Справа № 263/18907/19
Суддя: Компанієць Ірина Дмитрівна
Дата ухвалення: 2020-04-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 квітня 2020 року справа №263/18907/19

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Компанієць І.Д. (суддя-доповідач),

суддів Казначеєва Е.Г., Ястребової Л.В.,

розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 10 березня 2020 року у справі № 263/18907/19 (головуючий І інстанції Томілін О.М.) за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Донецькій області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення серії ЕАК № 1878076 від 18.12.2019,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив:

визнати незаконними дії відповідача щодо складання постанови серії ЕАК №1878076 від 18.12.2019 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі;

визнати протиправною та скасувати постанову серії ЕАК №1878076 від 18.12.2019 року про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 ;

закрити провадження по справі.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що не порушував правила дорожнього руху, рухався на своєму автомобілі на перехрестя на зелений сигнал світлофору і завершив проїзд перехрестя саме коли зелений колір світлофору почав мигати. Відеозапис, не містить чіткого зображення автомобіля та його номерного знаку, та фіксації жодного порушення ПДР позивачем. Оскаржувана постанова не містить відомостей щодо здійснення фіксації правопорушення, до матеріалів справи не долучено відеозапис з нагрудних камер працівників поліції, які здійснювали оформлення матеріалів справи про адміністративне правопорушення та про фіксацію не зазначено у додатках до постанови.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 10 березня 2020 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з судовим рішенням, позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, просив скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти постанову, якою задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Обґрунтування апеляційної скарги.

Позивач не порушував Правил дорожнього руху України, оскільки здійснив проїзд перехрестя на мигаюче зелене світло.

З наданого відповідачем відеозапису не можливо встановити, що саме позивач на своєму автомобілі скоїв адміністративне правопорушення, адже не можливо встановити державний номерний знак та марку автомобіля.

Наданий відповідачем в якості доказу відеозапис не може вважатися доказом, отриманим законним шляхом, оскільки він отриманий не у відповідності до вимог ст. 40 Закону України «Про національну поліцію».

Сторони в судове засідання не прибули, про час, дату та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином, тому за ч.1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції розглядає справу у порядку письмового провадження.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, розглядаючи апеляційну скаргу в межах викладених доводів, встановила наступне.

Фактичні обставини справи.

Постановою командира взводу старшого лейтенанта Управління патрульної поліції в Донецькій області Департаменту патрульної поліції Кухтіна О.М. серії ЕАК № 1878076, ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП і накладено на адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн.

Відповідно до постанови ОСОБА_1 18.12.2019 о 22 годині 17 хвилині в м. Маріуполь, керуючи транспортним засобом «Mitsubishi Padjero Sport», номерний знак НОМЕР_1 , проїхав перехрестя по пр. Миру та вул. Казанцева на заборонений жовтий сигнал світлофора, чим порушив п. 8.7.3. ґ ПДР - порушення проїзду на заборонений жовтий сигнал, що забороняє рух і попереджає про наступну зміну сигналів.

Приймаючи рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідач діяв у межах та у спосіб, що передбачені чинним законодавством України, оскаржувана постанова про адміністративне правопорушення відповідає вимогам ст. 283 Кодексу України про адміністративні правопорушення. При цьому жодного доказу, який би спростував факти, викладені в постанові, суду не надано, наявність події та складу адміністративного правопорушення підтверджені, тому підстав для скасування постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності та визнання її протиправною не встановлено.

Оцінка суду.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

Тобто, притягненню до адміністративної відповідальності особи обов`язково повинна передувати належна та вчинена у відповідності до вимог чинного законодавства поведінка суб`єкта владних повноважень, зокрема, поліцейського, а також встановлення останнім факту вчинення особою адміністративного правопорушення, відповідальність за вчення якого передбачена чинним законодавством.

Відповідно до частини 2 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Пунктом 8.7.3 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306, встановлено, що жовтий сигнал світлофору забороняє рух і попереджає про наступну зміну сигналів.

Згідно із статтею 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до п. 8.10. ПДР України у разі подання світлофором (крім реверсивного) або регулювальником сигналу, що забороняє рух, водії повинні зупинитися перед дорожньою розміткою 1.12 (стоп-лінія), дорожнім знаком 5.62 "Місце зупинки", якщо їх немає - не ближче 10 м до найближчої рейки перед залізничним переїздом, перед світлофором, пішохідним переходом, а якщо і вони відсутні та в усіх інших випадках - перед перехрещуваною проїзною частиною, не створюючи перешкод для руху пішоходів.

За приписами п. 8.11. ПДР України водіям, які в разі ввімкнення жовтого сигналу або підняття регулювальником руки вгору не можуть зупинити транспортний засіб у місці, передбаченому пунктом 8.10 цих Правил, не вдаючись до екстреного гальмування, дозволяється рухатися далі за умови забезпечення безпеки дорожнього руху.

Судом апеляційної інстанції досліджено надані відповідачем відеоматеріали та встановлено, що з даних відеозапису місця події неможливо дати їм оцінку, оскільки службовий автомобіль, з якого здійснювалась відео фіксація, розташовувався навпроти на значному віддалені від керованого позивачем транспортного засобу, тому встановити на якій саме знак світлофору авто почало проїзд світлофору з урахування положень п. 8.10 та п. 8.11 Правил дорожнього руху неможливо. Крім того, відеозапис також не містить достеменних відомостей, що саме автомобіль позивача під його керуванням здійснює проїзд перехрестя, оскільки не можливо встановити державний номерний знак та марку автомобіля

При цьому з відео не можливо встановити розташування «стоп - лінії» перед світлофором, з огляду на значну відстань від автомобіля патрульної поліції.

Таким чином, дана обставина не дає можливості беззаперечно встановити факт порушення позивачем вимог п. 8.7.3 «г» ПДР, де визначено, що жовтий сигнал світлофора - забороняє рух і попереджає про наступну зміну сигналів, оскільки з наданого відеозапису не вбачається на який сигнал світлофора позивач пересік стоп-лінію на перехресті вулиці Казанцева та проспекту Миру.

В розумінні ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

За приписами ч. 1 ст. 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Частинами 2, 4 вказаної статті визначено, що предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Частиною 1 статті 74 КАС України встановлено, що суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановлено законом.

Крім того, за приписами ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Оцінка доказів здійснюється судом за правилами статті 90 КАС України, відповідно до якої суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З урахуванням наведеного, об`єктивні докази, які б достеменно свідчили про скоєння позивачем порушення в матеріалах справи відсутні.

За приписами ч. 1 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відсутність підстав для задоволення позову в частині скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАК №1878076 від 18.12.2019 року.

Враховуючи викладене, суд вважає, що апеляційна скарга є обґрунтованою та підлягає задоволенню в цій частині.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Таким чином, оскільки позивача безпідставно притягнуто до адміністративної відповідальності, тому постанова серії ЕАК №1878076 від 18.12.2019 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП підлягає скасуванню з закриттям провадження по справі.

Вимога позивача про визнання незаконними дій відповідача щодо складання постанови задоволенню не підлягає, оскільки ст. 286 Кодексу адміністративного судочинства України містить вичерпний перелік судових рішень, які може приймати суд у даній категорії справ, в переліку відсутнє право суду визнавати дії суб`єкта владних повноважень неправомірними чи незаконними.

Відповідно до ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Оскільки судом першої інстанції неповно з`ясовані обставини, що мають значення для справи, неправильно застосовані норми матеріального права, тому рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям постанови про часткове задоволення позову.

Предметом позову в цій справі є рішення суб`єкта владних повноважень у справі про притягнення до адміністративної відповідальності, тому судове рішення суду апеляційної інстанції згідно з ч. 3 ст. 272 КАС України не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Керуючись ст. ст. 286, 308, 311, 315, 316, 317, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 10 березня 2020 року у справі № 263/18907/19 - задовольнити частково.

Рішення Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 10 березня 2020 року у справі № 263/18907/19 - скасувати.

Позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Донецькій області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення серії ЕАК № 1878076 від 18.12.2019 - задовольнити частково.

Постанову командира взводу старшого лейтенанта Управління патрульної поліції в Донецькій області Департаменту патрульної поліції Кухтіна Олександра Миколайовича серії ЕАК № 1878076 від 18.12.2019 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн - скасувати.

Справу про адміністративне правопорушення - закрити.

В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття 21 квітня 2020 року та відповідно до ч. 3 ст. 272 КАС України касаційному оскарженню не підлягає.

Повне судове рішення виготовлено 21 квітня 2020 року.

Головуючий І.Д. Компанієць

Судді Е.Г. Казначеєв

Л.В. Ястребова