Справа № 120/4051/19-а
Суддя: Слободонюк Михайло Васильович
Дата ухвалення: 2020-04-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

м. Вінниця

24 квітня 2020 р. Справа № 120/4051/19-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі судді Слободонюка Михайла Васильовича, розглянувши у письмовому провадженні клопотання позивача про повернення суми надміру сплаченого судового збору по справі за позовом ОСОБА_1 до Генерального прокурора, Офісу Генерального прокурора про визнання протиправним та скасування рішення, наказу, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2019 року до Вінницького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Генерального прокурора, Офісу Генерального прокурора про визнання протиправними та скасування рішення кадрової комісії № 1 про неуспішне проходження прокурором атестації, наказу про звільнення, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу. При зверненні до суду до позовної заяви позивачем долучено оригінал банківської квитанції № 5120008 від 02.12.2019 року про сплату судового збору в сумі 2305,20 грн.

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 17.03.2020 року у задоволенні вимог адміністративного позову відмовлено повністю.

23.04.2020 року засобами поштового зв`язку на адресу суду від позивача надійшла заява про повернення надміру сплаченого судового збору в сумі 1536,80 грн. В обґрунтування поданої заяви позивач вказав, що звертаючись до суду з відповідним позовом ним було зайво сплачено судовий збір в сумі 1536,80 грн. за позовні вимоги, які згідно п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" не підлягають оплаті судовим збором, оскільки є вимогами про поновлення на роботі та стягнення заробітної плати. З урахуванням заявлених позовних вимог, на переконання позивача, судовим збором в сумі 768,40 грн. мала бути оплачена лише одна позовна вимога немайнового характеру про визнання протиправним та скасування рішення кадрової комісії № 1 від 29.10.2019 № 45. Відтак позивач вважає, що оскільки ним при зверненні до суду внесено судовий збір в більшому розмірі ніж передбачено законом, тому просить суд повернути йому надміру сплачену суму коштів в розмірі 1536,80 грн. (2305,20 - 768,40) у спосіб підготування подання до відповідного органу Казначейства.

Оскільки розгляд питання щодо повернення судового збору не вимагає проведення окремого судового засідання за участю сторін, суд вважає за можливе розглянути відповідну заяву позивача у письмовому провадженні без повідомлення (виклику) сторін.

Розглянувши подану ОСОБА_1 заяву про повернення судового збору, суд зважає на таке.

Відповідно до положень частини 2 статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору визначено Законом України "Про судовий збір".

Так, частиною 1 статті 1 вказаного Закону передбачено, що судовий збір це збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 7 Закону України "Про судовий збір" сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду, зокрема, в разі внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Як зазначено у частині 2 статті 7 Закону України "Про судовий збір" у випадках, установлених пунктом 1 частини першої цієї статті, судовий збір повертається в розмірі переплаченої суми; в інших випадках, установлених частиною першою цієї статті, - повністю.

Відповідно до частини 1 статті 4 Закону України "Про судовий збір", судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно з підпунктом 1 пункту 3 частини 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір", за подання до адміністративного суду адміністративного позову немайнового характеру, який подано фізичною особою, ставка судового збору становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до Закону України "Про Державний бюджет України на 2019 рік" (станом на 01.01.2019 року) розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб складав 1921 грн., а отже ставка судового збору за одну позовну вимогу немайнового характеру, яка подана фізичною особою, становила 768,40 грн. (1921 х 0,4).

Судом встановлено, що в межах розгляду даної справи позивачем було заявлено чотири позовних вимоги про:

- визнання протиправним та скасування рішення кадрової комісії № 1 від 29.10.2019 № 45 "Про неуспішне проходження прокурором атестації за результатами складання іспиту у формі анонімного тестування з використанням комп`ютерної техніки з метою виявлення рівня знань та умінь у застосуванні закону, відповідності здійснювати повноваження прокурора";

- визнання протиправним та скасування наказу Генерального прокурора Р. Рябошапки від 14.11.2019 №1475ц про звільнення позивача з посади прокурора першого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання державного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю Департаменту нагляду за додержанням законів у кримінальному провадженні та координації правоохоронної діяльності Генеральної прокуратури України;

- поновлення позивача на посаді в Офісі Генерального прокурора, рівнозначній посаді, яку він займав станом на 14.11.2019;

- стягнення з Офісу Генерального прокурора на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу.

При цьому, при зверненні до суду з відповідним позовом позивачем сплачено судовий збір в сумі 2305,20 грн., що підтверджується квитанцією Київського відділення № 36 АТ «Сбербанк» №5120008 від 02.12.2019 року.

Проте суд враховує, що заявлені позивачем позовні вимоги про оскарження наказу відповідача про його звільнення, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу не повинні оплачуватися судовим збором в силу вимог частини 1 статті 5 Закону України "Про судовий збір", оскільки позивач щодо таких вимог є звільненим від сплати судового збору.

Натомість, на дату звернення до суду у межах даного спору оплаті підлягала лише одна вимога немайнового характеру про визнання протиправним та скасування рішення кадрової комісії № 1 від 29.10.2019 № 45. Тобто, належна до сплати сума судового збору на момент звернення позивача до суду мала становити 768,40 грн. (1921 х 0,4).

В той же час, як наголошувалося судом вище, позивачем згідно банківської квитанції № 5120008 від 02.12.2019 року сплачено судовий збір в сумі 2305,20 грн. Таким чином, позивачем при зверненні до суду з цим позовом сплачено судовий збір у більшому розмірі ніж встановлено законом на 1536,80 грн. (2305,20 - 768,40).

Отже сума в розмірі 1536,80 грн. є сумою судового збору, що надміру сплачена позивачем, тобто сплачена в більшому розмірі ніж встановлено законом, а тому наявні підстави для її повернення позивачу.

Разом із тим суд не погоджується з доводами позивача щодо способу повернення таких коштів шляхом підготовки судом відповідного подання до органу Казначейства та з цього приводу вважає за необхідне зазначити наступне.

Частиною 5 статті 7 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що повернення сплаченої суми судового збору здійснюється в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади із забезпечення реалізації державної фінансової політики.

Відповідний Порядок повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів затверджено наказом Міністерства фінансів України № 787 від 03 вересня 2013 року та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 25 вересня 2013 року № 1650/24182 (далі - Порядок № 787).

Пунктом 5 Порядку № 787 передбачено, що повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету податків, зборів, пені, платежів та інших доходів бюджетів здійснюється за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, а при поверненні судового збору (крім помилково зарахованого) - за ухвалою суду, яка набрала законної сили.

У разі повернення судового збору (крім помилково зарахованого) до органу Казначейства подається копія судового рішення, засвідчена належним чином.

Копія судового рішення, засвідчена належним чином, подається платником до органу Казначейства разом з його заявою про повернення коштів з бюджету та оригіналом або копією документа на переказ або паперовою копією електронного розрахункового документа, які підтверджують перерахування коштів до бюджету.

Тобто цією нормою Порядку № 787 чітко визначений механізм повернення судового збору саме за ухвалою суду. Відповідно, при вирішенні питання щодо повернення судового збору судом постановляється ухвала, а не готується подання.

За наведених вище обставин суд доходить висновку про часткове задоволення поданої ОСОБА_1 заяви та постановлення ухвали про повернення надміру сплаченого судового збору в сумі 1536,80 грн.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір», ст.ст. 132, 248, 256 КАС України суд,

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про повернення коштів, надміру зарахованих до державного бюджету - задовольнити частково.

Повернути ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) надміру сплачений судовий збір згідно квитанції АТ «Сбербанк» від 02.12.2019 року № 5120008 в сумі 1536 грн. 80 коп. (одна тисяча п`ятсот тридцять шість гривень 80 копійок).

Ухвала суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 256 КАС України.

Ухвала суду щодо визначення розміру судових витрат може бути оскаржена в порядку та строки, передбачені ст. 295 КАС України.

Суддя Слободонюк Михайло Васильович