Справа № 415/2275/20
Суддя: Калмикова Ю. О.
Дата ухвалення: 2020-04-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 415/2275/20
Провадження № 2-а/415/259/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 квітня 2020 року м. Лисичанськ

Лисичанський міський суд Луганської області у складі:

головуючого судді - Калмикової Ю.О.,

за участю секретаря - Кравченко О.В.,

розглянувши в залі суду м. Лисичанська адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора взводу №2 роти №3 батальйону Управління патрульної поліції у Луганській області ДПП лейтенанта поліції Плетньова Євгена Васильовича про скасування постанови про адміністративне правопорушення,

встановив:

Описова частина

Зміст позовних вимог

До Лисичанського міського суду Луганської області надійшли матеріали адміністративної справи за позовом ОСОБА_1 до інспектора взводу №2 роти №3 батальйону Управління патрульної поліції у Луганській області ДПП лейтенанта поліції Плетньова Євгена Васильовича про скасування постанови про адміністративне правопорушення.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на те, що 23.03.2020 о 09.23 інспектором взводу № 2 роти № 3 батальйону УПП в Луганській області Плетньовим Є.В. було винесено постанову серії ДПІ8 № 470360 про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126, ч. 6 ст. 121 КУпАП та накладено адміністративне стягнення.

Зі змісту винесеної постанови вбачається, що нібито позивач 07.03.2020 о 20.20 по вул. Гора Попова м.Лисичанська керував транспортним засобом ВАЗ 2108 н.з. НОМЕР_1 в темну пору доби з неосвітленим номерним знаком та не мав при собі документи, передбачені п.2.1 ПДД України.

Позивач вважає постанову, незаконною та такою, що підлягає скасуванню, оскільки Правил дорожнього руху він не порушував, а поліцейський грубо порушив вимоги діючого законодавства з огляду на таке.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про Національну поліцію», поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

07.03.2020 року приблизно о 20.20 годині позивач був зупинений патрульною поліцією у дворі будинку АДРЕСА_1 . Патруль складався з трьох поліцейських, як позивачу стало відомо пізніше інспектора Плетньова Є. , поліцейського Шуваєва В . Також з ними була поліцейська, яка не представлялась. Далі поліцейські пояснили, що ведеться відеофіксація та те, що він був зупинений, у зв`язку з тим, що рухався з нібито неосвітленим заднім номерним знаком. Позивач вийшов з автомобіля і переконався в тому, що номерний знак освітлений. Далі поліцейський Шуваєв В. пред`явив вимогу надати документи, передбачені п.2.1 ПДД України, при цьому незаконно не повідомив про право особи надавати зазначенні документи в цифровому вигляді з використанням мобільного додатку «Дія».

Позивач мав при собі зазначені документи, як у вигляді карток так і в цифровому вигляді, і пояснив, що має при собі документи, але попросив зачекати кілька хвилин для того, щоб підготуватись до спілкування з поліцією (пошуку в автомобілі документів, підготовки засобу для відеофіксації такого спілкування для документування можливих порушень з їх боку тощо). Надати документи позивач не відмовлявся та пояснив, що документи є в наявності при собі, вони в порядку, та будуть надані протягом хвилини. Поліцейський Шуваєв В. не заперечував проти надання позивачу кількох хвилин для підготовки та попросив позивача назвати свої анкетні дані. Позивач назвав їх, і вони почали перевірку з допомогою мобільних пристроїв. Далі запитали позивача щодо вживання спиртного та участі в незаконних збройних формуваннях. Позивач пояснив, що ці обставини відсутні. Через не більше кількох хвилин з моменту пред`явлення позивачу вимоги щодо надання документів після того, як його дружиною позивачу було передано засіб відеофіксації, включивши відеозапис, пред`явив поліцейським документи, які від нього вимагали.

Однак поліцейський Шуваєв В. одразу приблизно о 20.30 годині розпочав розгляд справи про адміністративні правопорушення, керуючись КУпАП та інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015 № 1395. Поліцейський Шуваєв В. представився, на мою вимогу пред`явив своє службове посвідчення та повідомив, що справу буде розглядати саме він. Далі оголосив, яка справа підлягає розгляду (рух з неосвітленим номерним знаком та непред`явлення документів на вимогу працівника поліції), хто притягається до адміністративної відповідальності, далі роз`яснив, зачитавши позивачу, права і обов`язки особи, передбачені ст. 268 КУпАП, пояснив порядок оскарження постанови про адміністративне правопорушення та як сплачувати штраф за порушення ПДД, які наслідки несвоєчасної сплати штрафу, а саме стягнення штрафу у подвійному розмірі. Слід зазначити, що поліцейський Шуваєв В., на думку позивача, не проводив підготовку до розгляду справи про адміністративне правопорушення, оскільки на стадії підготовки він не з`ясовував чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності і адвоката під час підготовки до розгляду справи. Тоді позивач, розуміючи, що відбувається порушення порядку розгляду справи, заявив поліцейському Шуваєву В. клопотання, що як учасник бойових дій має право на безоплатну вторинну правову допомогу шляхом звернення до Центру вторинної правової допомоги, а також перенесення розгляду справи і надання достатнього часу для оформлення права на захист і підготовки до розгляду справи (підготовки пояснень, характеризуючих даних, клопотань, тощо).

Поліцейський Шуваєв В. усно задовольнив клопотання позивача, і вони стали обговорювати дату продовження розгляду справи після перенесення, погодивши в усній формі дату 23.03.2020 о 09 годин. Жодного клопотання інспекторові Плетньову Є. позивач не заявляв, оскільки він не розглядав справу, хоча був присутній поруч разом із поліцейською.

Після цього з незрозумілих позивачу причин інспектор Плетньов Є. передав позивачу для ознайомлення та підпису повідомлення про запрошення до підрозділу поліції на 23.03.2020 на 09 годин за формою, передбаченою додатком 4 до інструкції, яке надсилається при складанні протоколу (якщо складення протоколу передбачається КУпАП) особі, що не була належним чином повідомлена про місце і час розгляду справи за місцем проживання (перебування), до інспектора Плетньова Є., копія додається до позовної заяви. Вважає, що повідомлення видане з порушенням вимог інструкції за відсутності відповідних правових підстав, чим порушено вимоги частини другої статті 19 Конституції України, статті 8 Закону України «Про Національну поліцію». Він отримав один екземпляр повідомлення та відмовився ставити в ньому підпис, оскільки вважав його незаконним та не розумів на розгляд якого правопорушення мене запрошено, можливо для складання якихось протоколів інспектором Плетньовим Є. Питати в поліцейських сенсу не було у зв`язку з втратою довіри до них після неодноразового наміру введення позивача в оману шляхом надання завідомо недостовірної інформації щодо застосування ст.22 КУпАП, правової допомоги та іншого, що зафіксовано на відеозаписі. На цьому спілкування з поліцією було закінчено.

Отримавши належну юридичну допомогу, позивач з`явився 23.03.2020 на 09 годин в приміщення прийому громадян патрульної поліції м. Лисичанськ, вул. Штейгерська, 8, де позивача зустрів інспектор Плетньов Є., який повідомив що він буде «розглядати справу» і в порушення вимог законодавства розпочав «розгляд справи» щодо тих самих правопорушень, щодо яких розпочав розгляд Шуваєв В. На питання позивача з якою метою ним позивачу видане незаконне повідомлення про запрошення до підрозділу поліції для складання протоколу і якого протоколу, нічого не пояснив, при цьому протоколи ним не складались. Поліцейський Шуваєв В. присутній не був.

Тоді позивачем було заявлено клопотання про закриття справи про адміністративне правопорушення на підставі відсутності складу адміністративного правопорушення та/або у зв`язку з недопустимістю розгляду однієї справи двома поліцейськими одночасно або у зв`язку з незаконною заміною поліцейського, яка не передбачена законодавством (навіть якщо допустити заміну то вона обов`язково мала відбуватись на підставі належним чином оформленого рішення керівника патрульної поліції за наявності відповідних підстав та з повідомленням в належний спосіб особи, що притягається до відповідальності з наданням їй можливості його оскаржити, що було порушено). Такі клопотання були подані позивачем під час «розгляду справи» Плетньовим Є. , а також зазначено власноручно в поясненні, що далі додано до постанови. Інспектор Плетньов Є. необґрунтовано відхилив всі клопотання та не звернув уваги на пояснення.

Таким чином, такими незаконними діями поліцейського порушено право особи на справедливий та неупереджений розгляд справи уповноваженою особою відповідно до встановленого законодавством порядку, право на повідомлення про заміну особи, яка розглядає справу та оскарження такого рішення, право на заборону двічі притягувати до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення, в порушення інструкції вручено повідомлення про запрошення до підрозділу поліції. Крім того, законодавством не передбачено одночасний розгляд справи двома різними уповноваженими особами або можливість заміни поліцейського, який розпочав розгляд адміністративної справи. У зв`язку з вищевикладеним вважаю складені щодо позивача повідомлення та постанову незаконними.

Крім того, в постанові зазначено недостовірні відомості, а саме: 1) датою розгляду справи в постанові зазначено 23.03.2020 о 09 годині, але розгляд справи проводився 07.03.3020 о 20.30 годин, 2) місцем розгляду справи зазначено м. Лисичанськ, вул. Штейгерська, 8, але розгляд справи проводився у дворі будинку АДРЕСА_1 .

З постановою позивач не погодився і отримав її для того, щоб оскаржити її в законний спосіб. Крім того, до постанови додано неналежний доказ - повідомлення про запрошення до підрозділу поліції, складене з порушенням діючого законодавства.

Яке рішення по справі винесене поліцейським Шуваєвим В. в ході розгляду справи позивачу невідомо, можливо справу закрито без повідомлення особи.

Адміністративні правопорушення він не вчиняв та вину не визнавав. Свідки правопорушення відсутні. Склад адміністративних правопорушень не доведено. Достовірні докази складу адміністративних правопорушень відсутні. Рапорти поліцейський долучені до постанови не можна вважати належними доказами, оскільки вони є зацікавленими особами. Відеозаписи містять неповну інформацію.

Просив суд визнати дії інспектора взводу № 2 роти № 3 батальйону УПП в Луганській області ДПП НПУ Плетньова Є.В. щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності протиправними, скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення серії ДП18 №470360 від 23.03.2020 про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст.126, ч. 6 ст. 121 Кодексу, а справу - закрити.

Доводи особи, яка подала позов

Позовна заява мотивована тим, що позивач ОСОБА_1 вважає постанову серії ДП18 №470360 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 23.03.2020 протиправною, у зв`язку з чим просить її скасувати.

Відзив на позовну заяву не надійшов. Відповідач надав письмове клопотання про розгляд справи за його відсутністю та надав відеофайл з правопорушенням ОСОБА_1 .

Надходження позовної заяви та інших заяв до суду

13.04.2020 року ухвалою суду про відкриття провадження у справі № 415/2275/20 було відкрито провадження в адміністративній справі.

17.04.2020 року відповідачем було надано письмове клопотання про розгляд справи за його відсутності та долучено відеоматеріал правопорушення ОСОБА_1 від 23.03.2020.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, до суду надав клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Дослідивши письмові докази по справі, судом встановлені наступні фактичні обставини справи та зміст спірних правових відносин.

Фактичні обставини справи, встановлені судом та зміст спірних правовідносин

З матеріалів справи судом встановлено та не заперечувалось сторонами по справі, що згідно з постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ДП18 №470360 від 23.03.2020 року, особа щодо якої розглядається справа - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , керуючи транспортним засобом 07.03.2020 року о 20 год. 01 хв. за адресою: м. Лисичанськ, вул. Гора Попова, 13, рухався з неосвітленим номерним знаком в темну пору доби, , при перевірці документів було встановлено, що водій не має при собі посвідчення водія відповідної категорії, свідоцтва про реєстрацію ТЗ, чим порушив вимоги п.п. 2.9 в, 2.1 а, б ПДР - у зв`язку з чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене частиною 6 статті 121 КУпАП, частною 1 статті 126 КУпАП.

Пункт 2.9 «в» ПДР України передбачає, що водієві забороняється керувати транспортним засобом, не зареєстрованим в уповноваженому органі МВС, або таким, що не пройшов відомчу реєстрацію в разі, якщо законом встановлена обов`язковість її проведення, а також без номерного знака або з номерним знаком, що:

?не належить цьому засобу;

?не відповідає вимогам стандартів;

?закріплений не в установленому для цього місці;

?закритий іншими предметами чи забруднений, що не дає змоги чітко визначити символи номерного знака з відстані 20 м;

?неосвітлений (у темну пору доби або в умовах недостатньої видимості) чи перевернутий.

Пункт 2.12 «а», «б» ПДР України передбачає, що Водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі: а) посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії; б) реєстраційний документ на транспортний засіб (для транспортних засобів Збройних Сил, Національної Гвардії, Держприкордонслужби, Держспецтрансслужби, Держспецзв`язку, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - технічний талон).

Спір між позивачем та відповідачем виник з приводу того, що позивач вважає постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДП18 №470360 від 23.03.2020 року протиправною та такою, що підлягає скасуванню.

Порядок оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення врегульований статтею 288 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Відповідно до пункту третього частини першої цієї норми, постанову іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення, постанову про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі - у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими цим Кодексом.

Позивач не погоджуючись з обставинами, викладеними в постанові серії ДП18 №470360 від 23.03.2020 року, посилаючись на не порушення ним Правил дорожнього руху, скористався своїм правом і звернувся до суду за захистом свого порушеного права.

Мотивувальна частина

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідачем суду був наданий суду відеозапис з нагрудної камери інспектора УПП від 07.03.2020.

З постанови про накладення адміністративного стягнення відносно позивача вбачається, що до неї надано відео з нагрудної камери DSJ-X00116_ВВ0116, DSJ-X00058_ВВ0058, DSJ-X00169_ВВ0169.

Втім, з відеоматеріала не можливо встановити факт скоєння правопорушення позивачем.

Отже, судом встановлено, що на підтвердження факту порушення позивачем 2.9 в, 2.1 а, б ПДР, відповідачем не надано суду належних, допустимих та достатніх доказів.

Аналізуючи вищенаведене, суд зазначає, що постанова про притягнення до адміністративної відповідальності є рішенням суб`єкта владних повноважень, актом індивідуальної дії, який встановлює відповідні права та обов`язки для особи, щодо якої він винесений.

Таке рішення суб`єкта владних повноважень має бути обґрунтованим на момент його прийняття, оскільки воно має значимі наслідки для суб`єктів приватного права, що знаходяться в нерівному положенні по відношенні до суб`єкта владних повноважень.

В контексті наведеного слід зазначити, що дотримання передбаченої законом процедури та порядку винесення такого рішення має виключно важливу роль для встановлення об`єктивної істини органом, на який законом покладено повноваження, зокрема, щодо розгляду справ про адміністративне правопорушення. Порушення норм процесуального права суб`єктом владних повноважень (в даному випадку - інспектором патрульної поліції) при прийнятті та складанні постанови про притягнення до адміністративної відповідальності зводить нанівець саму суть та завдання, покладені в основу поняття адміністративної відповідальності, оскільки ускладнює,а подекуди й унеможливлює встановлення судом, що розглядає справу про адміністративне правопорушення, об`єктивної сторони вчинюваного порушення та вини особи в його вчиненні.

За таких обставин суд приходить до висновку, що постанова у справі про адміністративне правопорушення серії ДП18 №470360 від 23.03.2020 року складена з порушенням норм статті 283 КУпАП, а тому не може вважатися такою, що відповідає чинному законодавству у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху та підлягає скасуванню.

Так, відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідачем суду не наведено будь-яких причин, з яких він не дотримався наведених положень КУпАП щодо фіксування і дослідження доказів у справі про адміністративне правопорушення.

З наведеного суд доходить висновку, що відсутні докази того, що на час розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно позивача відповідач приймав оскаржуване рішення з дослідженням доказів, а не на підставі тільки візуального спостереження за дотриманням позивачем ПДР.

Аналогічні висновки стосовно правових наслідків відсутності у постанові про накладення адміністративного стягнення посилання на пристрій, на який зроблений відеозапис, як на суттєве порушення при накладенні адміністративного стягнення викладені у постанові ВС від 30 травня 2018 р. в адміністративному провадженні №К/9901/29775/18 (http://www.reyestr.court.gov.ua/Review/74407705).

Відповідно до ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що відповідачем не надано доказів того, що прийняте ним рішення є правомірним, оскільки на думку суду, відповідач прийняв рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за відсутності належних доказів, з порушенням вимог Кодексу адміністративного судочинства України, у зв`язку з чим суд вважає позовні вимоги позивача ОСОБА_1 до інспектора взводу №2 роти №3 батальйону Управління патрульної поліції у Луганській області ДПП лейтенанта поліції Плетньова Євгена Васильовича про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності серії ДП18 №470360 від 23.03.2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене ч. 6 ст. 121, ч. 1 ст. 126 КУпАП, та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в сумі 170 гривень 00 копійок та закриття адміністративної справи, такими, що підлягають частковому задоволенню.

Керуючись ст. 2, 72-90, 99, 241-246, 286 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора взводу №2 роти №3 батальйону Управління патрульної поліції у Луганській області ДПП лейтенанта поліції Плетньова Євгена Васильовича про скасування постанови про адміністративне правопорушення, задовольнити частково.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДП18 №470360 від 23.03.2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 6 ст. 121, ч. 1 ст. 126 КУпАП , а справу про адміністративне правопорушення закрити.

В задоволенні інших вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Першого апеляційного адміністративного суду через Лисичанський міський суд шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , паспорт серії НОМЕР_3 .

Відповідач: інспектор взводу №2 роти №3 батальйону Управління патрульної поліції у Луганській області ДПП лейтенант поліції Плетньов Євген Васильович, місце роботи за адресою: буд. 8, вул. Штейгерська, м. Лисичанськ, 93100, Луганська область, Україна, .

Повний текст судового рішення складено 21.04.2020.

Суддя Ю. О. Калмикова