Справа № 200/13243/19-а
Суддя: Гайдар Андрій Володимирович
Дата ухвалення: 2020-04-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про зупинення провадження по справі

22 квітня 2020 року справа № 200/13243/19-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ, вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Гайдара А.В., суддів: Казначеєва Е.Г., Компанієць І.Д., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 20 січня 2020 року у справі № 200/13243/19-а за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Донецькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, стягнення коштів,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду із позовом до Головного управління Національної поліції в Донецькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, стягнення коштів.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що з 07.11.2015 року по 24.01.2019 року проходив службу в Головному управлінні Національної поліції в Донецькій області. Проте за час проходження служби отримував грошове забезпечення за проходження служби в меншому розмірі, ніж це встановлено. 16.09.2019 року позивач звернувся до відповідача із заявою про виплату коштів, а саме: премії; компенсації за службу в нічний час та у вигляді надбавки за роботу з документами, які мають ступінь секретності; за безпосередню участь в АТО та ООС. Проте відповідачем була надана відповідь від 09.10.2019 р. № Є-167/26/01-2019, згідно якої позивачу відмовлено у вказаних виплатах.

У зв`язку з чим позивач звернувся до суду із даним позовом в якому просив: 1) визнати протиправним дії Головного управління Національної поліції в Донецькій області по зменшенню премії з листопада 2015 року по січень 2019 року на загальну суму 51297,27 грн.; 2) стягнути з Головного управління Національної поліції в Донецькій області на користь позивача заборгованість у вигляді премії з листопада 2015 року по січень 2019 року на загальну суму 51297,27 грн; 3) визнати протиправним дії Головного управління Національної поліції в Донецькій області щодо невиплаті компенсації (грошового забезпечення) за службу у нічний час з листопада 2015 року по січень 2019 року на суму 1295,07 грн.; 4) стягнути з Головного управління Національної поліції в Донецькій області заборгованість у вигляді компенсації (грошового забезпечення) за службу (роботу) в нічний час з листопада 2015 року по січень 2019 року на загальну суму 1295,07 грн.; 5) визнати протиправним дії відповідача щодо невиплати грошового забезпечення у вигляді надбавки до посадового окладу у зв`язку з проходженням служби з відомостями та їх носіями, що мають ступінь секретності «таємно» та «цілком таємно» з листопада 2015 року по грудень 2018 року на загальну суму 7478, 94 грн., 6) стягнути з Головного управління Національної поліції в Донецькій області заборгованість у вигляді надбавки до посадового окладу у зв`язку з проходженням служби з відомостями та їх носіями, що мають ступінь секретності «таємно» та «цілком таємно» з листопада 2015 року по грудень 2018 року на загальну суму 7478,94 грн.; 7) визнати протиправним дії відповідача щодо невиплати винагороди в повному обсязі за безпосередню участь в Антитерористичній операції та Операції об`єднаних сил з листопада 2015 року по січень 2019 року на загальну суму 47010,37 грн. з розрахунку на місяць; 8) стягнути з Головного управління Національної поліції в Донецькій області на користь ОСОБА_1 заборгованість у вигляді винагороди за безпосередню участь в Антитерористичній операції та Операції об`єднаних сил з листопада 2015 року по січень 2019 року на загальну суму 47010,37 грн. з розрахунку на місяць; 9) стягнути з відповідача кошти за весь час затримки розрахунку при звільненні, починаючи з 24.01.2019 року станом на дату постановлення рішення по суті спору, виходячи з середньоденного розміру грошового забезпечення - 527.60 грн. та діб фактичної затримки.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 20 січня 2020 року у справі № 200/13243/19-а у задоволенні позову було відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій зазначає, що рішення суду першої інстанції є необґрунтованим, винесеним з порушенням норм матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим підлягає скасуванню, та просив скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Сторони у судове засідання не прибули, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду судового засідання, тому, у відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства, колегія суддів апеляційної інстанції розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Вивчивши матеріали адміністративної справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку щодо зупинення провадження у справі з огляду на наступне.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 236 КАС України суд має право зупинити провадження у справі в разі перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (в іншій справі) у касаційному порядку палатою, об`єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду - до набрання законної сили судовим рішенням касаційної інстанції.

Як вбачається з ухвали Великої Палати Верховного Суду від 11 грудня 2019 року було прийнято до розгляду справу № 810/451/17 за позовом Особа_1 до Державної фіскальної служби України про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку та призначено справу до касаційного розгляду в порядку письмового провадження без виклику її учасників на 04 березня 2020 року.

У справі № 810/451/17, як і в даній справі № 200/13243/19-а, спір, зокрема, стосується стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

Ухвалою від 06 листопада 2019 року Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду передав справу на розгляд Великої Палати Верховного Суду на підставі пункту 8 частини першої Перехідних положень КАС України, оскільки вважає за необхідне відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного в раніше ухваленому рішенні Верховного Суду України, викладеного у постанові від 15 вересня 2015 року (№ 21-1765а15).

У постанові Верховного Суду України від 15 вересня 2015 року (№ 21-1765а15) зазначено, що відповідно до приписів частини першої статті 117 КЗпП у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, за відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Аналіз наведених норм матеріального права дає підстави для висновку, що передбачений частиною першою статті 117 КЗпП обов`язок роботодавця щодо виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні настає за умови невиплати з його вини належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені у статті 116 КЗпП, при цьому визначальними є такі юридично значимі обставини, як невиплата належних працівникові сум при звільненні та факт проведення з ним остаточного розрахунку.

Отже, не проведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у зазначені строки є підставою для відповідальності, передбаченої статтею 117 КЗпП, тобто виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Після ухвалення судового рішення про стягнення заборгованості із заробітної плати роботодавець не звільняється від відповідальності, передбаченої статтею 117 КЗпП, а саме виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, тобто за весь період невиплати власником або уповноваженим ним органом належних працівникові при звільненні сум.

Колегія суддів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду зазначає, що правовий висновок Верховного Суду України у справі № 21-1765а15 є застосовним до спірних правовідносин у справі № 810/451/17, однак, на думку колегії, цей правовий висновок Верховного Суду України не узгоджується з підходами (поглядами) Європейського суду з прав людини щодо тлумачення і застосування положень статті 117 КЗпП, висловленими у справі «Меньшакова проти України» (заява № 377/02; рішення від 08 квітня 2010 року), фактичні обставини якої за суттю теж є подібними до обставин справи № 810/451/17.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що рішення Великої Палати Верховного Суду у справі № 810/451/17 сприятиме повному та об`єктивному розгляду апеляційної скарги ОСОБА_1 , тому провадження у справі № 200/13243/19-а необхідно зупинити до набрання законної сили рішенням Великої Палати Верховного Суду у справі № 810/451/17.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 236, 292, 311, 321, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

УХВАЛИВ:

Зупинити апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 20 січня 2020 року у справі № 200/13243/19-а до набрання законної сили рішенням Великої Палати Верховного Суду у справі № 810/451/17.

Зобов`язати сторони повідомити Перший апеляційний адміністративний суд про набрання законної сили судовим рішенням Великої Палати Верховного Суду у справі № 810/451/17.

Повне судове рішення складено 22 квітня 2020 року.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення в порядку, передбаченому ст. 328 та п.3 Розділу VI Прикінцевих положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя А.В. Гайдар

Судді Е.Г. Казначеєв

І.Д. Компанієць