Справа № 826/280/16
Суддя: Олендер І.Я.
Дата ухвалення: 2020-04-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

23 квітня 2020 року

Київ

справа №826/280/16

адміністративне провадження №К/9901/24877/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Олендера І.Я.,

суддів: Гончарової І.А., Ханової Р.Ф.,

розглянувши у порядку письмового провадження касаційну скаргу Приватного підприємства «Сафінг Україна» на постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 09.06.2016 (головуючий суддя - Кузьменко В.В., судді: Степанюк А.Г., Василенко Я.М.) у справі №826/280/16 за адміністративним позовом Приватного підприємства «Сафінг Україна» до Державної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління ДФС у м. Києві, Державної фіскальної служби України про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

ІСТОРІЯ СПРАВИ

Короткий зміст позовних вимог

1. У січні 2016 року Приватне підприємство «Сафінг Україна» (далі - позивач, підприємство) звернулось до суду з позовом до Державної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління ДФС у м. Києві (далі - відповідач-1) Державної фіскальної служби України (далі - відповідач-2), в якому просило:

- визнати протиправними дії Державної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління ДФС у м. Києві щодо розірвання в односторонньому порядку договору про визнання електронних документів від 10.10.2015 №101020151;

- визнати протиправними дії Державної фіскальної служби України щодо відмови у прийнятті для реєстрації податкової накладної Приватного підприємства «Сафінг Україна» від 09.12.2015 №4, доставленої до Державної податкової служби України 23.12.2015;

- вважати прийнятою та зареєстрованою датою (операційним днем) та часом, коли вона була направлена до Державної фіскальної служби України Приватним підприємством «Сафінг Україна» засобами електронного зв`язку для реєстрації у Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну від 09.12.2015 №4, доставлену до Державної податкової служби України 23.12.2015.

2. Позовні вимоги обґрунтовані протиправністю дій контролюючого органу щодо відмови у прийнятті для реєстрації податкової накладної Приватного підприємства «Сафінг Україна» від 09.12.2015 №4, доставленої до Державної податкової служби України 23.12.2015, з огляду на відсутність в діях позивача порушення істотних умов договору про визнання електронних документів від 10.10.2015 №. За викладеного позивач вказує, що оскільки витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців щодо Приватного підприємства «Сафінг Україна», яке знаходиться за адресою: місто Київ, Шевченківський район, вулиця Некрасівська, будинок 6, станом на 25.12.2015 містить відмітку «підтвердження відомостей про юридичну особу», а також у зазначеному витязі відсутній запис про відсутність юридичної особи за її місцезнаходженням, який зобов`язаний зробити державний реєстратор у разі не підтвердження юридичною особою відомостей про своє місцезнаходження, підстави для розірвання в односторонньому порядку договору про визнання електронних документів від 10.10.2015 №101020151 та відмови у прийнятті податкової накладної - відсутні.

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій

3. Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 13.04.2016 позовні вимоги задоволено.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки на момент одностороннього розірвання укладеного з позивачем договору про визнання електронних документів в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців був відсутній запис про зміну місцезнаходження останнього, у контролюючого органу не було законних підстав для розірвання договору в односторонньому порядку, а тому дії Державної фіскальної служби України щодо неприйняття для реєстрації в Єдиному державному реєстрі податкової накладної є протиправними.

4. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 09.06.2016 постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 13.04.2016 скасовано та ухвалено нову постанову про відмову у задоволенні позову.

В свою чергу, скасовуючи рішення суду першої інстанції та відмовляючи у задоволенні позовних вимог, апеляційний адміністративний суд керувався тим, що наявність записів в Єдиному державному реєстрі щодо місцезнаходження платника податків не є безумовним доказом фактичного місцеперебування юридичної особи за такою адресою. Суд наголосив, що неперебування Приватного підприємства «Сафінг Україна» за податковою адресою підтверджується результатами вчинених контролюючим органом заходів з метою встановлення місцезнаходження платника податків, а тому дії суб`єкта владних повноважень щодо розірвання в односторонньому порядку договору про визнання електронних документів від 10.10.2015 №101020151 та, як наслідок відмови у прийнятті для реєстрації податкової накладної позивача від 09.12.2015 №4, доставленої до Державної податкової служби України 23.12.2015 є правомірними.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

5. Не погодившись з рішенням суду апеляційної інстанції, Приватне підприємство «Сафінг Україна» звернулося з касаційною скаргою до суду касаційної інстанції, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 09.06.2016 та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

6. Касаційний розгляд справи здійснюється у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами у відповідності до положень статті 345 Кодексу адміністративного судочинства України.

СТИСЛИЙ ВИКЛАД ОБСТАВИН СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДАМИ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

7. Судами попередніх інстанцій встановлено, що між Приватним підприємством «Сафінг Україна» та Державною податковою інспекцією у Шевченківському районі Головного управління ДФС у м. Києві укладено договір про визнання електронних документів від 10.10.2015 №101020151, предметом якого є визнання податкових документів, поданих платником податків в електронному вигляді із застосуванням електронного цифрового підпису до органу ДФС засобами телекомунікаційного зв`язку або на електронних носіях, як оригіналу.

Відповідно до пункту 3 розділу 3 вказаного договору орган ДФС зобов`язаний забезпечити приймання податкових документів в електронному вигляді платника податків у терміни, визначені законодавством для податкових документів в паперовому вигляді, та їх комп`ютерну обробку; забезпечити відправлення квитанцій на електронну адресу платника податків; забезпечувати зберігання і конфіденційність отриманих в електронному вигляді податкових документів.

Згідно з пунктом 3 розділу 6 Договору від 10.10.2015 №101020151 договір діє до закінчення строку чинності посилених сертифікатів відкритих ключів.

В той же час, пунктом 4 розділу 6 зазначеного Договору передбачено, що орган ДФС має право розірвати договір в односторонньому порядку у випадку ненадання платником податків нового посиленого сертифіката (сертифікатів) відкритого ключа замість скасованих або в разі зміни платником місця реєстрації.

Приватним підприємством «Сафінг Україна» до Державної фіскальної служби України засобами електронного зв`язку для реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних було направлено податкову накладну від 09.12.2015 №4, яка була доставлена до Державної податкової служби України 23.12.2015 о 12:26:52.

Згідно квитанції №1 податкова накладна відповідачем не прийнята. Підставою для відмови у прийнятті податкової накладної, згідно вказаної квитанцій стала виявлена помилка, а саме: «можливо, розірвано договір про визнання електронної звітності».

Фактичною підставою для одностороннього розірвання контролюючим органом договору слугували порушення позивачем істотних умов договору від 10.10.2015 №101020151, а саме встановлення відсутності юридичної особи за адресою місцезнаходження: місто Київ, Шевченківський район, вулиця Некрасівська, будинок 6, що підтверджуються довідкою про встановлення фактичного місцезнаходження (місця проживання) платника податків від 22.12.2015 №4101.

Судами також встановлено, що лист Державної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління ДФС у м. Києві про розірвання договору в односторонньому порядку було сформовано контролюючим органам 22.12.2015 о 18:16:44 за №59345/10, що підтверджується копією фіскального чека, та направлений за податковою адресою позивача 03.02.2016.

ДОВОДИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

8. У доводах касаційної скарги Приватне підприємство «Сафінг Україна» вказує про порушення судом апеляційної інстанції норми матеріального та процесуального права, наголошує на тому, що судом неповно з`ясовано обставини, які мають значення для правильного вирішення справи; вказує на неврахування судом апеляційної інстанції доводів контролюючого органу та фактичних обставин справи; зазначає про ненадання належної оцінки доказам, які мають значення для розгляду справи і вирішення її по суті позовних вимог. Зокрема, позивач вказує, що посилання Державної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління ДФС у м. Києві на те, що позивач не знаходиться за своєю податковою адресою, що свідчить про її зміну, та відповідно, свідчить про наявність у контролюючого органу підстав для розірвання договору про визнання електронних документів в односторонньому порядку є помилковим, оскільки згідно інформації, що міститься в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців щодо Приватного підприємства «Сафінг Україна», яке знаходилось за адресою: місто Київ, Шевченківський район, вулиця Некрасівська, будинок 6, станом на 25.12.2015 статус відомостей про юридичну особу «відомості підтверджено». До того ж позивач наголошує, що жодних заходів передбачених Порядком №1588 та Положенням №336 контролюючим органом здійснено не було, а тому підстави для розірвання договору в односторонньому порядку та відмови у прийнятті для реєстрації податкової накладної Приватного підприємства «Сафінг Україна» від 09.12.2015 №4 у відповідачів були відсутні.

9. У свою чергу Державна податкова інспекція у Шевченківському районі Головного управління ДФС у м. Києві та Державна фіскальна служба України не скористалися своїм правом та не подали заперечення на касаційну скаргу позивача, що не перешкоджає її подальшому розгляду.

ДЖЕРЕЛА ПРАВА Й АКТИ ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ

10. Податковий кодекс України (у редакції на час виникнення спірних правовідносин):

10.1. Пункт 45.2 статті 45.

Податковою адресою юридичної особи (відокремленого підрозділу юридичної особи) є місцезнаходження такої юридичної особи, відомості про що містяться у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців.

10.2. Пункт 64.7 статті 64.

Центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, визначає порядок обліку платників податків у контролюючих органах та порядок формування Реєстру великих платників податків на відповідний рік з урахуванням критеріїв, визначених цим Кодексом для великих платників податків.

10.3. Пункт 201.1 статті 201 .

Платник податку зобов`язаний надати покупцю (отримувачу) податкову накладну, складену в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи, та зареєстровану в Єдиному реєстрі податкових накладних.

10.4. Пункт 201.4 статті 201.

Податкова накладна складається у день виникнення податкових зобов`язань продавця.

10.5. Пункт 201.10 статті 201.

При здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Підтвердженням продавцю про прийняття його податкової накладної та/або розрахунку коригування до Єдиного реєстру податкових накладних є квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі, яка надсилається протягом операційного дня.

Датою та часом надання податкової накладної та/або розрахунку коригування в електронному вигляді до центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, є дата та час, зафіксовані у квитанції.

Якщо надіслані податкові накладні та/або розрахунки коригування сформовано з порушенням вимог, передбачених відповідно пунктом 201.1 статті 201 та/або пунктом 192.1 статті 192 цього Кодексу, протягом операційного дня продавцю/покупцю надсилається квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі про неприйняття їх в електронному вигляді із зазначенням причин.

Якщо протягом операційного дня не надіслано квитанції про прийняття або неприйняття, така податкова накладна вважається зареєстрованою в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних здійснюється не пізніше п`ятнадцяти календарних днів, наступних за датою їх складання.

11. Цивільний кодекс України (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин):

11.1. Частина перша-третя статті 651.

Зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

12. Закон України «Про електронні документи та електронний документообіг» від 22.05.2003 №851-IV (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин):

12.1. Стаття 14.

Електронний документообіг здійснюється відповідно до законодавства України або на підставі договорів, що визначають взаємовідносини суб`єктів електронного документообігу.

13. Закон України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців» від 15.05.2003 №755-IV (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин):

13.1. Стаття 16.

Єдиний державний реєстр створюється з метою забезпечення державних органів, а також учасників цивільного обороту достовірною інформацією про юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців з Єдиного державного реєстру.

13.2. Частина друга статті 17.

В Єдиному державному реєстрі містяться відомості щодо

юридичної особи, серед яких - відомості щодо місцезнаходження юридичної особи.

13.3. Частина перша статті 18.

Якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, були внесені до нього, то такі відомості вважаються достовірними і можуть бути використані в спорі з третьою особою, доки до них не внесено відповідних змін.

13.3. Частини дванадцята та чотирнадцята статті 19.

У разі надходження державному реєстратору від органу доходів і зборів повідомлення встановленого зразка про відсутність юридичної особи за її місцезнаходженням державний реєстратор зобов`язаний надіслати поштовим відправленням протягом п`яти робочих днів з дати надходження зазначеного повідомлення юридичній особі повідомлення щодо необхідності подання державному реєстратору реєстраційної картки.

У разі неподання юридичною особою протягом місяця з дати надходження їй відповідного повідомлення реєстраційної картки про підтвердження відомостей про юридичну особу державний реєстратор повинен внести до Єдиного державного реєстру запис про відсутність підтвердження зазначених відомостей датою, яка встановлена для чергового подання реєстраційної картки про підтвердження відомостей про юридичну особу. Якщо державному реєстратору повернуто поштове відправлення, державний реєстратор повинен внести до Єдиного державного реєстру запис про відсутність юридичної особи за її місцезнаходженням.

15. Порядок ведення Єдиного реєстру податкових накладних, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 29.12.2010 №1246 (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин):

15.1. Пункт 2.

Внесення відомостей, що містяться у податковій накладній та/або розрахунку коригування, до Реєстру (далі - реєстрація) здійснюється шляхом подання протягом операційного дня зазначених документів в електронній формі Державній фіскальній службі з використанням електронного цифрового підпису та внесення відповідних відомостей до Реєстру. Операційний день триває з 0 до 23-ї години.

15.2. Пункт 8.

Для підтвердження прийняття податкової накладної та/або розрахунку коригування до реєстрації платникові податку, який здійснює реєстрацію, видається квитанція в електронній формі, у якій наводяться реквізити зазначених документів, відповідність електронного документа формату (стандарту), затвердженому в установленому порядку, результати перевірки електронного цифрового підпису, інформація про постачальника (продавця) товарів (послуг), дата і час прийняття, реєстраційний номер, податковий період, за який подається податкова накладна та/або розрахунок коригування. Квитанція, на яку накладається електронний цифровий підпис ДФС, підлягає шифруванню та надсилається платникові податку, який здійснює реєстрацію, засобами телекомунікаційного зв`язку. Примірник квитанції в електронній формі зберігається у ДФС.

15.3. Пункт 9.

Причиною відмови у прийнятті податкової накладної та/або розрахунку коригування до реєстрації є: 1) наявність помилок під час заповнення податкової накладної; 2) відсутність в Реєстрі відомостей, що містяться у податковій накладній, яка коригується; 3) факт реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування з такими ж реквізитами; 4) порушення вимог щодо наявності суми податку, обчисленої відповідно до пункту 2001.3 статті 2001 Податкового кодексу України (для податкових накладних та/або розрахунків коригування, що реєструються після 1 липня 2015 року); 5) порушення вимог, установлених пунктом 201.1 статті 201 та/або пунктом 192.1 статті 192 Податкового кодексу України.

16. Інструкція з підготовки і подання податкових документів в електронному вигляді засобами телекомунікаційного зв`язку, затверджена наказом Державної податкової адміністрації України від 10.04.2008 №233 (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин):

16.1. Пункт 2 розділу II.

Для подання податкових документів до органів ДПС в електронному вигляді платник податків повинен мати: спеціалізоване програмне забезпечення для формування податкових документів в електронному вигляді у затвердженому форматі (стандарті); доступ до мережі Інтернет та можливість відправлення/приймання електронних повідомлень по електронній пошті; засіб КЗІ (сумісний за форматами даних із засобами КЗІ, що використовуються в органах ДПС); чинні посилені сертифікати відкритих ключів, сформованих акредитованим центром сертифікації ключів для платника податків та уповноважених посадових осіб платника податків, підписи яких є обов`язковими для податкової звітності у паперовій формі.

16.2. Пункт 7 розділу II.

Підставою для прийняття податкового документа в електронному вигляді є: його відповідність затвердженому формату (стандарту); підтвердження ЕЦП платника податків та його посадових осіб, підписи яких є обов`язковими для звітів в паперовій формі за умов, встановлених в статтею 3 Закону України «Про електронний цифровий підпис»; чинність відповідного посиленого сертифіката ключа під час накладання ЕЦП (підтверджується за допомогою позначки часу, отриманої від акредитованого центру сертифікації ключів, або якщо до моменту одержання електронного документа строк дії відповідного сертифіката не був закінчений або відповідний сертифікат не був скасований/ блокований).

16.3. Пункт 4 розділу VI.

Орган державної податкової служби має право розірвати договір в односторонньому порядку у випадку ненадання платником податків нового посиленого сертифіката (сертифікатів) відкритого ключа замість скасованих або в разі зміни платником місця реєстрації.

17. Порядок обліку платників податків і зборів, затверджений наказом Міністерства фінансів України від 09.12.2011 №1588 (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин):

17.1. Пункт 12.4 розділу XII

Щодо кожного платника податків, стосовно якого виявлена відсутність його за місцезнаходженням (місцем проживання) та не з`ясоване його фактичне місцезнаходження (місце проживання), підрозділ контролюючого органу, який з`ясував зазначений факт, готує та передає підрозділам податкової міліції запит на встановлення місцезнаходження (місця проживання) платника податків за встановленою формою.

17.2. Пункт 12.5 цього розділу XII.

Якщо за результатами заходів щодо встановлення фактичного місцезнаходження юридичної особи підрозділами податкової міліції буде підтверджено відсутність такої особи за місцезнаходженням або встановлено, що фактичне місцезнаходження юридичної особи не відповідає зареєстрованому місцезнаходженню, керівник (заступник керівника) контролюючого органу протягом трьох робочих днів приймає рішення про надсилання до відповідного державного реєстратора повідомлення про відсутність юридичної особи за місцезнаходженням за формою №18-ОПП (додаток 24) для вжиття заходів, передбачених частиною дванадцятою статті 19 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців». Повідомлення за формою №18-ОПП надсилається державному реєстратору поштовим відправленням або в електронному вигляді у порядку взаємного обміну інформацією з реєстрів центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, та Центрального контролюючого органу.

18. Положення про організацію взаємодії підрозділів податкової міліції з іншими структурними підрозділами органів державної податкової служби для встановлення місцезнаходження платника податків, затверджене наказом Державної податкової адміністрації України від 17.05.2010 №336 (у редакції, що діяла на момент спірних правовідносин)

18.1. Підпункти 3.1.1, 3.1.2 пункту 3.1 розділу ІІ.

Відносно кожного платника податків, який відсутній за місцезнаходженням (місцем проживання) та місцезнаходження (місце проживання) якого не з`ясовано, структурний підрозділ органу ДПС проводить такі заходи: шляхом спілкування (телефон, пошта, факс, виїзд за місцезнаходженням тощо) із платником податків з`ясовує його фактичне місцезнаходження (місце проживання); за допомогою Єдиного банку даних платників податків встановлює місце проживання засновників і керівників платника податків та отримує інформацію стосовно інших платників податків, де зазначені особи є засновниками чи керівниками.

18.2. Відповідно до пункту 3.2 розділу ІІ

У разі підтвердження відсутності платника податків за місцезнаходженням (місцем проживання) структурний підрозділ органу ДПС, який є ініціатором запиту, готує за відповідною формою запит на встановлення місцезнаходження (місця проживання) платника податків та направляє до підрозділу податкової міліції.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

19. Податковим законодавством встановлено обов`язок платника податку скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи, та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних, подавати контролюючому органу податкову звітність у вигляді податкових декларацій або розрахунків та право платника податків подавати таку звітність засобами електронного зв`язку в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації електронного підпису підзвітних осіб у порядку, визначеному законодавством.

20. Порядок ведення Єдиного реєстру податкових накладних встановлюється Кабінетом Міністрів України.

21. Зазначеними вище чинними нормативно-правовими актами (які також зазначено в Договорі) передбачено вичерпний перелік підстав розірвання договору в односторонньому порядку органами державної фіскальної служби.

22. Податковий орган у межах здійснення заходів податкового контролю у разі встановлення факту відсутності платника податків за адресою місцезнаходження наділений повноваженнями щодо ініціювання питання перевірки такого факту та внесення відповідних змін до Єдиного державного реєстру компетентними органами. Така процедура включає в себе послідовні етапи: встановлення податковим органом відсутності платника податків за адресою місцезнаходження; передання підрозділам податкової міліції запиту на встановлення місцезнаходження платника податків; у разі підтвердження податковою міліцією факту відсутності платника податків за адресою місцезнаходження, керівник (заступник керівника) податкового органу надсилає до державного реєстратора відповідне повідомлення; державний реєстратор надсилає платнику податків повідомлення щодо надання реєстраційної картки; державний реєстратор вносить до Єдиного державного реєстру відповідний запис в залежності від результатів надсилання такого повідомлення, зокрема: про непідтвердження відомостей про юридичну особу (у разі неподання юридичною особою протягом місяця з дати надходження їй відповідного повідомлення реєстраційної картки); про відсутність за місцезнаходженням (у разі повернення поштового відправлення).

Оцінка доводів учасників справи і висновків судів першої та апеляційної інстанції

23. Суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права (частина перша статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України, в редакції Закону, що діяла до набрання чинності Закону України від 15.01.2020 №460-ІХ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ»).

24. Вирішуючи спір та відмовляючи у задоволенні позовних вимог, апеляційний адміністративний суд дійшов висновку, що правовим наслідком порушення позивачем істотних умов договору, зокрема неперебування Приватного підприємства «Сафінг Україна» за податковою адресою, що підтверджується результатами вчинених відповідачем заходів з метою встановлення місцезнаходження платника податків, є припинення зобов`язань сторін визначених договором від 10.10.2015 №, а тому дії контролюючого органу щодо розірвання в односторонньому порядку договору про визнання електронних документів та відмови у прийнятті для реєстрації податкової накладної Приватного підприємства «Сафінг Україна» від 09.12.2015 №4, доставленої до Державної податкової служби України 23.12.2015 є правомірними. Також суд зауважив, що наявність в Єдиному державному реєстрі записів щодо місцезнаходження платника податків не є безумовним доказом фактичного місцеперебування юридичної особи за такою адресою.

Проте, Верховний Суд не погоджується з вказаним висновком суду апеляційної інстанції та вважає його помилковим, з огляду на наступне.

25. Так, судами встановлено, що фактичною підставою для одностороннього розірвання Державною податковою інспекцією у Шевченківському районі Головного управління ДФС у м. Києві договору слугувало порушення Приватним підприємством «Сафінг Україна» істотних умов договору, а саме, останнім не повідомлено про зміну податкової адреси підприємства, що підтверджуються довідкою про встановлення місцезнаходження платника податків від 22.12.2015 №4401, згідно якої Приватне підприємство «Сафінг Україна» за податковою адресою не встановлено.

В той же час, судом першої інстанції встановлено, що лист Державної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління ДФС у м. Києві про розірвання договору в односторонньому порядку було сформовано контролюючим органам 22.12.2015 о 18:16:44 за №59345/10, що підтверджується копією фіскального чека, та направлений за податковою адресою позивача 03.02.2016.

Повідомлення про розірвання договору про визнання електронних документів від 10.10.2015 №101020151 позивач не отримував.

Таким чином, на момент отримання Державною податковою службою України 23.12.2015 податкової накладної Приватного підприємства «Сафінг Україна» від 09.12.2015 №4, підприємству не було відомо, що контролюючий орган розірвав договір про визнання електронних документів в односторонньому порядку.

Приватне підприємство «Сафінг Україна» засобами електронного зв`язку подало до Державної фіскальної служби України для реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну від 09.12.2015 №4, яка була доставлена до Державної податкової служби України 23.12.2015 о 12:26:52.

Підставою для відмови у прийнятті податкової накладної, згідно квитанцій №1, стала виявлена помилка, а саме: «можливо, розірвано договір про визнання електронної звітності».

Судом першої інстанції встановлено, що на момент розірвання договору від 10.10.2015 №101020151 Єдиний державний реєстр юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців не містив відомостей про зміну Приватним підприємством «Сафінг Україна» місцезнаходження або дані про його відсутність за вказаним місцезнаходженням. Більш того, статус відомостей про юридичну особу - «відомості підтверджені».

Наявна в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців інформація стосовно місцезнаходження юридичної особи - позивача (місто Київ, Шевченківський район, вулиця Некрасівська, будинок 6,) повністю відповідає його місцезнаходженню, вказаному в договорі про визнання електронних документів від 10.10.2015 №101020151.

Також, Витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців містить інформацію про підтвердження Приватним підприємством «Сафінг Україна» відомостей про юридичну особу.

Як зазначено вище, згідно з частиною першою статті 10 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців» від 15.05.2003 №755-IV (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) якщо документи та відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, внесені до нього, такі документи та відомості вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою.

Відтак висновок суду першої інстанції, що інформація зібрана оперативними співробітниками Державної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління ДФС у м. Києві про встановлення фактичного місцезнаходження (місця проживання) платника податків не може слугувати належним спростуванням достовірності відомостей про місцезнаходження Приватного підприємства «Сафінг Україна», що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, позаяк дана обставина має бути перевірена державним реєстратором у порядку, передбаченому Законом України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців» є правильним.

Зміна місця реєстрації платника має підтверджуватись відповідним записом в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців.

Зважаючи на те, що під час розгляду справи судом першої інстанції встановлено, що на момент одностороннього розірвання суб`єктом владних повноважень укладеного з Приватним підприємством «Сафінг Україна» договору про визнання електронних документів, в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців був відсутній запис про зміну місцезнаходження останнього, у контролюючого органу не було законних підстав для вчинення дій щодо розірвання договору в односторонньому порядку та, як наслідок відмови у прийнятті для реєстрації податкової накладної Приватного підприємства «Сафінг Україна» від 09.12.2015 №4, доставленої до Державної податкової служби України 23.12.2015.

Верховний Суд окремо звертає, що значення словосполучень «зміна місця реєстрації» та «відсутність за місцезнаходженням» не є тотожними у розумінні вимог чинного податкового законодавства України, а є різними за тлумаченням та мають різні наслідки, що виникають у разі встановлення таких обставин.

Враховуючи викладене, за встановлених обставин, висновок суду першої інстанції про недоведеність контролюючим органом існування в спірному випадку підстав для розірвання договору від 10.10.2015 №101020151 про визнання електронних документів та, як наслідок, безпідставність неприйняття поданої позивачем податкової накладної від 15.06.2016 №24/2 є правильним.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

26. Згідно зі статтею 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

27. Судом першої інстанції в повному обсязі встановлено фактичні обставини справи, оцінка доказів зроблена з огляду на приписи норм процесуального законодавства (статті 86 Кодексу адміністративного судочинства України), надано об`єктивний та обґрунтований їх аналіз з урахуванням доводів наведених як позивачем так і контролюючим органом.

28. Переглянувши судові рішення в межах касаційної скарги, перевіривши повноту встановлення судами фактичних обставин справи та правильність застосування норм матеріального права, Верховний Суд, враховуючи норми, що регулюють спірні відносини та встановлені обставини справи в сукупності, дійшов висновку, що доводи, викладені у касаційні скарзі, дають підстави для висновку про неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права, яке призвело до неправильного вирішення справи та скасування рішення суду першої інстанції, яке відповідає закону, а тому касаційна скарга Приватного підприємства «Сафінг Україна» підлягає задоволенню.

29. Відповідно до пункту 4 частини першої статті 349 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право скасувати постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишити в силі рішення суду першої інстанції у відповідній частині.

30. Суд касаційної інстанції скасовує постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишає в силі рішення суду першої інстанції у відповідній частині, якщо встановить, що судом апеляційної інстанції скасовано судове рішення, яке відповідає закону (частина перша статті 352 Кодексу адміністративного судочинства України).

Керуючись статтями 341, 345, 349, 352, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, cуд -

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Приватного підприємства «Сафінг Україна» задовольнити.

Постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 09.06.2016 у справі №826/280/16 скасувати.

Залишити в силі постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 13.04.2016 у справі №826/280/16.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

І.Я. Олендер

І.А. Гончарова

Р.Ф. Ханова

Судді Верховного Суду