Справа № 758/13523/18
Суддя: Кузьменко А.І.
Дата ухвалення: 2020-04-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 квітня 2020 року м. Київ № 758/13523/18

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючої судді Кузьменко А.І., розглянувши в порядку спрощеного провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві

про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулася до Подільського районного суду міста Києва з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві, в якому просить:

-визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві щодо відмови у здійсненні позивачу перерахунку пенсії відповідно до вимог Закону України "Про державну службу" в редакції від 16 грудня 1993 року №3723-ХІІ з урахуванням сум середньомісячної матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань, зазначених в довідці Державного управління справами Президента України від 22 серпня 1018 року №17.1-752;

-зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві провести донарахування пенсії позивачу відповідно до вимог Закону України "Про державну службу" в редакції від 16 грудня 1993 року №3723-ХІІ з 07 вересня 2009 року в розмірі 90%, що діяв на момент нарахування пенсії;

-зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві виплачувати пенсію з урахуванням всіх сум, зазначених у довідці Державного управління справами Президента України від 22 серпня 1018 року №17.1-752.

-допустити негайне виконання рішення суду.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що вона перебуває на обліку у Головному управління Пенсійного фонду України в місті Києві з 07 вересня 2009 року та отримує пенсію відповідно до Закону України «Про державну службу». Проте, при призначення пенсії відповідачем протиправно не враховано всі види оплати праці, а саме матеріальну допомогу на оздоровлення та матеріальну допомогу на вирішення соціально-побутових питань. У зв`язку із викладеним, вона, позивач, звернулася до відповідача із відповідною заяву, проте отримала відмову у проведенні перерахунку пенсії. З огляду на викладене позивач просить позовні вимоги задовольнити у повному обсязі та визнати протиправними дії відповідача.

Ухвалою Подільського районного суду міста Києва від 09 січня 2019 року справу передано на розгляд Окружному адміністративному суду міста Києва.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 22 квітня 2019 року справу прийнято до провадження та вирішено здійснити її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Заперечуючи проти задоволення позовних вимог представник відповідача у відзиві на позов вказує, що доводи позивача щодо невірного нарахування їй пенсії без урахування складових заробітної плати (матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги на вирішення соціально - побутових питань) є безпідставними, з огляду на те, що такі складові для призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу» не входять в структуру заробітної плати.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва встановив наступне.

ОСОБА_1 перебуває на обліку у Головному управлінні Пенсійного фонду України в місті Києві з 07 вересня 2009 та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року №3723-ХІІ у розмірі 90% посадового окладу з урахуванням набавок, визначених згадуваним Законом.

27 серпня 2018 року позивач звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві із заявою про проведення перерахунку призначеної пенсії з урахуванням «інших виплат», визначених у довідці Державного управління справами від 22 серпня 2018 року №17.1-752 про складові заробітної плати, що видаються для призначення пенсії.

Листом від 07 вересня 2018 року №73574/03 Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві повідомило про відсутність підстав для проведення перерахунку пенсії на підставі довідки Державного управління справами від 22 серпня 2018 року №17.1-752.

Суд зазначає, що в даному випадку спір виник не щодо наявності чи відсутності у позивача права на черговий перерахунок пенсії, а щодо порушення законодавства при призначенні пенсії.

Так, зі змісту частини 3 статті 23 Загальної Декларації прав людини, пункту 4 частини 1 Європейської Соціальної хартії та частини 3 статті 46 Конституції України випливає, що кожна особа похилого віку має право на справедливу і задовільну винагороду, соціальний захист, за роки важкої праці та шкідливих робіт, - яка є основним джерелом існування для них самих та їхніх сімей.

Згідно статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року № 3723-XII (в редакції, чинній на день призначення пенсії позивачу) пенсія державним службовцям виплачується за рахунок держави. На одержання пенсії державних службовців мають право особи, які досягли встановленого законодавством пенсійного віку, за наявності загального трудового стажу для чоловіків - не менше 25 років, для жінок - не менше 20 років, у тому числі стажу державної служби - не менше 10 років, та які на час досягнення пенсійного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менше 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, - незалежно від місця роботи на час досягнення пенсійного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 80 відсотків від сум їх заробітної плати, на які нараховується збір на обов`язкове державне пенсійне страхування, без обмеження граничного розміру пенсії, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 80 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі. Пенсія державному службовцю виплачується у повному розмірі незалежно від його заробітку (прибутку), одержуваного після виходу на пенсію. За кожний повний рік роботи понад 10 років на державній службі пенсія збільшується на один відсоток заробітку, але не більше 90 відсотків заробітної плати, без обмеження граничного розміру пенсії.

Згідно статті 37-1 Закону України «Про державну службу», у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям, а також у зв`язку із набуттям особою права на пенсійне забезпечення державного службовця за цим Законом відповідно здійснюється перерахунок раніше призначених пенсій. Перерахунок пенсії здійснюється виходячи із сум заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування працюючого державного службовця відповідної посади та рангу на момент виникнення права на перерахунок пенсії.

Відповідно до частини 1 статті 1 Закону України «Про оплату праці» від 24 березня 1995 року № 108/95-ВР (із змінами та доповненнями) заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Статтею 2 Закону України «Про оплату праці» визначено структуру заробітної плати, до якої входить: основна та додаткова заробітна плата, а також заохочувальні та компенсаційні виплати.

Згідно з пункту 2.3.3 Інструкції зі статистики заробітної плати, затвердженої наказом Держкомстату України від 13 січня 2004 року №5, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 27 січня 2004 року за №114/8713, до інших заохочувальних та компенсаційних виплат включаються суми матеріальної допомоги, що має систематичний характер, надана всім або більшості працівників (на оздоровлення, у зв`язку з екологічним станом).

Частиною 2 статті 33 Закону України «Про державну службу» передбачено, що заробітна плата державних службовців складається з посадових окладів, премій, доплати за ранги, надбавки за вислугу років на державній службі та інших надбавок.

Беручи до уваги вищевикладені правові норми, суд приходить до висновку, що матеріальна допомога на оздоровлення, на вирішення соціально-побутових питань входили до системи оплати праці державного службовця.

Крім того, статтею 66 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05 листопада 1991 року № 1788-XII врегульовано види оплати праці, що враховуються при обчисленні пенсій.

Згідно частини 1 статті 66 Закону України №1788-XII, до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплат, доходу), на які відповідно до Закону України «Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування» нараховується збір на обов`язкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів, що діяла на день одержання зазначеного заробітку (виплат, доходу).

В силу статті 41 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року № 1058-IV, до заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії враховуються, зокрема: суми виплат, отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно з цим самим Законом були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески; суми виплат, отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов`язкове державне пенсійне страхування.

Як наслідок, отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов`язкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати.

В даному випадку, при вирішенні спірних правовідносин, перевагу у застосуванні мають спеціальні норми, що визначають виплати (доходи) для обчислення пенсії, зокрема, стаття 66 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та стаття 41 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», а не положення Законів України «Про державну службу» та «Про оплату праці», які до спірних правовідносин є загальними.

Аналогічна правова позиція була висловлена Верховним Судом України у постанові від 14 травня 2013 року в справі № 21-125а13, яка з врахуванням вимог статті 244-2 Кодексу адміністративного судочинства України є обов`язковою для врахування судами при розгляді справ у подібних правовідносинах.

Таким чином, матеріальна допомога на оздоровлення, матеріальна допомога на вирішення соціально-побутових питань, з яких сплачені страхові внески, що підтверджується довідкою від 22 серпня 1018 року №17.1-752, включаються до складу заробітної плати державного службовця та враховуються при обчисленні розміру його пенсії.

Доводи відповідача про те, що з 01 червня 2015 року скасовано норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії призначаються відповідно до Закону України «Про державну службу», а з 01 травня 2016 року набрав чинності Закон України від 10 грудня 2015 року №889-VIII «Про державну службу», відповідно до якого призначені пенсії державного службовця не перераховуються, суд вважає безпідставними, оскільки предметом позову у даній справі є неправильне обчислення розміру пенсії позивачу при її призначенні відповідно до вимог Закону №3723-ХІІ щодо врахування всіх складових оплати праці, з яких утримано внесок на державне соціальне страхування, на які позивач мала право до набрання чинності Законом №889-VIII.

Зазначена правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 02 квітня 2019 року у справі № 570/4196/16-а, від 27 грудня 2019 року у справі № 522/4143/17, від 09 квітня 2020 року у справі №534/2349/16-а.

Суд наголошує, що з матеріалів справи вбачається наявність спору саме щодо складових заробітної плати з яких призначено пенсію, а не відсоткового розміру заробітної плати для призначення пенсії, отже позов в частині зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві провести донарахування пенсії позивачу відповідно до вимог Закону України "Про державну службу" в редакції від 16 грудня 1993 року №3723-ХІІ з 07 вересня 2009 року в розмірі 90%, що діяв на момент нарахування пенсії, є необґрунтованим.

Відповідно до частини 2 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Як вбачається зі змісту позовних вимог, позивач просить зобов`язати відповідача здійснити перерахунок пенсії з 07 вересня 2009 року, при цьому позивач вказує, що про порушення своїх прав вона дізналась в серпні 2018 року, у зв`язку з чим звернулася до відповідача із відповідною заявою. Проте, як вказано вище, листом від 07 вересня 2018 року №73574/03 відповідач повідомив позивача про відсутність підстав для проведення перерахунку призначеної пенсії.

Таким чином, лише після відповіді пенсійного органу позивач реалізувала своє право відповідно до частини 2 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України, тобто в межах шестимісячного строку звернення до адміністративного суду в частині визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, починаючи з 07 вересня 2016 року.

Щодо позову в частині звернення судового рішення до негайного виконання, суд зазначає наступне.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 371 Кодексу адміністративного судочинства України негайно виконуються рішення суду про: присудження виплати пенсій, інших періодичних платежів з Державного бюджету України або позабюджетних державних фондів - у межах суми стягнення за один місяць.

Судом встановлено та позивачем не заперечується, що позивач отримує призначену пенсію, а предметом спору є розрахунок призначеної пенсії, отже відсутні підстави для застосування пункту 1 частини 1 статті 371 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

На думку Окружного адміністративного суду міста Києва, позивачем надано суду достатні документальні докази, якими підтверджується протиправність дій відповідача щодо відмови у перерахунку призначеної пенсії з урахуванням матеріальних допомог, натомість як відповідачем не доведено правомірність таких дій з урахуванням вимог, встановлених частиною 2 статті 19 Конституції України та частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог та системного аналізу положень законодавства України, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позову.

Відповідно до частини 3 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 72-77, 139, 143, 243-246, 255, 257-263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

2. Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві щодо відмови у здійсненні ОСОБА_1 перерахунку пенсії відповідно до вимог Закону України «Про державну службу» в редакції від 16 грудня 1993 року №3723-ХІІ з урахуванням сум середньомісячної матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань, зазначених в довідці Державного управління справами Президента України від 22 серпня 1018 року №17.1-752.

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві у відповідності до положень статті 37 Закону України «Про державну службу» у редакції, що діяла на день призначення пенсії, здійснити з 07 вересня 2009 року розрахунок та виплату пенсії державного службовця, призначеної ОСОБА_1 , з урахуванням фактично нарахованих та сплачених усіх виплат, з яких сплачено страхові внески, у тому числі сум матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових потреб, на підставі довідки про складові заробітної плати, виданої Державним управлінням справами Президента України від 22 серпня 1018 року №17.1-752.

4. В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

5. Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) за рахунок Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві (04053, місто Київ, вулиця Бульварно - Кудрявська, будинок 16, ) судовий збір в суму 469 (чотириста шістдесят дев`ять) грн 86 коп.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293, 295-297, пункту 3 розділу VI "Прикінцеві положення" Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя А.І. Кузьменко