Справа № 120/1738/20-а
Суддя: Комар Павло Анатолійович
Дата ухвалення: 2020-04-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про відмову в забезпеченні адміністративного позову

м. Вінниця

23 квітня 2020 р. Справа № 120/1738/20-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Комара Павла Анатолійовича, розглянувши у письмовому провадженні заяву про забезпечення позову у справі за позовом: ОСОБА_1 до Вінницько-Хутірської сільської ради Вінницького району Вінницької області про визнання протиправним та скасування рішення

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з адміністративним позовом до Вінницько-Хутірської сільської ради Вінницького району Вінницької області про визнання протиправним та скасування рішення.

Одночасно з пред`явленням позовної заяви позивач подав заяву про забезпечення позову оскаржуваного рішення 42 сесії 07 скликання Вінницько-Хутірської сільської ради від 07.02.2020 №60 шляхом:

- зупинення дії рішення 42 сесії 07 скликання Вінницько-Хутірської сільської ради від 07.02.2020 №60, яким надано дозвіл гр. ОСОБА_2 на виготовлення технічної документації щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) орієнтовною площею 0,10 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що знаходиться в АДРЕСА_1 ;

- заборони державним кадастровим реєстраторам Вінницького району вносити відомості до державного земельного кадастру про земельну ділянку для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, орієнтовною площею 0,10 га, яка розташована по АДРЕСА_1 .

В обґрунтування заяви позивачем вказано, що на його переконання, рішення 42 сесії 07 скликання Вінницько-Хутірської сільської ради від 07.02.2020 №60 є незаконним, прийнятим з порушенням встановленого законом порядку його прийняття з безпосередньою зацікавленістю сільської ради в наданні земельної ділянки в АДРЕСА_1 громадянину ОСОБА_2 , з приводу чого подано позовну заяву.

Однак, позивач зазначає, що протягом розгляду справи в суді, третя особа зможе виготовити технічну документацію щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) орієнтовною площею 0,10 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що знаходиться в АДРЕСА_1 та оформити правовстановлюючі документи на земельну ділянку. Таким чином, якщо третя особа набуде право власності на земельну ділянку, але в результаті розгляду адміністративного позову буде встановлено порушення закону з боку відповідача і рішення №60 від 07.02.2020 буде скасовано, він буде змушений докладати додаткових зусиль тa часу для відновлення своїх прав і інтересів.

Позивач стверджує, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити та унеможливити виконання рішення суду. Забезпечення позову дозволить здійснити ефективний захист та поновлення його порушених прав, за захистом яких він звернувся до суду.

Частиною 1 ст. 154 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) встановлено, що заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.

Суд, розглядаючи заяву про забезпечення позову, може викликати особу, яка подала заяву про забезпечення позову, для надання пояснень або додаткових доказів, що підтверджують необхідність забезпечення позову (ч. 2 ст. 154 КАС України).

За змістом наведених положень питання особистої участі заявника та надання ним пояснень з метою розгляду заяви про забезпечення позову, вирішується судом з урахуванням достатності наведених таким заявником аргументів на обґрунтування заяви та наданих доказів на підтвердження викладених аргументів.

Суд зазначає, що надана позивачем заява про забезпечення позову та документи на підтвердження викладеної позиції у заяві, достатні для вирішення питання про забезпечення позову без проведення судового засідання та виклику заявника для надання особистих пояснень.

Розглянувши заяву про забезпечення позову та додані до неї документи, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 150 КАС України забезпечення позову допускається якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Згідно приписів ч. 1 ст.151 КАСУ позов може бути забезпечено:

1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта;

2) забороною відповідачу вчиняти певні дії;

4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору;

5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Відповідно до частини 2 вказаної статті суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

За змістом приписів ч. 4, 5, 6 ст. 154 КАС України, залежно від обставин справи, суд може забезпечити позов повністю або частково. Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову та підстави його обрання. Суд може також зазначити порядок виконання ухвали про забезпечення позову.

Згідно із п. 17 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 06.03.2008 №2 "Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду адміністративних справ" в ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також вказати ознаки, які свідчать про очевидність протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень.

Аналіз наведеної правової норми свідчить, що законодавець встановив наступні підстави для постановляння ухвали про забезпечення позову у справі: існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі; захист прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат; наявні ознаки очевидної протиправності оскаржуваного рішення, дій чи бездіяльності. Забезпечення адміністративного позову можливе виключно за наявності вищевказаних обставин, які підлягають доведенню позивачем та встановленню судом у разі вжиття таких заходів.

У контексті наведеного суд наголошує, що забезпечення позову - це заходи адміністративного процесуального припинення дій, які можуть утруднити виконання майбутнього рішення суду чи зробити його виконання неможливим. Вони повинні гарантувати можливість реалізації позовних вимог у разі задоволення позову. Значення цього інституту адміністративного процесуального права в тому, що ним захищаються законні інтереси (права) позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли неприйняття заходів може призвести до невиконання судового рішення. Мета забезпечення позову це хоча і негайні, проте тимчасові заходи, направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового акта, а також перешкоджання спричинення значної шкоди заявнику.

Таким чином, заходи забезпечення позову не мають якогось дискримінаційного характеру стосовно будь-якої із сторін у спорі, їх застосування здійснюється в рамках дискреційних повноважень суду і на основі принципів змагальності та процесуального рівноправ`я сторін.

Відтак, під час вирішення питання про забезпечення позову адміністративний суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення адміністративного суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Основним завданням процесуальних норм, які регламентують вжиття судом заходів забезпечення позову, є досягнення балансу між правом позивача на захист свого порушеного права та правом відповідача заперечувати проти адресованих йому вимог у будь-який дозволений законом спосіб. Метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

Відтак, ст. 150 КАС України визначено вичерпний перелік підстав для вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, а суд повинен, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи існує хоча б одна з названих підстав, і оцінити, чи не може застосування заходів забезпечення позову завдати більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.

Встановлено, що предметом позову у цій справі є рішення 42 сесії 07 скликання Вінницько-Хутірської сільської ради від 07.02.2020 №60, яким вирішено, зокрема, надати дозвіл гр. ОСОБА_2 на виготовлення технічної документації щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) орієнтовною площею 0,10 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Позивач вважає вказане рішення протиправним, оскільки відповідач першочергово позитивно розглянув заяву ОСОБА_2 , хоча вказана заява подана пізніше за позивача, крім того, по заяві ОСОБА_1 рішення не прийнято взагалі. Заявник також вказує на те, що на підставі незаконного рішення Вінницько-Хутірської сільської ради Вінницького району Вінницької області, гр. ОСОБА_2 має можливість виготовити технічну документацію із землеустрою та подати її на затвердження. У такому разі буде істотно ускладнено виконання рішення суду щодо скасування рішення 42 сесії 07 скликання Вінницько-Хутірської сільської ради від 07.02.2020 №60. Відтак просить суд визнати протиправним та скасувати це рішення. Водночас позивач зазначає, що реалізація цього рішення становить небезпеку заподіяння істотної шкоди його правам та інтересам, що свідчить про необхідність вжиття заходів забезпечення позову.

Поряд з цим, суд зауважує, що з огляду на зміст оспорюваного рішення, формою його реалізації є виготовлення технічної документації щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі. Такі дії самі по собі ще не свідчать про наявність очевидної небезпеки для прав та законних інтересів позивача.

Суд звертає увагу, що набуття особами права власності або користування на земельну ділянку відбувається поетапно - починається з отримання дозволу на розробку проекту землеустрою, який оформлюється відповідним рішенням органу місцевого самоврядування або органу державної влади, погодження та затвердження такого проекту землеустрою, а закінчується рішенням про передачу земельної ділянки у власність або користування та державною реєстрацією права на земельну ділянку шляхом внесення записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Отже, надання дозволу на розробку проекту землеустрою, як і надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою, є лише стадіями набуття особою права власності або користування на земельну ділянку.

Беручи до уваги викладене, суд дійшов висновку, що заявником не доведено та документально не підтверджено обставини, які б вказували на існування очевидної небезпеки заподіяння оскарженим рішенням шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення у справі. Також до заяви не додано жодних доказів у підтвердження того, що невжиття заходів забезпечення позову якимось чином може ускладнити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Таким чином, вказані посилання заявника ґрунтуються виключно на його власних припущеннях та не підтвердженні жодним доказом.

З урахуванням наведеного, суд вважає, що заявником не доведено необхідності вжиття заходів забезпечення позову. Водночас, судом також не встановлено будь-яких обставин що можуть істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів заявника, за захистом яких він звернувся до суду. Тому, суд не вбачає будь-яких правових підстав, які вказують на необхідність вжиття відповідних заходів забезпечення позову.

У відповідності з ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що подана заява є необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.

Згідно з ч. 5 ст. 154 КАС України про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. .

З огляду на викладене, керуючись ст.ст. 9, 150, 151, 154, 243, 248, 256 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви позивача про забезпечення позову - відмовити.

Ухвала з питань забезпечення адміністративного позову може бути оскаржена. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Ухвала суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 256 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Комар Павло Анатолійович