Справа № 1340/5424/18
Суддя: Гавдик Зіновій Володимирович
Дата ухвалення: 2020-04-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа №1340/5424/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2020 року м. Львів

Львівський окружний адміністративний суд, головуючий суддя Гавдик З.В., секретар судового засідання Василько А.В., розглянувши в судовому засіданні адміністративну справу № 1340/5424/18 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельно-монтажне підприємство побуту» до виконавчого комітету Львівської міської ради, Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у м. Львові, за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів Львівської міської ради, фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про визнання протиправними і скасування рішень, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач - ТОВ «Будівельно-монтажне підприємство побуту» звернулося до Львівського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до Виконавчого комітету Львівської міської ради, Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у м. Львові, за участю, третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Львівської міської ради, третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ФО-П ОСОБА_1 у якому просило:

- визнати протиправним та скасувати рішення виконавчого комітету Львівської міської ради від 19.01.2018 року № 72 «Про затвердження містобудівних умов та обмежень для проектування об`єкта будівництва на будівництво ФО-П ОСОБА_1 адміністративного будинку за адресою: АДРЕСА_1 »;

- визнати протиправним та скасувати дозвіл на виконання будівельних робіт № ЛВ 48, виданий 07.08.2018 року Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у м. Львові ФО-П ОСОБА_1 на будівництво адміністративного будинку за адресою: АДРЕСА_1 , вид будівництва - нове будівництво, код об`єкта - 1220.9.

Позовні вимоги обґрунтовані, тим що 26.07.2006 року між позивачем та ФО-П ОСОБА_1 укладено договір купівлі-продажу складу № 1 ПММ площею 164.2 кв. м. за адресою: АДРЕСА_1 . 18.10.2006 року між позивачем та ФО-П ОСОБА_1 було укладено договір міни нерухомого майна на цінні папери, згідно з яким ФО-П ОСОБА_1 набув право власності на 15/100 частин адміністративного корпусу «Б-3» загальною площею приміщень 98.7 кв. м. та механічний цех площею 555.3 кв. м. за адресою: АДРЕСА_1 . 18.10.2006 року між позивачем та третьою особою-1 були укладені договори оренди землі, згідно з яким позивач прийняв у оренду терміном на 5 років для обслуговування виробничих будівель і споруд земельні ділянки площею 1.3162 га та площею 1.2284 га за адресою: АДРЕСА_1 на термін 5-ть років до 10.05.2012 року без права нового будівництва. 15.12.2011 року ухвалою третьої особи-1 за № 1048 ФО-П ОСОБА_1 погоджено місце розташування земельних ділянок та надано дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок на АДРЕСА_1 , для обслуговування виробничих будівель за рахунок земель промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики оборони та іншого призначення. 23.05.2012 року листом № 2401-2вих-509 ФО-П ОСОБА_1 управлінням архітектури департаменту містобудування Львівської міської ради надано висновок про наявність містобудівельних обмежень щодо користування земельною ділянкою згідно з яким:

- Обмеження щодо нового будівництва і реконструкції;

- Дозволяється капітальний ремонт та реконструкція поза межами червоних ліній вулиць, при умові дотримання вимог Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності»;

- Обмеження щодо суміжних землекористувачів;

- Використання території повинно здійснюватися з врахуванням меж суміжних ділянок і їх забудови з дотриманням нормативних вимог;

- Після закріплення земельної ділянки землекористувач зобов`язаний використовувати територію за функціональним призначенням.

28.04.2017 року між третьою особою-1 та ФО-П ОСОБА_1 укладений договір оренди земельної ділянки площею 0.2464 га за адресою: АДРЕСА_1 , згідно з яким:

Пункт 15. - ділянка передається в оренду для обслуговування виробничих будівель;

Пункт 26. - на орендовану земельну ділянку встановлено обмеження (обтяження та інші права третіх осіб згідно з висновком про наявність містобудівельних обмежень щодо користування земельною ділянкою управління архітектури від 23.05.2012 року № 2401-2вих-509 та обмеження щодо режиму використання земельної ділянки управління Держкомзему у м. Львові від 16.07.2012 року;

Пункт 30. - орендар має право за письмовою згодою орендодавця зводити в установленому законодавством порядку жилі, виробничі, культурно-побутові та інші будівлі і споруди та закладати багаторічні насадження;

Пункт 31. - орендар зобов`язаний виконувати встановлені щодо об`єкта оренди обмеження (обтяження).

19.01.2018 року рішенням виконавчого комітету Львівської міської ради № 72 затверджені містобудівельні умови та обмеження для проектування об`єкта будівництва на будівництво третьою особою-2 адміністративного будинку за адресою: АДРЕСА_1 - нове будівництво.

У вказаному рішенні в порушення вимог чинного містобудівельного законодавства, відсутня вказівка щодо організації та облаштування заїзду (проїзду) до проектованого об`єкту будівництва, яке здійснює ФО-П ОСОБА_1 .

Весною 2018 року ФО-П ОСОБА_1 без відповідних дозволів розпочаті підготовчі та будівельні роботи за адресою: АДРЕСА_1 , що змусило позивача звернутися з відповідними запитами до відповідача-2 та третьої особи-1.

12.07.2018 року листом № 2401-3700, начальник управління архітектури та урбаністики департаменту містобудування Львівської міської ради надав на запит позивача належно посвідчені копії ухвал Львівської міської ради № 1048 від 15.12.2011 року та № 1228 від 16.11.2016 року і рішення виконавчого комітету Львівської міської ради № 72 від 19.01.2018 року.

Позивачу з листа № 2401-3700 стало відомо, що на підставі вищевказаних ухвал Львівської міськради ФО-П ОСОБА_1 надана в оренду земельна ділянка за адресою: АДРЕСА_1 без відома та погодження меж із позивачем.

Протягом 2017-2018 років ФО-П ОСОБА_1 , самочинно прибудував до будівлі адміністративного корпусу, збудував каналізаційний колодязь на земельній ділянці, що перебуває у користуванні позивача, приєднався до каналізаційної системи позивача, без погодження та дозволу позивача використовує та руйнує належне позивачу майно (замощені асфальто-бетонні площадки, внутрішні шляхи), використовує їх як дороги і проїзди, тощо.

На вимогу припинити протиправні дії, ФО-П ОСОБА_1 протягом весни і літа 2018 року заявляв, що у нього є всі необхідні дозволи на облаштування будівельного майданчика та початку будівництва об`єкта на АДРЕСА_1 .

13.07.2018 року листом № 0006-2470 начальник Інспекції ДАБК у м. Львові повідомив, що станом на дату надання цього листа у Єдиному державному реєстрі документів, що надають право на виконання підготовчих та будівельних робіт відсутні відомості щодо документів, які дають право на виконання будівельних робіт за адресою: АДРЕСА_1 .

07.08.2018 року ФО-П ОСОБА_1 . Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у м. Львові видано дозвіл № ЛВ 48 на виконання будівельних робіт - вид будівництва - нове будівництво - будівництво адміністративного будинку на АДРЕСА_1 .

18.09.2018 року листом № 0006-3297 начальник Інспекції ДАБК у м. Львові повідомив, що інспекцією в період з 04.09.2018 року по 17.09.2018 року проведено перевірку дотримання вимог у сфері містобудівної діяльності на об`єкті - будівництво адміністративного будинку на АДРЕСА_1 законодавства і порушень законодавства не виявлено.

Позивач зазначає, що системний аналіз фактичних обставин спору, наявних належних, допустимих й достатніх доказів, норм чинного законодавства України дає всі підстави для висновку про те, що оскаржувані рішення виконавчого комітету Львівської міської ради № 72 від 19.01.2018 року «Про затвердження містобудівних умов та обмежень для проектування об`єкта будівництва на будівництво ФОП - ОСОБА_1 адміністративного будинку за адресою: АДРЕСА_1 » та Дозвіл на виконання будівельних робіт № ЛВ 48 виданий 07.08.2018 року Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у м. Львові фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 на нове будівництво, видані з грубими порушеннями норм містобудівного законодавства України, є незаконними і підлягають скасуванню, виходячи з такого:

- Згідно з п. п. 15, 26 укладеного 28.04.2017 року між третьою особою-1 та ФО-П ОСОБА_1 договору оренди, земельна ділянка передана в оренду для обслуговування виробничих будівель з дотриманням обмежень, встановлених згідно з висновками управління архітектури від 253.0.2012 № 2401-2вих-509 та управління Держкомзему у м. Львові від 16.07.2012 року;

- Відповідно до вказаних вище обмежень, ФО-П ОСОБА_1 договором оренди надавалось право на здійснення капітального ремонту, реконструкції, а не на нове будівництво, і докази протилежного відсутні;

- Пунктом 30 укладеного 28.04.2017 року між третьою особою-1 та ФО-П ОСОБА_1 договору оренди встановлено, що орендар має право за письмовою згодою орендодавця зводити в установленому законодавством порядку жилі, виробничі, культурно-побутові та інші будівлі і споруди. Такої письмової згоди третьої особи-1 - Львівської міської ради не має і докази протилежного відсутні.

- Згідно з п. 31 вказаного договору орендар зобов`язаний виконувати встановлені щодо об`єкта оренди обмеження.

Враховуючи зазначене, норми і положення ЦК України, ГК України, ЗК України, Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», Закону України «Про оренду землі», судову практику і правові позиції ВС України, надання відповідачем-1 ФОП - ОСОБА_1 особі містобудівних умов та обмежень для проектування об`єкта будівництва на будівництво адміністративного будинку за адресою: АДРЕСА_1 (дозволу на нове будівництво) могло мати місце виключно за письмовою згодою Львівської міської ради шляхом внесення змін у договір оренди землі від 28.04.2017 року, оскільки, це є зміною умов договору неналежною стороною.

Затверджені відповідачем-1 містобудівні умови та обмеженнях для проектування об`єкта будівництва - адміністративного будинку за адресою: АДРЕСА_1 , не відповідають і суперечать обмеженням, встановленим у висновку управління архітектури від 253.0.2012 року № 2401-2вих-509, який є істотною умовою договору оренди землі від 28.04.2017 року.

Прийняттям оскаржуваного рішення № 72 від 19.01.2018 року відповідач-1 фактично змінив умови договору оренди від 28.04.2017 року, укладеного між третьою особою-1та ФО-П ОСОБА_1 , чим перевищив надані йому законодавством України та Львівською міською радою повноваження, оскільки, відповідно до чинного законодавства України, регулювання земельних відносин, в т.ч. укладення договорів оренди землі, зміна їхніх умов віднесені до виключної компетенції ради, як орендодавця, а не її виконкому.

За вказаних обставин, на думку позивачів оскаржуване рішення відповідача - 1 за № 72 від 19.01.2018 року є незаконним і протиправним, оскільки, ним змінено умови договору оренди земельної ділянки, що є перевищенням його повноважень і, тому, враховуючи вказане вище, має бути скасоване.

Відповідач - 2 проігнорував звернення позивача щодо самочинного проведення ФО-П ОСОБА_1 підготовчих та будівельних робіт без одержання відповідних дозволів та не вжив відповідних заходів реагування.

Відповідач - 2 надав ФО-П ОСОБА_1 дозвіл на виконання будівельних робіт після самочинного початку ним підготовчих та будівельних робіт без одержання відповідних дозволів.

Відповідач - 2 надав ФО-П ОСОБА_1 . Дозвіл на виконання будівельних робіт за наявності грубих порушень вимог законодавства України у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил.

Внаслідок протиправних і незаконних дій відповідачів та ФО-П ОСОБА_1 , грубо порушено законні права та інтереси позивача й завдано йому матеріальну і моральну (немайнову) шкоду.

Представники позивача в судових засіданнях позовні вимоги підтримали, надали суду додаткові пояснення та докази, просили позов задоволити повністю.

Відповідач, виконавчий комітет Львівської міської ради, проти задоволення позовних вимог заперечив з підстав, що ст. 5 КАС України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим же Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Публічно-правовий спір виникає із публічно-правових відносин між суб`єктом владних повноважень з приводу прийняття ним рішення, вчинення дії або допущення бездіяльності та саме в тих правовідносинах, учасником яких є фізична або юридична особа.

Головною рисою правових актів індивідуальної дії є їхня конкретність, а саме: розв`язання за їх допомогою конкретних та індивідуальних справ або питань, що виникають у сфері публічно-правових відносин; чітка визначеність адресата - конкретної особи або осіб; виникнення конкретних публічно-правових відносин, обумовлених цими актами.

З`ясування цієї обставини має істотне значення для правильного вирішення справи, оскільки оскаржити правовий акт індивідуальної дії може лише особа, якої він стосується, безпосередні права, свободи чи охоронювані законом інтереси якої таким актом порушені.

Відповідно до Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», звернутися із заявою про отримання містобудівних умов та обмежень може лише особа, яка має намір здійснити будівництво, та після їх отримання в такої особи виникає право на розроблення на підставі виданих містобудівних умов та обмежень проектної документації об`єкта будівництва та здійснення самого будівництва.

А тому, між особою, яка звернулась із заявою про надання містобудівних умов та обмежень, та відповідним спеціально уповноваженим органом, до якого вона звернулась, виникають публічно-правові відносини у зв`язку з прийняттям рішення № 72 від 19.01.2018 року, який являє собою правовий акт індивідуальної дії, оскільки породжує певні права для цієї особи та встановлюють вимоги, які така особа зобов`язана дотримуватись при здійсненні будівництва.

Вказаний відповідач зазначає, що адміністративне судочинство спрямоване на захист саме порушених прав осіб у сфері публічно-правових відносин, тобто для задоволення позову адміністративний суд повинен встановити, що у зв`язку із прийняттям рішення суб`єктом владних повноважень порушуються права позивача.

З огляду на зазначене, вирішуючи спір, суд повинен пересвідчитись у належності особи, яка звернулась за судовим захистом, відповідного права або охоронюваного законом інтересу (чи є така особа належним позивачем у справі - наявність права на позов у матеріальному розумінні).

Враховуючи те, що затверджені рішенням № 72 від 19.01.2018 року містобудівні умови та обмеження надавалися лише фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 , то позивач не є учасником вказаних правовідносин у публічно-правовій сфері, оскільки відповідач - виконавчий комітет Львівської міської ради не здійснював щодо позивача жодних управлінських функцій.

Здійснення відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, діяльності стосовно прийняття рішення № 72 від 19.01.2018 року «Про затвердження містобудівних умов та обмежень для проектування об`єкта будівництва на будівництво фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 адміністративного будинку на АДРЕСА_1 » не зачіпає прав, свобод чи інтересів позивача в сфері публічно-правових відносин.

Позивачем не надано до матеріалів справи жодних доказів щодо порушення саме його прав, свобод чи інтересів з боку відповідача у сфері публічно-правових відносин у зв`язку з затвердженням спірним рішенням № 72 від 19.01.2018 року містобудівних умов та обмежень.

Містобудівні умови та обмеження не є частиною містобудівної документації, а лише частиною вихідних даних, які відображають встановлені містобудівною документацією вимоги.

При поданні заяви про видачу містобудівних умов та обмежень, заявником було надано усі необхідні документи для отримання адміністративної послуги і дотримано порядку та способу їх подання відповідно до інформаційної картки адміністративної послуги - надання містобудівних умов та обмежень на реконструкцію, реставрацію об`єктів архітектури і містобудування, затвердженої рішенням виконкому від 16.03.2015 року за № 219. Відповідачем не було виявлено недостовірних відомостей у документах, що посвідчують право власності чи користування земельною ділянкою, або у документах, що посвідчують право власності на об`єкт нерухомого майна, розташований на земельній ділянці.

Щодо відповідності намірів забудови земельної ділянки положенням відповідної містобудівної документації на місцевому рівні, відповідач звертає увагу суду на наступне.

Земельна ділянка, де планується будівництво належить до категорії земель - землі промисловості, транспорту, зв`язку енергетики, оборони та іншого призначення, знаходиться у зоні В-2 - зона, передбачена для виробництва ІІ класу шкідливості згідно Плану зонування території м. Львова.

До переважних видів забудови земельної ділянки належать виробничі і промислові підприємства, технологічні об`єкти та установки: нафтової та газової промисловості; підприємства, окремі будівлі і споруди з виробництвами нижчого класу шкідливості відносно основного виробництва (крім складів продовольства і продовольчої сировини).

До супутніх видів забудови та іншого використання земельних ділянок належать, зокрема, адміністративні організації, офіси, контори.

А отже наміри забудови земельної ділянки відповідають чинній містобудівній документації.

Щодо документа, що посвідчує право власності чи користування земельною ділянкою, ФО-П Яшук О.О. надав договір оренди землі від 28.04.2017 року, укладений між Львівською міською радою (власником землі) та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 .

Відповідач вважає, що рішення виконавчого комітету № 72 від 19.01.2018 року «Про затвердження містобудівних умов та обмежень для проектування об`єкта будівництва на будівництво фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 адміністративного будинку на АДРЕСА_1 » прийняте у відповідності до норм чинного законодавства України, в межах повноважень, наданих виконавчому комітету, та прошу Суд відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

Представник відповідача в судових засіданнях позовні вимоги заперечила, надала суду додаткові докази та пояснення, просила суд в задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Представник відповідач - Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у м. Львові, проти задоволення позовних вимог заперечив з підстав, дозвіл на виконання будівельних робіт № ЛВ 48, виданий 07.08.2018 року ФО-П ОСОБА_1 на будівництво адміністративного будинку за адресою: АДРЕСА_1 , є правомірним, оскільки проектна документація відповідає вимогам закону, а також відповідачем не встановлено підстав для відмові у видачі вказаного дозволу. Представник відповідача в судових засіданнях позовні вимоги заперечував, надав суду додаткові докази та пояснення, просив в задоволені позовних вимог відмовити повністю.

Третя особа - Львівська міська рада, проти позову заперечила з підстав, що позивачем не обґрунтовано чим саме спірні рішення порушують його права та інтереси.

Представник третьої особи в судовому засідання позовні вимоги заперечила, надала суду додаткові докази та документи.

Представник третьої особи - ФО-П Ящуку О.О., проти позову заперечив з підстав, що спірні рішення відповідають всім вимогам законодавства, а позивачем не обґрунтовано чим саме спірні рішення порушують його права та інтереси. Представник третьої особи в судових засіданнях позовні вимоги заперечив, надав суду додаткові докази та пояснення, просив суд в задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

03.04.2019 року ухвалою Львівського окружного адміністративного суду провадження у даній справі закрито.

10.06.2019 року постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду по даній справі апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельно-монтажне підприємство побуту» задоволено, ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 03 квітня 2019 року про закриття провадження по справі № 1340/5424/18 скасовано, справу направлено на продовження розгляду до суду першої інстанції.

Згідно витягу протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, 16.07.2019 року справу 1340/5424/18 передано на розгляд судді Гавдик З.В .

Судом встановлені наступні обставини:

26.07.2006 року, згідно з договором купівлі-продажу укладеного між ТОВ «Будівельно-монтажне підприємство побуту» (продавець) та гр. ОСОБА_1 (покупець), продавець передав у власність покупцю, а покупець прийняв відповідно до умов договору будівлю складу загальною площею 164,2 кв. м., що позначена в плані земельної ділянки літерою «З-1», яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

15.12.2011 року ухвалою Львівської міської ради за № 1048 погоджено ФО-П ОСОБА_1 місце розташування земельних ділянок та надано дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок на АДРЕСА_1 для обслуговування виробничих будівель за рахунок земель промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого признання за функцією використання - землі промисловості.

10.11.2016 року ухвалою Львівської міської ради за № 1228 вилучено за згодою з користування приватного акціонерного товариства «Будівельно-монтажне підприємство побуту» земельні ділянки площею 0,2464 га і площею 0,0268 га на АДРЕСА_1 ; затверджено фізичній особі - підприємцю ОСОБА_1 проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок та надання земельних ділянок на АДРЕСА_1 для обслуговування виробничих будівель за рахунок земель промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого признання за функцією використання - землі промисловості: площею 0,2464 га в оренду терміном на 10 років, площею 0,0268 га в оренду терміном на 5 років.

28.04.2017 року Львівська міська рада (орендодавець) на підставі ухвали Львівської міської ради від 10.11.2016 року № 1228 «Про затвердження фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок та надання земельних ділянок на АДРЕСА_1 » надала, а фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (орендар) прийняв в строкове платне користування земельну ділянку, яка знаходиться у АДРЕСА_1 для обслуговування виробничих будівель і споруд.

19.01.2018 року Рішенням виконавчого комітету Львівської міської ради за № 72 затверджено містобудівні умови та обмеження для проектування об`єкта будівництва на будівництво ФО-П ОСОБА_1 адміністративного будинку за адресою: АДРЕСА_1 .

07.08.2018 року Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у м. Львові - видано ФО-П ОСОБА_1 дозвіл на виконання будівельних робіт № ЛВ 48, на будівництво адміністративного будинку за адресою: АДРЕСА_1 , вид будівництва - нове будівництво, код об`єкта - 1220.9.

Зміст спірних правовідносин полягає в тому, що позивач вважає спірні рішення протиправними та такими, що не відповідають вимогам законодавства та фактичним обставинам справи.

Судом не враховуються аргументи наведені позивачем про протиправність спірних рішень з наступних підстав згідно встановлених судом обставин та вимог законодавства:

Згідно з ст. 19 Конституції України, правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ст. 1 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності»:

містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки (далі - містобудівні умови та обмеження) - документ, що містить комплекс планувальних та архітектурних вимог до проектування і будівництва щодо поверховості та щільності забудови земельної ділянки, відступів будинків і споруд від червоних ліній, меж земельної ділянки, її благоустрою та озеленення, інші вимоги до об`єктів будівництва, встановлені законодавством та містобудівною документацією;

Згідно з ст. 29 цього Закону:

1. Основними складовими вихідних даних є:

1) містобудівні умови та обмеження;

2) технічні умови;

3) завдання на проектування.

2. Фізична або юридична особа, яка має намір щодо забудови земельної ділянки, що перебуває у власності або користуванні такої особи, повинна одержати містобудівні умови та обмеження для проектування об`єкта будівництва.

Містобудівні умови, обмеження та технічні умови для проектування об`єктів будівництва в рамках здійснення державно-приватного партнерства або реалізації проекту, що здійснюється на умовах концесії, можуть надаватися приватному партнеру, концесіонеру на підставі документа, що засвідчує право користування земельною ділянкою, виданого підприємству, установі, організації, що є балансоутримувачем майна, що передається у концесію, за умови, що така земельна ділянка (або її частина) відповідно до положень договору необхідна для здійснення державно-приватного партнерства або реалізації проекту, що здійснюється на умовах концесії.

3. Містобудівні умови та обмеження надаються відповідними уповноваженими органами містобудування та архітектури на підставі містобудівної документації на місцевому рівні на безоплатній основі за заявою замовника (із зазначенням кадастрового номера земельної ділянки), до якої додаються:

1) копія документа, що посвідчує право власності чи користування земельною ділянкою, або копія договору суперфіцію - у разі, якщо речове право на земельну ділянку не зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно;

2) копія документа, що посвідчує право власності на об`єкт нерухомого майна, розташований на земельній ділянці - у разі, якщо право власності на об`єкт нерухомого майна не зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, або згода його власника, засвідчена в установленому законодавством порядку (у разі здійснення реконструкції або реставрації);

3) викопіювання з топографо-геодезичного плану М 1:2000.

Інформацію про речове право на земельну ділянку, право власності на об`єкт нерухомого майна, розташований на земельній ділянці, відомості з Державного земельного кадастру уповноважені органи містобудування та архітектури отримують відповідно до частини восьмої статті 9 Закону України «Про адміністративні послуги».

Для отримання містобудівних умов та обмежень до заяви замовник також додає містобудівний розрахунок, що визначає інвестиційні наміри замовника, який складається у довільній формі з доступною та стислою інформацією про основні параметри об`єкта будівництва.

Цей перелік документів для надання містобудівних умов та обмежень є вичерпним.

Витяг з містобудівного кадастру для формування містобудівних умов та обмежень до документів замовника додає служба містобудівного кадастру (у разі її утворення).

Перелік об`єктів будівництва, для проектування яких містобудівні умови та обмеження не надаються, визначає центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері будівництва, архітектури, містобудування.

4. Підставами для відмови у наданні містобудівних умов та обмежень є:

1) неподання визначених частиною третьою цієї статті документів, необхідних для прийняття рішення про надання містобудівних умов та обмежень;

2) виявлення недостовірних відомостей у документах, що посвідчують право власності чи користування земельною ділянкою, або у документах, що посвідчують право власності на об`єкт нерухомого майна, розташований на земельній ділянці;

3) невідповідність намірів забудови вимогам містобудівної документації на місцевому рівні.

Відмова у наданні містобудівних умов та обмежень здійснюється шляхом направлення листа з обґрунтуванням підстав такої відмови відповідним уповноваженим органом містобудування та архітектури у строк, що не перевищує встановлений строк їх надання.

5. Містобудівні умови та обмеження містять:

1) назву об`єкта будівництва, що повинна відображати вид будівництва та місце розташування об`єкта;

2) інформацію про замовника;

3) відповідність на дату надання містобудівних умов та обмежень цільового та функціонального призначення земельної ділянки містобудівній документації на місцевому рівні;

4) гранично допустиму висотність будинків, будівель та споруд у метрах;

5) максимально допустимий відсоток забудови земельної ділянки;

6) максимально допустиму щільність населення в межах житлової забудови відповідної житлової одиниці (кварталу, мікрорайону);

7) мінімально допустимі відстані від об`єкта, що проектується, до червоних ліній, ліній регулювання забудови, існуючих будинків та споруд;

8) планувальні обмеження (охоронні зони пам`яток культурної спадщини, межі історичних ареалів, зони регулювання забудови, зони охоронюваного ландшафту, зони охорони археологічного культурного шару, в межах яких діє спеціальний режим їх використання, охоронні зони об`єктів природно-заповідного фонду, прибережні захисні смуги, зони санітарної охорони);

9) охоронні зони об`єктів транспорту, зв`язку, інженерних комунікацій, відстані від об`єкта, що проектується, до існуючих інженерних мереж.

Перелік зазначених умов є вичерпним.

6. Надання містобудівних умов та обмежень або прийняття рішення про відмову в їх наданні здійснюється відповідним уповноваженим органом містобудування та архітектури протягом 10 робочих днів з дня реєстрації заяви, затверджується наказом такого органу.

7. Відомості про надані містобудівні умови та обмеження підлягають внесенню до реєстру містобудівних умов та обмежень, який веде відповідний уповноважений орган містобудування та архітектури.

Порядок ведення реєстру містобудівних умов та обмежень визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері будівництва, архітектури, містобудування.

Доступ користувачів до даних реєстру містобудівних умов та обмежень здійснюється безоплатно через офіційний веб-сайт уповноваженого органу містобудування та архітектури.

8. Містобудівні умови та обмеження є чинними до завершення будівництва об`єкта незалежно від зміни замовника.

Внесення змін до містобудівних умов та обмежень може здійснювати орган, що їх надав, за заявою замовника, на виконання приписів головних інспекторів будівельного нагляду центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду, або за рішенням суду.

Скасування містобудівних умов та обмежень здійснюється:

1) за заявою замовника;

2) головними інспекторами будівельного нагляду в порядку здійснення державного архітектурно-будівельного нагляду у разі невідповідності містобудівних умов та обмежень містобудівному законодавству, містобудівній документації на місцевому рівні, будівельним нормам, стандартам і правилам;

3) за рішенням суду.

У разі скасування в порядку здійснення державного архітектурно-будівельного нагляду або за рішенням суду містобудівних умов та обмежень посадові особи відповідного уповноваженого органу містобудування та архітектури несуть відповідальність згідно із законом.

9. Завдання на проектування об`єктів будівництва складається і затверджується замовником за погодженням із проектувальником.

10. Завдання на проектування визначає обґрунтовані вимоги замовника до планувальних, архітектурних, інженерних і технологічних рішень об`єкта будівництва, його основних параметрів, вартості та організації його будівництва і складається з урахуванням технічних умов, містобудівних умов та обмежень.

Згідно з ст. 37 цього ж Закону:

1. Право на виконання підготовчих робіт (якщо вони не були виконані раніше згідно з повідомленням про початок виконання підготовчих робіт) і будівельних робіт на об`єктах будівництва, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з середніми (СС2) та значними (СС3) наслідками або підлягають оцінці впливу на довкілля згідно із Законом України «Про оцінку впливу на довкілля», підключення об`єкта будівництва до інженерних мереж та споруд надається замовнику та генеральному підряднику чи підряднику (якщо будівельні роботи виконуються без залучення субпідрядників) після отримання дозволу на виконання будівельних робіт.

2. Дозвіл на виконання будівельних робіт видається органами державного архітектурно-будівельного контролю на безоплатній основі протягом десяти робочих днів з дня реєстрації заяви.

За наявності дозволу на виконання будівельних робіт отримання замовником та генеральним підрядником чи підрядником (у разі якщо будівельні роботи виконуються без залучення субпідрядників) інших документів дозвільного характеру для виконання будівельних робіт та видалення зелених насаджень у межах будівельного майданчика не вимагається.

3. Для отримання дозволу подається заява, до якої додаються:

1) копія документа, що посвідчує право власності чи користування земельною ділянкою, або копія договору суперфіцію;

2) копія розпорядчого документа щодо комплексної реконструкції кварталів (мікрорайонів) застарілого житлового фонду у разі здійснення комплексної реконструкції кварталів (мікрорайонів) застарілого житлового фонду на замовлення органів державної влади чи органів місцевого самоврядування на відповідних землях державної чи комунальної власності (замість копії документа, що посвідчує право власності чи користування земельною ділянкою);

3) проектна документація на будівництво, розроблена та затверджена в установленому законодавством порядку;

4) копія документа, що посвідчує право власності на будинок чи споруду, або згода його власника (співвласників), засвідчена у встановленому законодавством порядку, на проведення будівельних робіт у разі здійснення реконструкції, реставрації чи капітального ремонту;

5) копії документів про призначення осіб, відповідальних за виконання будівельних робіт, та осіб, які здійснюють авторський і технічний нагляд;

5-1) інформація про інженера-консультанта (у разі його залучення);

6) інформація про ліцензію, що дає право на виконання будівельних робіт, та кваліфікаційні сертифікати;

7) результати оцінки впливу на довкілля у випадках, визначених Законом України «Про оцінку впливу на довкілля».

Копія документа, що посвідчує право власності чи користування земельною ділянкою, копія договору суперфіцію або копія документа, що посвідчує право власності на будинок чи споруду, не подається у разі, якщо державна реєстрація такого права здійснювалася у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. У цьому випадку інформація про документ, який посвідчує відповідне речове право, зазначається у заяві про видачу дозволу на виконання будівельних робіт.

Видача дозволу на виконання будівельних робіт здійснюється з використанням Реєстру будівельної діяльності. У заяві про видачу дозволу на виконання будівельних робіт та у Реєстрі будівельної діяльності зазначається, зокрема, така інформація:

1) кадастровий номер земельної ділянки (для земельних ділянок, право власності чи користування на які виникло до 2004 року, а також земель, що використовуються для будівництва об`єктів на замовлення органів державної влади чи органів місцевого самоврядування відповідно до частини четвертої статті 34 цього Закону та частини першої статті 12-1 Закону України «Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи», - за його наявності);

2) реєстраційний номер містобудівних умов та обмежень, технічних умов у Реєстрі будівельної діяльності;

3) реєстраційний номер звіту про результати експертизи проектної документації на будівництво об`єкта в Реєстрі будівельної діяльності;

4) реєстраційний номер енергетичного сертифіката в Реєстрі будівельної діяльності;

5) ідентифікатор об`єкта будівництва (закінченого будівництвом об`єкта) (у заяві про видачу дозволу зазначається для об`єктів, яким присвоєно ідентифікатор об`єкта будівництва (закінченого будівництвом об`єкта) до подання заяви);

6) відомості про складові частини об`єкта (квартири, вбудовані чи вбудовано-прибудовані житлові та нежитлові приміщення в будинку, будівлі, споруді, гаражні бокси, машиномісця, інші житлові та нежитлові приміщення, які після прийняття об`єкта в експлуатацію є самостійними об`єктами нерухомого майна).

У день виготовлення з використанням Реєстру будівельної діяльності дозволу на виконання будівельних робіт програмні засоби електронної системи забезпечують автоматичне направлення до органу з присвоєння адреси повідомлення про необхідність присвоєння адреси об`єкту нового будівництва.

Форма дозволу на виконання будівельних робіт, форма заяви, що подається для його отримання, форма відмови у видачі дозволу на виконання будівельних робіт, порядок видачі та анулювання дозволу на виконання будівельних робіт визначаються Кабінетом Міністрів України.

4. Відмова у видачі дозволу на виконання будівельних робіт видається заявнику в письмовому вигляді з відповідним обґрунтуванням у строк, передбачений для видачі дозволу.

Підставою для відмови у видачі дозволу на виконання будівельних робіт є:

1) неподання документів, необхідних для прийняття рішення про видачу такого дозволу;

2) невідповідність поданих документів вимогам законодавства;

3) виявлення недостовірних відомостей у поданих документах;

4) результати оцінки впливу на довкілля у випадках, визначених Законом України «Про оцінку впливу на довкілля».

Рішення про видачу або анулювання дозволу на виконання будівельних робіт може бути розглянуто у порядку нагляду центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду (без права видачі дозволу), або оскаржено до суду.

5. У разі якщо в установлений цією статтею строк органом державного архітектурно-будівельного контролю не видано дозвіл на виконання будівельних робіт або відмову в його видачі, замовник звертається до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду, для вжиття протягом десяти робочих днів заходів, пов`язаних з видачою зазначеного дозволу або відмовою в його видачі. У разі якщо протягом зазначеного строку не буде видано дозвіл на виконання будівельних робіт або відмову в його видачі, право на виконання будівельних робіт виникає на десятий робочий день з дня реєстрації письмового звернення, направленого рекомендованим листом до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду, а дозвіл вважається виданим.

6. Дозвіл на виконання будівельних робіт може бути анульовано органом державного архітектурно-будівельного контролю у разі:

1) подання замовником заяви про анулювання дозволу на виконання будівельних робіт;

2) наявності відомостей про ліквідацію юридичної особи, що є замовником;

3) встановлення під час перевірки порушень вимог містобудівної документації, містобудівних умов та обмежень, невідповідності об`єкта будівництва проектній документації на будівництво такого об`єкта, вимогам будівельних норм, стандартів і правил, порушень містобудівного законодавства у разі невиконання вимог приписів посадових осіб органів державного архітектурно-будівельного контролю;

4) скасування містобудівних умов та обмежень;

5) систематичного (два і більше разів підряд) перешкоджання проведенню перевірки посадовими особами органу державного архітектурно-будівельного контролю.

7. У разі якщо право на будівництво об`єкта передано іншому замовникові або змінено генерального підрядника чи підрядника (якщо будівельні роботи виконуються без залучення субпідрядників), а також у разі коригування проектної документації замовник протягом трьох робочих днів повідомляє про такі зміни відповідний орган державного архітектурно-будівельного контролю з поданням засвідчених у встановленому порядку копій документів, що підтверджують зазначені зміни. Продовження виконання будівельних робіт без такого повідомлення забороняється.

У разі зміни осіб, відповідальних за проведення авторського і технічного нагляду, або відповідальних виконавців робіт замовник повідомляє відповідний орган державного архітектурно-будівельного контролю про такі зміни з поданням засвідчених в установленому порядку копій документів, що підтверджують зазначені зміни, протягом трьох днів з дня їх настання.

Судом встановлено, що підставою позовних вимог позивач зазначає саме протиправні дії ФО-П ОСОБА_1 , щодо здійснення будівництва адміністративного корпусу, будову каналізаційного колодязя на земельній ділянці, що перебуває у користуванні позивача, приєднання до каналізаційної системи позивача, без погодження та дозволу позивача використовує та руйнує належне позивачу майно (замощені асфальтно-бетонні площадки, внутрішні шляхи), використовує їх як дороги і проїзди, тощо.

Також позивач обґрунтовує позовні вимоги тим, що договір укладений між третіми особами для обслуговування виробничих будівель з дотриманням обмежень, які полягають в наданні права на здійснення капітального ремонту, реконструкції, а не нового будівництва; орендар має право за згодою орендодавця зводити будівлі та споруди, проте такої згоди орендодавця - Львівської міської ради немає, прийняття спірних рішень могло відбутись лише за письмовою згодою Львівської міської ради шляхом внесення змін у договір оренди землі. Виконком Львівської міської ради перевищив свої повноваження, оскільки укладення договорів оренди землі, зміна їх умов, віднесені до виключеної компетенції ради як орендодавця.

В судовому засіданні представники позивача чітко зазначили, що причиною протиправності спірних рішень є вищезазначені на їх думку порушення вимог законодавства, а порушеннями безпосередньо прав та інтересів позивача є наслідки протиправних на думку позивача рішень відповідачів, а саме заподіяння ФО-П ОСОБА_1 позивачу матеріальної і моральної шкоди в процесі будівництва.

З огляду на встановлені обставини та характер спірних правовідносин у справі, суд вважає, що позов спрямований на захист порушених, на думку позивача, прав у сфері відносин права власності (знищення та пошкодження майна позивача при виконання будівельних робі) та земельних відносин.

На думку суду вказані підстави, не є належними та допустимими доказами протиправності спірних рішень, оскільки:

По суті спору порушення прав позивача виникли вже після прийняття спірних рішень.

У відповідача згідно із вищенаведеними нормами закону не було законних підстав для відмови ФО-П ОСОБА_1 у виданні містобудівних умов і обмежень та дозволу на виконання будівельних робіт.

Суд зазначає, що ні позивач, ні відповідачі не є стороною договору укладеного 28.04.2017 року між третьою особою-1 та ФО-П ОСОБА_1 щодо земельної ділянки, яка передана в оренду.

Відповідно до Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», звернутися із заявою про отримання містобудівних умов та обмежень може лише особа, яка має намір здійснити будівництво, та після їх отримання в такої особи виникає право на розроблення на підставі виданих містобудівних умов та обмежень проектної документації об`єкта будівництва та здійснення самого будівництва. Між особою, яка звернулась із заявою про надання містобудівних умов та обмежень, та відповідним спеціально уповноваженим органом, до якого вона звернулась, виникають публічно-правові відносини у зв`язку з прийняттям рішення, в даному випадку за № 72 від 19.01.2018 року, який являє собою правовий акт індивідуальної дії, оскільки породжує певні права для цієї особи та встановлюють вимоги, які така особа зобов`язана дотримуватись при здійсненні будівництва.

При поданні заяви про видачу містобудівних умов та обмежень, заявником було надано усі необхідні документи для отримання адміністративної послуги і дотримано порядку та способу їх подання відповідно до інформаційної картки адміністративної послуги - надання містобудівних умов та обмежень на реконструкцію, реставрацію об`єктів архітектури і містобудування, затвердженої рішенням виконкому від 16.03.2015 року за № 219. Відповідачем не було виявлено недостовірних відомостей у документах, що посвідчують право власності чи користування земельною ділянкою, або у документах, що посвідчують право власності на об`єкт нерухомого майна, розташований на земельній ділянці.

Позивачем не спростовано, що земельна ділянка, де планується будівництво належить до категорії земель - землі промисловості, транспорту, зв`язку енергетики, оборони та іншого призначення, знаходиться у зоні В-2 - зона, передбачена для виробництва ІІ класу шкідливості згідно Плану зонування території м. Львова. До переважних видів забудови земельної ділянки належать виробничі і промислові підприємства, технологічні об`єкти та установки: нафтової та газової промисловості; підприємства, окремі будівлі і споруди з виробництвами нижчого класу шкідливості відносно основного виробництва (крім складів продовольства і продовольчої сировини). До супутніх видів забудови та іншого використання земельних ділянок належать, зокрема, адміністративні організації, офіси, контори.

З цих же підстав судом не враховуються аргументи позивача про протиправність дозволу на виконання будівельних робіт № ЛВ 48, на будівництво адміністративного будинку, оскільки по суті публічно-правовий спір виникає із публічно-правових відносин між суб`єктом владних повноважень з приводу прийняття ним рішення, вчинення дії або допущення бездіяльності та саме в тих правовідносинах, учасником яких є фізична або юридична особа.

Позивачем не надано до матеріалів справи жодних доказів щодо порушення саме його прав, свобод чи інтересів з боку відповідачів у сфері публічно-правових відносин у зв`язку з прийняттям спірних рішень.

Крім того суд зазначає, що у п. 74 рішення Європейського Суду з прав людини «Лелас проти Хорватії» суд звертав увагу на те, що «держава, чиї органи влади не дотримувалися своїх власних внутрішніх правил та процедур, не повинна отримувати вигоду від своїх правопорушень та уникати виконання своїх обов`язків. Іншими словами, ризик будь-якої помилки, зробленої органами державної влади, повинна нести держава, а помилки не повинні виправлятися за рахунок зацікавленої особи».

У справі «Рисовський проти України» Європейський Суд з прав людини «... підкреслює особливу важливість принципу "належного урядування". Він передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб. Зокрема, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок … і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси…».

Тобто, виходячи з принципу «належного урядування», державні органи загалом зобов`язати діяти в належний спосіб.

На підставі частини 1 статті 5 КАС України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

За змістом пункту 9 частини 5 статті 160 КАС України, у позовній заяві повинно бути обґрунтовано порушення оскаржуваним рішенням, прав, свобод або інтересів позивача.

Отже, адміністративне судочинство спрямоване на справедливе вирішення судом спорів з метою захисту саме порушених прав осіб у сфері публічно-правових відносин. Обов`язковою умовою визнання протиправними рішення суб`єкта владних повноважень є доведеність позивачем порушених його прав та інтересів цим рішенням суб`єкта владних повноважень, тобто, обов`язковою умовою задоволення позову є доведеність позивачем порушення його прав та інтересів з боку відповідача.

Конституційний Суд України, вирішуючи питання, порушені в конституційному зверненні і конституційному поданні щодо тлумачення частини другої статті 55 Конституції України, в Рішенні від 14 грудня 2011 року № 19-рп/2011 зазначив, що права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави (частина друга статті 3 Конституції України). Для здійснення такої діяльності органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові і службові особи наділені публічною владою, тобто мають реальну можливість на підставі повноважень, встановлених Конституцією і законами України, приймати рішення чи вчиняти певні дії. Особа, стосовно якої суб`єкт владних повноважень прийняв рішення, вчинив дію чи допустив бездіяльність, має право на захист.

Рішення, прийняті суб`єктами владних повноважень, дії, вчинені ними під час здійснення управлінських функцій, а також невиконання повноважень, встановлених законодавством (бездіяльність), можуть бути оскаржені до суду відповідно до частин першої, другої статті 55 Конституції України, статей 2, 5 КАС України.

При цьому, обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражені права чи інтереси особи, яка стверджує про їх порушення.

Неодмінним елементом правовідносин є їх зміст, тобто суб`єктивне право особи та її юридичний обов`язок. Відтак, судовому захисту підлягає суб`єктивне право особи, яке порушується у конкретних правовідносинах.

У рішенні від 01 грудня 2004 року № 18-рп/2004 Конституційний суд України розтлумачив, що поняття «охоронюваний законом інтерес» треба розуміти як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, як зумовлений загальним змістом об`єктивного і прямо не опосередкований у суб`єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам.

Отже, охоронюваний законом інтерес полягає у прагненні особи набути певних матеріальних або нематеріальних благ з метою задоволення певних потреб, якщо такі прагнення є абстрактними, тобто випливають із певного суб`єктивного права у конкретних правовідносинах. Тому порушення охоронюваного законом інтересу, яке дає підстави для звернення особи за судовим захистом, є створення об`єктивних перешкод на шляху до здобуття відповідного матеріального та/або нематеріального блага.

При цьому, позивач на власний розсуд визначає чи порушені його права, свободи чи інтереси рішеннями, дією або бездіяльністю суб`єкта владних повноважень. Водночас, задоволення відповідних вимог особи можливе лише в разі об`єктивної наявності порушення, тобто встановлення, що рішення, дія або бездіяльність протиправно породжують, змінюють або припиняють права та обов`язки у сфері публічно-правових відносин.

Суд наголошує, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абзац 10 пункту 9 мотивувальної частини Рішення КС України від 30.01.2003 року № 3-рп/2003 року).

Таким чином адміністративне судочинство спрямоване на захист саме порушених прав осіб у сфері публічно-правових відносин, тобто для відновлення порушеного права у зв`язку із прийняттям рішення суб`єктом владних повноважень особа повинна довести, яким чином відбулось порушення її прав.

При цьому, порушення вимог Закону рішенням чи діями суб`єкта владних повноважень не є достатньою підставою для визнання їх судом протиправними, оскільки обов`язковою умовою визнання їх протиправними є доведеність позивачем порушення його прав та охоронюваних законом інтересів цими діями чи рішенням з боку відповідача, зокрема наявність в особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або законного інтересу, на захист якого подано позов.

Тобто, обов`язковою умовою задоволення позову є доведеність позивачем порушення саме його прав та охоронюваних законом інтересів з боку відповідача, зокрема наявність в особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або законного інтересу, на захист якого подано позов.

З огляду на зазначене, вирішуючи спір, суд повинен пересвідчитись у належності особи, яка звернулась за судовим захистом, відповідного права або охоронюваного законом інтересу (наявність права на позов у матеріальному розумінні), встановити, чи є відповідне право або інтерес порушеним (встановити факт порушення), а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача.

З цього слідує, що під час розгляду кожної справи суд повинен встановити чи має місце порушення прав та інтересів позивача, адже без цього не можна виконати завдання судочинства. Якщо позивач не довів факту порушення особисто своїх прав чи інтересів, то навіть у разі, якщо дії суб`єкта владних повноважень є протиправними, підстав для задоволення позову немає.

Звернення до суду є способом захисту порушених суб`єктивних прав, а не способом відновлення законності та правопорядку у публічних правовідносинах.

Відсутність порушеного права та неправильний спосіб захисту встановлюються при розгляді справи по суті і є підставою для прийняття судом рішення про відмову в позові.

Надаючи оцінку правомірності дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у статті 2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури, встановлюючи при цьому чи прийняті (вчинені) ним рішення (дії): на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Поряд із цим, суд звертає увагу на те, що право на звернення до суду, гарантоване Конституцією України, та, зокрема, закріплене в КАС України, має ґрунтуватися на реальному порушенні прав особи з боку суб`єкта владних повноважень, стосуватися індивідуально виражених прав або інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

За визначенням, наведеним у п. 19 ч. 1 ст. 4 індивідуальний акт - акт (рішення) суб`єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб, та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк.

Зі змісту наведених норм можна дійти висновку, що право на оскарження рішення (індивідуального акта) суб`єкта владних повноважень надано особі, щодо якої воно прийняте чи прав, свобод та інтересів якої воно безпосередньо стосується.

Правовий акт індивідуальної дії - це виданий суб`єктом владних повноважень документ, прийнятий з метою реалізації положень нормативно-правового акта (актів) щодо конкретної життєвої ситуації, який не містить загальнообов`язкових правил поведінки, а стосується прав і обов`язків чітко визначеного суб`єкта, на якого він поширюється.

Таким чином, у разі порушення індивідуально правовим актом прав, свобод та інтересів у суб`єкта, на якого поширюється дія акту, виникає право на захист. При цьому, оскаржений акт породжує права й обов`язки тільки того суб`єкта, якому його адресовано.

Вказані обставини дають підстави дійти висновку, що звернення до суду передує порушення індивідуально правовим актом прав, свобод та інтересів суб`єкта того, якому його було адресовано та з якими на його підставі виникає публічно правовий спір.

Як вже зазначалось позивачем жодними належними та допустимими доказами не доведено порушень його прав та інтересів саме у публічно-правових відносинах щодо предмета спорту. Притому, що саме по собі визнання протиправними і скасування спірних рішень не поновить порушених майнових прав позивача, оскільки такі зі слів позивача виникли в наслідок пошкодження чи знищення майна при здійсненні підготовчих та будівельних робіт суб`єктами, які здійснювали такі роботи, а не суб`єктами владних повноважень відповідачами у справі. Такі обставин не можуть бути підставою для скасування спірних рішень.

Саме з цих же підстав судом враховуються аргументи відповідачів та третьої особи і не враховуються аргументи позивача.

Відповідно позовні вимоги позивача задоволенню не підлягають.

Відповідно до вимог ст. 139 КАС України, судові витрати на користь позивача не присуджуються.

Керуючись ст.ст. 69, 70, 159-163, 167 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельно-монтажне підприємство побуту» до виконавчого комітету Львівської міської ради, Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у м. Львові, за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів Львівської міської ради, фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про визнання протиправними і скасування рішень, - відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення може бути оскаржене за правилами, встановленими ст. ст. 295 - 297 Кодексу адміністративного судочинства України відповідно, з урахуванням положень підп. 15.5. п. 15 розд. VII «Перехідні положення» цього Кодексу.

Рішення суду складено в повному обсязі 21.04.2020 року.

Суддя Гавдик З.В.