Справа № 160/7265/19
Суддя: Ясенова Т.І.
Дата ухвалення: 2020-03-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

05 березня 2020 року м. Дніпросправа № 160/7265/19

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Ясенової Т.І. (доповідач),

суддів: Головко О.В., Суховарова А.В.,

за участю секретаря судового засідання Троянова А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДФС у Дніпропетровській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04 жовтня 2019 року (суддя суду 1 інстанції Жукова Є.О.) в адміністративній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Науково-виробниче підприємство «РЕКОНМЕД» до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення рішення,-

ВСТАНОВИВ:

ТОВ Науково-виробниче підприємство «РЕКОНМЕД» звернулось до суду з адміністративним позовом до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області, в якому просило визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення № від 03.05.2019, прийняте на підставі акту позапланової виїзної перевірки №19235/04-33-14-11/19440807 від 05.04.2019.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04.10.2019 позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення - рішення № від 03.05.2019 року на загальну суму 289 271 грн. 25 коп.

В апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що посадовими особами контролюючого органу проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ НВП «РЕКОНМЕД» з питань дотримання вимог податкового законодавства України з податку на додану вартість по взаємовідносинам з ТОВ «ТОРГІВЕЛЬНИК ЮА» за період з 01.11.2016 по 30.11.2016, за результатами якої складено акт від 05.04.2019 р. №19235/04-36-14-11/19440807.

За результатами проведеної перевірки встановлено порушення вимог п. 198.1, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198 ПК України, в результаті чого завищено податковий кредит на загальну суму 231 417 грн.

При цьому встановлено, що ТОВ «ТОРГІВЕЛЬНИК ЮА» є фігурантом в кримінальних провадженнях за №0000028 від 02.06.2017, (ухвала Святошинського районного суду м. Києва, справа №1-кс/759/4100/17) за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 209, ч. 1 ст. 205, ч.1 ст. 212 КК України.

За результатами аналізу ЄРПН за весь період діяльності ТОВ «ТОРГІВЕЛЬНИК ЮА» по ланцюгу взаємопов`язаних господарських операцій з руху послуг, реалізованих на адресу позивача у листопаді 2016 р. встановлено відсутність джерела їх законного введення в обіг та реального задекларованого виконання.

За вказаних обставин контролюючим органом зроблено висновок про нереальність здійснення господарських операцій за перевірений період між позивачем та ТОВ «ТОРГІВЕЛЬНИК ЮА».

Стверджується про правомірність прийнятого податкового повідомлення-рішення.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач вказує на безпідставність та необґрунтованість доводів апеляційної скарги, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін, як законне та обґрунтоване.

В обґрунтування посилається на те, що податковим органом не надано до суду жодного вироку відносно визнання посадових осіб ТОВ «ТОРГІВЕЛЬНИК ЮА» винними в ухиленні від сплати податків або інших податкових правопорушеннях. Отже, викладені відповідачем доводи не можуть слугувати належним доказом фіктивності господарських операцій, що не тягне за собою правових наслідків для позивача.

Стверджує про необґрунтованість доводів податкового органу щодо відсутності реальності господарських операцій, оскільки такі висновки спростовуються наявними у позивача первинними документами, які підтверджують реальних господарських операцій, відповідають вимогам законодавства, мають всі необхідні реквізити, в тому позивачем правомірно сформовано податковий кредит згідно здійснених господарських операцій.

Зазначає, що відповідач не спростував факт, що ТОВ «ТОРГІВЕЛЬНИК ЮА» на виконання норм ПК України та Актів здачі-прийняття робіт (надання послуг) були складені і зареєстровані належним чином в єдиному реєстрі податкових накладних, податкові накладні. Результати податкового контролю контрагентів позивача не є безумовною підставою для висновків про відсутність фактичного виконання спірних операцій за умови наявності первинних документів, які спростовують такі доводи.

В судовому засіданні представник відповідача просив задовольнити апеляційну скаргу.

Представник позивача в судовому засіданні заперечував проти задоволення апеляційної скарги, просив рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, відзиву на апеляційну скаргу, правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ТОВ НВП «РЕКОНМЕД» зареєстровано як юридичну особу та перебуває на податковому обліку у Головному управлінні ДФС у Дніпропетровській області.

На підставі наказу ГУ ДФС у Дніпропетровській області від 19.03.2019 р. №1680-п, проведена документальна позапланова виїзна перевірка ТОВ НВП «РЕКОНМЕД» з питань дотримання вимог податкового законодавства України з податку на додану вартість по взаємовідносинам з ТОВ «ТОРГІВЕЛЬНИК ЮА» за період з 01.11.2016 по 30.11.2016.

За результатами проведеної документальної позапланової виїзної перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю ТОВ НВП «РЕКОНМЕД», контролюючим органом складено акт від 05.04.2019 р. №19235/04-36-14-11/19440807 «Про результати документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ НВП «РЕКОНМЕД», з питань дотримання вимог податкового законодавства України з податку на додану вартість по взаємовідносинам з ТОВ «ТОРГІВЕЛЬНИК ЮА» за період з 01.11.2016 по 30.11.2016».

Відповідно до змісту акта перевірки від 05.04.2019 №19235/04-36-14-11/19440807, контролюючим органом зроблено висновок про порушення п.198.1, п.198.3, п. 198.6 ст.198 ПК України, завищено податковий кредит з податку на додану вартість на загальну суму 231417,0 грн., що призвело до заниження податку на додану вартість за період: за листопад 2016 року від 19.12.2016 року № задекларовано взаємовідносини у розмірі 190034,0 грн.; за грудень 2016 року від 20.01.2016 року № задекларовано взаємовідносини за листопад 2016 у розмірі 27633,0 грн.; за січень 2017 року від 20.02.2017 року № задекларовано взаємовідносини за листопад 2016 у розмірі 3217,0 грн.; за червень 2017 року від 01.09.2017 року № задекларовано взаємовідносини за листопад 2016 р. у розмірі 10533,0 грн.

ТОВ НВП «РЕКОНМЕД» було подано до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області заперечення до акту перевірки від 05.04.2019 р. №19235/04-36-14-11/19440807 «Про результати документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ НВП «РЕКОНМЕД» з питань дотримання вимог податкового законодавства з податку на додану вартість по взаємовідносинам з ТОВ «ТОРГІВЕЛЬНИК ЮА» за період з 01.11.2016 р. по 31.11.2016 р.» від 18.04.2019 р. вих№18/04-1.

26.04.2019 Головним управлінням ДФС у Дніпропетровській області було направлено на адресу ТОВ НВП «РЕКОНМЕД» лист «Про результати розгляду заперечень», в тексті якого зазначено, що висновки акта перевірки від 05.04.2019 р. №19235/04-36-14-11/19440807 є правомірними, обґрунтованими та такими, що відповідають нормам чинного законодавства.

На підставі висновків, викладених в акті перевірки від 05.04.2019 р. №19235/04-36-14-11/19440807, контролюючим органом сформовано податкове повідомлення-рішення від 03.05.2019 № за платежем: податок на додану вартість на суму 289 271,25 грн.

11.05.2019 р. за вих.№11/05-1 ТОВ НВП «РЕКОНМЕД» було подано скаргу на податкове повідомлення-рішення від 03.05.2019 р. №, прийняте Головним управлінням ДФС у Дніпропетровській області.

12.07.2019 р. Державною фіскальна служба України було направлено на адресу ТОВ НВП «РЕКОНМЕД» лист від 12.07.2019 р. «Рішення про розгляд скарги», яким залишено без змін податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області від 03.05.2019 р. №, а скаргу без задоволення.

Правовідносини сторін, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, щодо визначення вичерпного переліку податків і зборів, що справляються в Україні, та порядку їх адміністрування, платників податків та зборів, їх прав та обов`язків, компетенції контролюючих органів, повноважень і обов`язків їх посадових осіб під час здійснення податковою контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства, регулюються нормами Конституції України від 28.06.1996 № 254к/96-ВР, Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VI, тощо.

Відповідно до пункту 44.1 статті 44 ПК України, для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Положеннями пункту 56.18. статті 56 ПК України передбачено, що з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення - рішення або інше рішення контролюючого органу про нарахування грошового зобов`язання у будь-який момент після отримання такого рішення.

Відповідно до пункту 58.1 статті 58 Податкового кодексу України у разі коли сума грошового зобов`язання платника податків, передбаченого податковим або іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, розраховується контролюючим органом відповідно до статті 54 цього Кодексу (крім декларування товарів, передбаченого для громадян), або у разі коли за результатами перевірки контролюючий орган встановлює факт невідповідності суми бюджетного відшкодування сумі, заявленій у податковій декларації, або зменшує розмір задекларованого від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість, розрахованого платником податків відповідно до розділу V цього Кодексу, такий контролюючий орган надсилає (вручає) платнику податків податкове повідомлення-рішення.

Податкове повідомлення-рішення містить підставу для такого нарахування (зменшення) податкового зобов`язання та/або зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість; посилання на норму цього Кодексу та/або іншого закону, контроль за виконанням якого покладено на контролюючі органи, відповідно до якої був зроблений розрахунок або перерахунок грошових зобов`язань платника податків; суму грошового зобов`язання, що повинен сплатити платник податку; суму зменшеного (збільшеного) бюджетного відшкодування та/або зменшення від`ємного значення результатів господарської діяльності або від`ємного значення суми податку на додану вартість; граничні строки сплати грошового зобов`язання та/або строки виправлення платником податків показників податкової звітності; попередження про наслідки несплати грошового зобов`язання або внесення виправлень до показників податкової звітності в установлений строк; граничні строки, передбачені цим Кодексом для оскарження податкового повідомлення-рішення.

До податкового повідомлення-рішення додається розрахунок податкового зобов`язання та штрафних (фінансових) санкцій.

Форма та порядок надіслання податкового повідомлення-рішення і розрахунку грошового зобов`язання визначається центральним контролюючим органом.

Відповідно до пункту 75.1 статті 75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Відповідно до підпункту 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 ПК України, документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків. Документальною виїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться за місцезнаходженням платника податків чи місцем розташування об`єкта права власності, стосовно якого проводиться така перевірка.

Положеннями пункту 85.2 статті 85 ПК України передбачено, що платник податків зобов`язаний надати посадовим (службовим) особам контролюючих органів у повному обсязі всі документи, що належать або пов`язані з предметом перевірки. Такий обов`язок виникає у платника податків після початку перевірки.

Відповідно до пунктів 198.1, 198.2, 198.3, 198.6 статті 198 ПК України, до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу; ґ) ввезення товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше:

дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг;

дата отримання платником податку товарів/послуг.

Для операцій із ввезення на митну територію України товарів датою віднесення сум податку до податкового кредиту є дата сплати податку за податковими зобов`язаннями згідно з пунктом 187.8 статті 187 цього Кодексу, а для операцій з постачання послуг нерезидентом на митній території України - дата складення платником податкової накладної за такими операціями, за умови реєстрації такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Датою збільшення податкового кредиту орендаря (лізингоотримувача) для операцій фінансової оренди (лізингу) є дата фактичного отримання об`єкта фінансового лізингу таким орендарем.

Датою віднесення сум до податкового кредиту замовника з договорів (контрактів), визначених довгостроковими відповідно до пункту 187.9 статті 187 цього Кодексу, є дата фактичного отримання замовником результатів робіт (оформлених актами виконаних робіт) за такими договорами (контрактами).

Для товарів/послуг, постачання (придбання) яких контролюється приладами обліку, факт постачання (придбання) таких товарів/послуг засвідчується даними обліку.

Податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи); ввезенням товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Податкові накладні, отримані з Єдиного реєстру податкових накладних, є для отримувача товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

У разі якщо платник податку не включив у відповідному звітному періоді до податкового кредиту суму податку на додану вартість на підставі отриманих податкових накладних/розрахунків коригування до таких податкових накладних, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних, таке право зберігається за ним протягом 1095 календарних днів з дати складення податкової накладної/розрахунку коригування.

Суми податку, сплачені (нараховані) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, зазначені в податкових накладних/розрахунках коригування до таких податкових накладних, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних з порушенням строку реєстрації, включаються до податкового кредиту за звітний податковий період, в якому зареєстровано податкові накладні/розрахунки коригування до таких податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних, але не пізніше ніж через 1095 календарних днів з дати складення податкових накладних/розрахунків коригування до таких податкових накладних, у тому числі для платників податку, які застосовують касовий метод.

Не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) відповідно до підпункту 191.1.2 пункту 191.1 статті 191 цього Кодексу оператором поштового зв`язку, експрес-перевізником.

Відповідно до статті 9 ЗУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити:

назву документа (форми);

дату складання;

назву підприємства, від імені якого складено документ;

зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції;

посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення;

особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Первинні документи, складені в електронній формі, застосовуються у бухгалтерському обліку за умови дотримання вимог законодавства про електронні документи та електронний документообіг.

Неістотні недоліки в документах, що містять відомості про господарську операцію, не є підставою для невизнання господарської операції, за умови, що такі недоліки не перешкоджають можливості ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, та містять відомості про дату складання документа, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції тощо.

Інформація, що міститься у прийнятих до обліку первинних документах, систематизується на рахунках бухгалтерського обліку в регістрах синтетичного та аналітичного обліку шляхом подвійного запису їх на взаємопов`язаних рахунках бухгалтерського обліку. Операції в іноземній валюті відображаються також у валюті розрахунків та платежів по кожній іноземній валюті окремо.

Дані аналітичних рахунків повинні бути тотожні відповідним рахункам синтетичного обліку на кінець останнього дня кожного місяця.

Права і обов`язки сторін, які виникають за результатами здійснення господарської операції, оформленої первинним документом відповідно до вимог цього Закону, не залежать від факту відображення її в регістрах та на рахунках бухгалтерського обліку.

Регістри бухгалтерського обліку повинні мати назву, період реєстрації господарських операцій, прізвища і підписи або інші дані, що дають змогу ідентифікувати осіб, які брали участь у їх складанні.

Господарські операції повинні бути відображені в облікових регістрах у тому звітному періоді, в якому вони були здійснені.

У разі складання та зберігання первинних документів і регістрів бухгалтерського обліку з використанням електронних засобів оброблення інформації підприємство зобов`язане за свій рахунок виготовити їх копії на паперових носіях на вимогу інших учасників господарських операцій, а також правоохоронних органів та відповідних органів у межах їх повноважень, передбачених законами.

Підприємство вживає всіх необхідних заходів для запобігання несанкціонованому та непомітному виправленню записів у первинних документах і регістрах бухгалтерського обліку та забезпечує їх належне зберігання протягом встановленого строку.

Відповідальність за несвоєчасне складання первинних документів і регістрів бухгалтерського обліку та недостовірність відображених у них даних несуть особи, які склали та підписали ці документи.

Копії первинних документів та регістрів бухгалтерського обліку можуть бути вилучені у підприємства лише за рішенням відповідних органів, прийнятим у межах їх повноважень, передбачених законами. Обов`язковим є складання реєстру документів, що вилучаються у порядку, встановленому законодавством.

Вилучення оригіналів таких документів та регістрів забороняється, крім випадків, передбачених кримінальним процесуальним законодавством.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 26.10.2016 між ТОВ «ТОРГІВЕЛЬНИК ЮА» та ТОВ НВП «РЕКОНМЕД» укладено договір № 161005 від 26.10.2016, відповідно до умов якого ТОВ «ТОРГІВЕЛЬНИК ЮА» приймав на себе виконання робіт (послуг) по розробці документації для доопрацювання деталей та вузлів гідравлічних пресів різних марок, а ТОВ НВП «РЕКОНМЕД» зобов`язувався прийняти та сплатити виконані роботи відповідно до Протоколу узгодження договірної ціни від 30.11.2016 року, який є невід`ємною частиною даного договору, відповідно до п.1.1 останнього.

Факт виконаних робіт (наданих послуг) між ТОВ НВП «РЕКОНМЕД» та ТОВ «ТОРГІВЕЛЬНИК ЮА» підтверджується відповідними актами, а саме: ОУ-0000032 від 30.11.2016 р.№ОУ-0000033 від 30.11.2016 р.; №ОУ-0000034 від 30.11.2016 р.; №ОУ-0000035 від 30.11.2016 р.; №ОУ-0000036 від 30.11.2016 р.; №ОУ-0000037 від 30.11.2016 р.; №ОУ-0000038 від 30.11.2016 р.; №ОУ-0000039 від 30.11.2016 р.; №ОУ-0000040 від 30.11.2016 р., та додатками до зазначених актів у вигляді креслень, схем, розрахунків, технічних рішень тощо, копії яких містяться в матеріалах справи.

Відповідно до п.2.1 договору №161005 від 26.10.2016 р., вартість робіт (послуг) визначалось сторонами за домовленістю по факту їх надання за результатами кожного календарного місяця і фіксувалось в актах про надані послуги, а саме: ОУ-0000032 від 30.11.2016 р.№ОУ-0000033 від 30.11.2016 р.; №ОУ-0000034 від 30.11.2016 р.; №ОУ-0000035 від 30.11.2016 р.; №ОУ-0000036 від 30.11.2016 р.; №ОУ-0000037 від 30.11.2016 р.; №ОУ-0000038 від 30.11.2016 р.; №ОУ-0000039 від 30.11.2016 р.; №ОУ-0000040 від 30.11.2016 р.

Розрахунки, у відповідності до п.3.1 договору №161005 від 26.10.2016р. проводились ТОВ НВП «РЕКОНМЕД» шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок ТОВ «ТОРГІВЕЛЬНИК ЮА» протягом 90 календарних днів після підписання сторонами акту здачі-приймання виконаних робіт та на підставі рахунків виписаних ТОВ «ТОРГІВЕЛЬНИК ЮА», а саме: рахунку-фактури від 30.11.2016 р. №ТЮА 161132; рахунку-фактури від 30.11.2016 р. №ТЮА 161133; рахунку-фактури від 30.11.2016 р. №ТЮА 161134; рахунку-фактури від 30.11.2016 р. №ТЮА 161135; рахунку-фактури від 30.11.2016 р. №ТЮА 161136; рахунку-фактури від 30.11.2016 р. №ТЮА 161137; рахунку-фактури від 30.11.2016 р. №ТЮА 161138; рахунку-фактури від 30.11.2016 р. №ТЮА 161139; рахунку-фактури від 30.11.2016 р. №ТЮА 161140.

Відповідно до матеріалів справи, 15.02.2017 ТОВ НВП «РЕКОНМЕД» проведено розрахунки з ТОВ «ТОРГЮЕЛЬНИК ЮА», що підтверджується копіями банківських платіжок: №9 від 16.12.2016 р.; №10 від 16.12.2016 р.; №11 від 19.12.2016 р.; №12 від 19.12.2016 р.; №13 від 19.12.2016 р.; №15 від 27.12.2016 р.; №16 від 27.12.2016 р.; №757 від 21.12.2016 р.; №1 від 06.02.2017 р.; №2 від 02.02.2017 р.; №3 від 15.02.2017 р.

Податкові накладні зареєстровані в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що придбані позивачем активи у ТОВ «ТОРГІВЕЛЬНИК ЮА» відповідно до актів здачі-прийняття робіт призначені для використання у господарській діяльності позивача. Відповідні суми включені до складу податкового кредиту з податку на додану вартість. До актів здачі-прийняття робіт (послуг) додані схеми, креслення, розрахунки, які зазначені вище по тексту.

Використання придбаних послуг у господарській діяльності ТОВ НВП «РЕКОНМЕД» підтверджено дослідженими судом доказами, наявними в матеріалах справи та не заперечується відповідачем.

Отже, дослідивши первинні документи, які надані позивачем, колегія суддів вважає обґрунтованими висновки суду першої інстанції, що надані документи є достатніми та такими, що підтверджують факт придбання товарів і послуг у контрагента, використання їх у власній господарській діяльності, та настання змін в майновому стані платника податків.

Посилання контролюючого органу на податкову інформацію, що наявна в інформаційно-аналітичних базах відносно контрагента позивача, як критерій оцінки реальності господарських операцій, є безпідставним оскільки така інформація не ґрунтується на безпосередньому аналізі первинних документів та не є належним доказом в розумінні процесуального Закону.

Судом першої інстанції обґрунтовано надано критичну оцінку доводам податкового органу про те, що контрагент позивача ТОВ «ТОРГІВЕЛЬНИК ЮА» є фігурантом в кримінальному провадженні №0000028 від 02.06.2017р. (ухвала Святошинського районного суду м. Києва, справа №1-кс/759/4100/17) за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.209, ч.1 ст.205, ч.1 ст.212 КК України, оскільки в силу статті 62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що окремі документи з матеріалів кримінального провадження за відсутності вироку, що у встановленому законом порядку набрав законної сили, не можуть вважатися доказом, на який податковий орган вправі посилатися в обґрунтування безтоварності (нереальності) операції з ТОВ «ТОРГІВЕЛЬНИК ЮА».

При цьому, перелік матеріалів, які можуть бути використані посадовими особами для висновків за результатами перевірок, визначено пунктами 77.8, 78.7 та 83 ПК України.

Як зазначив Верховний Суд у постанові від 27 березня 2018 року у справі №816/809/17 (адміністративне провадження №К/9901/1349/170), сам факт порушення кримінальної справи та отримання свідчень (пояснень) посадових осіб господарюючих суб`єктів, в рамках такої кримінальної справи, не є беззаперечним фактом, що підтверджує відсутність реальних правових наслідків всіх господарських операцій проведених позивачем та його контрагентами.

Аналогічні висновки містяться і в постановах Верховного Суду України від 05 березня 2012 року у справі №21-421а11 та від 22 вересня 2015 року у справі №810/5645/14, а також в постановах Верховного Суду від 06 березня 2018 року у справі №2а-9375/11/1370 (адміністративне провадження №К/9901/5919/18) та від 13 березня 2018 року у справі №826/13582/13-а (адміністративне провадження №К/9901/19905/18).

Суд апеляційної інстанції зазначає, що саме по собі порушення кримінального провадження, в якому контрагент позивача є фігурантом, без доведеності фіскальним органом, на підставі належних та допустимих доказів здійснення цим контрагентом протиправної, злочинної діяльності, що спрямована на формування необґрунтованої податкової вигоди, та без доведення обізнаності платника податків про незаконний характер діяльності контрагента, не може бути належним доказом протиправного формування платником податків даних податкового обліку на підставі взаємовідносин з таким суб`єктом господарювання.

При цьому, на час розгляду справи, відповідачем до суду не надано доказів наявності обвинувального вироку щодо посадових (службових) контрагента позивача.

Враховуючи встановлені обставини справи, оцінивши докази у справі в їх сукупності та норми чинного законодавства, що регулюють спірні правовідносини, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про протиправність оскаржуваного податкового повідомлення, що є підставою для його скасування.

На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції об`єктивно, повно, всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, та ухвалив судове рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права. Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують. Підстави для скасування рішення суду першої інстанції відсутні

Керуючись статтями 241-245, 250, 315, 316, 321,322, 327, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Дніпропетровській області - залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04 жовтня 2019 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий - суддя Т.І. Ясенова

суддя О.В. Головко

суддя А.В. Суховаров