Справа № 265/8739/19
Суддя: Міхєєва І. М.
Дата ухвалення: 2020-04-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №265/8739/19
Провадження №2-а/265/26/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 квітня 2020 року місто Маріуполь

Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі

головуючого судді Міхєєва І.М.,

за участю секретаря судового засідання - Красноухова А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Маріуполі справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до поліцейського УПП в Донецькій області Максименко Віти Іванівни про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

В С Т А Н О В И В :

16 грудня 2019 року позивач звернувся до суду із адміністративним позовом до відповідача про скасування постанови серії ЕАК №1854670, винесену поліцейським Управління патрульної поліції в Донецькій області Максименко В.І. 12 грудня 2019 року, якою його було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.5 ст.122 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 1020 гривень. В обґрунтування заявлених вимог вказує, що згідно оскаржуваної постанови, він 12.12.2019 року, керуючи автомобілем Chery Amulet, д.н.з. НОМЕР_1 , на пр.Миру в м. Маріуполі, здійснив зупинку стоянку на місці, позначеному знаком 5.38 з додатковою табличкою 7.17 інваліди, не будучи інвалідом та не перевозячи осіб з інвалідністю, чим порушив п. 8.4.г ПДР України. Зазначає, що із оскаржуваною постановою він незгодний, оскільки вказаного в постанові правопорушення він не скоював, докази його вини відсутні. Зазначав, що дорожній знак був пошкоджений, а саме замальований темною фарбою, у зв`язку з чим є незрозумілим для водіїв під час руху у темний час доби. Зазначив, що у вказаний в постанові час не керував транспортним засобом та його автомобіль не знаходився у зазначеною в постанлві адресою. Просив скасувати зазначену постанову.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, надав суду заяву, в якій просив розглянути справу без його участі, просив позов задовольнити.

Представник відповідача до судового засідання не з`явився, надавши 10.02.2020 відзив на адміністративний позов, в якому вважає доводи позивача безпідставними та вказує на відсутність доказів пошкодження дорожнього знаку, а також на наявність відповідної дорожньої розмітки.

21.04.2020 до суду надійшла відповідь на відзив позивача, в якому він вказує, зокрема, на відсутність дорожньої розмітки на місці вчинення, а також на те, що дорожній знак є пошкодженим по теперішній час.

Оскільки обидві сторони у справі надали суду заяви про розгляд справи за їх відсутності, та в судове засідання не з`явилися особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, для розгляду справи немає перешкод, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами на підставі ч.3 ст. 194, ч.9 ст. 205 КАС України.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги і заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

У відповідності до вимог ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Порядок притягнення осіб до адміністративної відповідальності встановлений КУпАП. Відповідно до вимог ст. 254 КУпАП, про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності. Протокол про адміністративне правопорушення, відповідно до ст. 251 КУпАП та Інструкції з організації провадження та діловодства у справах про адміністративне порушення правил, норм і стандартів, що стосується забезпечення безпеки дорожнього руху, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 22 жовтня 2003 року, № 1217, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 24 жовтня 2003 року за № 974/8295, є документом, що засвідчує факти неправомірних дій учасників дорожнього руху і є одним із джерел доказів та підставою для подальшого провадження у справі.

Відповідно до ч.1 ст. 20 КАС України місцевим загальним судам, як адміністративним судам, підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Так, постановою серії ЕАК №1854670, винесену поліцейським Управління патрульної поліції в Донецькій області Максименко В.І. 12 грудня 2019 року, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 122 КУпАП у вигляді штрафу 1020 гривень.

Мотивувальною частиною оскаржуваної постанови зазначено, що ОСОБА_1 12.12.2019 року, керуючи автомобілем Chery Amulet, д.н.з. НОМЕР_1 , на пр..Миру в м.Маріуполі, здійснив зупинку стоянку на місці, позначеному знаком 5.38 з додатковою табличкою 7.17 інваліди, не будучи інвалідом та не перевозячи осіб з інвалідністю, чим порушив п.8.4.г ПДР України. Постановлено застосувати до ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1020 гривень.

У письмовому відзиві на адміністративний позов, відповідач зазначає, що позовні вимоги є незаконними, безпідставними та необґрунтованими, оскільки вона діяла згідно чинного законодавства. Просить суд відмовити у задоволені позову.

За приписами частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведеним конституційним положенням кореспондує частина перша статті 8 Закону України «Про Національну поліцію».

Пунктом 8 частини першої статті 23 цього ж Закону визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Пунктом 11 частини першої статті 23 Закону України від 02 липня 2015 року №580-VIII «Про Національну поліцію» (далі - Закон №580-VIII) визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» від 30 червня 1993 року № 3353, встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306 (із змінами та доповненнями, далі - ПДР України).

Пунктами 1.3 та 1.9. ПДР України встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

П.8.4 ґ) ПДР України, Інформаційно-вказівні знаки: запроваджують або скасовують певний режим руху, а також інформують учасників дорожнього руху про розташування населених пунктів, різних об`єктів, територій, де діють спеціальні правила.

Відповідно до п.33 ПДР Украни, знак 5.38 "Місце для стоянки", застосовується для позначення місць та майданчиків для стоянки транспортних засобів, для критих стоянок, для критих стоянок з можливістю пересадки на маршрутні транспортні засоби.

Табличка 7.17 "Особи з інвалідністю" означає, що дія знака 5.38 Знак 5.38 "Місце для стоянки" поширюється лише на мотоколяски і автомобілі, на яких установлено розпізнавальний знак «Водій з інвалідністю» відповідно до вимог цих Правил. Табличка розміщується безпосередньо під знаками, з якими вона застосовується.

Відповідно до п. 8.2.1 ПДР України, Дорожні знаки застосовуються відповідно до цих Правил і повинні відповідати вимогам національного стандарту. Дорожні знаки повинні розміщуватися таким чином, щоб їх було добре видно учасникам дорожнього руху як у світлу, так і в темну пору доби. При цьому дорожні знаки не повинні бути закриті повністю або частково від учасників дорожнього руху будь-якими перешкодами. Дорожні знаки повинні бути видимими на відстані не менш як 100 м за напрямком руху та розміщеними не вище 6 м над рівнем проїзної частини. Дорожні знаки встановлюються обабіч дороги на тому її боці, що відповідає напрямку руху. Для поліпшення сприйняття дорожніх знаків вони можуть бути розміщені над проїзною частиною. Якщо дорога має більше ніж одну смугу для руху в одному напрямку, установлений обабіч дороги відповідного напрямку дорожній знак дублюється на розділювальній смузі, над проїзною частиною або на протилежному боці дороги (у разі, коли для руху в зустрічному напрямку є не більше ніж дві смуги). Дорожні знаки розміщуються таким чином, щоб інформацію, яку вони передають, могли сприймати саме ті учасники руху, для яких вона призначена.

Згідно частини п`ятою статті 122 КУпАП відповідальність настає в разі зупинки чи стоянки транспортних засобів на місцях, що позначені відповідними дорожніми знаками або дорожньою розміткою на яких дозволено зупинку чи стоянку лише транспортних засобів, якими керують водії з інвалідністю (крімі випадків вимушеної стоянки)…

На підставі ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно із ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

За ст. 280 КУпАП передбачено, що орган при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати усі обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

На підставі п. 10 Розділу ІІІ «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», затвердженої наказ Міністерства внутрішніх справ України від 7 листопада 2015 року № 1395, поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно із п. 1. ч. 1 ст. 288 КУпАП постанову іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено у вищестоящий орган або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими цим Кодексом.

Відповідно до частин першої, другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Суд зауважує, що висновок про наявність чи відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення повинен бути обґрунтований, тобто зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

Суд зазначає, що визначення доказів в справах про адміністративне правопорушення та їх перелік регламентований статтею 251 КУпАП. А обов`язок доказування правомірності накладення адміністративного стягнення на позивача, відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, покладений на відповідача - суб`єкта владних повноважень.

Відповідач заперечуючи проти позову надав суду відзив, де вказав, що доказом вчинення позивачем ПДР зазначених в постанові є відеозапис з нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) інспекторів патрульної поліції на яких зафіксовані події, що відбувалися 12 грудня 2019 року за участю позивача. ОСОБА_1 Переглядом же відеозапису встановлено, що табличка "Особи з інвалідністю" пошкоджена, а саме замальована фарбою темного кольору, що свідчить про невідповідність зазначеного знаку (таблички) вимогам національного стандарту (п.8.2.1 ПДР України).

Крім того, відеозапис містить процедуру винесення постанови відносно позивача, проте не зафіксовано місце стоянки транспортного засобу позивача безпосередньо на місці позначеним знаком 5,38 та табличкою 7.17, що унеможливлює встановити обставини, які мають значення для справи.

Верховний Суд України в Постанові по справі № 216/5226/16 від 18.07.2019 року, вказав, що доказом порушення ПДР не може бути відеозапис з нагрудної камери поліцейського, якщо він не відображає відомостей про вчинення правопорушення, а лише містить процесуальну послідовність винесення постанови.

При таких обставинах, відеозапис з нагрудних відеокамер інспекторів патрульної поліції, не є беззаперечним доказом правомірності притягнення позивача до адміністративної відповідальності. Інших доказів про порушення позивачем Правил Дорожнього руху зазначених в постанові, суду не надано.

Зважаючи на те, що, у матеріалах справи відсутні беззаперечні, належні та достатні докази на підтвердження факту порушення позивачем Правил дорожнього руху, оскаржувана постанова не може вважатися законною.

При цьому відсутність доказів вчинення позивачем правопорушення унеможливлює взагалі перевірку судом наявності як самої події правопорушення, так і наявності в діях певної особи складу правопорушення.

За ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, а всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

За таких обставин суд приходить до висновку про обґрунтованість пред`явленого адміністративного позову, а тому скасовує оскаржувану постанову.

Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю через відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись 6-9, 20, 90, 242-247 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до поліцейського УПП в Донецькій області Максименко Віти Іванівни про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення задовольнити.

Постанову серії ЕАК №1854670, винесену поліцейським Управління патрульної поліції в Донецькій області Максименко В.І. 12 грудня 2019 року, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.5 ст. 122 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі 1020 гривень - скасувати.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Апеляційна скарга на рішення подається до Першого апеляційного адміністративного суду через Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено в день його оголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження оголошено, в порядку передбаченому ч.2 та ч.3. ст. 295 КАС України.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНН: НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 , тел. НОМЕР_3 .

Відповідач: Поліцейський 1 батальйону 2 роти Управління патрульної поліції в Донецькій області Максименко Віта Іванівна, адреса: 87500, м. Маріуполь, вул. Макара Мазая, 16, тел.. НОМЕР_4.

Повний текс рішення складено 22 квітня 2020 року.

Суддя І.М. Міхєєва