Справа № 415/482/20
Суддя: Луньова Д. Ю.
Дата ухвалення: 2020-04-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 415/482/20
Провадження № 2-а/415/156/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2020 року м. Лисичанськ

Лисичанський міський суд Луганської області у складі:

головуючого судді Луньової Д.Ю.,

розглянувши в порядку спрощеного провадження без виклику сторін адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) до інспектора взводу № 2 роти № 4 батальйону Управління патрульної поліції в Луганській області Департаменту патрульної поліції капрала поліції Самигіна Миколи Володимировича (місце знаходження: вул. Штейгерська, 8, м. Лисичанськ, Луганська область, 93100) про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Лисичанського міського суду Луганської області з даним адміністративним позовом, в якому просить скасувати постанову серії ДП18 № 470366 від 15 січня 2020 року про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 255,00 грн, а справу про адміністративне правопорушення закрити.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 15 січня 2020 року інспектором взводу № 2 роти № 4 батальйону Управління патрульної поліції в Луганській області Департаменту патрульної поліції капралом поліції Самигіним М.В. було винесено постанову серії ДП18 № 470366 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 255,00 грн. за порушення п. 18.4 Правил дорожнього руху.

Позивач вважає дії відповідача протиправними, постанову незаконною. Позивач заявляє, що ним не порушувались ПДР в час та обставинами, що були зазначені інспектором поліції в постанові, крім того вважає, що його право на правову допомогу було порушено. Також позивач зазначає: що відповідач не склав протокол про адміністративне правопорушення; винесена постанова не відповідає вимогам законодавства, так як в ній не зазначено порядок та строк її оскарження.

Позивач також наголошує, що на зазначений в постанові ділянці дороги дорожнього знаку не має взагалі, а позивач був певен, що людина яка знаходилась на тротуарі та розмовляла по телефону не буде переходити дорогу у невизначеному місці.

Ухвалою судді Лисичанського міського суду Луганської області Луньової Д.Ю. від13 квітня 2020 року справу прийнято до провадження та призначено судове засідання, розгляд справи ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Копії ухвали від 13 квітня 2020 року було направлено позивачу та відповідачу в порядку, передбаченому ст. 268 КАС України.

Раніше, 19 березня 2020 року на адресу Лисичанського міського суду Луганської області від відповідача надійшло клопотання в якому він заперечив проти позовних вимог позивача та долучив до матеріалів диск з відеозаписом.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до ч. 4 ст. 159 КАС України, подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.

Згідно оскаржуваної постанови ДП18 № 470366 від 15 січня 2020 року на водія ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу 255 грн. за ч. 1 ст.122 КУпАП; в постанові щодо складу правопорушення зазначено наступне:

15 січня 2020 року о 10 годині 07 хвилини за адресою вул. ім.. В. Сосюри біля буд. № 351, у м. Лисичанську Луганської області, ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом, наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу на якому знаходився пішохід та інший транспортний засіб зупинився перед пішохідним переходом не зменшив швидкість та не зупинився, чим створив перешкоду пішоходу, чим порушив п. 18.4 Правил дорожнього руху.

В графі "до постанови додаються" зазначено «відео з відео реєстратора сяомі F356, бодікамери DSJX 30014 DD0014»

Дану постанову позивач отримав особисто 15 січня 2020 року, про це свідчить підпис останнього на постанові.

Оцінивши обставини, повідомлені позивачем у позовній заяві, дослідивши надані письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного.

Предметом судового дослідження в даному випадку є правомірність дій суб`єкта владних повноважень щодо встановлення адміністративного правопорушення, законність та обґрунтованість постанови про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації, пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія), з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Отже, під час розгляду спорів щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень, суд зобов`язаний перевіряти їх на відповідність усім зазначеним вимогам, надаючи оцінку мотивам та підставам, які були покладені в основу такого рішення.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з ч. 1 ст. 122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України "Про дорожній рух" від 30 червня 1993 року № 3353, встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (із змінами та доповненнями, далі ПДР України).

Пунктами 1.3 та 1.9 ПДР України встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до п. 18.4 ПДР, якщо перед нерегульованим пішохідним переходом зменшує швидкість чи зупинився транспортний засіб, водії інших транспортних засобів, що рухаються по сусідніх смугах, повинні зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися і можуть продовжити (відновити) рух лише переконавшись, що на пішохідному переході немає пішоходів, для яких може бути створена перешкода чи небезпека.

Щодо процедури: у даному випадку розгляд справи відбувся на місці зупинки транспортного засобу, протокол не складався. Такі дії відповідача не суперечать вимогам КУпАП, з огляду на наступне.

Згідно п. 8 ч.1 статті 23 Закону України «Про національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання. Відповідно до ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил паркування транспортних засобів, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, правил, спрямованих на забезпечення схоронності вантажів на транспорті, а також про незаконний відпуск і незаконне придбання бензину або інших паливно-мастильних матеріалів (статті 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частини перша, друга, третя і п`ята статті 122, статті 124-1 - 126. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

В статті 258 КУпАП зазначені випадки, коли протокол про адміністративне правопорушення не складається. За приписами ч. 2 наведеної статті протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі. У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу (ч. 4 ст. 258 КУпАП).

Ураховуючи викладене суд не вбачає порушень відповідачем процедури притягнення позивача до адміністративної відповідальності в частині не складання протоколу про адміністративне правопорушення.

Аналізуючи довід позивача про те, що винесена постанова не відповідає вимогам законодавства, так як в ній не зазначено порядок та строк її оскарження, суд звертає увагу, що в постанові серії ДП18 №470366 міститься підпис ОСОБА_1 в графі 8 «права за статтею 268 КУпАП та строк оскарження за статтею 289 КУпАП мені роз`яснено». Крім того переглянутим відеозаписом підтверджується, що позивачу дійсно було роз`яснено його право оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення, тому суд не враховує дане твердження позивача.

Суд дослідив відеозапис, який був наданий відповідачем та встановив, що відповідач дійсно не зменшив швидкості та не зупинився перед нерегульованим пішохідним переходом на якому перебував пішохід та перед яким зупинився інший транспортний засіб. А тому відповідач мав законні підстави для зупинення транспортного засобу, яким керував позивач. Дослідивши матеріал справи, суд вважає, що позивач порушив п. 18.4 Правил дорожнього руху та в його діях наявний склад адміністративного правопорушення, передбачений ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Водночас, згідно ст. 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

У відповідності до ч. 2 ст. 271 КУпАП інтереси потерпілого може представляти представник - адвокат, інший фахівець у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи.

Як зазначив в позовній заяві позивач, що підтверджено переглянутим судом відеозаписом, під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, до ОСОБА_1 підійшов чоловік, який назвався представником позивача, та на вимогу поліцейського надати підтверджуючі документи заявив клопотання про відкладення розгляду справи, у зв`язку з необхідністю надати документи. Однак, інспектор не тільки не розглянув заявлене клопотання, але й не вжив жодних дій щодо надання водію можливості реалізувати своє право на отримання правової допомоги.

Ураховуючи викладене, суд вважає що такими діями інспектор порушив права особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, внаслідок цього порушено порядок розгляду справи про адміністративне правопорушення, що є підставою для скасування постанови про накладення адміністративного стягнення. Дана правова позиція узгоджується з постановою ВСУ від 18 лютого 2020 року № 524/9827/16-а у адміністративній справі № 524/9827/16-а.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій або бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи).

Ураховуючи, що суд дійшов переконання, що в діях позивача наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, та суд скасовує постанови через порушення прав позивача на захист відповідачем під час розгляду справи, та вважає необхідним скасувати постанову про накладання адміністративного стягнення та направити справу відповідачу для нового розгляду.

Керуючись ст. ст. 2, 5-10, 72-77, 242-246, 257, 268-272, 286 КАС України,

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) до інспектора взводу № 2 роти № 4 батальйону Управління патрульної поліції в Луганській області Департаменту патрульної поліції капрала поліції Самигіна Миколи Володимировича (місце знаходження: вул. Штейгерська, 8, м. Лисичанськ, Луганська область, 93100) про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності задовольнити частково.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДП18 № 470366 по справі про адміністративне правопорушення від 15 січня 2020 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 255,00 гривень за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП та направити справу про адміністративне правопорушення на новий розгляд інспектору взводу № 2 роти № 4 батальйону Управління патрульної поліції в Луганській області Департаменту патрульної поліції капралу поліції Самигіну Миколі Володимировичу (місце знаходження: вул. Штейгерська, 8, м. Лисичанськ, Луганська область, 93100).

Судові витрати віднести на рахунок держави.

На підставі ч. 2 ст. 271 КАС України копії рішення невідкладно надіслати учасникам справи.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Відповідно до ст. 286 КАС України апеляційну скаргу на судове рішення може бути подано протягом десяти днів з дня його проголошення до Першого апеляційного адміністративного суду з урахуванням приписів підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII "Перехідні положення Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Д.Ю. Луньова