництва НДІСЕ, які на його думку діють з порушенням законодавства, не виконують належним чином свої функції та повноваження, про що вірно зазначено судом першої інстанції.

Апеляційний суд враховує те, що відповідач фактично визнав свої повноваження щодо розгляду його скарги у відзиві та запереченнях на позов, надавши до суду відповідь МЮУ на скаргу позивача від 27.08.2019 (вх. від 02.09.2019 № Т- 15327), оскільки МЮУ повідомило позивача, враховуючи його прохання бути присутнім під час розгляду скарги, про графік особистого прийому громадян підрозділами МЮУ, а також роз`яснило заявнику положення ст.20 Закону України «Про звернення громадян» щодо строків розгляду заяв, скарг. Тобто МЮУ будучи достовірно обізнаним про суть спірних правовідносин вже визнає наявність повноважень на розгляд його заяви.

Проте позивач обґрунтовано стверджує, що він просив не прийняти його особисто, а здійснити розгляд скарги за його участю, що не є тотожними поняттями.

Підпунктом 33 п.4 Положення про МЮУ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 02.07.2014 № 228, Мін`юст відповідно до покладених на нього завдань організовує розгляд звернень громадян з питань, пов`язаних із діяльністю Мін`юсту, його територіальних органів, підприємств, установ та організацій, що належать до сфери його управління, а також стосовно актів, які ним видаються.

З урахуванням наведеного окружний суд дійшов вірного висновку про те, що розгляд скарги позивача належить до повноважень МЮУ, але прийняття рішення за результатами її розгляду є дискреційними повноваженнями МЮУ.

Згідно ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідно до ч.1, ч. 2 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення.

За таких обставин суд дійшов правомірного висновку про те, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню шляхом визнання протиправними дій МЮУ щодо направлення його скарги від 31.05.2019 року (вх. від 06.06.2019 року №Т-9834) на адресу керівника директора Одеського науково-дослідного інституту судової експертизи, та зобов`язати відповідача у відповідності до вимог Закону України «Про звернення громадян» розглянути скаргу від 31.05.2019 року (вх. від 06.06.2019 року №Т-9834) на керівництва Одеського науково-дослідного інституту судової експертизи.

Згідно зі ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, рішення або ухвалу - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

У зв`язку з відмовою у задоволенні апеляційної скарги та залишенням без змін рішення суду першої інстанції у відповідності до ст. 139 КАС України апеляційний суд не здійснює зміну розподілу судових витрат.

Керуючись ст. ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Міністерства юстиції України - залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 12 грудня 2019 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністра юстиції України Петренко Павла Дмитровича , Міністерства юстиції України, про визнання незаконної бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня отримання копії повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 24.04.2020 року.

Суддя-доповідач: О.О.Димерлій

Суддя: Т.М. Танасогло

Суддя: О.В. Єщенко