Справа № 932/12611/19
Суддя: Литвиненко І. Ю.
Дата ухвалення: 2020-02-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Ім`ям України Провадження № 2а/932/392/20
05 лютого 2020 року м. Дніпро
Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська, у складі судді Литвиненка І.Ю., розглянувши у судовому засіданні у приміщенні суду у м. Дніпрі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора патрульної поліції Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції Панасенка Олександра Геннадійовича про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, -
У серпні 2019 року до суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 , в якому він прохає суд скасувати постанову серії АР № 887132 від 14 серпня 2019 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, яка винесена інспектором Управління патрульної поліції у Дніпропетровській області Панасенком О.Г. за ст. 132-1 КпАП України (а.с. 1-3).
В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що 14 серпня 2019 року його було притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510 гривень за ст. 132-1 КпАП України. Вказав, що не згоден з таким рішенням інспектора поліції та вважає постанову незаконною. Так, в постанові інспектор вказав, що він здійснював перевезення великогабаритного вантажу по узгодженому маршруту без автомобіля прикриття. Відповідач не дотримався процедури здійснення габаритно-вагового контролю у спеціально відведеному місці та не складено відповідний документ, який мав би підтверджувати невідповідність габаритів вантажу певним нормам, а чинним законодавством передбачено, що супровід автомобілем прикриття обов`язковий у разі, коли ширина великогабаритного транспортного засобу спеціального призначення перевищує 3,5 м чи довжина 24 м.
05 грудня 2019 року до суду надійшов відзив на позов відповідача, в якому він не погодився із доводами позивача та прохав відмовити у задоволенні його вимог, посилаючись на те, що постанова винесена згідно з вимогами чинного законодавства України, а посилання позивача на нібито вчинені відповідачем порушення процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення є лише його спробою уникнути встановленої законом відповідальності (а.с. 31).
Ухвалою суду від 04 вересня 2019 року у справі відкрито провадження, підготовче судове засідання призначено на 13 листопада 2019 року (а.с. 16).
Ухвалою суду від 13 листопада 2019 року у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про витребування доказів відмовлено (а.с. 19).
Ухвалою суду від 05 лютого 2020 року у задоволенні заяви представника Департаменту патрульної поліції Національної поліції України Марченка А.О. про залучення, як третьої особи, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача, відмовлено (а.с. 34-35).
В судове засідання позивач не з`явився, у позові прохав розглянути справу за його відсутності (а.с. 4).
Представник відповідача в судове засідання не з`явився, у відзиві на позов прохав розглянути справу за його відсутності (а.с. 31). З цих підстав, на виконання приписів ч. 4 ст. 229 КАС України, суд розглянув справу за відсутності учасників справи без фіксування судового процесу технічними засобами та ухвалив рішення.
Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог з огляду на наступне.
Як встановлено в судовому засіданні, постановою від 14 серпня 2019 року серії АР № 887132 у справі про адміністративне правопорушення інспектором патрульної поліції Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Панасенком О.Г. на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 гривень за скоєння правопорушення, передбаченого ст. 132-1 КпАП України (а.с. 6), відповідно до якої водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом MAN TGХ 28.540, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , з причепом марки TAD CLASIK 30-3, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , здійснював перевезення великогабаритного вантажу по узгодженому маршруту без автомобіля прикриття, чим порушив вимоги постанови КМУ № 30 та п. 22.5 ПДР України.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 283 КпАП України, постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу. Частиною 4 ст. 283 КпАП України передбачено, що постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, крім даних, визначених частинами другою і третьою цієї статті, повинна містити відомості про адресу веб-сайта в мережі Інтернет, на якому особа може ознайомитися із зображенням чи відеозаписом транспортного засобу в момент вчинення адміністративного правопорушення, ідентифікатор для доступу до зазначеної інформації та порядок звільнення від адміністративної відповідальності. Згідно з вимогами ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Відповідно до вимог ст. 251 КпАП України, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу. Згідно з вимогами ст. 258 КпАП України протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі. Протоколи не складаються і в інших випадках, коли відповідно до закону штраф накладається і стягується, а попередження оформлюється на місці вчинення правопорушення. Стаття 132-1 КпАП України встановлює відповідальність за порушення правил дорожнього перевезення небезпечних вантажів та правил проїзду великогабаритних і великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздам. Постановою Кабінету Міністрів України від 18 січня 2001 року № 30 затверджені Правила проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, у п. 27 яких встановлено, що супровід автомобілем прикриття обов`язковий у разі, коли ширина великогабаритного транспортного засобу спеціального призначення перевищує 3,5 чи довжина 24 метри.Пунктом 22.5 Правил дорожнього руху встановлено, що за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м, за висотою від поверхні дороги 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Національною поліцією маршрутах 4,35 м), за довжиною 22 м (для маршрутних транспортних засобів 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах до 46 т), навантаження на одиночну вісь 11 т (для автобусів, тролейбусів 11,5 т), здвоєні осі 16 т, строєні 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь 11 т, здвоєні осі 18 т, строєні 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м. Порядок здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 27 червня 2007 року № 879, визначає механізм здійснення габаритно-вагового контролю великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів (далі - великовагові та/або великогабаритні транспорті засоби), що використовуються на автомобільних дорогах загального користування. Відповідно до вимог п. 6 цього Порядку, габаритно-ваговий контроль, крім документального, здійснюється виключно в пунктах габаритно-вагового контролю посадовими особами та/або працівниками відповідних органів.Відповідно положень ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
З наведених норм чинного законодавства України та фактичних обставин справи випливає наступне. На ОСОБА_1 інспектором поліції накладено адміністративне стягнення за скоєння адміністративного правопорушення за ст. 132-1 КпАП України у розмірі 510 гривень, як на водія, який, керуючи транспортним засобом MAN TGХ 28.540, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , з причепом марки TAD CLASIK 30-3, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , здійснював перевезення великогабаритного вантажу по узгодженому маршруту без автомобіля прикриття, чим порушив вимоги постанови КМУ № 30 та п. 22.5 ПДР України. Правилами проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, що затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 18 січня 2001 року № 30, встановлено те, що супровід автомобілем прикриття обов`язковий у разі, коли ширина великогабаритного транспортного засобу спеціального призначення перевищує 3,5 чи довжина 24 метри. Доказів того, що транспортний засіб відповідача не відповідає встановленим габаритам, відповідачем не надано, вимірювання не здійснювалися, а тому доводи інспектора поліції є лише припущенням. Таким чином, відповідачем не наведено жодного належного та допустимого доказу правомірності винесеної ним постанови.
У силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. Рішення суб`єкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим і не може базуватись на припущеннях та неперевірених фактах.
Підсумовуючи викладене, керуючись нормами ч. 2 ст. 77 КАС України, відповідно до якої в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову, суд дійшов висновку, що відповідачем не доведена правомірність винесеної ним постанови та накладення на позивача штрафу, а отже, позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 5, 6-11, 77, 121-123, 143, 243-246, 250-251, 293, 295 КАС України, суд, -
Адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора патрульної поліції Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції Панасенка Олександра Геннадійовича про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності задовольнити.
Постанову по справі про адміністративне правопорушення серії АР № 887132 від 14 серпня 2019 року про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 132-1 КпАП України, скасувати, а провадження у справі закрити.
Рішення може бути оскаржено до Третього апеляційного адміністративного суду згідно з вимогами ч. 4 ст. 286 КАС України протягом десяти днів зо дня його проголошення особами, що брали участь у судовому засіданні, а особами, які не брали участь у судовому засіданні протягом десяти днів зо дня отримання ними його копії.

Рішення набирає законної сили протягом десяти днів зо дня його проголошення, або десяти днів зо дня отримання його копії учасниками процесу, які не брали участь у судовому засіданні, якщо не буде оскаржено у встановленому порядку.

Суддя І.Ю. Литвиненко