Справа № 160/13487/19
Суддя: Горбалінський Володимир Володимирович
Дата ухвалення: 2020-03-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
Головуючого судді Горбалінського В.В.
розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобов`язати вчинити певні дії,-
28.12.2019 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якій позивач просить:
- визнати протиправними:
1)відмову Головного управління Пенсійного фонду України в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»;
2)відмову щодо зарахування до пільгового стажу роботи один місяць служби за три час проходження військової служби в особливий період (безпосередня участь в антитерористичній операції) з 11.07.2015 року по 02.12.2015 року та з 25.12.2015 року по 27.04.2016 року для призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ст. 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування на підставі заяви про призначення пенсії від 18.06.2019 року;
3)відмову щодо зарахування періоду проходження військової служби під час мобілізації з 31.03.2015 року по 29.04.2016 року в повній мірі до страхового та пільгового стажу для призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ст. 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування на підставі заяви про призначення пенсії від 18.06.2019 року;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до спеціального та пільгового стажу роботи ОСОБА_1 один місяць служби за три час проходження військової служби в особливий (безпосередня участь в антитерористичній операції) з 11.07.2015 року по 02.12.2015 року та з 25.12.2015 року по 27.04.2016 року для призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ст. 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування на підставі заяви про призначення пенсії від 18.06.2019 року з урахуванням Роз`яснень Міністерства соціальної політики № 8 від 20.01.1992 року;
- зобов`язати Головне Управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати в повному обсязі до пільгового стажу періоди навчання на курсах гірничого робітника підземного з 20.07.1998 року по 18.09.1998 року та на курсах прохідників при ПЖУ № 41 м. Тернівка з 14.09.1999 року по 17.02.2000 року;
- зобов`язати Головне Управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до страхового та пільгового стажу роботи в повній мірі ОСОБА_1 періоду проходження військової служби під час мобілізації з 31.03.2015 року по 29.04.2016 року для призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ст. 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування на підставі заяви про призначення пенсії від 18.06.2019 року з урахуванням Роз`яснень Міністерства соціальної політики № 8 від 20.01.1992 року;
- зобов`язати Головне Управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області врахувати довідку № 106 від 15.08.2019 року при обчисленні пенсії на пільгових умовах відповідно до ч. З ст. 114 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»;
- зобов`язати Головне Управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області призначити, нарахувати та виплатити , ОСОБА_1 , пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до ч. 3 ст. 114 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» відповідно до заяви про призначення пенсії від 18.06.2019 року.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідачем протиправно не зараховано до пільгового стажу: період мобілізації, а саме безпосередньої участі позивача в антитерористичній операції в потрійному розмірі; період навчання на курсах гірничого робітника підземного. Окрім цього відповідачем протиправно не враховано довідку №106 про проходження військової служби, нараховані суми грошового забезпечення та сплачені страхові внески.
02.01.2020 року ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду відкрито провадження у справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.
28.01.2020 року Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області надало до Дніпропетровського окружного адміністративного суду відзив на позовну заяву.
В обгрунтування відзиву відповідач зазначив, що за період з травня 2015 року по грудень 2015 року відсутня інформація про нарахування доходу та сплату страхових внесків щодо ОСОБА_1 та навчання за фахом зараховано до страхового та пільгового стажу роботи позивача в повному обсязі. У зв`язку з чим відповідач просить відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.
Дослідивши повно і всебічно письмові докази, які містяться в матеріалах справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги позову, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.
11.06.2019 року ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області з заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
18.06.2019 року відділом з питань призначення та перерахунків пенсій №14 управління застосування пенсійного законодавства Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області розглянуто заяву позивача та винесено рішення, оформлене листом №154/0322-19.
Так, зазначеним рішенням позивачу повідомлено, що пільговий стаж згідно ч.3 ст.113 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з урахування кратності складає 23 роки 3 місяці 23 дні, при необхідних 25 роках.
Таким чином, оскільки у позивача відсутній необхідний пільговий стаж, відповідачем відмовлено ОСОБА_1 в призначенні пенсії на пільгових умовах.
Не погодившись з таким рішенням відповідача позивач звернувся до суд з даним позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.
Згідно з ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
У відповідності до п. 23 ч. 1 Європейської Соціальної Хартії (переглянутої) та ч.3 ст.46 Конституції України кожна особа похилого віку має право на справедливу і задовільну винагороду, соціальний захист, за роки важкої праці та шкідливих робіт, - яка є основним джерелом існування для них самих та їхніх сімей.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам регулює Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV, прийнятий 9 липня 2003 року (далі Закон №1058-IV в редакції, чинній на момент виникнення правовідносин).
Згідно з ч.3 ст.4 Закону №1058-IV, виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються види пенсійного забезпечення, умови, норми та порядок пенсійного забезпечення.
Відповідно до змісту ст. 5 Закону №1058-IV, то цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом визначаються: види пенсійних виплат; умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат.
Приписами статті 8 Закону №1058-IV передбачене право громадян на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.
Закон України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 року №1788-XII (далі Закон №1788-XII, в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), зокрема, гарантує соціальну захищеність пенсіонерів шляхом встановлення пенсій на рівні, орієнтованому на прожитковий мінімум, а також регулярного перегляду їх розмірів у зв`язку із збільшенням розміру мінімального споживчого бюджету і підвищенням ефективності економіки республіки.
Частиною 1 ст. 7 Закону №1788-ХІІ встановлено, що звернення за призначенням пенсії може здійснюватися у будь-який час після виникнення права на пенсію.
Згідно частини 3 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, - за списком робіт і професій, що затверджується Кабінетом Міністрів України, мають право на пенсію незалежно від віку, якщо вони були зайняті на зазначених роботах не менше 25 років, а працівники провідних професій на таких роботах: робітники очисного вибою, прохідники, вибійники на відбійних молотках, машиністи гірничих виймальних машин, сталевари, горнові, агломератники, вальцювальники гарячого прокату, оброблювачі поверхневих дефектів металу (вогневим засобом вручну) на гарячих дільницях, машиністи кранів металургійного виробництва (відділень нагрівальних колодязів та стриперних відділень), - за умови, що вони були зайняті на таких роботах не менше 20 років. Такий самий порядок пенсійного забезпечення поширюється і на працівників, безпосередньо зайнятих повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) на шахтах з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, що реструктуризуються або перебувають у стадії ліквідації, але не більше двох років.
Відповідно до частини 5 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у разі призначення пенсій на пільгових умовах відповідно до частин другої і третьої цієї статті проводиться взаємне зарахування періодів роботи, передбачених цією статтею, за умови що роботи, які зараховуються, дають право на пенсію на аналогічних або більш пільгових умовах.
З довідки №106 від 15.08.2019 року про проходження військової служби, нараховані суми грошового забезпечення та сплачені страхові внески, виданої ОСОБА_1 , вбачається, що ОСОБА_1 проходив службу в Військовій частині НОМЕР_1 Національної гвардії України з 31.03.2015 року по 29.04.2016 року та нараховано суми грошового забезпечення, яке враховується при обчислені пенсії, з розшифруванням склали 107644,49 грн.
Як вбачається з витягу з програми ІКІС ПФУ ППВП наявного в матеріалах справи, період проходження військової служби ОСОБА_1 з 01.05.2015 по 31.12.2015 року не враховано до загального та пільгового стажу роботи згідно статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Зазначений перелік роботи не враховано з підстав відсутності інформації про нарахування доходу та сплату страхових внесків.
У відповідності до положень ст.20 Закону №1058, страхові внески обчислюються виключно в грошовій формі, у тому числі з виплат (доходу), що здійснюються в натуральній формі.
Обчислення страхових внесків застрахованих осіб, здійснюється страхувальниками на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) заробітної плати (доходу), грошового забезпечення, на які відповідно до цього Закону нараховуються страхові внески.
Обчислення страхових внесків територіальними органами Пенсійного фонду у випадках, передбачених цим Законом, здійснюється на підставі складених актів перевірки правильності нарахування та сплати страхових внесків, звітності, що подається страхувальником, бухгалтерських та інших документів, що підтверджують суму заробітної плати (доходу), на які відповідно до цього Закону нараховуються страхові внески.
Страхові внески підлягають сплаті незалежно від фінансового стану платника страхових внесків.
Якщо страхувальники несвоєчасно або не в повному обсязі сплачують страхові внески, до них застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про сплату страхових внесків, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.
Відповідно до ст.106 Закону №1058 відповідальність за несплату страхових внесків несе підприємство-страхувальник, на якому працює (працювала) застрахована особа, оскільки саме страхувальник здійснює нарахування страхових внесків із заробітної плати застрахованої особи.
Відповідно до ч.10 ст. 20 Закону № 1058, якщо страхувальники несвоєчасно або не в повному обсязі сплачують страхові внески, до них застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про сплату страхових внесків, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.
Суд вказує на те, що внаслідок відсутності інформації у Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо сплати страхових внесків Військовою частиною НОМЕР_1 Національної гвардії України, позивач позбавлений соціальної захищеності та пенсійного стажу за час проходження військової служби, а саме з 01.05.2015 по 31.12.2015 р., що є неприпустимим та таким, що суперечить основним конституційним засадам в сфері соціального захисту.
Також, слід зазначити, що відмовляючи позивачу в зарахуванні певних періодів роботи та відповідної заробітної плати до страхового стажу при обчисленні пенсії, відповідач фактично покладає саме на застраховану особу відповідальність за неперерахування страхувальником відповідних страхових внесків або неподання інформації по зарахуванню відповідних страхових внесків, порушуючи тим самим вищенаведені положення чинного законодавства.
Позивач, як застрахована особа, не повинна нести відповідальність за неналежне виконання страхувальником свого обов`язку щодо належної та своєчасної сплати страхових внесків, а отже, відсутність інформації у Головного управління Пенсійного фонду України по страховим внескам, сплачених Військовою частиною НОМЕР_1 Національної гвардії України, не може бути підставою для не зарахування до страхового та пільгового стажу роботи позивача періодів його військової служби.
З огляду на вищенаведене, суд дійшов висновку про необхідність визнання протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо не зарахування до страхового та пільгового стажу роботи в повній мірі ОСОБА_1 періоду проходження військової служби під час мобілізації з 01.05.2015 по 31.12.2015 року та необхідності зарахування означеного періоду до страхового та пільгового стажу роботи позивача в повній мірі.
Стосовно позовних вимог щодо зарахування в повному обсязі до пільгового стажу періоди навчання на курсах гірничого робітника підземного та на курсах прохідників, суд зазначає наступне.
З відомостей, які містяться в копії трудової книжки позивача серії НОМЕР_2 від 16.07.1998 року, останній, зокрема:
- з 20.07.1998 року по 18.09.1998 року навчався на курсах гірничого робітника підземного;
- з 14.09.1999 року по 17.02.2000 року навчався на курсах прохідників при ПЖУ №41 м. Тернівка.
Як вбачається з витягу з програми ІКІС ПФУ ППВП наявного в матеріалах справи, позивачу зараховано періоди навчання в повному обсязі.
Отже, суд дійшов висновку, що заявлена вимога, щодо не зарахування відповідачем періодів навчання позивача з 20.07.1998 року по 18.09.1998 року на курсах гірничого робітника підземного та з 14.09.1999 року по 17.02.2000 року навчання на курсах прохідників при ПЖУ №41 м. Тернівка, не віднайшла свого підтвердження в матеріалах справи, а тому не підлягає задоволенню.
Щодо позовних вимог зарахування до пільгового стажу роботи один місяць служби за три під час проходження військової служби в особливий період (безпосередня участь в антитерористичній операції) з 11.07.2015 року по 02.12.2015 року та з 25.12.2015 року по 27.04.2016 року для призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ст. 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, суд вважає за доцільне зазначити наступне.
Відповідно до пункту 3 Постанови Кабінету Міністрів України «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським, співробітникам Служби судової охорони та членам їхніх сімей» від 17.07.1992 року № 393, до вислуги років для призначення пенсій особам, зазначеним в абзаці першому пункту 1 цієї постанови, зараховується на пільгових умовах:
а) один місяць служби за три місяці:
- участь у бойових діях у воєнний час;
- час перебування під вартою, час відбуття покарання в місцях позбавлення волі та висилки військовослужбовців, безпідставно притягнутих до кримінальної відповідальності, безпідставно репресованих і надалі реабілітованих;
- час виконання робіт, пов`язаних з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, до 1 січня 1988 року;
- час проходження служби військовослужбовцями Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, направленими у відрядження до Республіки Ірак з метою забезпечення в умовах посилення терористичних посягань безпеки дипломатичної установи України, її співробітників та членів їх сімей;
- час проходження служби, протягом якого особа брала участь в антитерористичній операції;
- період проходження служби у військовому резерві під час безпосередньої участі в антитерористичній операції, під час безпосередньої участі у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів;
- час проходження служби, протягом якого особа брала участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів;
Абзацом першим пункту 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 року № 393 встановлено перелік осіб, до вислуги років для призначення пенсій яким, зараховується на пільгових умовах, а саме: особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським, співробітникам Служби судової охорони, державним службовцям та працівникам навчальних, медичних закладів та науково-дослідних установ Міністерства внутрішніх справ України або поліції з числа колишніх працівників міліції, які станом на день опублікування Закону України "Про Національну поліцію" проходили службу в органах внутрішніх справ та мали календарну вислугу не менше п`яти років і продовжили роботу в Міністерстві внутрішніх справ України або поліції (їх територіальних органах, закладах та установах) на посадах, що заміщуються державними службовцями відповідно до Закону України "Про державну службу", а в навчальних, медичних закладах та науково-дослідних установах - на будь-яких посадах.
Частиною 6 статті 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» передбачено наступні види військової служби:
- строкова військова служба;
- військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період;
- військова служба за контрактом осіб рядового складу;
- військова служба за контрактом осіб сержантського і старшинського складу;
- військова служба (навчання) курсантів вищих військових навчальних закладів, а також вищих навчальних закладів, які мають у своєму складі військові інститути, факультети військової підготовки, кафедри військової підготовки, відділення військової підготовки (далі - вищі військові навчальні заклади та військові навчальні підрозділи вищих навчальних закладів);
- військова служба за контрактом осіб офіцерського складу;
- військова служба за призовом осіб офіцерського складу.
Відповідно до п.19 ст.6 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» Учасниками бойових дій визнаються військовослужбовці (резервісти, військовозобов`язані) Збройних Сил України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, військовослужбовці військових прокуратур, особи рядового та начальницького складу підрозділів оперативного забезпечення зон проведення антитерористичної операції центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, державну політику у сфері державної митної справи, поліцейські, особи рядового, начальницького складу, військовослужбовці Міністерства внутрішніх справ України, Управління державної охорони України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Державної служби України з надзвичайних ситуацій, Державної пенітенціарної служби України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів;
Порядок надання статусу учасника бойових дій особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, категорії таких осіб та терміни їх участі (забезпечення проведення) в антитерористичній операції, у заходах із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, а також райони антитерористичної операції визначаються Кабінетом Міністрів України. Райони здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації визначаються відповідно до Закону України "Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях". Порядок позбавлення статусу учасника бойових дій осіб, зазначених в абзаці першому цього пункту, визначає Кабінет Міністрів України.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 проходив строкову військову службу у період з 28.12.1994 року по 01.08.1996 року, отже період проходження ОСОБА_1 військової служби з 31.03.2015 року по 29.04.2016 року - це військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період.
Відповідно до посвідчення серії НОМЕР_3 виданого 28.12.2015 року ОСОБА_1 є учасником бойових дій.
Відповідно до архівної довідки від 28.05.2019 року №638 ОСОБА_1 брав безпосередньо участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районі проведення антитерористичної операції в період з 11.07.2015 року по 02.12.2015 року м. Маріуполь; з 25.12.2015 року по 27.04.2016 року м. Волноваха.
З огляду на вищезазначене, оскільки позивач брав безпосередньо участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районі проведення антитерористичної операції, періоди з 11.07.2015 року по 02.12.2015 року та з 25.12.2015 року по 27.04.2016 року підлягають зарахуванню до вислуги років на пільгових умовах, а саме один місяць служби за три місяці.
Частиною 2 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Враховуючи вищевикладені обставини, з метою належного способу захисту порушеного права позивача суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 18.06.2019 року №154/0322-19 про відмову в призначенні пенсії на пільгових умовах ОСОБА_1 .
Щодо позовних вимог про:
- зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до спеціального та пільгового стажу роботи ОСОБА_1 один місяць служби за три час проходження військової служби в особливий (безпосередня участь в антитерористичній операції) з 11.07.2015 року по 02.12.2015 року та з 25.12.2015 року по 27.04.2016 року для призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ст. 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування на підставі заяви про призначення пенсії від 18.06.2019 року з урахуванням Роз`яснень Міністерства соціальної політики № 8 від 20.01.1992 року;
- зобов`язання Головного Управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до страхового та пільгового стажу роботи в повній мірі ОСОБА_1 періоду проходження військової служби під час мобілізації з 31.03.2015 року по 29.04.2016 року для призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ст. 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування на підставі заяви про призначення пенсії від 18.06.2019 року з урахуванням Роз`яснень Міністерства соціальної політики № 8 від 20.01.1992 року, суд зазначає наступне.
Відповідно до п.п. 1-4 ч. 2 ст. 245 КАС України, у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про:
1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень;
2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень;
3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій;
4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.
Отже, повно та всебічно дослідивши матеріали справи, враховуючи наведене вище та з метою повного та всебічного захисту порушеного права позивача, суд вважає за необхідне задовольнити вимоги в наступній редакції:
- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо не зарахування до спеціального та пільгового стажу роботи ОСОБА_1 один місяць служби за три місяці служби під час проходження військової служби в особливий (безпосередня участь в антитерористичній операції) з 11.07.2015 року по 02.12.2015 року та з 25.12.2015 року по 27.04.2016 року для призначення пенсії за віком на пільгових умовах;
- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо не зарахування до страхового та пільгового стажу роботи в повній мірі ОСОБА_1 періоду проходження військової служби під час мобілізації з 01.05.2015 по 31.12.2015 року;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до спеціального та пільгового стажу роботи ОСОБА_1 один місяць служби за три місяці служби під час проходження військової служби в особливий (безпосередня участь в антитерористичній операції) з 11.07.2015 року по 02.12.2015 року та з 25.12.2015 року по 27.04.2016 року для призначення пенсії за віком на пільгових умовах;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до страхового та пільгового стажу роботи в повній мірі ОСОБА_1 періоду проходження військової служби під час мобілізації з 01.05.2015 по 31.12.2015 року.
Стосовно позовної вимоги про зобов`язання Головного Управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області призначити, нарахувати та виплатити, ОСОБА_1 , пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до ч. 3 ст. 114 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» відповідно до заяви про призначення пенсії від 11.06.2019 року, суд зазначає наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 58 Закону №1058-IV, пенсійний фонд є органом, який здійснює керівництво та управління солідарною системою, провадить збір, акумуляцію та облік страхових внесків, призначає пенсії та підготовляє документи для її виплати, забезпечує своєчасне і в повному обсязі фінансування та виплату пенсій, допомоги на поховання, здійснює контроль за цільовим використанням коштів Пенсійного фонду, вирішує питання, пов`язані з веденням обліку пенсійних активів застрахованих осіб на накопичувальних пенсійних рахунках, здійснює адміністративне управління Накопичувальним фондом та інші функції, передбачені цим Законом і статутом Пенсійного фонду.
З аналізу наведеного вбачається, що на даний час Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області відповідно до покладених на нього завдань, зокрема, призначає (здійснює перерахунок) і виплачує пенсії, щомісячне довічне грошове утримання суддям у відставці, допомогу на поховання та інші виплати відповідно до законодавства.
Так питання призначення пенсії є дискреційним повноваженням та виключною компетенцією уповноваженого органу.
Дискреційні повноваження - це сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених проектом нормативно-правового акта.
Отже, дискреційне право органу виконавчої влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування обумовлене певною свободою (тобто вільним, або адміністративним, розсудом) в оцінюванні та діях, у виборі одного з варіантів рішень та правових наслідків.
Наділивши державні органи та осіб, уповноважених на виконання функцій держави дискреційними повноваженнями, законодавець надав відповідному органу держави та особам уповноважених на виконання функцій держави певну свободу розсуду при прийнятті управлінського рішення.
Згідно Рекомендацій Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11 березня 1980 року на 316-й нараді, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин
Аналіз норм Кодексу адміністративного судочинства України свідчить про те, що завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання прав та вимог законодавства, інакше було б порушено принцип розподілу влади. Принцип розподілу влади заперечує надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень, оскільки ключовим його завданням є здійснення правосуддя.
Таким чином, враховуючи вищевикладене, означена позовна вимога задоволенню не підлягає, так як призначення та виплата пенсіє є дискреційними повноваженнями Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області.
Однак, враховуючи те, що в ході розгляду справи суд дійшов висновку щодо протиправності рішення відповідача від 18.06.2019 року №154/0322-19 про відмову в призначенні пенсії на пільгових умовах ОСОБА_1 , з метою захисту прав позивача та керуючись положеннями ч. 2 ст. 9 КАС України слід зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії від 11.06.2019 року, з урахуванням висновків суду.
Частиною 1 ст. 2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до положень ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Згідно з ч. ч. 1 та 4 ст. 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.
Відповідно до приписів ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Частиною 1 ст. 77 КАС України закріплено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
З огляду на вищевикладене, у суду наявні підстави для часткового задоволення адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправним дій, зобов`язання вчинити певні дії.
Керуючись статтями 9, 73-77, 139, 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 18.06.2019 року №154/0322-19 про відмову в призначенні пенсії на пільгових умовах ОСОБА_1 .
Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо не зарахування до спеціального та пільгового стажу роботи ОСОБА_1 один місяць служби за три місяці служби під час проходження військової служби в особливий (безпосередня участь в антитерористичній операції) з 11.07.2015 року по 02.12.2015 року та з 25.12.2015 року по 27.04.2016 року для призначення пенсії за віком на пільгових умовах.
Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо не зарахування до страхового та пільгового стажу роботи в повній мірі ОСОБА_1 періоду проходження військової служби під час мобілізації з 01.05.2015 по 31.12.2015 року.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до спеціального та пільгового стажу роботи ОСОБА_1 один місяць служби за три місяці служби під час проходження військової служби в особливий (безпосередня участь в антитерористичній операції) з 11.07.2015 року по 02.12.2015 року та з 25.12.2015 року по 27.04.2016 року для призначення пенсії за віком на пільгових умовах.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до страхового та пільгового стажу роботи в повній мірі ОСОБА_1 періоду проходження військової служби під час мобілізації з 01.05.2015 по 31.12.2015 року.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії від 11.06.2019 року, з урахуванням висновків суду.
В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.
Відповідно до ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Згідно ст. 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.
Статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції, проте, відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.
Суддя В.В. Горбалінський