Справа № 946/1318/20
Суддя: Присакар О. Я.
Дата ухвалення: 2020-04-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 946/1318/20
Провадження № 2-а/946/62/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 квітня 2020 року Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області в складі:

головуючого судді - Присакар О.Я.,

за участю: секретаря судового засідання - Аубекерової Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Ізмаїлі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до поліцейського капрала поліції відділу організації несення служби в м. Ізмаїл УПП в Одеській області Гросу Миколи Івановича, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача - Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом дополіцейського капрала поліції відділу організації несення служби в м. Ізмаїл УПП в Одеській області Гросу Миколи Івановича про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАК № 2164281 від 26.02.2020 року та закриття провадження у справі, мотивуючи тим, що 26.02.2020 року о 17 годині в м. Ізмаїлі, вона рухалась на автомобілі «JEEP RENEGADE», реєстраційний номер НОМЕР_1 , по вул. Горького, перетнула пр. Суворова, перед головною дорогою по пр. Суворова вона зупинилась перед знаком 2.1 «Дати дорогу», так як транспортних засобів на головній дорозі не було то вона бачила, що в її сторону повільно рухається автомобіль патрульної поліції зі сторони перехрестя пр. Суворова з вул. Некрасова, впевнившись в безпеці руху, вона здійснила поворот ліворуч, зупинилась на світлофорі, автомобіль патрульної поліції також зупинився позаду її автомобілю, коли ввімкнувся зелений сигнал світлофору та дозволив рух по пр. Суворова, вона проїхала перехрестя пр. Суворова з пр. Мира, в напрямку центру міста, проїхала перехрестя пр.Суворова з вул. Чернишевського, проїхала перехрестя пр. Суворова з вул. Бессарабською в м. Ізмаїлі та побачила як на поліцейській машині, яка весь час на значній відстані повільно їхала за її автомобілем, включились проблискові маячки. Співробітник патрульної поліції повідомив позивачу, що вона скоїла адміністративне правопорушення передбачене ст. 122 ч.2 КУпАП. Крім того, під час складання постанови, вона відразу повідомила, що не погоджується з порушенням, так як жодних порушень в її діях не було, крім того, звернула увагу поліцейських, що вони оформляють правопорушення з порушенням процедури, не роз`яснили позивачу права, що передбачено вимогами ст. 268 КУпАП, не було надано можливість скористатися послугами адвоката, не надали для ознайомлення під час розгляду справи матеріали та докази, які вказують на наявність в її діях складу правопорушення. Крім того, розгляд справи мав місце біля машини, а не у відділі поліції. Зазначене є порушенням вимог ч. 3 ст. 258 КУпАП, якою передбачене право працівника патрульної поліції винесення постанову на місці вчинення правопорушення. При цьому постанова щодо притягнення особи до відповідальності виноситься за результатами розгляду справи. Вищевказана стаття вказує на те, що працівник патрульної поліції повинен дотримуватися вимог ст. 283 КУпАП, яка зазначає, що постанова виноситься тільки за результатами розгляду справи, чого зроблено не було незважаючи на це, що вона відразу на це звертала увагу поліцейського. Таким чином, під час незаконного розгляду справи були суттєво порушені її права та порушені вимоги щодо процедури розгляду справи.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву від 22.04.2020 року про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі.

В судове засідання відповідач не з`явився, про дату час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки не повідомив, свою позицію по суті спору не висловив.Представник відділу організації несення служби в м. Ізмаїл УПП в Одеській області надав заяву від 01.04.2020 року, з якої вбачається, що ОСОБА_2 повідомлено про необхідність явки до суду на 22.04.2020 року.

В судове засідання представник третьої особи Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином про причини неявки не сповістив.

Згідно ст. 268 КАС України у справах, визначених статтями 273-277, 280-283, 285-289 цього Кодексу, щодо подання позовної заяви та про дату, час і місце розгляду справи суд негайно повідомляє відповідача та інших учасників справи шляхом направлення тексту повістки на офіційну електронну адресу, а за її відсутності - кур`єром або за відомими суду номером телефону, факсу, електронною поштою чи іншим технічним засобом зв`язку. Учасник справи вважається повідомленим належним чином про дату, час та місце розгляду справи, визначеної частиною першою цієї статті, з моменту направлення такого повідомлення працівником суду, про що останній робить відмітку у матеріалах справи, та (або) з моменту оприлюднення судом на веб-порталі судової влади України відповідної ухвали про відкриття провадження у справі, дату, час та місце судового розгляду.

Враховуючи положення, ч. 3 ст. 268 КАС України, суд вважає на необхідне розглянути справу за відсутності учасників справи.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Судом встановлено, що 26.02.2020 року поліцейським капралом поліції відділу організації несення служби в м. Ізмаїл УПП в Одеській області Гросу Миколою Івановичем у відношенні ОСОБА_1 була складена постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАК № 2164281 від 26.02.2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн.

З оскаржуваної постанови від 26.02.2020 року вбачається, що водій ОСОБА_1 26.02.2020 року о 17:22:01, в м. Ізмаїлі по пр. Суворова, 74/30, керуючи автомобілем Jeep Renegade, номерний знак НОМЕР_1 по другорядній дорозі, а саме вул. Горького не надав переваги в русі транспортному засобу, що рухався по головній дорозі проспект Суворова, чим порушив п. 16.11 ПДР - порушення дій водія чий транспортний засіб рухається по другорядній на перехресті нерівнозначних доріг.

Частина 2 ст. 122 КУпАП передбачає відповідальність за порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди.

Згідно п. 16.11 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306 (із змінами), на перехресті нерівнозначних доріг водій транспортного засобу, що рухається по другорядній дорозі, повинен дати дорогу транспортним засобам, які наближаються до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі, незалежно від напрямку їх подальшого руху.

Відповідно до приписів ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 1 ст. 75 КАС України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Статтею 76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За таких обставин, на відповідача, як на суб`єкта владних повноважень покладається обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, в основу якого було покладено, доведений на його думку факт, що позивач не надав переваги в русі транспортному засобу, що рухався по головній дорозі.

З позовної заяви ОСОБА_1 вбачається, що вона заперечувала факт не надання переваги в в русі транспортному засобу, що рухався по головній дорозі.

З матеріалів справи вбачається, що доказами винності позивача у вчиненні правопорушення передбаченого ч. 2 ст.122 КУпАП є лише постанова у справі про адміністративне правопорушення. В той час, відповідачем не залучено жодного свідка або іншого учасника дорожнього руху, не надано відеозапису, на якому було б відображено момент вчинення позивачем адміністративного правопорушення, чи будь-яких інших доказів передбачених ст.251 КУпАП.

Одна тільки постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не є беззаперечним доказом вчинення ним правопорушення, оскільки саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.

Відповідна позиція викладена в постанові Верховного суду від 26.04.2018 року у справі № 338/1/17, № рішення 73700340, головуючий - Стрелець Т.Г.

Враховуючи, що відповідачем не було надано жодного допустимого, достовірного та достатнього доказу, який міг би підтвердити правомірність оскаржуваного позивачем рішення, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАК № 2164281 від 26.02.2020 рокупро притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн. і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Пунктом 11 частини 1 статті 23 Закону України "Про Національну поліцію" визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Положеннями п. 8 ч. 1 ст. 23 вказаного Закону зазначено, що у випадках, визначених законом, поліція здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Відповідно до ст. 222 КУпАП, органи Національної поліції розглядають справи, зокрема, про порушення правил дорожнього руху (частини перша, друга і третя, п`ята і шоста статті 121). Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Процедуру оформлення поліцейськими підрозділів патрульної поліції та поліцейськими, на яких покладаються обов`язки із забезпечення безпеки дорожнього руху в окремих регіонах та населених пунктах, де тимчасово відсутня патрульна поліція (далі - поліцейський), матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі визначає Інструкція з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затверджена наказом МВС України від 07.11.2015р. за № 1395 (далі Інструкція).

У разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу (п.4 розділ 1 Інструкції).

Пункт 1 розділу ІІІ Інструкції, визначає, що справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, за місцем проживання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за місцем реєстрації транспортного засобу та на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Згідно з п. 2 розділу ІІІ Інструкції, постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п`ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Відповідно до п.1 розділу IV Інструкції, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, поліцейський виносить постанову по справі про адміністративне правопорушення.

Отже, постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 121 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення без складання відповідного протоколу.

Керуючись ст.ст. 241, 268, 269, 286 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ; адреса проживання: АДРЕСА_1 ) до поліцейського капрала поліції відділу організації несення служби в м. Ізмаїл УПП в Одеській області Гросу Миколи Івановича (місце знаходження: м. Ізмаїл, вул. Телеграфна, 72), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції (місце знаходження: м. Одеса, вул. Академіка Корольова, 5) про скасування постанови - задовольнити.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАК № 2164281 від 26 лютого 2020 рокупро притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн. і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, протягом десяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення складено та підписано 22 квітня 2020 року.

Суддя: О.Я.Присакар