Справа № 129/3300/19
Суддя: Залімський І. Г.
Дата ухвалення: 2020-04-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 129/3300/19

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Капуш І.С.

Суддя-доповідач - Залімський І. Г.

23 квітня 2020 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Залімського І. Г.

суддів: Сушка О.О. Мацького Є.М. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Гайсинського районного суду Вінницької області від 23 січня 2020 року (ухвалене у м. Гайсині Вінницької області 23.01.2020) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Головного управління Національної поліції у Вінницькій області про визнання незаконною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 звернувся до Гайсинського районного суду Вінницької області із позовом до Головного управління Національної поліції у Вінницькій області про визнання незаконною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення серії ДПО18 №185687 від 19.11.2019 про накладення на ОСОБА_2 адміністративного штрафу в сумі 425 грн на підставі за ч.2 ст.122 КУпАП.

Рішенням Гайсинського районного суду Вінницької області від 23.01.2020 позов задоволено.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення Гайсинського районного суду Вінницької області від 23.01.2020 скасувати, прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог з мотивів того, що у діях ОСОБА_2 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбачений саме ч.2 ст.122 КУпАП, так як він не порушував правила зупинки транспортних засобів загального користування. При цьому, апелянт зауважив, що у діях позивача наявний склад правопорушення передбачений ст.124 КУпАП, у зв`язку із порушенням п.19.4 ПДР України, а висновки суду першої інстанції у цій частині є передчасними.

ОСОБА_1 зазначив, що рішення Гайсинського районного суду Вінницької області від 23.01.2020 порушує його права, адже на розгляді у Гайсинському районному суді Вінницької області перебуває справа №129/3291/19 про адміністративне правопорушення по притягненню до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 за ст.124 КУпАП за порушенням п.19.4 ПДР України та ОСОБА_1 за ст.124 КУпАП за порушенням п.12.1 ПДР України по факту дорожньої транспортної пригоди, яка сталась 19.11.2019 близько 04:20 на автодорозі Р-33 за участі водія вантажного автомобіля «КАМАЗ 55102» д.н.з. НОМЕР_1 з причепом «СЗАП 8527» д.н.з. НОМЕР_2 ОСОБА_2 та водія автомобіля "Renault Premium" д.н.з. НОМЕР_3 ОСОБА_1 . В якості доказу по справі №129/3291/19 ОСОБА_2 подав рішення Гайсинського районного суду Вінницької області від 23.01.2020 в якому міститься необґрунтований висновок про те, що ОСОБА_2 не допускав порушення вимог п.19.4 ПДР України. Тобто, рішення Гайсинського районного суду Вінницької області від 23.01.2020 у даній справі має преюдиційне значення для розгляду справи №129/3291/19 та призведе до визнання ОСОБА_1 винним у спричиненні вказаного ДТП.

Позивач та відповідач не подали відзиву або письмових пояснень на апеляційну скаргу.

Сторони у справі повноважних представників у судове засідання не направили, хоча повідомлялись про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, що підтверджується матеріалами справи.

Згідно ч.2 ст.313 КАС України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, колегія суддів визнала за можливе розглянути апеляційну скаргу в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Встановлено, що постановою серії ДПО18 №185687 від 19.11.2019 на ОСОБА_2 накладено штраф в сумі 425 грн на підставі за ч.2 ст.122 КУпАП за порушення вимог 19.4 ПДР України, яке полягало у тому, що ОСОБА_2 19.11.2019 о 04:20 на автодорозі Р-33 керуючи вантажним автомобілем «КАМАЗ 55102» д.н.з. НОМЕР_1 з причепом «СЗАП 8527» д.н.з. НОМЕР_2 в темну пору доби під час вимушеної зупинки не ввімкнув габаритні або стоянкові ліхтарі чи аварійну світлову сигналізацію.

Позивач вважає вказану постанову незаконною, а тому звернувся до суду.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що під час винесення спірної постанови ст.інспектор поліції Боднюк С.М. не з`ясував обставин правопорушення і не дослідив всіх доказів, а саме того, що позивач під час вимушеної зупинки ввімкнув аварійну сигналізацію, але через несправність електричної проводки зробити цього не зміг, після чого вирішив встановити світло-відбивний жилет на задній борт та повернувся до кабіни водія щоб взяти знак аварійної зупинки та встановити його, але зробити цього не встиг, як у задню частину причепа в`їхав автомобіль «Renault Premium» "Renault Premium" д.н.з. НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_1 , після чого вони викликали працівників поліції, інспектор виніс оскаржувану постанову, а перевірити всі обставити його вимушеної зупинки не захотів.

У зв`язку із чим суд першої інстанції вказав, що постанова серії ДПО18 №185687 від 19.11.2019 підлягає скасуванню з закриттям справи через відсутність доказів винуватості позивача і складу правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП.

Колегія суддів погоджується із вказаним висновком суду першої інстанції та враховує наступне.

Відповідно до ст.23 Закону України "Про Національну поліцію" поліція відповідно до покладених на неї завдань виявляє причини та умови, що сприяють вчиненню кримінальних та адміністративних правопорушень, вживає у межах своєї компетенції заходів для їх усунення; вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення.

До основних повноважень поліції входить регулювання дорожнього руху та здійснення контролю за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі. У випадках, визначених законом, поліція здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Стаття 14 Закону України "Про дорожній рух" зобов`язує учасників дорожнього руху знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

З постанови серії ДПО18 №185687 від 19.11.2019 встановлено, що позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП за порушення вимог п.19.4 ПДР України.

Згідно п.19.4 ПДР України під час зупинки на дорозі в темну пору доби і в умовах недостатньої видимості на транспортному засобі мають бути ввімкнені габаритні або стоянкові ліхтарі, а при вимушеній зупинці додатково-аварійна світлова сигналізація.

В умовах недостатньої видимості дозволяється додатково увімкнути ближнє світло або протитуманні фари та задні протитуманні ліхтарі.

Якщо габаритні ліхтарі несправні, транспортний засіб слід прибрати за межі дороги, а якщо це неможливо, його необхідно позначити відповідно до вимог пунктів 9.10 і 9.11 цих Правил.

Колегія суддів зазначає, що відповідальність за порушення правил зупинки транспортних засобів передбачена ч.1 ст.122 КУпАП, за приписами якої перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Згідно ч.2 ст.122 КупАП порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Відповідно до п.1.10 ПДР України маршрутні транспортні засоби (транспортні засоби загального користування) - автобуси, мікроавтобуси, тролейбуси, трамваї і таксі, що рухаються за встановленими маршрутами та мають визначені місця на дорозі для посадки (висадки) пасажирів.

Таким чином, ч.2 ст.122 КупАП також передбачає відповідальність за порушення правил зупинки транспортних засобів, але за наявності обов`язкової кваліфікуючої ознаки - порушення має полягати у недотриманні вимог щодо зупинки транспортним засобом загального користування. Тобто, відповідальність згідно ч.2 ст.122 КупАП передбачена виключно за порушення правил зупинки транспортних засобів загального користування.

Апеляційний суд враховує, що відповідач визнає, що позивач не керував транспортним засобом загального користування, про що свідчить зазначення у спірній постанові про те, що позивач керував вантажним автомобілем.

Відтак, колегія суддів погоджується із доводами апелянта про протиправність притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КупАП, що свідчить про необхідність визнання протиправною та скасування постанови серії ДПО18 №185687 від 19.11.2019.

На підставі викладеного, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права і прийшов до обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 315 та статті 316 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Гайсинського районного суду Вінницької області від 23 січня 2020 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Головуючий Залімський І. Г.

Судді Сушко О.О. Мацький Є.М.