Справа № 756/5744/19
Суддя: Усатова І. А.
Дата ухвалення: 2020-03-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження №2-а/760/171/20
Справа №756/5744/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 березня 2020 року Солом`янський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Усатової І.А.,

при секретарі Омелько Г.Т.,

розглянувши за правилами спрощеного провадження без повідомлення учасників справи адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора роти №3 батальйону №4 полку №1 (з ОПБ) Управління патрульної поліції в м. Києві ДПП лейтенанта Рудика Сергія Руслановича про визнання дій протиправними та скасування постанови про адміністративне правопорушення,-

в с т а н о в и в:

24.04.2019 ОСОБА_1 звернувся із зазначеним адміністративним позовом до Оболонського районного суду міста Києва.

Ухвалою судді Оболонського районного суду міста Києва від 16.05.2019 зазначену справу передано на розгляд до Солом`янського районного суду міста Києва.

У червні 2019 року до Солом`янського районного суду м. Києва, надійшли матеріали справи за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора роти №3 батальйону №4 полку №1 (з ОПБ) Управління патрульної поліції в м. Києві ДПП лейтенанта Рудика Сергія Руслановича про визнання дій протиправними та скасування постанови про адміністративне правопорушення.

Позивач свої вимоги обгрунтовує тим, що 20 квітня 2019 року відповідачем було винесено постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КпАП України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 гривень за виїзд на зустрічну смугу для руху, чим порушено п. 11.4 Правил дорожнього руху України.

Вважає, що оскаржувана постанова є незаконною, винесена з порушенням закону та підлягає скасуванню.

Пояснив, що 20.04.2019, близько 12 години дня, виїжджаючи з прибудинкової території за адресою м. Київ, бул. Лесі Українки, 2, був зупинений інспектором поліції Рудиком С.Р., який звинуватив його в тому, що позивач начебто виїхав на смугу зустрічного руху, відразу вимагав пред`явити йому посвідчення водія і свідоцтво про реєстрацію автомобіля для складання постанови про накладення адміністративного стягнення.

Зазначає, що Правил дорожнього руху він не порушував, інспектор доказів порушення ним правил дорожнього руху не надав, його пояснення не були прийняті до уваги. А також інспектором не було дотримано положень ст.ст. 251, 258, 283 КУпАП.

Просить суд ухвалити рішення, яким визнати протиправною та скасувати постанову про адміністративне правопорушення серія НК № 749215 від 20 квітня 2019 року, та визнати незаконними дії відповідача щодо складання оскаржуваної постанови.

Ухвалою судді Солом`янського районного суду м. Києва від 14 червня 2019 року відкрито спрощене позовне провадження у справі.

Відповідач позовну заяву з додатками отримав, відзив на позовну заяву у встановлений судом строк не подав.

Відповідно до ч. 6 ст. 162 КАС України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи, особи, які беруть участь у справі не викликались.

Відповідно до ч. 1 ст. 269 КАС України у справах, визначених статтями 263-277, 280-283, 285-289 цього Кодексу, заявами по суті справи є позовна заява та відзив на позовну заяву (відзив).

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що 20 квітня 2019 року відносно ОСОБА_1 винесено постанову про притягнення його до відповідальності за ч. 2 ст. 122 КпАП України з накладенням адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 гривень за виїзд на зустрічну смугу для руху, чим порушено п. 11,4 Правил дорожнього руху України.

Позивач заперечує свою вину в порушенні правил дорожнього руху та оскаржив винесену постанову до суду в порядку адміністративного судочинства.

Зазначає, що Правил дорожнього руху він не порушував, інспектор доказів порушення ним правил дорожнього руху не надав, його пояснення не були прийняті до уваги.

Відповідно положень ст. 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення (зі змінами), доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа), встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 280 КУпАП України орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Підставою притягнення до адміністративної відповідальності є вчинення адміністративного правопорушення.

Згідно зі статтею 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 цієї статті визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Інспектор роти №3 батальйону №4 полку №1 (з ОПБ) Управління патрульної поліції в м. Києві ДПП лейтенант Рудик Сергій Русланович - відповідач у справі відзив на позовну заяву у встановлений судом строк не подав.

Інспектором роти №3 батальйону №4 полку №1 (з ОПБ) Управління патрульної поліції в м. Києві ДПП лейтенантом Рудиком Сергієм Руслановичем, як суб`єктом владних повноважень, дії якого оскаржуються позивачем, суду не надано будь-яких доказів правомірності свого рішення про притягненню позивача до адміністративної відповідальності.

Таким чином, вбачається, що суду не надано належних доказів фіксації факту порушення позивачем правил дорожнього руху 20 квітня 2019 року.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства по справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху і експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови повинен відповідати вимогам, передбаченим ст. ст. 283 і 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення. В ній повинні бути докази, на яких базується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, і вказані мотиви не взяття до уваги інших доказів, на які посилається правопорушник чи висловлені останнім доводи.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 15 травня 2019 року у справі № 537/2088/17, де вказано, що правомірність постанови має ґрунтуватися на тому, що факт правопорушення є доведеним і при її ухваленні процедура була дотримана. При цьому, також зазначено, що сам факт визнання особою вини у порушенні ПДР не може бути достатнім доказом правомірності рішення суб`єкта владних повноважень і не звільняє останнього від доведення його правомірності.

Стаття 7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

При цьому провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів.

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь.

Рішення суб`єкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим і не може базуватись на припущеннях та неперевірених фактах.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: скасувати рішення суб`єкта владних повноважень.

З огляду на вищевикладене, керуючись приписами наведених норм законодавства, оцінивши надані сторонами до матеріалів справи докази, враховуючи, що відповідачем не доведено правомірність встановлення адміністративного правопорушення, законність дії щодо винесення адміністративного постанови, суд дійшов висновку, що оскаржувана постанова не відповідає вимогам КУпАП, а тому є незаконною та підлягає скасуванню.

За таких обставин, суд вважає за можливе скасувати постанову серії НК № 749215 від 20.04.2019 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за порушення ст. 122 ч.2 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 425,00 грн.

Разом з тим, суд не знаходить підстав для задоволення позову в частині визнання дій відповідача незаконними щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності, оскільки не надано доказів неправомірності таких дій.

Крім того, позивач зі скаргою на дії поліцейського не звертався, службова перевірка наявності в діях інспектора ознак протиправної поведінки не проводилася та відповідно до вимог ст. 222 КУпАП відповідач має право розглядати справи про адміністративні порушення і накладати адміністративні стягнення, безпосередньо за ч. 2 ст.122 КУпАП України, тобто останній діяв в межах своїх повноважень.

За таких обставин суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню.

Керуючись статтями 122, 256, 261, 268, 276, 288, 289, 293 КпАП України, Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 Про Правила дорожнього руху, статтями 9, 21, 72-78, 90, 121, 123, 139, 205, 241-246, 250, 251, 286 КАС України, суд, -

у х в а л и в:

Адміністративний позов - задовольнити частково.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серія НК № 749215 від 20 квітня 2019 року, винесену інспектором роти №3 батальйону №4 полку №1 (з ОПБ) Управління патрульної поліції в м. Києві ДПП лейтенантом Рудиком Сергієм Руслановичем, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 122 КпАП України та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 425 гривень.

В іншій частині - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: І.А. Усатова