Справа № 234/1833/20
Суддя: Кравченко О. Ю.
Дата ухвалення: 2020-04-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 234/1833/20
Провадження № 2-а/234/52/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2020 року м. Краматорськ

Краматорський міський суд Донецької області

у складі головуючого судді Кравченко О.Ю.

секретар судового засідання Малушка С.В.

розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу №234/1833/20 за позовом ОСОБА_1 до т.в.о командира взводу 1 роти 4 батальйону патрульної поліції в містах Краматорськ та Слов`янськ управління патрульної поліції в Донецькій області Департаменту патрульної поліції Олійника Вадима Сергійовича, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Департамент патрульної поліції,

про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, -

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Краматорського міського суду Донецької області звернувся ОСОБА_1 з позовом до т.в.о командира взводу 1 роти 4 батальйону патрульної поліції в містах Краматорськ та Слов`янськ управління патрульної поліції в Донецькій області Департаменту патрульної поліції Олійника Вадима Сергійовича, в якому просив скасувати постанову серії НК №522077 від 24.01.2020 року про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255 грн. за порушення вимог ч.1 ст.122 КУпАП.

В обґрунтування позову зазначив, що 24 січня 2020 року відповідачем була винесена постанова про накладення адміністративного стягнення, серії НК №522077 від 24.01.2020 року про притягнення позивача до адміністративної відповідальності згідно чю1 ст.122 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 грн.

Відповідно до змісту постанови, 24.01.2020 року о 14-02 в м.Слов`янськ, вул.Сучасна біля буд.29а позивач, керуючи транспортним засобом, рухався зі швидкістю 86 км/ год, перевищуючи дозволену швидкість руху в межах населеного пункту на 36 км/год, чим, на думку відповідач, порушив п.12.4 ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 КУпАП.

Позивач вважає дану постанову незаконною та такою, що підлягає скасуванню з тих підстав, що патрульний суттєво порушив його права, передбачені ст.245,268 КУпАП, позбавив його можливості скористатися своїми правами у повному обсязі. Після висловлення звинувачень, інспектор виніс постанову, але при цьому, будь-якої підготовки до розгляду справи не було, протокол не складався, справа розглядалась у його відсутності, у службовому автомобілі відповідача. Як не було оголошено посадової особи, яка розглядає справу, так і особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, не були вирішені клопотання, не були досліджені докази, не були заслухані особи, які беруть участь у розгляді справи, не було забезпечено його право на адвоката, права не були належним чином роз`яснені, що свідчить про грубе порушення інспектором вимог ст.ст.278,279 КУпАП щодо порядку розгляду справи.

В ході притягнення позивача до адміністративної відповідальності з порушенням законодавчих вимог до такої процедури, він неодноразово зазначав про необізнаність з правами під час розгляду справи та про необхідність залучення адвоката з метою забезпечення права на захист. Однак всупереч законодавчих вимог, відповідачем не забезпечено права на участь у розгляді справи про притягнення до відповідальності, не забезпечено право на захист, не досліджені докази, тощо. Позивач звертає увагу на той факт, що у графі 8 резолютивної частини уніфікованої форми оскаржуваної постанови містить позначка про додатки у вигляді фото порушення. У графі 10 оскаржуваної постанови він здійснив власноручний запис про отримання копії постанови про накладення адміністративного стягнення, в той же час з додатками у вигляді фото порушень його не було ознайомлено, вказаних додатків він не отримував. Відповідач повідомив його про здійснення відеофіксації адміністративного правопорушення на стадії складення постанови, яка не містить одних посилань на таку фіксацію, адже в ній зазначено про фіксування у вигляді фотозйомки. Отже, існують підстави вважати про недопустимість матеріалів відеофіксації в якості доказу по справі, з огляду на те, що ці матеріали не були покладені в основу рішення та суб`єкт владних повноважень не використовував їх як підставі для винесення оскаржуваного рішення (постанови). Відповідачем було прийнято упереджене рішення, яке ґрунтувалось виключно на переконанні інспектора, як сторони обвинувачення, без заслухання позиції захисту та за відсутності належних та допустимих доказів. Копія оскаржуваної постанови, з якої неможливо встановити, на підставі яких доказів інспектором було зроблено висновок про порушення ПДР, взагалі не містить у собі посилання на будь-які докази по справі, окрім фото, які позивачу надані не були.

За таких обставин постанова серії НК №522077 від 24.01.2020 року про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП є необґрунтованою у зв`язку з грубим порушенням вимог чинного законодавства та права на захист.

18.03.2020 року відповідач надав письмовий відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що 24.01.2020 року в м.Слов`янську, приблизно о 14 год.02 хв. по вул.Сучасній, біля буд. 29а водій, керуючи транспортним засобом Volkswagen Jetta, номерний знак НОМЕР_1 зі швидкістю 86 км/год, перевищуючи дозволену швидкість руху в межах населеного пункту на 36 км/год, чим порушив п.п.12.4 ПДР України.

Встановивши факт вчинення адміністративного правопорушення, а саме, порушення вимог п.12.4 ПДР України, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.122 КУпАП було прийнято рішення винести постанову у справі про адміністративне правопорушення щодо позивача. Згідно ст.258 КУпАП позивача було ознайомлено зі змістом постанови та вручено копію постанови. Швидкість руху вимірювалась лазерним вимірювачем швидкості руху TruCam LTI 20/20 № ТС 001092.

Лазерний вимірювач швидкості TruCam LTI 20/20 здійснює вимірювання процесу порушення швидкісного режиму, що дозволяє ідентифікувати транспортний засіб, номерний знак та особу водія. Прилад автоматично визначає координати кожного вимірювання швидкості, розрізняє режими обмеження швидкості, встановлені для вантажних, легкових транспортних засобів, а також мотоциклів. Для фіксації допустимих швидкісних режимів руху транспортних засобів на приладі встановлюється поріг допустимої швидкості руху. При цьому враховується похибка приладу +/- 2 км на годину.

Посилання позивача на те, що ніби-то відповідач позбавив його можливості скористатись своїми правами та відсутність розгляду справи, спростовується відеозаписом з камери поліцейського, де чітко зафільмовано, як відповідач, зупинивши транспортний засіб, пояснив позивачу причину зупинку, проінформував, що ведеться відеофіксація при спілкуванні. Після встановлення особи поліцейським почався розгляд справи. Під час розгляду справи поліцейський ознайомив позивача з правами та обов`язками, додатково запитав, чи бажає позивач скористатись своїми правами, на що позивач повідомив відмовою. Твердження позивача про відсутність доказів адміністративного правопорушення спростовуються змістом оскаржуваної постанови, в п.6 постанови зазначено, що вимірювання швидкості руху проводилось лазерним вимірювачем швидкості TruCam LTI 20/20.

Відповідач просив постанову про накладення адміністративного стягнення серії НК №522077 від 24.01.2020 року залишити без змін, а позовну заяву позивача залишити без задоволення.

Ухвалою суду від 07.02.2020 року позовну заяву залишено без руху, надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою суду від 20.02.2020 року провадження у справі відкрито, справу призначено до судового розгляду.

Ухвалою суду від 23.03.2020 року залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Департамент патрульної поліції.

У судове засідання позивач не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, у позовній заяві просив розглянути справу у його відсутність.

Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав заяву, в якій просив розглянути справу у його відсутність, проти задоволення позовної заяви заперечив, оскільки вважає свої дії правомірними, а постанову про накладення адміністративного стягнення на позивача такою, що не підлягає скасуванню.

Представник третьої особи у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Відповідно до ч.3 ст.268 КАС України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи.

Вивчив доводи позовної заяви та відзиву, дослідивши у сукупності надані сторонами докази, суд, -

ВСТАНОВИВ:

24.01.2020 року т.в.о командира взводу 1 роти 4 батальйону патрульної поліції в містах Краматорськ та Слов`янськ управління патрульної поліції в Донецькій області Департаменту патрульної поліції Олійником В.С. було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії НК№522077.

Вказаною постановою ОСОБА_1 , який керував автомобілем Volkswagen Jetta, номерний знак НОМЕР_1 , притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 255 грн за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Підставою притягнення позивача до адміністративної відповідальності стало те, що 24.01.2020 року о 14 годин 02 хвилин у м.Слов`янськ, по вул.Сучасна, біля будинку №29а водій, керуючи транспортним засобом, рухався зі швидкістю 86 км/год, перевищуючи дозволену швидкість руху в межах населеного пункту на 36 км/год., чим порушив п.12.4 ПДР. Вимірювання проводилось лазерним пристроєм TruCam LTI 20/20 № ТС 001092.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських визначає Закон України «Про Національну поліцію» № 580-VIII від 02 липня 2015 року (далі Закон № 580-VIII).

За приписами ст. 23 Закону № 580-VIII поліція відповідно до покладених на неї завдань припиняє виявлені адміністративні правопорушення; у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання; регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 затверджено Правила дорожнього руху.

В пункті 1.3 ПДР України зазначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Відповідно до п. 12.4 ПДР України у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.

Згідно з п.1.9 Правил дорожнього руху, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Частиною першою статті 122 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину.

Частиною 1 статті 8 КУпАП передбачено, що особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення.

Згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно до ст. 249 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається відкрито, крім справ про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, та випадків, коли це суперечить інтересам охорони державної таємниці.

За приписами ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Частиною 1 статті 268 КУпАП передбачено, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Наказом Міністерства внутрішніх справ України № 1395 від 07.11.2015 затверджено Інструкцію з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі (далі Інструкція).

Пунктом 4 розділу Інструкції встановлено, що у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Пунктом 2 розділу ІІІ Інструкції встановлено, що постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п`ятою і шостою статті 121, статтями 121 1, 121 2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124 1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 129, статтею 132 1, частинами шостою і одинадцятою статті 133 1, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Справа про адміністративне правопорушення розглядається відкрито, крім випадків, коли це суперечить інтересам охорони державної таємниці (п. 6 Інструкції). Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності (п. 8 Інструкції).

Відповідно до ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За приписами ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Судом були досліджені письмові докази, наявні в матеріалах адміністративної справи, фотознімки зафіксованого порушення, а також відеозапис та фотознімки, які містяться на диску, доданого до відзиву відповідачем, на підставі чого було встановлено таке.

При відтворенні цифрової інформації (фото та відеозапис) видно, що транспортний засіб Volkswagen Jetta, номерний знак НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 , перевищив встановлені обмеження швидкості руху у населеному пункті - рухався зі швидкістю 86 км/год, та був зупинений працівниками патрульної поліції.

Наданий відповідачем відеозапис та фотознімки судом вважаються належними доказами, у зв`язку з тим, що безпосередньо містять підтвердження факту порушення позивачем правил дорожнього руху.

Відповідно до підпункту 9 частини 1 статті 31 Закону № 580, поліція може застосовувати такі превентивні заходи як застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 40 Закону № 580, поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Отже, наданий відповідачем разом із відзивом на позовну заяву відеозапис може слугувати доказом у справі про адміністративне правопорушення в розумінні норм КАС України.

Статтею 73 КАС України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ст. 75, 76 КАС України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмету доказування.

Отже, суд приймає до уваги запис відеофіксації вчиненого позивачем адміністративного правопорушення та вважає його належним та допустимим з огляду на вимоги КАС України.

Також відповідачем надано фото з пристрою TruCam про порушення позивачем встановленого ліміту швидкості у місті та відеозйомку вчинення такого правопорушення, а також процесуального фіксування розгляду справи про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за порушення ПДР України, які також визнаються судом належним доказом з огляду на таке.

Лазерний вимірювач швидкості TruCam LTI 20/20 отримав сертифікат затвердження типу засобів вимірювальної техніки.

На підставі позитивних результатів державних приймальних випробувань Міністерством економічного розвитку і торгівлі України затверджений тип засобу вимірювальної техніки «Вимірювач швидкості автотранспортних засобів лазерний LTI 20/20 TruCam», який було зареєстровано в державному реєстрі засобів вимірювальної техніки за номером УЗ 197-12.

Наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 02 листопада 2015 року № 1362 пристрій TruCam був виключений з Державного реєстру засобів вимірювальної техніки.

Проте, чинним законодавством не передбачено повторного проходження даної процедури (сертифікації) для приладів, які вже були завезені на територію України та введені в експлуатацію. Тобто, вказана процедура проводилась виключно відносно тих засобів вимірювальної техніки, які планувалося серійно виробляти в Україні або ввозити на територію України відповідними партіями.

Слід зазначити, що така процедура як «сертифікація» взагалі не міститься в нормах чинного законодавства України.

Всі прилади, що використовуються працівниками Департаменту патрульної поліції, пройшли повірку.

Міжповірочний інтервал для TruCam визначено Переліком засобів вимірювальної техніки, типи яких затверджені на підставі результатів державних приймальних та контрольних випробувань і міжнародних договорів України, затвердженим наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України 05 квітня 2012 року № 437 і становить 1 рік.

Проведення повірки передбачено Порядком проведення повірки законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, та оформлення її результатів, затвердженим наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 08 лютого 2016 року № 193.

За таких обставин, враховуючи наявні у справі докази, зокрема встановлення правомірності використання засобу лазерної вимірювальної техніки, суд вважає, що відповідач під час винесення оскаржуваної постанови діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, а тому підстави для скасування оскаржуваної постанови відсутні.

Отже, позиція позивача про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення не знайшла свого підтвердження під час судового розгляду, а вина позивача у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, є доведеною та підтвердженою матеріалами наявними у справі. Пояснення викладені у позовній заяві суд оцінює критично, а невизнання своєї провини у скоєнні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, пов`язана з його захистом, однак розцінюється як спроба уникнути адміністративної відповідальності.

Не заслуговують уваги доводи позивача про те, що відеозапис, здійснений на відеокамеру поліцейського, не є доказом по справі. Враховуючи те, що наданий відповідачем відеозапис містить інформацію про обставини події, підтверджує скоєння позивачем адміністративного правопорушення, він має розглядатись судом як речовий доказ і оцінюватись у визначений процесуальним законом спосіб, тому наявний в матеріалах справи відеозапис з вимірювача швидкості автотранспортних засобів лазерний LTI 20/20 «TruCam», яким зафіксований момент правопорушення, є належним та допустимим доказом.

В оскаржуваній постанові зазначений технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис: TRUCAM TCO 1092, а також зазначено про проведення відеозйомки за допомогою bodycаm АН 00062, тобто, відповідачем виконані приписи ч.3 ст. 283 КУпАП, чим спростовуються доводи позовної заяви про те, що матеріали відеофіксації не покладені в основу рішення суб`єкта владних повноважень.

Зазначені речові докази відповідають критеріям належності та допустимості, оскільки одержані з дотриманням закону та, як зазначалось вище, містить інформацію про обставини, які мають значення для справи.

Відповідно до ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Відповідачем надано суду належно допустимі, достатні докази правомірності оспорюваної постанови про притягнення позивача до відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Щодо доводів позивача про порушення його прав, передбачених ст.268 КУпАП під час складання постанови та порушення порядку розгляду справи, суд зазначає, що доказів того, що відповідачем були порушені права позивача суду також не надано. Як вбачається з відеозапису з нагрудного відеореєстратора поліцейського, позивачу були роз`яснені його права, у тому числі право скористатися правовою допомогою, однак позивач повідомив відповідача про те, що він поспішає та запропонував швидше скласти матеріали, які відповідач вважає за потрібне.

Таким чином, спірна постанова винесена уповноваженою особою, яка мала право розглядати справу про адміністративне правопорушення та застосувати адміністративне стягнення за вищевказане правопорушення, доказів, які мали спростувати факт наявності адміністративного правопорушення та обставин, що виключають адміністративну відповідальність, а також доказів, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, позивачем у межах розгляду даної справи надано не було, і судом таких обставин не встановлено. Факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, підтверджується наявними у матеріалах доказами. При прийнятті спірної постанови відповідачем були дотримані вимоги КУпАП.

Враховуючи викладене, постанова серії НК №522077 від 24.01.2020 року, якою позивача ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП є законною та обґрунтованою, підстави для її скасування відсутні.

За таких обставин, у задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись ст.ст.2, 8, 9, 72-77, 90, 241- 246, 286 КАС України, суд-

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до т.в.о командира взводу 1 роти 4 батальйону патрульної поліції в містах Краматорськ та Слов`янськ управління патрульної поліції в Донецькій області Департаменту патрульної поліції Олійника Вадима Сергійовича, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Департамент патрульної поліції про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Першого апеляційного адміністративного суду через Краматорський міський суд Донецької області протягом 10 днів з дня його проголошення.

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання АДРЕСА_1 .

Відповідач: т.в.о. командира взводу 1 роти 4 БПП в м.Краматорськ та Словянськ ДПП Олійник Вадим Сергійович, Донецька область, м.Краматорськ, вул.Радгоспна, 20.

Третя особа: Департамент патрульної поліції, юридична адреса м.Київ, вул.Федора Ернста, буд.3.

Суддя Краматорського міського суду О. Ю. Кравченко