Справа № 280/5191/19
Суддя: Круговий О.О.
Дата ухвалення: 2020-04-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

22 квітня 2020 року м. Дніпросправа № 280/5191/19
Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Кругового О.О. (доповідач),

суддів: Прокопчук Т.С., Шлай А.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпро апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Запорізькій області

на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 28 грудня 2019 року (суддя суду першої інстанції Сіпака А.В.), прийняте в порядку письмового провадження за правилами спрощеного провадження в м. Запоріжжі, повний текст рішення складений 28.12.2019, в адміністративній справі № 280/5191/19 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Запорізькій області про визнання протиправними та скасування вимог про сплату боргу (недоїмки),-

ВСТАНОВИВ:

23 жовтня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, з урахуванням заяви про зміну предмету позову, в якому просив визнати протиправними та скасувати вимоги Головного управління ДПС у Запорізькій області про сплату боргу (недоїмки) від 19.09.2019 №Ф-44086-53 та від 14.11.2019 №Ф-44086-53.

Адміністративний позов обґрунтовано тим, що позивач є фізичною особою-підприємцем та платником єдиного соціального внеску. Позивач зазначає, що відповідачем протиправно видано дві вимоги про сплату боргу (недоїмки) з єдиного соціального внеску, оскільки він як фізична особа-підприємець з ознаками провадження незалежної професійної діяльності (надання послуг з оцінювання майна та діяльність експертів) своєчасно та в повному обсязі сплачує внески. Також позивач вказує, що види його діяльності як фізичної особи-підприємця з ознаками провадження незалежної професійної діяльності та самозайнятої особи, яка провадить незалежну професійну діяльність співпадають, тому він не має обов`язку подавати звітність та сплачувати додатково єдиний соціальний внесок як самозайнята особа, оскільки буде мати місце подвійний облік ідентичної господарської діяльності та подвійне оподаткування, що суперечить принципам податкового законодавства.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 28.12.2019 адміністративний позов задоволено. Визнано протиправними та скасовані вимоги Головного управління ДПС у Запорізькій області про сплату боргу (недоїмки) № Ф-44086-53 від 19.09.2019 на суму 10202,76 грн та № Ф-44086-53 від 14.11.2019 на суму 11120,82 грн.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просить оскаржуване рішення суду скасувати та прийняти нове про відмову в задоволенні позовних вимог.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що судом першої інстанції неправильно застосовані норми матеріального права, оскільки порядок нарахування, обчислення і сплати єдиного соціального внеску визначаються та регулюються ЗУ «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», а не Податковим кодексом України, яким лише врегульовані питання адміністрування цього внеску. Оскільки позивач зареєстрований як фізична особа-підприємець та як особа, яка проводить незалежну професійну діяльність, він має обов`язки сплачувати єдиний соціальний внесок як підприємець та як самозайнята особа. Окремо відповідач наголошує, що у спірних відносинах відсутні ознаки подвійного обліку ідентичної господарської діяльності та відповідного повідного оподаткування, оскільки п.п. 16 і 19 розділу IV Порядку формування та подання страхувальниками звіту нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування встановлено, що особи, які провадять незалежну професійну діяльність, отримують дохід від цієї діяльності та одночасно є фізичними особами-підприємцями, формують та подають до органів доходів і зборів окремі звіти відповідно до виду діяльності та обраної системи оподаткування.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного судового рішення норм матеріального та процесуального права, суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню за наступних підстав.

Судом першої та апеляційної інстанцій встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивач є фізичною особою - підприємцем із 10 серпня 2003 року.

Згідно з даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, свідоцтва платника єдиного податку позивач є платником єдиного податку 3 групи, видами діяльності якого є за кодами КВЕД - 68.31 "Агентства нерухомості (основний вид), 82.11 "Надання комбінованих офісних адміністративних послуг"; 82.99 "Надання інших допоміжних комерційних послуг, н. в. і. у."; 69.10 "Діяльність у сфері права"; 71.12 "Діяльність у сфері інжинірингу, геології та геодезії, надання послуг технічного консультування в цих сферах"; 74.90 "Інша професійна, наукова та технічна діяльність, н. в. і. у".

09.10.2012 позивачем подано до контролюючого органу заяву (для самозайнятих осіб) форми №5-ОПП «Зміни», відповідно до якої він провадить незалежну професійну діяльність як судовий експерт.

Відповідно до відкритих даних Державного реєстру атестованих судових експертів, копії свідоцтв позивач є атестованим судовим експертом з правом проведення інженерно-технічної експертизи за спеціальністю 10.14 «Оцінка земельних ділянок» (свідоцтво №1776, видане Міністерством юстиції України, присвоєння кваліфікації 27.05.2016) та за спеціальністю 10.6 «Дослідження об`єктів нерухомості, будівельних матеріалів, конструкцій та відповідних документів», 10.7 «Розподіл земель та визначення порядку користування земельними ділянками», 10.10 Визначення оціночної вартості будівельних об`єктів та споруд (свідоцтво №830, видане Міністерством юстиції України, присвоєння кваліфікації 14.12.2012).

Повнота, своєчасність сплати єдиного соціального внеску позивачем, як фізичною особою-підприємцем, сторонами справи не оспорюється та визнається. Також позивачем на підтвердження цієї обставини подані копії відповідних платіжних доручень.

19 вересня 2019 року ГУ ДПС у Запорізькій області сформовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф-44086-53, якою позивачу як фізичній особі нараховано суму боргу зі сплати єдиного соціального внеску в розмірі 10202,76 грн відповідно до статті 25 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування".

Також, відповідачем прийнято нову вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 14 листопада 2019 року № Ф-44086-53 якою позивачу як фізичній особі нараховано суму боргу зі сплати єдиного соціального внеску в розмірі 11120,82 грн відповідно до статті 25 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування".

Вважаючи вказані вимоги про сплату боргу протиправними позивач звернувся з цим адміністративним позовом.

Вирішуючи спір між сторонами та задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що відповідач самостійно встановив позивачу як фізичній особі-підприємцю ознаку незалежної професійної діяльності, як наслідок протиправно нарахував з цієї підстави суми боргу з єдиного соціального внеску.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

Спірні відносини сторін у справі склалися внаслідок прийняття відповідачем оскаржуваних вимог про сплату боргу позивачем як особою, яка здійснює незалежну професійну діяльність (самозайнятою) з одночасним здійсненням позивачем підприємницької діяльності в статусі фізичної особи-підприємця, яка перебуває на спрощеній системі оподаткування за тими ж самими видами діяльності.

Так, правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку визначає Закон України від 08 липня 2010 року № 2464-VI «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (далі - Закон № 2464-VI).

Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на зазначені відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.

Виключно цим Законом визначаються: принципи збору та ведення обліку єдиного внеску; платники єдиного внеску; порядок нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску; розмір єдиного внеску; орган, що здійснює збір та веде облік єдиного внеску, його повноваження та відповідальність; склад, порядок ведення та використання даних Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування; порядок здійснення державного нагляду за збором та веденням обліку єдиного внеску, як передбачено ч. 2 ст. 2 Закону № 2464-VI).

У відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 1 Закону № 2464-VI, єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Зокрема, згідно з п. 4, 5 ч. 1 ст. 4 Закону № 2464-VI платниками єдиного внеску є: фізичні особи-підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування; особи, які провадять незалежну професійну діяльність, а саме наукову, літературну, артистичну, художню, освітню або викладацьку, а також медичну, юридичну практику, в тому числі адвокатську, нотаріальну діяльність, або особи, які провадять релігійну (місіонерську) діяльність, іншу подібну діяльність та отримують дохід від цієї діяльності.

Отже, законодавець розмежовує платників єдиного внеску на фізичних осіб-підприємців та осіб, які провадять незалежну професійну діяльність.

Аналіз зазначених норм свідчить про те, що Закон № 2464-VI не визначає такого платника єдиного внеску як фізична особа-підприємець з ознакою провадження незалежної професійної діяльності. Фізична особа-підприємець та особа, яка провадить незалежну професійну діяльність є різними платниками єдиного внеску.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону № 2464-V I облік осіб, зазначених, зокрема, у пунктах 4, 5 ч.1 ст. 4 цього Закону, ведеться в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, за погодженням з Пенсійним фондом та фондами загальнообов`язкового державного соціального страхування, а щодо застрахованих осіб, які є учасниками накопичувальної системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, - з національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, та Пенсійним фондом.

Взяття на облік платників єдиного внеску, зазначених, зокрема, у пунктах 4, 5 частини першої статті 4 цього Закону, здійснюється органом доходів і зборів з внесенням відповідних відомостей до реєстру застрахованих осіб , як встановлено ч. 2 ст. 5 Закону № 2464-VI).

Питання взяття на облік, внесення змін до облікових даних та зняття з обліку платників єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у територіальних органах Державної фіскальної служби України, надання контролюючим органам відомостей про зміну класу професійного ризику виробництва Фондом соціального страхування за період до 01 січня 2016 року, надання Пенсійному фонду України та фондам загальнообов`язкового державного соціального страхування даних про взяття/зняття з обліку платників єдиного внеску визначаються Порядком обліку платників єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затверджений наказом Міністерства фінансів України від 24 листопада 2014 року № 1162, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 03 грудня 2014 року за № 1553/26330 (далі - Порядок № 1162).

П. 3 розділу І Порядку № 1162 передбачено, що Порядок поширюється на платників єдиного внеску, зазначених у пунктах, зокрема, 4, 5 ч. 1 ст. 4 Закону № 2464-VI.

Взяття на облік юридичних осіб (їх відокремлених підрозділів) та фізичних осіб-підприємців, відомості щодо яких містяться в Єдиному державному реєстрі, як платників єдиного внеску підтверджується випискою з Єдиного державного реєстру, яка надсилається (видається) цим юридичним особам (відокремленим підрозділам) та фізичним особам - підприємцям у порядку, встановленому Законом України від 15 травня 2003 року № 755-IV «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» (далі - Закон № 755-IV), про що зазначено у п. 4 розділу ІІ Порядку № 1162.

Розділом ІІІ Порядку № 1162 встановлено порядок взяття на облік платників єдиного внеску, на яких не поширюється дія Закону № 755-IV.

Взяття на облік платників єдиного внеску, на яких не поширюється дія Закону № 755, контролюючим органом здійснюється за місцезнаходженням чи місцем проживання у день отримання від них заяви про взяття на облік платника єдиного внеску за формою № 1-ЄСВ згідно з додатком 1, заяви про взяття на облік платника єдиного внеску (члена фермерського господарства) за формою № 12-ЄСВ згідно з додатком 2 до цього Порядку (пункт 1 розділу ІІІ Порядку №1162).

Відповідно до п. 2 розділу ІІІ Порядку №1162, платники єдиного внеску, зазначені в п. 5 ч. 1 ст. 4 Закону № 2464-VI, подають заяву за формою № 1-ЄСВ (додаток 1) протягом 10 календарних днів після державної реєстрації незалежної професійної діяльності у відповідному уповноваженому органі та отримання документа, що підтверджує право фізичної особи на ведення незалежної професійної діяльності.

Згідно з п. 3 розділу ІІІ Порядку №1162 платникам єдиного внеску, на яких не поширюється дія Закону №755-IV, контролюючим органом наступного робочого дня з дня взяття на облік безоплатно надсилається (вручається) повідомлення про взяття їх на облік за формою № 2-ЄСВ згідно з додатком 2 до цього Порядку.

Аналіз положень цього Порядку свідчить про те, що взяття контролюючим органом на облік платників єдиного внеску осіб, які провадять незалежну професійну діяльність, здійснюється виключно за заявою такої особи за формою № 1-ЄСВ. Взяття на облік платників єдиного внеску осіб, які провадять незалежну професійну діяльність, контролюючим органом за власною ініціативою шляхом встановлення ознаки незалежної професійної діяльності Порядок №1162 не передбачає.

Як правильно зазначив суд першої інстанції, відповідач не вказав на обставину та не подав доказів того, що позивач після отримання свідоцтва, яким йому присвоєно (підтверджено) кваліфікацію судового експерта звертався до контролюючого органу із заявою за формою № 1-ЄСВ.

А тому, з урахуванням наведеного правового регулювання висновок суду першої інстанції про самостійне встановлення відповідачем позивачу як фізичній особі-підприємцю ознаки незалежної професійної діяльності всупереч нормам Порядку №1162 ґрунтується на фактичних обставинах справи.

Водночас, порядок взяття на облік у контролюючих органах фізичних осіб - підприємців та фізичних осіб, які провадять незалежну професійну діяльність, визначено наказом Міністерства фінансів України № 1588 від 09.12.2011 "Про затвердження Порядку обліку платників податків і зборів"(далі - Порядок № 1588).

Пунктом 1.5 Порядку № 1588 визначено, що дія цього Порядку поширюється на платників податків - юридичних осіб (резидентів та нерезидентів), їх відокремлені підрозділи та постійні представництва нерезидентів, а також самозайнятих осіб.

За правилами п. 6.7.1 Порядку № 1588 для взяття на облік фізична особа, яка має намір провадити незалежну професійну діяльність, у строк 10 календарних днів після державної реєстрації незалежної професійної діяльності у відповідному уповноваженому органі та отримання свідоцтва про реєстрацію чи іншого документа (дозволу, сертифіката тощо), що підтверджує право фізичної особи на ведення незалежної професійної діяльності, зобов`язана подати особисто (надіслати рекомендованим листом з описом вкладення) або через уповноважену особу до органу державної податкової служби за місцем свого постійного проживання, зокрема заяву за формою N 5-ОПП.

Разом з цим, п.п. 4 п. 6.7 розділу VI Порядку № 1588 передбачено, що якщо фізична особа зареєстрована як підприємець та при цьому така особа провадить незалежну професійну діяльність, така фізична особа обліковується у контролюючих органах як фізична особа - підприємець з ознакою провадження незалежної професійної діяльності.

У такому разі фізична особа зобов`язана подати особисто (надіслати рекомендованим листом з описом вкладення) або через уповноважену особу до контролюючого органу за місцем свого постійного проживання заяву за формою № 5-ОПП з позначкою «Зміни» та копію документа, що підтверджує право фізичної особи на провадження незалежної професійної діяльності, визначеного у підпункті 1 цього пункту.

Тобто, з метою взяття на облік фізична особа, яка має намір провадити незалежну професійну діяльність у відповідності до вимог п.п. 4 п. 6.7 розділу VI Порядку № 1588, зокрема подає заяву за формою N 5-ОПП; а для цілей обліку в контролюючих органах як фізична особа - підприємець з ознакою провадження незалежної професійної діяльності, особа подає заяву за формою № 5-ОПП з позначкою «Зміни».

Суд апеляційної інстанції наголошує, що позивачем 09.10.2012 було подано до податкового органу заяву за формою №5-ОПП з позначкою "Зміни", отже доводи відповідача, що позивач самостійно став на облік як самозайнята особа спростовуються обставинами і матеріалами справи.

Крім того, відповідно до змісту картки платника податку - позивача, поданої відповідачем, у розділі «Ознака незалежної професійної діяльності» - судовий експерт датою встановлення ознаки є 09.10.2017, що також спростовує доводи відповідача про взяття позивача на облік за його ініціативою на підставі заяви за 2012 рік, і свідчить саме про те, що встановлення цієї ознаки здійснено контролюючим органом самостійно без звернення позивача (а.с. 69-70).

Також, суд апеляційної інстанції зазначає, що постановою Правління Пенсійного фонду України від 18 червня 2014 року №10-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 08 липня 2014 року за №785/25562, затверджено Положення про реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - Положення №10-1), яке відповідно до Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" визначає порядок організації ведення реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування та порядок надання інформації з Реєстру застрахованих осіб.

З метою забезпечення обробки інформації в Реєстрі застрахованих осіб для кожної застрахованої особи автоматично створюється облікова картка, якій присвоюється номер облікової картки (пункт 1 розділу ІІІ Положення № 10-1).

Облікова картка відкривається у разі, зокрема, надходження у складі звітності відомостей про суми нарахованого доходу та єдиного внеску фізичних осіб-підприємців, осіб, які провадять незалежну професійну діяльність; в інших випадках, передбачених Законом (пункт 2 розділу ІІІ Положення № 10-1).

До облікових карток Реєстру застрахованих осіб вносяться відомості про фізичних осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню відповідно до законодавства, та інша інформація, необхідна для обчислення, призначення та здійснення страхових виплат за окремими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування, зокрема відомості про фізичних осіб - підприємців та осіб, які провадять незалежну професійну діяльність; відомості про нарахування страхових внесків та єдиного внеску фізичними особами - підприємцями та особами, які провадять незалежну професійну діяльність.

Дослідження форми витягу з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (додаток 8 до Положення № 10-1, пункт 6 розділу V), свідчить, що до відомостей, які містить цей витяг, віднесено й відомості щодо статусу застрахованої особи, серед типів якого нормотворець визначає фізичну особу-підприємця і самозайняту особу, під якою мається на увазі особа, яка провадить незалежну професійну діяльність, що обумовлює висновок про те, що такого статусу застрахованої особи, як фізична особа-підприємець з ознакою провадження незалежної професійної діяльності, Положення № 10-1 не визначає.

Системний аналіз норм Закону № 2464-VI та Положення № 10-1 дає підстави для висновку про відсутність повноважень у контролюючого органу за власною ініціативою без наявності звітності платника єдиного внеску (особи, яка провадить незалежну професійну діяльність/фізичної особи-підприємця), в якій містяться відомості про суми нарахованого доходу та єдиного внеску фізичних осіб-підприємців, осіб, які провадять незалежну професійну діяльність, вносити зміни (подавати інформацію до ПФУ щодо змін) до облікової картки платника єдиного внеску шляхом встановлення ознаки незалежної професійної діяльності та відповідно нараховувати єдиний внесок у розмірі мінімального страхового внеску на місяць, визначеного Законом як граничний мінімальний внесок для осіб, які провадять незалежну професійну діяльність.

Також, Порядок формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затверджений наказом Міністерства фінансів України від 14 квітня 2015 року № 435, зареєстрованому у Міністерстві юстиції України 23 квітня 2015 року за № 460/26905, зі змінами від 15 травня 2018 року (далі - Порядок № 435), визначає процедуру, форму, строки подання звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування до Державної фіскальної служби України, яка є центральним органом виконавчої влади, який реалізує, зокрема, державну політику з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, державну політику у сфері боротьби з правопорушеннями під час застосування законодавства з питань сплати єдиного внеску, її територіальних органів.

Пунктом 16 розділу IV «Формування звіту» Порядку № 435 передбачено, що фізичні особи-підприємці, які мають ознаку незалежної професійної діяльності, формують та подають до органів доходів і зборів окремі Звіти (додаток 5).

Відповідно до частини третьої статті 7 Кодексу адміністративного судочинства України в разі невідповідності правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу, або положення відповідного міжнародного договору України.

Отже, приписи пункту 16 Порядку № 435 про обов`язок формування та подання звіту фізичною особою-підприємцем, яка має ознаку незалежної професійної діяльності, не відповідають положенням пунктів 4 та 5 частини першої статті 4 Закону № 2464-VI. Особи, визначені цими пунктами, є окремими платниками єдиного внеску з певними особливостями їх обліку, різною базою нарахування єдиного внеску та порядку його сплати, а тому поєднання нормотворцем двох різних статусів платників єдиного внеску на рівні підзаконного нормативно-правового акта призводить до невідповідності норм Порядку положенням Закону.

Колегія суддів зазначає про наявність колізії між положеннями нормативно-правових актів різної юридичної сили, а саме: приписів пункту 16 розділу ІV Порядку № 435, яким передбачено обов`язок формування та подання звіту фізичною особою - підприємцем, з ознакою незалежної професійної діяльності, які не відповідають положенням пунктів 4 та 5 частини першої статті 4 Закону № 2464-VI.

При цьому, положення пункту 16 розділу IV «Формування звіту» Порядку № 435 відсилають до додатка 5 «Звіт про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску», розділом 6 якого визначені типи платника, серед яких окремо зазначено ФО - на загальній системі оподаткування, ФО - на спрощеній системі оподаткування, особу, яка провадить незалежну професійну діяльність, членів фермерського господарства. Визначення окремого типу платника «фізична особа - підприємець, з ознакою незалежної професійної діяльності» формою звіту не передбачено.

Таким, чином, колегія суддів зазначає, що статус фізичної особи-підприємця з ознакою провадження незалежної професійної діяльності та, як наслідок, порядок обліку та сплати єдиного внеску такою особою Закон № 2464-VI не передбачає.

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції зазначає, що хоча процедура щодо обліку платників єдиного внеску й була встановлена підзаконним нормативно-правовим актом, однак у частині визначення видів платників єдиного соціального внеску вона суперечить Закону № 2464-VI, тому немає підстав вважати, що дії органу, який використовував таку процедуру, узгоджуються з принципом належного врядування, оскільки надано перевагу приписам нормативно-правового акта, нижчому за ієрархією від указаного Закону.

Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 грудня 2019 року у зразковій справі № 520/3939/19 (Пз/9901/10/19).

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачем у порушення зазначених норм права не доведено правомірності та обґрунтованості прийнятих ним вимог про сплату боргу, у зв`язку з чим, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції стосовно достатності підстав для задоволення адміністративного позову.

Також, суд апеляційної інстанції відхиляє доводи відповідача про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, оскільки судом при вирішенні справи вірно застосовані як положення ЗУ №2464 так і норм Податкового кодексу України.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив законне і обґрунтоване судове рішення.

Доводи апеляційної скарги зводяться до власного тлумачення заявником апеляційної скарги норм матеріального права, а тому не можуть бути підставою для скасування рішення суду першої інстанції у справі.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, прийнятим із дотриманням вимог норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують правомірності висновків суду, тому підстави для зміни або скасування судового рішення в межах доводів апеляційної скарги відсутні.

Керуючись ст.308, ст. 310, ст. 315, ст. 316, 321, 325 КАС України суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Запорізькій області залишити без задоволення.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 28.12.2019 в адміністративній справі № 280/5191/19 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів до Верховного Суду.

Постанова в повному обсязі складена 22.04.2020 року.

Головуючий - суддя О.О. Круговий

суддя Т.С. Прокопчук

суддя А.В. Шлай