Справа № 552/908/20
Суддя: Старостін В.В.
Дата ухвалення: 2020-04-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 квітня 2020 р.Справа № 552/908/20
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Старостіна В.В.,

Суддів: Рєзнікової С.С. ,Бегунца А.О.

за участю секретаря судового засідання Машури Г.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Київського районного суду м. Полтави від 20.03.2020 року, головуючий суддя І інстанції: Самсонова О.А., пров. Хорольський, 6, м. Полтава, Полтавська, 36034, повний текст складено 20.03.20 року по справі № 552/908/20

за позовом ОСОБА_1

до Інспектора 1 роти батальйону патрульної поліції у м.Краматорську та Слов`янську Управління патрульної поліції в Донецькій області Мартиненко Віталія Олександровича

про визнання протиправною та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 звернувся до Київського районного суду м. Полтави з адміністративним позовом до інспектора 1 роти батальйону патрульної поліції в м. Краматорську та Слов`янську Управління патрульної поліції в Донецькій області Мартиненка Віталія Олександровича, в якому просив суд:

- визнати протиправною та скасувати постанову інспектора 1 роти батальйону патрульної поліції в м. Краматорську та Слов`янську Управління патрульної поліції в Донецькій області Мартиненка В.О. про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серія ЕАК №2106895 від 14.02.2020 року;

- справу про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху за ч. 1 ст. 122 КУпАП відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , закрити.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що вказаною постановою його притягнуто до відповідальності за вчинення правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 255 грн. Позивач вважає зазначену постанову незаконною в зв`язку з тим, що при керуванні транспортним засобом дозволену швидкість не перевищував, а тому не порушував вимог ПДР України.

Рішенням Київського районного суду м. Полтави від 20.03.2020 у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з вказаним рішенням, позивачем ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу, в якій, вказуючи на порушення норм матеріального та процесуального права та невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи, просить рішення Київського районного суду м. Полтави скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог.

Відповідно до положень ч. 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено наявними в матеріалах справи доказами, що 14.02.2020 відповідач виніс постанову серії ЕАК №2106895 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі.

У постанові зазначено, що 14.02.2020 року ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «Citroen Xsara», державний номерний знак НОМЕР_2 , у м.Краматорську на трасі Н-20 10 км. 150 м. у населеному пункті рухався зі швидкістю 73 км/год., чим перевищив встановлене обмеження швидкості руху в межах населеного пункту на 23 км/год. та порушив вимоги п.12.4. Правил дорожнього руху України. Швидкість руху вимірювалась за допомогою приладу TruCam LTI 20/20 ТС 001007.

У постанові також зазначено, що позивачем вчинено правопорушення передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП, за що на нього накладене стягнення у виді штрафу розміром 255 грн.

Події порушення, про які зазначено у постанові, містяться у відеозаписах з приладу TruCam LTI 20/20. З відео вбачаються події порушення правил дорожнього руху. Так, запис містить зображення транспортного засобу «Citroen Xsara», державний номерний знак НОМЕР_2 , у м. Краматорську на трасі Н-20 10 км. 150 м. рухався зі швидкістю 73 км/год.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з їх необґрунтованості.

Колегія суддів погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції враховуючи наступне.

В статті 7 КУпАП встановлено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Згідно зі ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадській порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Згідно ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

За приписами ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 14, 16 Закону України "Про дорожній рух", учасники дорожнього руху зобов`язані: знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам; виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України "Про дорожній рух", встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно п.1.3. "Правил дорожнього руху" (ПДР), затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року №1306, учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

У відповідності до п.1.5. ПДР дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків.

Згідно 1.9. ПДР особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Вимогами п. 12.4 ПДР встановлено, що у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.

Положеннями ч. 1 ст. 122 КУпАП передбачена відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, що тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (255 грн.).

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що дії позивача по вчиненню правопорушення мали місце та мають склад правопорушення. Вчинення правопорушення підтверджується дослідженими доказами з наведеним змістом.

Колегія суддів відхиляє доводи позивача, що ділянка автотраси Н-20, на якій відбулась фіксація порушення ПДР знаходиться між населеними пунктами м. Слов`янськ та м. Краматорськ, оскільки з відеозапису вбачається зупинка позивача інспектором поліції, безпосередньо після виявлення правопорушення, за адресою знаходження ПАТ «Енергомашспецсталь»: Донецька обл., м. Краматорськ,.

Також колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги, що постанова є протиправною, оскільки посада посадової особи, який виніс постанову зазначена скорочено.

У статті ст. 283 КУпАП зазначено, що постанова, серед іншого, повинна містити найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову.

Зазначені у оскаржуваній постанові дані про посаду посадової особи, який виніс постанову, а саме БПП в м. Краматорську та Слов`янську УПП Донецької області інспектор лейтенант поліції Мартиненко Віталій Олександрович, у повній мірі ідентифікують таку особу.

Таким чином, зазначення у постанові про адміністративне правопорушення посади посадової особи, які її винесла скорочено не можуть бути підставою для визнання такої постанови протиправною.

Стосовно доводів апелянта, що надані відповідачем матеріали фото- та відеофіксації здобуті у неналежний спосіб, а тому не є допустимими доказами у розумінні ст. 74 КАС України, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно з ч. 1 ст. 74 КАС України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом.

Так, використання відповідачем фото- і відеотехніки регламентовано Законом України «Про Національну поліцію»

Відповідно до ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію», поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою:

1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб;

2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Інформація про змонтовану/розміщену автоматичну фототехніку і відеотехніку повинна бути розміщена на видному місці.

Аналіз наведеної норми свідчить, що її застосування в частині розміщення на видному місці інформації обов`язкове виключно при використанні автоматичної фото- і відеотехніки, тобто техніки, яка використовується для фіксування порушень ПДР у автоматичному режимі.

У спірних правовідносинах фіксування правопорушення відбулось не в автоматичному режимі, а тому відеозапис, наданий відповідачем є належним доказом, який свідчить про обставини правопорушення.

Отже, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції в повному обсязі досліджено положення нормативних актів, що регулюють спірні правовідносини та дійшов вірного висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Згідно із ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Таким чином, колегія суддів, переглянувши рішення суду першої інстанції, дійшла висновку, що при прийнятті рішення, суд першої інстанції дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального права

Наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Київського районного суду м. Полтави від 20.03.2020 року по справі № 552/908/20 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню.

Головуючий суддя В.В. Старостін
Судді С.С. Рєзнікова А.О. Бегунц
Повний текст постанови складено 21.04.2020 року