Справа № 826/1456/17
Суддя: Літвінова А.В.
Дата ухвалення: 2020-04-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 квітня 2020 року місто Київ №826/1456/17

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Літвінової А.В., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «НК Фаворит Ойл»
доГоловного управління Державної фіскальної служби у місті Києві
провизнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 23.08.2016 № ,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «НК Фаворит Ойл» (далі - позивач, ТОВ «НК Фаворит Ойл») звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Державної податкової інспекції у Голосіївському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві (далі - ДПІ у Голосіївському районі ГУ ДФС у м. Києві) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 23.08.2016 № .

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що у зв`язку з невідображенням контролюючим органом в Єдиному реєстрі акцизних накладних обсягів залишку пального, визначеного в акті інвентаризації від 18.03.2016, позивач був позбавлений можливості своєчасно зареєструвати акцизні накладні за квітень 2016 року. Таким чином, оскільки позивач не допускав порушень закону, належно та своєчасно вживав всіх заходів щодо визначення обсягів залишку пального та реєстрації акцизних накладних, а бездіяльність контролюючого органу щодо невідображення показників акта інвентаризації в СЕАРП не залежало від дій позивача, тому у контролюючого органу відсутні правові підстави для складання податкового повідомлення-рішення.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 26.01.2017 відкрито провадження в адміністративній справі №826/1456/17.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва 26.01.2017 закінчено підготовче провадження та призначено справу №826/1456/17 до судового розгляду в судовому засіданні.

Відповідачем надано суду заперечення на позовну заяву, відповідно до яких, представник відповідача посилається на обставини, встановлені в акті камеральної перевірки та стверджує про наявність порушень та необхідність застосування штрафних санкцій, а відтак оскаржуване рішення є правомірним та не підлягає скасуванню. З огляду на наведене, представник відповідача просив відмовити у задоволенні позовних вимог повністю.

Представник позивача звернувся до суду з заявою про розгляд справи в порядку письмового провадження.

За таких умов, судом ухвалено продовжити розглядати справу в порядку письмового провадження.

Відповідно до пункту 10 частини першої Розділу Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства в редакції Закону України "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів" № 2147-VIII від 03.10.2017, справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Ухвалою від 23.04.2020 замінено відповідача ДПІ у Голосіївському районі ГУ ДФС у м. Києві його правонаступником - ГУ ДФС у м. Києві (далі - відповідач).

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з матеріалів справи, 02.08.2016, на підставі пп. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20, п. 76.1 ст. 76 Податкового кодексу України (далі - ПК України), ДПІ у Голосіївському районі ГУ ДФС у м. Києві проведено камеральну перевірку дотримання ТОВ «НК Фаворит Ойл» термінів реєстрації акцизних накладних та розрахунків коригування до таких акцизних накладних в Єдиному реєстрі акцизних накладних, а також допущення помилок при зазначенні обов`язкових реквізитів акцизної накладної та, як наслідок, складено акт № 6/26-50-40-45, в якому встановлено порушення термінів реєстрації акцизних накладних з 03.04.2016 по 20.04.2016 відповідно до п. 231.6 ст. 231 ПК України з затримкою на 30 днів, об`єм пального 418 822 л.

23.08.2016 на підставі вказаного акту перевірки ДПІ у Голосіївському районі ГУ ДФС у м. Києві прийнято податкове повідомлення-рішення № , яким у зв`язку з порушенням вимог п. 231.6 ст. 231 ПК України, позивачу, на підставі абзаців 2 та 3 пп. 1202.1 ст. 1202 ПК України, збільшено суму грошового зобов`язання за платежем «пальне» на суму у розмірі 45 883 грн.

Не погоджуючись з такими рішеннями позивач оскаржив їх в адміністративному порядку, проте рішеннями ГУ ДФС у м. Києві від 28.10.2016 № 23079/10/26-15-10-03 та ДФС України від 26.12.2016 № 27928/6/99-99-11-03-01-25 спірне рішення залишено без змін, а скаргу - без задоволення.

Вважаючи, що оскаржуване рішення є протиправним та таким, що підлягає скасуванню, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 18.03.2016 позивачем складено та подано до ДПІ у Голосіївському районі ГУ ДФС у м. Києві акт інвентаризації обсягів залишку пального станом на початок дня 01.03.2016, що підтверджується квитанцією № 2, копія якої наявна в матеріалах справи.

Згідно з вказаним актом, залишки пального у літрах, приведених до t 15° C становлять:

по коду УКТ ЗЕД - 423 986,00;

по коду УКТ ЗЕД - 173 437,00;

по коду УКТ ЗЕД - 2 713 703,00.

Водночас, з матеріалів справи видно, що, зокрема, 15.04.2016 позивач вживав заходи щодо реєстрації акцизної накладної від 04.04.2016 № 444 в СЕАРП, проте отримав квитанцію № 2-АН щодо неприйняття документа у зв`язку із помилкою: «Документ не може бути прийнятий-рядок 0. Порушено вимоги п. 232.3 ст. 232 ПК України, а саме: обсяг пального за кодом « » товарної підкатегорії згідно з УКТЗЕД в документі (20062.98) не може перевищувати залишок (14881.15) продавця».

В той же час, листом від 13.04.206 № 131/04 позивач звернувся до ДФС України з проханням внести в СЕАПР дані щодо залишків пального, які визначені в акті інвентаризації, оскільки відсутність цих даних позбавляє позивача можливості здійснювати реалізацію пального та реєструвати акцизні накладні.

За результатами розгляду вказаного листа, ДФС України листом від 20.04.2016 № 8952/6/99-99-21-05-15 направило за належністю лист позивача - до ГУ ДФС у м. Києві для проведення перевірки даних акта інвентаризації.

25.04.2016 ГУ ДФС у м. Києві складено довідку про результати проведення перевірки акта інвентаризації обсягів залишку пального № 26/52/40/39470271, якою підтверджено відображені ТОВ «НК Фаворит Ойл» інвентаризаційні залишки пального станом на 01.03.2016.

Згідно з наявним в матеріалах справи витягом від 11.04.2016 № 11 щодо обсягу пального, на який платник має право зареєструвати акцизні накладні/розрахунки коригування до акцизних накладних в ЄРАН дані по обсягу пального в літрах приведених до t 15° C:

по коду УКТ ЗЕД - 45,00;

по коду УКТ ЗЕД - дані відсутні;

по коду УКТ ЗЕД - 37 254,66.

Відповідно до витягу від 05.05.2016 № 05 щодо обсягу пального, на який платник має право зареєструвати акцизні накладні/розрахунки коригування до акцизних накладних в ЄРАН дані по обсягу пального в літрах приведених до t 15° C:

по коду УКТ ЗЕД - 455,23;

по коду УКТ ЗЕД - дані відсутні;

по коду УКТ ЗЕД - 4 096 013,89.

Згідно з аналогічним витягом від 06.05.2016 № 06 дані по обсягу пального в літрах приведених до t 15 °C:

по коду УКТ ЗЕД - 424 441,23;

по коду УКТ ЗЕД - 173 437,00;

по коду УКТ ЗЕД - 8 080 608,71.

Таким чином, з наведеного слідує, що, як стверджує позивач та не заперечує відповідач, інформація з акту інвентаризації обсягів залишку пального станом на початок дня 01.03.2016 ТОВ «НК Фаворит Ойл» відображена в базі даних лише 06.06.2016, і саме з цього дня відбулося одноразове збільшення показників за відповідними кодами згідно з УКТЗЕД як обсягу, на який платник податку має право зареєструвати акцизні накладні та/або розрахунки коригування до акцизних накладних в ЄРАН.

За змістом пп. 212.3.4 п. 212.3 ст. 212 ПК України, у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, особи, які здійснюватимуть реалізацію пального, підлягають обов`язковій реєстрації як платники податку контролюючими органами за місцезнаходженням юридичних осіб, місцем проживання фізичних осіб - підприємців до початку здійснення реалізації пального. Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику, веде реєстр платників акцизного податку з реалізації пального, в якому міститься інформація про осіб, зареєстрованих платниками акцизного податку.

Відповідно до п. 232.1 ст. 232 ПК України облік обсягів пального в системі електронного адміністрування реалізації пального ведеться за кожним кодом товарної підкатегорії згідно з УКТ ЗЕД. Ведення обліку обсягів пального у системі електронного адміністрування реалізації пального здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику. Порядок електронного адміністрування реалізації пального встановлюється Кабінетом Міністрів України.

24.02.2016 відповідно до наведених норм Кабінетом Міністрів України прийнято постанову № 113 «Деякі питання електронного адміністрування реалізації пального», якою затверджено Порядок електронного адміністрування реалізації пального (далі - Порядок № 113).

Згідно з п. 1 Порядку № 113 система електронного адміністрування реалізації пального (далі - СЕАРП) запроваджується з 01 березня 2016 року.

Відповідно п. 31 Порядку № 113 протягом 20 календарних днів починаючи з 01 березня 2016 року платник податку зобов`язаний подати до контролюючого органу акт проведення інвентаризації обсягів залишку пального станом на початок дня 01 березня 2016 року із зазначенням адрес об`єктів, на яких зберігаються відповідні обсяги залишків пального, перелік резервуарів, у яких зберігаються обсяги залишку пального, з їх технічними параметрами (фізична місткість, що відповідає технічним паспортам), правовстановлюючі документи на відповідні об`єкти та документи, що засвідчують правові підстави експлуатації таких об`єктів. Форма акта проведення інвентаризації затверджується наказом Мінфіну. Дані акта проведення інвентаризації обсягів залишку пального можуть бути перевірені контролюючим органом у встановленому порядку протягом шести календарних місяців із дати його подання. Зазначені в акті інвентаризації обсяги залишку пального у розрізі кодів згідно з УКТЗЕД одноразово збільшують показник (еАНакл) за відповідними кодами згідно з УКТЗЕД як обсяг, на який платник податку має право зареєструвати акцизні накладні та/або розрахунки коригування до акцизних накладних в Єдиному реєстрі акцизних накладних.

Як вже встановлено судом, позивач виконав вимоги Порядку № 113.

В свою чергу, обсяг пального, зазначеного позивачем в акті інвентаризації від 18.03.2016 відображено в СЕАРП лише після проведення перевірки - 06.05.2016.

При цьому, за твердженням відповідача, відсутність показників обсягу пального в базі даних згідно з актом інвентаризації, який податковим органом отримано від підприємства 18.03.2016, пов`язано з тим, що податковий орган має право протягом 6 місяців перевірити визначені в акті інвентаризації показники обсягу пального, тому вказані показники внесені після фактичної перевірки позивача та підтвердження показників.

Відповідно до п. 231.1 ст. 231 ПК України платник податку при реалізації пального зобов`язаний скласти в електронній формі акцизну накладну за кожним кодом товарної підкатегорії згідно з УКТ ЗЕД реалізованого пального та зареєструвати в Єдиному реєстрі акцизних накладних з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи.

При реалізації пального особа, яка реалізує пальне, зобов`язана в установлені терміни скласти акцизну накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі акцизних накладних, така реєстрація вважається наданням акцизної накладної отримувачу пального. Акцизні накладні, які не надаються отримувачу пального, та акцизні накладні / розрахунки коригування, складені за операціями з реалізації пального суб`єктам господарювання та фізичним особам, які не є платниками акцизного податку, також підлягають реєстрації в Єдиному реєстрі акцизних накладних (п. 231.5 ст. 231 ПК України).

У відповідності до положень п. 231.6 ст. 231 ПК України реєстрація акцизних накладних та/або розрахунків коригування у Єдиному реєстрі акцизних накладних здійснюється не пізніше п`ятнадцяти календарних днів, наступних за датою їх складання. Платник податку має право зареєструвати акцизну накладну та/або розрахунок коригування в Єдиному реєстрі акцизних накладних, в якій загальний обсяг реалізованого пального не перевищує обсяг, обчислений відповідно до пункту 232.3 статті 232 цього Кодексу. Якщо обсяг, визначений відповідно до пункту 232.3 статті 232 цього Кодексу, є меншим за обсяг пального в акцизній накладній та/або розрахунку коригування, які платник податку повинен зареєструвати в Єдиному реєстрі акцизних накладних, то платник податку зобов`язаний перерахувати до бюджету суму коштів у розмірі акцизного податку за відповідний обсяг реалізованого пального, самостійно розрахованого за ставками, передбаченими підпунктом 215.3.4 пункту 215.3 статті 215 цього Кодексу, та зареєструвати заявку на поповнення обсягу залишку пального в системі електронного адміністрування реалізації пального.

Судом вже встановлено, що позивачем направлялась до податкового органу для реєстрації акцизна накладна, але вона не прийнята останнім через те, що обсяг пального в документі не може перевищувати залишок.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що позивачем на виконання вимог закону вчинялися необхідні дії щодо реєстрації накладних у визначений законом строк, проте через невідображення в Єдиному реєстрі акцизних накладних ліміту пального, відповідно до акту від 18.03.2016, ТОВ «НК Фаворит Ойл» фактично позбавлено можливості своєчасно зареєструвати акцизні накладні, а тому твердження позивача про те, що несвоєчасна реєстрація накладних відбулася не з вини останнього, а у зв`язку з бездіяльністю податкового органу, є обґрунтованим та приймається судом до уваги.

Згідно з ст. 109 ПК України податковими правопорушеннями є протиправні діяння (дія чи бездіяльність) платників податків, податкових агентів, та/або їх посадових осіб, а також посадових осіб контролюючих органів, що призвели до невиконання або неналежного виконання вимог, установлених цим Кодексом та іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи. Вчинення платниками податків, їх посадовими особами та посадовими особами контролюючих органів порушень законів з питань оподаткування та порушень вимог, встановлених іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, тягне за собою відповідальність, передбачену цим Кодексом та іншими законами України.

Тобто, застосуванню до платника податків штрафних санкцій передує встановлення факту вчинення ним саме протиправного діяння, яке призвело до невиконання або неналежного виконання вимог, встановлених ПК України.

З огляду на викладене у сукупності, суд прийшов до висновку про відсутність в діях позивача порушень вимог закону, оскільки несвоєчасна реєстрація накладних відбулася у зв`язку з бездіяльністю контролюючого органу.

За таких обставин, суд вважає податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Голосіївському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві від 23.08.2016 № протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

Згідно з вимогами статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Всупереч наведеним вимогам відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не надав суду достатніх беззаперечних доказів в обґрунтування обставин, на яких ґрунтується його заперечення, і не довів правомірності винесення спірного податкового повідомлення-рішення.

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, а також письмові доводи сторін, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 139, 241 - 246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва,

Керуючись статтями 2, 72-77, 139, 242-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «НК Фаворит Ойл» задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 23.08.2016 №, прийняте Державною податковою інспекцією у Голосіївському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві.

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «НК Фаворит Ойл» за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у м. Києві понесені ним витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 600 грн. (одна тисяча шістсот гривень 00 копійок).

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статями 292-297 Кодексу адміністративного судочинства України, із урахуванням положень пункту 15.5 Перехідних положень (Розділу VII) Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Літвінова А.В.