Справа № 640/6474/20
Суддя: Шейко Т.І.
Дата ухвалення: 2020-04-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 квітня 2020 року м. Київ №640/6474/20

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі:

головуючого судді Шейко Т.І.,

розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу

за позовомОСОБА_1
до Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ).
провизнання протиправною та скасування постанови Третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача ОСОБА_2 ;
встановив:

ОСОБА_1 звернулась до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві, в якому просила:

-визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Городньої Г.Ю. про стягнення виконавчого збору від 14 лютого 2020 року (реєстраційний номер виконавчого провадження 61270182).

Свої позовні вимоги позивач мотивувала наступним.

Так 13 листопада 2013 року між Публічним акціонерним товариством «Терра банк» та ОСОБА_1 було укладено Кредитний договір №185-Ф/12/08, на підставі якого ПАТ «Терра банк» зобов`язався надати ОСОБА_1 кредит в сумі 2 499 996,99 грн. на термін до 12 листопада 2014 року зі сплатою процентів за користування кредитними коштами у розмірі 23 % річних, а боржник зобов`язався одержувати та повертати кредит згідно з графіком його погашення. В забезпечення виконання ОСОБА_1 договірних зобов`язань за Кредитним договором, між ПАТ «Терра банк» та ОСОБА_2 укладено Договір поруки №185-П/13/08 від 13 листопада 2013 року.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 13 липня 2016 року задоволено позов Публічного акціонерного товариства «КРИСТАЛБАНК», яке є правонаступником ПАТ «Терра банк», до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за Кредитним договором №185-Ф/12/08 від 13 листопада 2013 року та вирішено стягнути заборгованість солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2

25 листопада 2016 року старшим державним виконавцем Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Городньою Г.Ю. на підставі виконавчого листа Шевченківського районного суду м. Києва №761/37968/14-ц відкрито виконавче провадження №52968837 про стягнення з ОСОБА_1 суми в розмірі 3 287 483,06 грн., про що винесено постанову про відкриття виконавчого провадження.

З огляду на матеріали виконавчого провадження з 25 листопада 2016 року по 16 серпня 2018 року виконавцем не вчинялося жодних дій, які були б спрямовані та спонукали боржника до примусового виконання рішення суду.

Поза межами виконавчого провадження 31 серпня 2017 року в забезпечення виконання зобов`язань Боржника за Кредитним договором №185-Ф/12/08 від 13 листопада 2013 року, між Майновим поручителем ТОВ «ПГ Інвест» та Кредитором АТ «КРИСТАЛБАНК» було укладено Іпотечний договір із застереженням про задоволення вимог Іпотекодержателя, яким забезпечено вимоги АТ «КРИСТАЛБАНК», що випливають з Кредитного договору №185-Ф/12/08 від 13 листопада 2013 року.

В подальшому, 30 жовтня 2017 року між АТ «КРИСТАЛБАНК» та ТОВ «ПГ Інвест» було укладено Договір про задоволення вимог Іпотекодержателя, яким з метою виконання зобов`язань Боржником ОСОБА_1 перед Кредитором за Кредитним договором сторони вирішили здійснити задоволення вимог Іпотекодержателя (АТ «КРИСТАЛБАНК») шляхом передачі права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання за Кредитним договором.

Отже, як наголошує позивач, сторони вирішили питання поза межами виконавчого провадження на підставі Протоколу про наміри від 03 листопада 2016 року щодо врегулювання існуючої заборгованості та виконання судового рішення у справі №761/37968/14-ц в добровільному порядку, який і був виконаний сторонами в повному обсязі 30 жовтня 2017 року шляхом укладення Договору про задоволення вимог іпотекодержателя.

04 січня 2018 року АТ «КРИСТАЛБАНК» подало заяву на адресу Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві про закриття виконавчого провадження та повернення виконавчого листа №761/37968/14-ц без виконання. Така заява викладена в листі №04.01.2018/11 від 04 січня 2018 року, в якому банк зокрема зазначив, що заява ПАТ «КРИСТАЛБАНК» про відкриття виконавчого провадження була подана помилково. Сторони вирішили питання врегулювання заборгованості поза межами виконавчого провадження на підставі Протоколу про наміри від 03 листопада 2016 року.

19 липня 2018 року АТ «КРИСТАЛБАНК» повторно звернулося до Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві з проханням закрити виконавче провадження №52971348 та повернути виконавчий лист №761/37968/14-ц.

Не зважаючи на звернення АТ «КРИСТАЛБАНК» державний виконавець не закрив провадження, а почав активно вчиняти дії, спрямовані на примусове виконання рішення, а саме: - 16 серпня 2018 року винесено постанову про арешт коштів боржника та надіслано запити до ряду банків про залишок коштів ОСОБА_1 , 16 серпня 2018 року винесено постанову про розшук майна боржника та постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, а також державним виконавцем здійснено ряд інших дій, спрямованих на розшук майна та коштів ОСОБА_1 .

Між іншим, 08 січня 2018 року право вимоги за Кредитним договором до ОСОБА_2 було відступлено ТОВ «Алмарк Україна» і на підставі ухвали Шевченківського районного суду м. Києва від 21 травня 2019 року у справі №761/37968/14-ц було замінено сторону у виконавчому провадженні №52968837 - Публічне акціонерне товариство «КРИСТАЛБАНК» на його правонаступника - Товариство з обмеженою відповідальністю «Алмарк Україна».

ТОВ «Алмарк Україна» як правонаступник ПАТ «КРИСТАЛБАНК» надіслав листа №04/12-19/04-21 від 04 грудня 2019 року до Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві, в якому повідомив останнього, що вимоги стягувача припинилися поза межами виконавчого провадження на підставі звернення стягнення на предмет іпотеки згідно зі статтями 36, 37 Закону України «Про іпотеку», і ТОВ «Алмарк Україна» підтримує раніше подані звернення ПАТ «КРИСТАЛБАНК» про повернення виконавчого документа та закриття виконавчого провадження.

13 лютого 2020 року державний виконавець Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві виніс постанову про повернення виконавчого листа №761/37968/14-ц стягувачу.

В той же час 14 лютого 2020 року державним виконавцем було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору у розмірі 328 748,31 грн.

Позивач вважає, що стягнення виконавчого збору в даному випадку суперечить вимогам частин першої - п`ятої статті 27, статті 42, частин першої, другої статті 45 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки державним виконавцем не було фактично стягнуто суми боргу, а тому підстави для стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору відсутні.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 березня 2020 року відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду на 08 квітня 2020 року.

06 квітня 2020 року позивачка ОСОБА_1 через канцелярію суду подала заяву про збільшення позовних вимог, в якій просила стягнути з Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві суму коштів незаконно стягнуту з пенсії ОСОБА_1 в межах виконавчих проваджень №52968837 та №61270182.

Вказана заява ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 квітня 2020 року повернута позивачці без розгляду.

У судове засідання 08 квітня 2020 року учасники справи не прибули, хоча належним чином були повідомлені про дату, час та місце проведення судового засідання. Клопотань про відкладення розгляду справи не надходило, а тому суд вирішив здійснювати розгляд справи у письмовому провадженні.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 08 квітня 2020 року залучено до участі у справі в якості третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача ОСОБА_2 .

16 квітня 2020 року через канцелярію суду надійшов відзив на позовну заяву від відповідача разом з копією матеріалів виконавчого провадження №52968837 та №61270182. У своєму відзиві відповідач просив відмовити у задоволенні позову та вказував на вжиття виконавцем виконавчих дій, передбачених Законом України «Про виконавче провадження». При цьому, постанову про стягнення з боржника виконавчого збору виведено в окреме провадження (виконавчий збір стягнуто та перераховано в розмірі 6732,69 грн.), залишок суми виконавчого збору, що підлягає стягненню становить 322015,62 грн. 14 лютого 2020 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №61270182 на підставі постанови Шевченківського РВДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві за №52968837 про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору. Відповідачем наголошено, що постанови про стягнення з боржник виконавчого збору від 14 лютого 2020 року за №61270182 не існує.

Третя особа ОСОБА_2 надала пояснення, в яких вказала на підтримку позову ОСОБА_1 . Зазначила, що також зверталась до суду щодо стягнення з неї виконавчого збору за аналогічним виконавчим документом і її позовні вимоги були задоволені.

Слід звернути увагу, що позивачем заявлений позов до Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві, однак згідно інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань 08 січня 2020 року відбулась зміна найменування юридичної особи з Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві на Шевченківський районний відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) .

Отже відповідачем по справі є Шевченківський районний відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ).

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні в ній докази, дійшов наступних висновків.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Визначає основи організації та діяльності з примусового виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб) органами державної виконавчої служби та приватними виконавцями, їхні завдання та правовий статус Закон України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Відповідно до частини першої статті 1 цього Закону примусове виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) покладається на органи державної виконавчої служби та у визначених Законом України "Про виконавче провадження" випадках - на приватних виконавців.

Частиною першою статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Рішення, що підлягають примусовому виконанню на підставі виконавчих документів визначені статтею 3 Закону України «Про виконавче провадження».

Зокрема, відповідно до пункту 1 частини першої цієї статті підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів - виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

У відповідності з частиною першою статті 26 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону.

Згідно з вимогами частини першої, пункту 1 частини другої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії; здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Згідно частини п`ятої статті 26 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

Частинами першою та другою статті 27 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, станом на час виникнення спірних відноси) встановлено, що виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що фактично стягнута, повернута, або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом.

Як вбачається із матеріалів справи рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 13 липня 2016 року у справі №761/37968/14-ц за позовом Публічного акціонерного товариства «КРИСТАЛБАНК» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором №185-Ф/12/08 від 13 листопада 2013 року в сумі 3 287 483,06 грн., позов задоволено частково та вирішено зокрема стягнути солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «КРИСТАЛБАНК» суму заборгованості за кредитним договором №185-Ф/12/08 від 13 листопада 2013 року в розмірі 3 287 483,06 грн.

На виконання вказаного рішення Шевченківським районним судом м. Києва 03 листопада 2016 року виданий виконавчий лист №761/37968/14-ц.

За заявою стягувача ПАТ «КРИСТАЛБАНК», зареєстрованою Шевченківським районним відділом державної виконавчої служби міста Києва 24 листопада 2016 року, на підставі виконавчого листа №761/37968/14-ц від 03 листопада 2016 року старшим державним виконавцем Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Городньою Ганною Юріївною відкрито виконавче провадження ВП №52968837, про що винесено постанову про відкриття виконавчого провадження від 25 листопада 2016 року.

Згідно змісту даної постанови боржником визначено ОСОБА_1 , стягувачем ПАТ «КРИСТАЛБАНК».

Пунктом 3 резолютивної частини постанови про відкриття виконавчого провадження ВП №52968837 від 25 листопада 2016 року постановлено стягнути з боржника виконавчий збір у розмірі 328748,31 грн.

Частиною сьомою статті 26 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що у разі якщо в заяві стягувача зазначено рахунки боржника у банках, інших фінансових установах, виконавець негайно після відкриття виконавчого провадження накладає арешт на кошти боржника.

У разі якщо в заяві стягувача зазначено конкретне майно боржника, виконавець негайно після відкриття виконавчого провадження перевіряє в електронних державних базах даних та реєстрах наявність права власності або іншого майнового права боржника на таке майно та накладає на нього арешт. На інше майно боржника виконавець накладає арешт в порядку, визначеному статтею 56 цього Закону.

В заяві стягувача ПАТ «КРИСТАЛБАНК» від 18 листопада 2016 року про відкриття виконавчого провадження, останнє вказувало на належне на праві власності боржника ОСОБА_1 майно, а саме земельну ділянку в с. Нові Петрівці площею 0,667 га та автомобіль Toyota RAV-4, на яке стягувач просив накласти арешт, а також просив накласти арешт на наявні у боржника рахунки. Однак заява стягувача не містить вказівки на рахунки боржника у банках, інших фінансових установах.

З наданої відповідачем копії матеріалів виконавчого провадження ВП №52968837 вбачається, що державним виконавцем вчинялись запити №23202106 від 29 листопада 2016 року до Пенсійного фонду України, щодо особи-боржника, яка отримує пенсію та отримано відповідь № від 29 листопада 2016 року; запит №24980516 від 06 лютого 2017 року - відповідь за № від 06 лютого 2017 року.

07 грудня 2016 року старшим державним виконавцем Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Городньою Ганною Юріївною винесено постанову ВП №52968837 про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, згідно якої накладено арешт на все майно, що належить боржнику ОСОБА_1 у межах суми звернення стягнення 3287483,06 грн.

15 грудня 2016 року старшим державним виконавцем Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Городньою Ганною Юріївною при примусовому виконанні виконавчого листа №761/37968/14-ц від 03 листопада 2016 року у виконавчому провадженні №52968837 винесено постанову про розшук майна боржника.

Наведене спростовує твердження позивачки ОСОБА_1 , що державним виконавцем не вчинялось жодних дій задля виконання рішення суду щодо стягнення боргу за кредитним договором №185-Ф/12/08 від 13 листопада 2013 року.

Втім відсутні докази фактичного стягнення з боржника сум заборгованості станом на час з дати відкриття виконавчого провадження 25 листопада 2016 року до першого звернення стягувача до відповідача із заявою про повернення виконавчого документа.

В той же час, матеріали справи містять належним чином завірену копію заяви ПАТ «КРИСТАЛБАНК» від 04 січня 2018 року, адресовану Шевченківському районному відділу державної виконавчої служби м. Києва та зареєстровану останнім 04 січня 2018 року за №445, в якій стягувач просив заяву ПАТ «КРИСТАЛБАНК» про відкриття виконавчого провадження вважати не поданою, виконавчий лист №761/37968/14-ц від 03 листопада 2016 року повернути, виконавче провадження закрити та зняти арешти, накладені на підставі помилково пред`явленого виконавчого документу. Вказана заява обгрунтована тим, що між позичальником та банком на підставі протоколу про наміри від 03 листопада 2016 року досягнута домовленість про добровільне врегулювання питання щодо виконання судового рішення. Визначені протоколом про наміри умови були виконані боржником у повному обсязі і банк не має претензій щодо виконання рішення суду й не потребує захисту своїх прав шляхом примусового виконання рішень.

Відповідно до пункту 3 частини другої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання.

Згідно пункту 1 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ повертається стягувачу, якщо стягувач подав письмову заяву про повернення виконавчого документа.

Відповідно до частин третьої та четвертої цієї статті у разі повернення виконавчого документа з підстав, передбачених частиною першою цієї статті, стягувачу повертаються невикористані суми внесеного ним авансового внеску. На письмову вимогу стягувача виконавцем надається звіт про використання авансового внеску. У разі повернення виконавчого документа стягувачу на підставі пунктів 1, 3, 11 частини першої цієї статті арешт з майна знімається.

Про повернення стягувачу виконавчого документа та авансового внеску виконавець виносить постанову.

Відповідного реагування з боку державного виконавця на заяву стягувача від 04 січня 2018 року матеріали справи не містять.

Більше того, не зважаючи на те, що заява ПАТ «КРИСТАЛБАНК» від 04 січня 2018 року до Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва зареєстрована останнім 04 січня 2018 року за №445,- в матеріалах виконавчого провадження ВП №52968837 така заява відсутня.

19 липня 2018 року стягувачем АТ «КРИСТАЛБАНК» на адресу Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва знову подана заява, зареєстрована останнім 23 липня 2018 року за №22825 щодо повернення виконавчого листа №761/37968/14-ц від 03 листопада 2016 року. Однак і ця заява у матеріалах виконавчого провадження ВП №52968837 відсутня.

Однак, 16 серпня 2018 року у виконавчому провадженні №52968837 старшим державним виконавцем при примусовому виконанні виконавчого листа №761/37968/14-ц від 03 листопада 2016 року винесено постанову про розшук майна боржника, за якою оголошено в розшук майно боржника: Toyota RAV-4.

Окрім того, 16 серпня 2018 року у виконавчому провадженні №52968837 старшим державним виконавцем при примусовому виконанні виконавчого листа №761/37968/14-ц від 03 листопада 2016 року винесено постанову про арешт коштів боржника, за якою накладено арешт на грошові кошти, що містяться на рахунках, перелік яких зазначено в даній постанові.

Також, 16 серпня 2018 року у виконавчому провадженні №52968837 старшим державним виконавцем при примусовому виконанні виконавчого листа №761/37968/14-ц від 03 листопада 2016 року винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, згідно якої ухвалено звернути стягнення на доходи боржника ОСОБА_1 .

Матеріали виконавчого провадження №52968837 містять розпорядження: №52968837 від 16 листопада 2018 року щодо перерахунку витрат виконавчого провадження; від 10 грудня 2018 року щодо перерахунку виконавчого збору; від 29 січня 2019 року щодо перерахунку виконавчого збору; від 12 березня 2019 року щодо перерахунку виконавчого збору; від 23 квітня 2019 року щодо перерахунку виконавчого збору; від 07 травня 2019 року щодо перерахунку виконавчого збору; від 25 червня 2019 року щодо перерахунку виконавчого збору; від 09 серпня 2019 року щодо перерахунку виконавчого збору; від 05 вересня 2019 року щодо перерахунку виконавчого збору; від 30 жовтня 2019 року щодо перерахунку виконавчого збору; від 22 листопада 2019 року щодо перерахунку виконавчого збору; від 13 лютого 2020 року щодо перерахунку виконавчого збору.

З наведеного слідує, що державним виконавцем вчинялись виконавчі дії та відповідно до зазначених вище розпоряджень стягувались кошти виконавчого збору вже після подання стягувачем заяв 04 січня 2018 року та 19 липня 2018 року, якими стягувач просив повернути виконавчий документ, тобто необхідність у примусовому виконанні виконавчого листа №761/37968/14-ц відпала ще 04 січня 2018 року.

Як вже неодноразово зазначалось вище, заяви стягувача від 04 січня 2018 року та 19 липня 2018 року були належним чином зареєстровані Шевченківським РВ ДВС ГТУЮ у м. Києві, а відтак неналежне реагування державного виконавця на звернення стягувача не може бути підставою для покладання на боржника негативних зобов`язань у вигляді виконавчого збору.

04 грудня 2019 року стягувачем за виконавчим листом №761/37968/14-ц від 03 листопада 2016 року Товариством з обмеженою відповідальністю «Алмарк Україна», яке є правонаступником ПАТ (АТ) «КРИСТАЛБАНК» згідно ухвали Шевченківського районного суду м. Києва від 21 травня 2019 року про заміну сторони виконавчого провадження, в черговий раз було подано заяву №04/12-19/04-21 до Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва про повернення виконавчого листа №761/37968/14-ц.

В матеріалах адміністративної справи міститься постанова старшого державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 13 лютого 2020 року у виконавчому провадженні №52968837 про повернення виконавчого документа стягувачу.

Зі змісту даної постанови вбачається, що державним виконавцем встановлено, що до відділу надійшла заява стягувача від 23 липня 2018 року з проханням повернути виконавчий документ стягувачу. «Постанову про стягнення з боржника виконавчого збору вивести в окреме провадження (виконавчий збір стягнуто та перераховано в розмірі 6732,69 грн.), залишок суми виконавчого збору, що підлягає стягненню становить 322015,62 грн.». Ураховуючи викладене, керуючись пунктом 1 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець постановив виконавчий документ - виконавчий лист №761/37968/14-ц, виданий 03 листопада 2016 року Шевченківським районним судом міста Києва повернути стягувачу.

З матеріалів виконавчого провадження ВП №61270182 вбачається, що 27 грудня 2019 року старшим державним виконавцем Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Городньою Ганною Юріївною було винесено постанову ВП №52968837 про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору у розмірі 328748,31 грн.

14 лютого 2020 року старшим державним виконавцем Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Городньою Ганною Юріївною винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №61270182 на підставі постанови №52968837, виданої 27 грудня 2019 року Шевченківським РВДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві про стягнення виконавчого збору у розмірі 328748,31 грн. з боржника ОСОБА_1 .

Статтею 27 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів.

Виконавчий збір перераховується до Державного бюджету України протягом трьох робочих днів з дня надходження на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби.

Статтями 40 та 42 згаданого Закону передбачено порядок винесення постанови про стягнення виконавчого збору, зокрема частиною третьою статті 40 Закону унормовано, що у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 37 цього Закону, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом.

Слід заувжити, що постанова про стягнення виконавчого збору винесена 27 грудня 2019 року, а постанова про повернення виконавчого документу 13 лютого 2020 року.

Згідно з частиною четвертою статті 42 Закону на стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум згідно з вимогами цього Закону або у випадку повернення виконавчого документа стягувачу у разі необхідності примусового стягнення з боржника витрат виконавчого провадження (до яких у відповідності до частини першої статті42 Закону відноситься також виконавчий збір) виконавцем виноситься постанова про їх стягнення.

Відповідно до пунктів 1-3 частини першої статті 45 Закону України «Про виконавче провадження» розподіл стягнутих виконавцем з боржника за виконавчим провадженням грошових сум (у тому числі одержаних від реалізації майна боржника) здійснюється у такій черговості: 1) у першу чергу повертається авансовий внесок стягувача на організацію та проведення виконавчих дій; 2) у другу чергу компенсуються витрати виконавчого провадження, не покриті авансовим внеском стягувача;3) у третю чергу задовольняються вимоги стягувача та стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків фактично стягнутої суми або основна винагорода приватного виконавця пропорційно до фактично стягнутої з боржника суми (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

Тобто, підставою для стягнення виконавчого збору у межах виконавчого провадження про стягнення з боржника коштів є здійснення державним виконавцем дій з фактичного виконання рішення органами державної виконавчої служби, а розмір виконавчого збору обраховується як 10 відсотків від фактично стягнутої суми.

Отже ключовим в такому випадку є слово "виконання" як реальний наслідок.

Разом з тим, відповідно до пункту 22 розділу III Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України №512/5 від 02 квітня 2012 року, у постанові про закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа стягувачу чи повернення виконавчого документа до суду, який його видав, виконавець зазначає підставу для цього з посиланням на відповідну норму Закону, результати виконання, розмір авансового внеску, який підлягає поверненню стягувачу, а також наслідки закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа, передбачені першою частиною статті 40 Закону.

При закінченні виконавчого провадження, поверненні виконавчого документа стягувачу чи поверненні виконавчого документа до суду, який його видав, виконавець залишає у матеріалах виконавчого провадження копію виконавчого документа, а на виконавчому документі ставить відповідну відмітку, у якій зазначається підстава закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа з посиланням на відповідну норму Закону, залишок нестягнутої суми, якщо за виконавчим документом проводилось стягнення, сума стягнутого виконавчого збору або сума стягнутої основної винагороди приватного виконавця.

Відповідно до вказаного підпункту у постанові про повернення виконавчого документа стягувачу виконавець вказує результати виконання (суму, яку фактично стягнуто), а на виконавчому документі робить відмітку про суму стягнутого виконавчого збору, тим самим законодавець підтверджує, що виконавчий збір стягується лише з фактично стягнутої на користь стягувача суми.

Водночас, суд зауважує, що при стягненні виконавчого збору відповідно до частини третьої статті 40 Закону України "Про виконавче провадження" без реального стягнення суми боргу з боржника у разі повернення виконавчого документа стягувачу за його заявою, створюються умови для стягнення з боржника подвійної суми виконавчого збору або ж стягнення його без реального виконання рішення суду.

Аналогічну правову позицію з подібних правовідносин викладено Верховним Судом постановах від 19 червня 2019 року у справі №824/172/18-а, від 28 лютого 2019 року у справі №819/1116/17.

У постанові ВП №52968837 від 13 лютого 2020 року про повернення виконавчого документа стягувачу державний виконавець не навів інформації щодо результатів виконання виконавчого листа №761/37968/14-ц (суму, яку фактично стягнуто), водночас вказав, що виконавчий збір стягнуто та перераховано в розмірі 6732,69 грн. Утім, як зазначено вище, суми виконавчого збору стягувались вже після звернення стягувача до органу державної виконавчої служби про повернення виконавчого документа і відпала будь-яка необхідність у примусовому виконанні цього виконавчого документа.

За наведених обставин у державного виконавця були відсутні підстави для відкриття ВП №61270182 з примусового виконання постанови ВП №52968837 від 27 грудня 2019 року про стягнення виконавчого збору.

Відповідно до частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач як суб`єкт владних повноважень не довів перед судом правомірність своїх дій та прийнятих рішень, а тому суд вважає позовні вимоги ОСОБА_1 обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

При цьому необхідно звернути увагу на те, що згідно частини другої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Позивач просить скасувати постанову від 14 лютого 2020 року про стягнення виконавчого збору, однак як вбачається зі змісту постанови від 14 лютого 2020 року ВП 61270182, - це постанова про відкриття виконавчого провадження, а не про стягнення виконавчого збору.

Постановою про стягнення виконавчого збору є постанова старшого державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Городньої Ганни Юріївни від 27 грудня 2019 року ВП №52968837 про стягнення виконавчого збору у розмірі 328748,31 грн.

З огляду на викладені у позовній заяві обставини, підстави позову суд дійшов висновку, що позивач просить визнати противною та скасувати саме постанову про стягнення виконавчого збору, а відтак, задовольняючи позовні вимоги слід визнати протиправною та скасувати постанову старшого державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Городньої Ганни Юріївни від 27 грудня 2019 року ВП №52968837 про стягнення виконавчого збору.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 2, 77, 139, 241-246, 287, 251 Кодексу адміністративного судочинства України Окружний адміністративний суд міста Києва -

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову старшого державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Городньої Ганни Юріївни від 27 грудня 2019 року ВП №52968837 про стягнення виконавчого збору.

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , адреса для листування АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (, 04032, м. Київ, вул. Саксаганського, буд. 110) понесені судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 3287,50 грн.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду в порядку та у строки, встановлені статтями 287, 295 - 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Т.І. Шейко