Справа № 826/4652/15
Суддя: Маруліна Л.О.
Дата ухвалення: 2020-04-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 квітня 2020 року м. Київ № 826/4652/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Маруліної Л.О., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін адміністративну справу

за позовом Відкритого акціонерного товариства «Аерофлот - російські авіалінії» в особі Представництва Відритого акціонерного товариства «Аерофлот - російські авіалінії»

до Державної авіаційної служби України

про визнання протиправною та скасування постанови, -

В С Т А Н О В И В :

Відкрите акціонерне товариство «Аерофлот - російські авіалінії» в особі Представництва Відритого акціонерного товариства «Аерофлот - російські авіалінії» (далі також - позивач) звернулося до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Державної авіаційної служби України про визнання нечинною та скасування постанови від 13.02.2015 року №2514 про накладення штрафу за правопорушення у галузі цивільної авіації.

Ухвалою судді Окружного адміністративного суду міста Києва Бояринцевої М.А. від 23.03.2015 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання.

Через канцелярію суду 09.06.2015 року позивачем подано клопотання про зупинення провадження у справі.

В обґрунтування заявленого клопотання представником позивача зазначено, що в провадженні Окружного адміністративного суду міста Києва перебуває справа №826/4473/15 за позовом ВАТ "Аерофлот - російські авіалінії" до Державної авіаційної служби України про визнання протиправними дій, скасування протоколів, предметом розгляду якої є, зокрема, протокол про правопорушення у галузі цивільної авіації від 05.02.2015 року, на підставі якого винесено оскаржену постанову від 13.02.2015 року №2514.

Вирішуючи клопотання представника позивача про зупинення провадження у справі, суд дійшов висновку, що оскільки предметом розгляду справи №826/4473/15 є питання правомірності/протиправності дій відповідача щодо складання протоколу про правопорушення у галузі цивільної авіації від 05.02.2015 року, який став підставою для прийняття постанови від 13.02.2015 року № 2514, суд дійшов висновку про наявність підстав для зупинення провадження у справі.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 09.06.2015 року зупинено провадження у справі до набрання законної сили рішенням у справі №826/4473/15.

На підставі розпорядження про повторний автоматичний розподіл від 19.10.2015 року №1249 та відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.10.2015 року визначено суддю Кротюка О.В. для розгляду адміністративної справи №826/4652/15.

Ухвалою судді Окружного адміністративного суду міста Києва Кротюка О.В. від 20.10.2015 року прийнято справу до провадження.

На підставі розпорядження про повторний автоматичний розподіл від 10.02.2016 року №268 та відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10.02.2016 року визначено суддю Келеберду В.І. для розгляду адміністративної справи №826/4652/15.

Ухвалою судді Окружного адміністративного суду міста Києва Келеберди В.І. від 15.02.2016 року прийнято справу до провадження.

Згідно з інформацією, яка міститься у комп'ютерній програмі «Діловодство спеціалізованого суду», постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 20.08.2015 року в адміністративній справі №826/4473/15 відмовлено у задоволенні позову.

Враховуючи встановлені обставини, суд дійшов висновку про наявність правових підстав та необхідність поновлення провадження у справі у зв'язку з відсутністю обставин, які були підставою для зупинення провадження у справі.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 03.05.2017 року поновлено провадження у справі та призначено у справі попереднє судове засідання на 08.08.2017 року.

Через канцелярію суду 08.06.2017 року позивачем подано заяву про зміну підстав позову, заяву про здійснення розгляду справи у порядку письмового провадження та додаткові пояснення.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що протокол про правопорушення у галузі цивільної авіації складено державним інспектором без належних на те повноважень та з порушенням вимог Порядку накладення та стягнення штрафів за порушення вимог законодавства на повітряному транспорті, затвердженого наказом Міністерства інфраструктури України від 26.12.2011 року № 637 (далі по тексту - Порядок №637), а саме, протокол складений державним інспектором Державіаслужби України Кареліним В.О., який не мав повноважень на проведення інспектування (перевірки) у сфері авіаційної безпеки, а також під час складання протоколів інспектор не здійснював перевірку інформації, що стала підставою для встановлення фактів вчинення з боку позивача правопорушень у галузі цивільної авіації.

З огляду на викладене, позивач вважає, що оскаржувану постанову прийнято неправомірно, а тому остання підлягає скасуванню. Крім того, приймаючи оскаржувану постанову відповідачем порушено строки накладення штрафу, які визначено частиною третьою статті 128 Повітряного кодексу України та пунктом 3.5 Порядку накладення та стягнення штрафів за порушення вимог законодавства на повітряному транспорті.

Враховуючи викладене, позивач просить задовольнити позовні вимоги.

Через канцелярію суду 07.08.2017 року відповідачем подано заперечення на позовну заяву та клопотання про розгляд справи без участі представника.

Заперечуючи проти позовних вимог відповідачем зазначено, що Державіаслужбою України розглянуто справу про правопорушення в галузі цивільної авіації авіакомпанією «Аерофлот» у порядку та у спосіб, передбачені статтями 128 та 129 Повітряного кодексу України, встановлено усі фактичні обставини правопорушення.

Так, відповідачем винесено оскаржувану постанову, оскільки встановлено, що авіакомпанія «Аерофлот» 24.07.2014 року, виконуючи рейс AFL 1904, не мала права здійснювати проліт в забороненій зоні над півостровом Крим та навмисно порушила встановлену NOTAM A1391/14 заборону, оскільки зазначений NOTAM затверджено та опубліковано в порядку, встановленому міжнародними нормами та законодавством України.

Враховуючи вищевикладене, відповідач вважає позов необґрунтованим, відтак таким, що не підлягає задоволенню.

У судове засідання 08.08.2017 року прибули представники позивача, якими заявлено клопотання про розгляд справи у порядку письмового провадження.

Судом заслухано думку представників позивача та ухвалено закінчити підготовче провадження, призначити справу до розгляду колегіальним складом суду, призначено розгляд справи по суті на 20.09.2017 року.

Протоколом автоматичного визначення складу колегії суддів від 23.08.2017 року визначено склад колегії суддів для розгляду справи.

У судове засідання 20.09.2017 року сторони не прибули.

Зважаючи на наявні у матеріалах справи клопотання від учасників справи про здійснення розгляду справи у порядку письмового провадження, судом ухвалено про їх задоволення та продовження розгляду справи у порядку письмового провадження.

На підставі розпорядження про повторний автоматичний розподіл від 10.10.2017 року №5796 та відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.10.2017 року визначено головуючого суддю Маруліну Л.О. для розгляду адміністративної справи №826/4652/15.

Через канцелярію суду 20.10.2017 року позивачем подано заяву про здійснення розгляду справи у порядку письмового провадження.

15.12.2017 року набрав чинності Кодекс адміністративного судочинства України в новій редакції (далі також - КАС України в чинній редакції), визначеній Законом України від 03.10.2017 року №2147-VIII "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів".

Згідно з пунктом 10 частиною першою Розділу VII Перехідних положень, справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Статтею 32 КАС України, усі адміністративні справи в суді першої інстанції, крім випадків, встановлених цим Кодексом, розглядаються і вирішуються суддею одноособово.

Відповідно до статті 33 КАС України адміністративні справи, предметом оскарження в яких є рішення, дії чи бездіяльність Кабінету Міністрів України, Національного банку України, окружної виборчої комісії (окружної комісії з референдуму), розглядаються і вирішуються в адміністративному суді першої інстанції колегією у складі трьох суддів.

Частиною другою статті 33 КАС України встановлено, що будь-яку справу, що відноситься до юрисдикції суду першої інстанції, залежно від категорії і складності справи, може бути розглянуто колегіально у складі трьох суддів, крім справ, які розглядаються в порядку спрощеного позовного провадження. Питання про призначення колегіального розгляду вирішується до закінчення підготовчого засідання у справі (до початку розгляду справи, якщо підготовче засідання не проводиться) суддею, який розглядає справу, за власною ініціативою або за клопотанням учасника справи, про що постановляється відповідна ухвала.

Статтею 35 КАС України встановлено, що справа, розгляд якої розпочато одним суддею чи колегією суддів, повинна бути розглянута цим самим суддею чи колегією суддів, за винятком випадків, які унеможливлюють участь судді у розгляді справи.

У разі зміни складу суду розгляд справи починається спочатку, за винятком випадків, визначених цим Кодексом.

Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом (стаття 242 КАС України).

Враховуючи, що на підставі розпорядження про повторний автоматичний розподіл від 10.10.2017 року №5796 та відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.10.2017 року відбулася зміна складу суду, що має наслідком розгляд справи спочатку, а також з метою дотримання статті 2 КАС України, суд дійшов висновку про розгляд справи одноособово.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 12.04.2018 року суддею Маруліною Л.О. прийнято справу до свого провадження, розгляд якої призначено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

05.02.2015 року державним інспектором Кареліним В.О. проведено перевірку інформації, викладеної в телеграмі Украероцентру №240441.

В результаті перевірки встановлено, що повітряним судном позивача, яким виконувався рейс AFL 1904 здійснено політ з порушенням порядку використання повітряного простору України, незважаючи на заборону використання повітряного простору, чим порушено статтю 30 Повітряного кодексу України, пункти 94 та 118 постанови Кабінету Міністрів України від 29.03.2002 року №401 «Про затвердження Положення про використання повітряного простору України (далі по тексту - Положення № 401), що зафіксовано шляхом складання протоколу про правопорушення у галузі цивільної авіації від 05.02.2015 року №2514.

13.02.2015 року Державною авіаційною службою України прийнято постанову №2514 про накладення штрафу за правопорушення у галузі цивільної авіації, відповідно до змісту якої на позивача накладено штраф у розмірі 136 000 грн. за порушення правил та порядку використання повітряного простору України при виконанні рейсу AFL 1904 о 04 год. 15 хв. 24.07.2014 року без відповідного дозволу та заявки на використання повітряного простору України, що є порушенням статті 30 Повітряного кодексу України та пункту 94, 118 постанови Кабінету Міністрів України від 29.03.2002 року №401.

Не погоджуючись з оскаржуваною постановою, позивач звернувся до суду з адміністративним позовом за захистом своїх прав.

Всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, заперечення, пояснення, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до статті 19 Конституції України, правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові основи діяльності в галузі авіації встановлено Повітряним кодексом України від 19.05.2011 року №3393-VІ з наступними змінами та доповненнями у відповідній редакції на час виникнення спірних правовідносин (далі по тексту - ПК України).

Державне регулювання діяльності в галузі авіації та використання повітряного простору України спрямоване на гарантування безпеки авіації, забезпечення інтересів держави, національної безпеки та потреб суспільства і економіки у повітряних перевезеннях та авіаційних роботах.

Відповідно до частини другої статті 4 ПК України державне регулювання діяльності в галузі авіації та використання повітряного простору України полягає у формуванні державної політики та стратегії розвитку, визначенні завдань, функцій, умов діяльності в галузі авіації та використання повітряного простору України, застосуванні заходів безпеки авіації, прийнятті загальнообов'язкових авіаційних правил України, у здійсненні державного контролю за їх виконанням та встановленні відповідальності за їх порушення.

Приписами пункту 26 частини першої статті 1 ПК України визначено, що використання повітряного простору України - провадження діяльності, пов'язаної з польотами повітряних суден, з переміщенням (перебуванням) матеріальних об'єктів у повітряному просторі України, а також з вибуховими роботами, пусками ракет, усіма видами стрільб, у тому числі з метою здійснення впливу на гідрометеорологічні процеси в атмосфері, що становлять загрозу безпеці польотів повітряних суден та інших літальних апаратів.

Згідно із статтею 23 ПК України організація використання повітряного простору України це комплекс заходів, який вживається для забезпечення безпечного, економічного та регулярного повітряного руху, а також будь-якої іншої діяльності, пов'язаної з використанням повітряного простору України. Положення про використання повітряного простору України затверджується Кабінетом Міністрів України.

Організація використання повітряного простору України передбачає: 1) визначення структури та класифікації повітряного простору України; 2) планування та координацію діяльності з використання повітряного простору України відповідно до державних пріоритетів; 3) забезпечення дозвільного порядку використання повітряного простору України та/або забезпечення інформацією щодо використання повітряного простору України; 4) організацію повітряного руху, що включає: обслуговування повітряного руху; управління використанням повітряного простору України; організацію потоків повітряного руху; забезпечення контролю за дотриманням порядку та правил використання повітряного простору України у певних районах; обслуговування аеронавігаційною інформацією; аварійне сповіщення; метеорологічне обслуговування; забезпечення зв'язку, навігації, спостереження.

Порушенням порядку використання повітряного простору України вважаються дії або бездіяльність юридичних чи фізичних осіб, що призвели до порушення вимог законодавчих та інших нормативно-правових актів, які регулюють порядок використання повітряного простору України.

Частиною першою статті 29 ПК України передбачено, що використання повітряного простору України здійснюється на підставі дозволів, що надаються органами об'єднаної цивільно-військової системи організації повітряного руху відповідно до порядку, визначеного Положенням про використання повітряного простору України.

Відповідне Положення затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 29.03.2002 року №401 (далі також - Положення №401).

Зазначене Положення №401 визначає порядок організації та використання повітряного простору України (далі також - повітряний простір) юридичними і фізичними особами - користувачами повітряного простору, а також органами, що здійснюють контроль за дотриманням порядку використання повітряного простору, управління використанням повітряного простору та обслуговування повітряного руху (далі - ОПР).

Діяльність державних органів, підприємств, установ та організацій незалежно від форми власності і підпорядкування, пов'язана з використанням повітряного простору, яка може загрожувати безпеці польотів повітряних суден та інших літальних апаратів, провадиться відповідно до вимог цього Положення в частині, що стосується порядку використання повітряного простору.

Порядок подання заявок, видачі дозволів та визначення умов використання повітряного простору врегульовані у розділі IV Положення №401.

Так, користувачі повітряного простору, заінтересовані у провадженні діяльності, зазначеної у пункті 3 цього Положення, повинні подати відповідну заявку на використання повітряного простору.

Згідно з пунктом 57 Положення №401 подання заявок та видача дозволів на використання повітряного простору або анулювання заявок може здійснюватися за допомогою телеграфу, телефону, поштового зв'язку, телефаксу тощо. Користувачі повітряного простору зобов'язані мати прямий зв'язок (телеграф, телефон, телефакс або інші види зв'язку) з органами ОПР та відповідними органами управління Повітряних Сил Збройних Сил.

При цьому пунктом 58 Положення закріплено, що форма розкладів та заявок на польоти цивільних повітряних суден, а також терміни їх подання визначаються Правилами надання експлуатантам дозволів на виліт з аеропортів України та приліт до аеропортів України під час виконання міжнародних, внутрішніх та транзитних польотів, що затверджуються Мінінфраструктури та Міноборони.

Відповідно до пункту 60 Положення №401 розклад регулярних внутрішніх та міжнародних польотів цивільних повітряних суден експлуатантів України та іноземних експлуатантів затверджується Державіаслужбою і надсилається до Украероруху (Украероцентру) та органів управління Повітряних Сил Збройних Сил не пізніше ніж за 20 діб до введення його в дію.

Згідно з пунктом 61 Положення №401 органи управління Повітряних Сил Збройних Сил, Украероцентр здійснюють контроль за виконанням регулярних внутрішніх та міжнародних польотів, а також транзитних регулярних польотів та наданням органами ОПР послуг з обслуговування повітряного руху. З цією метою користувачі повітряного простору подають Украероцентру перелік повторюваних планів польотів не пізніше ніж за 14 діб до початку польоту, а зміни до цього переліку - за 7 діб до введення їх у дію. Украероцентр доводить перелік повторюваних планів польотів до РДЦ та органів управління Повітряних Сил Збройних Сил.

Приписами пунктів 74, 75 Положення №401 поряд з іншим закріплено, що дозвіл на виконання внутрішніх та міжнародних регулярних польотів з посадкою (вильотом) в Україні (з України) видається Державіаслужбою, а дозвіл на використання повітряного простору на підставі відповідної заявки після отримання дозволу на виконання польотів видається

- Украероцентром: на виконання польотів поза межами повітряних трас у повітряному просторі більше ніж у двох районах польотної інформації; на провадження діяльності у повітряному просторі, яка потребує встановлення заборон або обмежень його використання; на провадження діяльності у повітряному просторі, яка потребує встановлення короткочасних обмежень його використання (в межах двох та більше районів польотної інформації); на виконання польотів для проведення пошуково-рятувальних робіт; на провадження діяльності у повітряному просторі, яка потребує встановлення короткочасних обмежень його використання в межах одного району польотної інформації тривалістю понад 2 год.; на виконання польотів повітряними суднами, які не обладнані засобами вторинної радіолокації; на провадження іншої діяльності у повітряному просторі більш як у двох районах польотної інформації;

- РДЦ: на виконання польотів поза межами повітряних трас у повітряному просторі одного або двох (суміжних) районів польотної інформації; на провадження діяльності у повітряному просторі, яка потребує встановлення короткочасних обмежень його використання тривалістю не більше ніж 2 год.; на провадження іншої діяльності у повітряному просторі одного або двох (суміжних) районів польотної інформації.

Пунктом 76 Положення № 401 також передбачено, що Украероцентр та РДЦ, отримавши заявку на використання повітряного простору, приймають відповідне рішення, про що інформують заявника. У разі затвердження заявки на використання повітряного простору Украероцентр та РДЦ повідомляють про прийняте рішення органи управління Повітряних Сил Збройних Сил.

Суд враховує, що відповідно до пункту 2 розділу І Положення №401 дозволом на використання повітряного простору є офіційне повідомлення про надання користувачеві повітряного простору дозволу для провадження діяльності у порядку, що визначається відповідним підрозділом органу об'єднаної цивільно-військової системи організації повітряного руху України. Орган об'єднаної цивільно-військової системи організації повітряного руху - відповідний підрозділ, повноваження і діяльність якого пов'язані з організацією повітряного руху у повітряному просторі України та у міжнародному повітряному просторі, який перебуває під відповідальністю України.

У відповідності до пункту 6 постанови Кабінету Міністрів України від 19.07.1999 року №1281 «Про створення об'єднаної цивільно-військової системи організації повітряного руху України» головним оперативним підрозділом системи є Український центр планування використання повітряного простору України та регулювання повітряного руху (Украероцентр).

Відповідно до пункту 8.1 глави 8 Правил польотів цивільних повітряних суден у повітряному просторі України, затверджених наказом Міністерства інфраструктури України від 28.10.2011 року №478, дозвіл повинен бути отриманий до початку виконання контрольованого польоту або частини польоту, яка виконується як контрольований політ. Такий дозвіл запитується шляхом подання плану польоту до органу диспетчерського обслуговування повітряного руху .

Пунктами 3.3.1.1, 3.3.1.2, 3.3.2 Додатку 2 до Конвенції про міжнародну цивільну авіацію 1944 року «Правила польотів» визначено, що «Информация в отношении запланированного полета или части полета, подлежащая направлению в органы обслуживания воздушного движения, предоставляется в форме плана полета. План полета предоставляется до начала любого полета с пересечением международных границ. План полета включает информацию, относящуюся к следующим пунктам, определенным соответствующим полномочным органом ОВД: - опознавательный индекс воздушного судна; - правила выполнения полета и тип полета; - количество и тип(ы) воздушных судов и категория турбулентности в следе; - оборудование; - аэродром вылета; - расчетное время уборки колодок; - крейсерские скорости; - крейсерские эшелоны; - маршрут полета; - аэродром назначения и общее расчетное истекшее время; - запасные аэродромы; - запасы топлива; - общее число людей на борту; - аварийно-спасательное оборудование; - прочая информация».

На підставі поданого плану польоту орган ОПР видає дозвіл, що також передбачено пунктом 3.6.1.1 Додатку №2, а саме: «Диспетчерское разрешение получают до начала выполнения контролируемого полета или части полета, которая выполняется как контролируемый полет. Такое разрешение запрашивается путем предоставления плана полета органу управления воздушным движением».

З матеріалів справи встановлено відсутність доказів надання позивачем перед початком здійснення польоту вищезгаданим рейсом заявки, отримання дозволу.

Між тим, з матеріалів справи встановлено здійснення позивачем польоту без зв'язку з органом ОПР, в забороненій зоні, відомості про що містяться у первинному повідомленні Украероцентру, копію якого долучено відповідачем до заперечень.

При цьому, факт виконання рейсу позивачем не заперечується.

Згідно з пунктом 106 розділу VII Положення №401 контроль за дотриманням рішень про встановлення заборон та обмежень використання повітряного простору покладається на відповідні органи, які їх встановили.

Пунктом 118 Положення № 401 визначено, що до порушень порядку використання повітряного простору, що підлягають розслідуванню, належать, зокрема, виконання повітряним судном польоту через зону обмеження польотів, небезпечну зону та зону, що належить до тимчасово зарезервованого повітряного простору, без відповідного дозволу під час її використання.

Відповідно до пункту 126 Положення №401 у разі допущення порушення порядку використання повітряного простору іноземним повітряним судном дані засобів об'єктивного контролю органів ОПР передаються Украероцентром Державіаслужбі. Державіаслужба передає протягом 3 діб інформацію про зазначене порушення органам авіаційної влади держави реєстрації (власника, експлуатанта) повітряного судна.

При цьому, процедуру розгляду справ про правопорушення у галузі цивільної авіації, накладення і стягнення штрафів за порушення вимог законодавства на повітряному транспорті визначено у Порядку накладення і стягнення штрафів за порушення вимог законодавства на повітряному транспорті, затвердженого наказом Міністерства інфраструктури України від 26.12.2011 року № 637, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 19.01.2012 року за № 73/20386 (далі також - Порядок №637).

Дія цього Порядку поширюється на суб'єктів авіаційної діяльності (далі - Суб'єкт) у разі здійснення ними правопорушення у галузі цивільної авіації та фізичних осіб у разі здійснення ними адміністративного правопорушення на повітряному транспорті (пункт 1.2 Порядку).

Оформлення матеріалів про правопорушення у галузі цивільної авіації визначено у розділі ІІ названого Порядку.

Підставою для розгляду справи про правопорушення у галузі цивільної авіації згідно з пунктом 2.1 Порядку є протокол про правопорушення у галузі цивільної авіації, складений за формою згідно з додатком 1.

Усі реквізити протоколу заповнюються розбірливим почерком українською мовою. Не допускається закреслення чи виправлення відомостей, що заносяться до протоколу, а також унесення додаткових записів після того, як протокол підписаний особою, стосовно якої він складений.

Відповідно до пункту 2.2 Порядку №637 протоколи про правопорушення в галузі цивільної авіації мають право складати Голова Державіаслужби України, його заступники, державні інспектори та уповноважені на проведення перевірок посадові особи Державіаслужби України, керівники аеропортів, начальники служб авіаційної безпеки аеропортів або їх заступники.

Повноваження державних інспекторів підтверджуються посвідченням державного інспектора з авіаційного нагляду у Державіаслужбі України, а уповноважених на проведення перевірок посадових осіб Державіаслужби України - наказом Державіаслужби України про проведення перевірки та службовим посвідченням (п. 2.3 Порядку).

Аналіз наведеної правової норми Порядку № 637 дає підстави для висновку, що інспектори з авіаційного нагляду в силу займаної посади мають повноваження на проведення перевірок.

При цьому відповідне повноваження не обмежено кваліфікацією посад державних інспекторів, а тому посилання позивача на наявність у державного інспектора Державіаслужби України Кареліна В.О. кваліфікації з авіаційного нагляду за льотною експлуатацією не позбавляє його повноважень на проведення перевірки та оформлення матеріалів про правопорушення у галузі цивільної авіації.

Крім того, на підтвердження правомірності дій інспектора щодо перевірки допущення позивачем порушень правил використання повітряного простору відповідачем надано наказ Державіаслужби України від 30.12.2014 року № 806 «Про проведення перевірки фактів порушення порядку використання повітряного простору», яким відповідач уповноважив державних інспекторів з авіаційного нагляду за льотною експлуатацією здійснити перевірку інформації, викладеної в первинних повідомленнях про порушення порядку використання повітряного простору України, чим, фактично, делегував свої функції на складання протоколу відповідним інспекторам, що прямо передбачено наведеними вище положеннями Порядку № 637.

Водночас, суд вважає помилковим твердження представника позивача про необхідність проходження державним інспектором з льотної експлуатації спеціальної підготовки, що встановлено пунктом 2.4 Положення про державного інспектора з авіаційного нагляду у Державній авіаційній службі України, за яким посади державних інспекторів з льотної експлуатації можуть бути за такими напрямами: повітряні перевезення; авіаційні роботи; авіація загального призначення. Державний інспектор з льотної експлуатації проводить інспектування у сфері льотної експлуатації, а за умови проходження відповідної підготовки - за напрямами державного інспектора з безпеки авіації, крім авіаційної безпеки.

На переконання суду, статтею 16 ПК України, пунктом 6.7 Положення про державного інспектора з авіаційного нагляду у Державній авіаційній службі України не встановлено обмежень щодо складення протоколів про порушення порядку використання повітряного простору в залежності від напрямів посад державних інспекторів з льотної експлуатації.

Крім того за змістом пункту 2.4 зазначеного Положення напрями посад державних інспекторів з льотної експлуатації можуть бути встановлені за відповідними напрямками. Слово «можуть» свідчить про необов'язковість відповідних положень, та, відповідно, дискреційність у діях суб'єкта владних повноважень щодо встановлення відповідних напрямів посад.

При цьому, також з наданої до суду копії посадової інструкції державного інспектора з авіаційного нагляду за льотною експлуатацією управління виконання польотів Департаменту льотної експлуатації Державної авіаційної служби України, затвердженої Директором департаменту льотної експлуатації 08.12.2014 року, передбачено, що державний інспектор з авіаційного нагляду має право розглядати справи про правопорушення та накладати штрафи відповідно до Кодексу України про адміністративні правопорушення та Повітряного кодексу України.

У той же час, відповідно до пункту 3.1 Порядку №637 розглядає справи про правопорушення у галузі цивільної авіації Державіаслужба України, за результатами розгляду виноситься постанова про накладення штрафу за правопорушення у галузі цивільної авіації (додаток 2) або постанова про закриття провадження у справі про правопорушення у галузі цивільної авіації (додаток 3).

З наведеної норми вбачається, що за результатами розгляду протоколу про правопорушення у галузі цивільної авіації відповідач, як суб'єкт владних повноважень, може прийняти два рішення у вигляді постанов: про накладення штрафу або про закриття провадження у справі.

Згідно з частиною першою статті 129 ПК України, підставою для розгляду справи про правопорушення в галузі цивільної авіації, які зазначені в статті 127 цього Кодексу, є протокол.

При цьому, суд зазначає, що статтею 128 ПК України встановлено, що справи про правопорушення у галузі цивільної авіації розглядаються уповноваженим органом з питань цивільної авіації, за результатами розгляду приймається постанова. Від імені уповноваженого органу з питань цивільної авіації розглядати справи про правопорушення і накладати стягнення мають право керівник уповноваженого органу з питань цивільної авіації та його заступники, державні інспектори та уповноважені на проведення перевірок посадові особи уповноваженого органу з питань цивільної авіації. Державні інспектори та уповноважені на проведення перевірок посадові особи уповноваженого органу з питань цивільної авіації мають право накладати стягнення у розмірі до п'ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Штраф може бути накладено на юридичну особу - суб'єкта авіаційної діяльності протягом шести місяців з дня виявлення правопорушення, але не пізніше ніж через три роки з дня його вчинення. У разі вчинення юридичними особами - суб'єктами авіаційної діяльності двох або більше правопорушень штрафи накладаються за кожне вчинене правопорушення окремо.

Аналогічні строки накладення на юридичну особу - суб'єкта авіаційної діяльності штрафу передбачено і в пункті 3.5 Порядку № 637.

Тобто, що за своєю суттю передбачена статтею 128 Повітряного кодексу України фінансова санкція є адміністративно-господарською санкцією, а тому її застосування регулюється нормами глави 27 Господарського кодексу України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Адміністративно-господарська санкція як захід організаційно-правового або майнового характеру застосовується уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування, а отже, встановлений статтею 250 Господарського кодексу України строк адміністративно-господарської санкції застосовується при її реалізації.

Згідно з статтею 238 Господарського кодексу України за порушення встановлених законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності до суб'єктів господарювання можуть бути застосовані уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування адміністративно-господарські санкції, тобто заходи організаційно-правового або майнового характеру, спрямовані на припинення правопорушення суб'єкта господарювання та ліквідацію його наслідків.

Статтею 239 Господарського кодексу України передбачено, що однією із адміністративно-господарських санкцій може бути адміністративно-господарський штраф, який стягується із господарюючого суб'єкта до державного бюджету за порушення визначених законодавством України правил здійснення господарської діяльності.

Строки застосування адміністративно-господарських санкцій встановлені статтею 250 Господарського кодексу України, відповідно до частини першої якої адміністративно-господарські санкції можуть бути застосовані до суб'єкта господарювання протягом шести місяців з дня виявлення порушення, але не пізніш як через один рік з дня порушення цим суб'єктом встановлених законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності, крім випадків, передбачених законом.

Зі змісту цієї статті висновується, що законодавцем встановлено граничні строки застосування уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування адміністративно-господарських санкцій до суб'єктів господарювання за порушення зазначеними суб'єктами встановлених законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності.

Так, стаття 128 Повітряного кодексу України та пункт 3.5. Порядку передбачають, що штраф може бути накладено на юридичну особу - суб'єкта авіаційної діяльності протягом шести місяців з дня виявлення правопорушення, але не пізніше ніж через три роки з дня його вчинення.

Враховуючи те, що застосований згідно з оскаржуваною постановою штраф є адміністративно-господарською санкцією, то він мав би бути застосований у межах строків, визначених статтею 250 Господарського кодексу України, з урахуванням положень статті 128 ПК України.

При цьому, перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок (частина перша статті 116 ГПК України).

Отже, за результатами аналізу норм ПК України та Порядку № 637 суд приходить до висновку, що лише дотримання порядку та строків накладення штрафів за правопорушення в галузі цивільної авіації може бути належною підставою для винесення уповноваженим органом з питань цивільної авіації рішення про накладення штрафу.

В свою чергу, невиконання вимог частини третьої статті 128 ПК України та п. 3.5 Порядку № 637 призводить до визнання рішення про накладення штрафу безпідставним та до його скасування.

Водночас, згідно з пунктом 121 Положення про використання повітряного простору України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.03.2002 року № 401, інформація про факти порушення порядку використання повітряного простору невідкладно доводиться до відома Державіаслужби, Украероцентру, командного центру Повітряних Сил Збройних Сил, штабу Антитерористичного центру при СБУ та відповідних органів ОПР.

Також слід зазначити, що правовий статус телеграм Украероцентру, що передаються за допомогою системи зв'язку AFTN регулюється наказом Міністерства транспорту України від 23.09.2003 року № 736 «Про затвердження Правил авіаційного електрозв'язку в цивільній авіації України».

Відповідно до пункту 3.6.7.5 Правил авіаційного електрозв'язку в цивільній авіації України, усі телеграфні повідомлення, які підлягають передаванню по AFTN, повинні складатися з таких частин: заголовку; адресного рядка; рядка відправника; тексту; закінчення.

Відповідно до пункту 3.6.5.1.2 Правил авіаційного електрозв'язку в цивільній авіації України рядок відправника складається із суцільної шестизначної цифрової групи та покажчика відправника. Він одночасно є позначенням (номером) телеграми.

Шестизначна група (поточна дата та час подання телеграми для передавання) проставляється службовою особою, яка приймає телеграму.

Час подання телеграми визначається у 24-годинному обчислені. Для телеграм використовується Всесвітній координований час (UТС).

Відповідно до пункту 3.6.7.10.1 Правил авіаційного електрозв'язку в цивільній авіації України час подання повідомлення містить шестицифрову групу «дата - час», яка вказує поточну дату та час подання повідомлення на станцію AFTN для передавання.

Тобто, в даному випадку днем виявлення ознак правопорушення у галузі цивільної авіації є день отримання Державіаслужбою відповідної телеграми Украероцентру.

З матеріалів справи встановлено, що телеграма Украероцентру № 240441 складена 24.07.2014 року та, відповідно, в силу вимог пункту 121 зазначеного Положення, доведена до відома Державіаслужби 24.07.2014 року, що відповідає змісту телеграми, тобто відповідачем встановлено факт вчинення правопорушення з боку позивача 24.04.2014 року, у зв'язку з чим, початком відліку строку накладення уповноваженим органом з питань цивільної авіації штрафу на позивача є 25.04.2014 року.

Таким чином, шестимісячний строк для накладення уповноваженим органом з питань цивільної авіації штрафу на позивача закінчився 25.01.2015 року.

У той же час, оскаржувану постанову відповідачем було прийнято лише 13.02.2015 року, тобто поза межами граничного строку притягнення суб'єкта авіаційної діяльності до відповідальності з часу виявлення правопорушення.

Аналогічного висновку за аналогічних обставин дійшов і Вищий адміністративний суд України в ухвалах від 20.09.2017 року (К/800/23035/16) у справі № 826/2876/15 (номер рішення в ЄДРСР 69137408), від 27.09.2017 у справі № 826/2940/15 (К/800/22896/16; номер рішення в ЄДРСР 69315540).

Таким чином, Державіаслужбою при прийнятті спірної постанови не дотримано вимог, встановлених частиною третьою статті 128 ПК України та пунктом 3.5 Порядку № 637 щодо граничних строків накладення штрафу на позивача, що свідчить про протиправність оскаржуваної постанови.

Частиною другою статті 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Таким чином, Державна авіаційна служба України, приймаючи оскаржувану постанову діяла не у спосіб, визначений законодавством України, з огляду на що, постанова Державної авіаційної служби України від 13 лютого 2015 року № 2514 про накладення штрафу за правопорушення у галузі цивільної авіації є протиправною та підлягає скасуванню, а позов - задоволенню.

Відповідно до частини першої статті 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини (частина друга статті 6 КАС України).

У відповідності до частини другої статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно із частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Оцінюючи подані сторонами докази, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням обставин зазначених вище, суд прийшов до переконання про задоволення позовних вимог.

Згідно з абзацом 1 частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З матеріалів справи судом встановлено, що за подання позовної заяви позивачем сплачено судовий збір у розмірі 272, 00 грн. (платіжне доручення від 11.03.2015 року №600), який підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Державної авіаційної служби України.

Керуючись статтями 2, 6, 8, 9, 77, 243 - 246, 257 - 263 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва -

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов Відкритого акціонерного товариства «Аерофлот - російські авіалінії» в особі Представництва Відритого акціонерного товариства «Аерофлот - російські авіалінії» (код ЄДРПОУ , адреса: 119002, м. Москва, вул. Арбат, 10) задовольнити повністю.

2. Визнати протиправною та скасувати постанову Державної авіаційної служби України (, адреса: 01135, м. Київ, пр-т Перемоги, 14) від 13.02.2015 року № 2514 про накладення штрафу за правопорушення у галузі цивільної авіації.

3. Стягнути на користь Відкритого акціонерного товариства "Аерофлот - російські авіалінії" в особі Представництва Відритого акціонерного товариства "Аерофлот - російські авіалінії" (код ЄДРПОУ , адреса: 119002, м. Москва, вул. Арбат, 10) понесені витрати по сплаті судового збору у розмірі 272, 00 грн. (двісті сімдесят дві гривні) за рахунок бюджетних асигнувань Державної авіаційної служби України (, адреса: 01135, м. Київ, пр-т Перемоги, 14).

Рішення суду набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України. Рішення суду може бути оскаржено за правилами, встановленими статтями 287, 293, 295 - 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

У відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до пункту 4 частини п`ятої статті 246 Кодексу адміністративного судочинства України:

Позивач: Відкрите акціонерне товариство "Аерофлот - російські авіалінії" в особі Представництва Відритого акціонерного товариства "Аерофлот - російські авіалінії" (код ЄДРПОУ , адреса: 119002, м. Москва, вул. Арбат, 10);

Відповідач: Державна авіаційна служба України (, адреса: 01135, м. Київ, пр-т Перемоги, 14).

Повне рішення складено 23.04.2020 року.

Суддя Л.О. Маруліна