Справа № 460/2899/19
Суддя: Комшелюк Т.О.
Дата ухвалення: 2020-04-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Д О Д А Т К О В Е Р І Ш Е Н Н Я
і м е н е м У к р а ї н и
22 квітня 2020 року м. Рівне №460/2899/19
Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Комшелюк Т.О., розглянувши у письмовому провадженні заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового судового рішення в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до начальника Острозького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Рівненській області Холода Едуарда Володимировича, Головного управління Національної поліції в Рівненській області про визнання протиправними та скасування наказів,
В провадженні суду перебувала адміністративна справа № 460/2899/19 за позовом ОСОБА_1 до начальника Острозького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Рівненській області Холода Едуарда Володимировича, Головного управління Національної поліції в Рівненській області про визнання протиправними та скасування наказів.
Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 23.12.2019 позовну заяву задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано наказ начальника Острозького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Рівненській області Холода Е.В. від 26 вересня 2019 року № 69 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» в повному обсязі. В задоволенні позовних вимог в частині визнання протиправним та скасування наказу начальника Острозького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Рівненській області Холода Е.В. від 25 вересня 2019 року № 68 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» відмовлено. Стягнуто на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Острозького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Рівненській області судовий збір в сумі 768,40грн (сімсот шістдесят вісім гривень, 40коп.).

17.03.2020 постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду рішення суду від 23.12.2019 залишено без змін.

14.04.2020 через відділ документального забезпечення суду від позивача надійшла заява про винесення додаткового рішення. В обґрунтування поданої заяви зазначає, що судом під час розгляду справи по суті та ухвалення рішення не включено до судових витрат витрати на професійну правничу допомогу. Також до заяви позивачем долучені дві копії квитанцій б/н про сплату коштів від 28.09.2019 згідно Договору про надання правової допомоги на суму дві тисячі гривень та від 23.12.2019 на суму одна тисяча п`ятсот гривень, відповідно, акт № 1 виконаних робіт (наданих послуг) від 23.12.2019 на загальну суму три тисячі п`ятсот гривень.

Ухвалою суду від 15.04.2020, відповідно до ч. 4 ст. 143 КАС України, для вирішення питання про судові витрати призначено судове засідання на 22.04.2020 на 14:00год., яке з врахуванням вимог ч. 3 та ч. 5 ст. 143 КАС України розглядається в порядку визначеному ст. 252 КАС України, тобто в тому самому порядку, що й судове рішення.

Учасники справи (їх представники) в судове засідання не прибули, про дату, час та місце судового розгляду були належним чином повідомлені, про причини неприбуття суд не повідомили.

Відповідно до ч. 3 ст. 252 КАС України, неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Розглянувши заяву позивача про ухвалення додаткового судового рішення щодо стягнення витрат на правничу допомогу в сумі 3500грн, суд виходить з наступного.

Матеріалами справи стверджується, що у змісті позовної заяви, ОСОБА_1 зазначив про попередній розрахунок судових витрат у загальній сумі 6536,8грн, в тому числі: судовий збір 1536,8грн, вартість правничих послуг 5000грн.

До позовної заяви, в якості доказів понесення витрат на правничу допомогу, позивач долучив: копію квитанції № б/н від 28.09.2019 на суму дві тисячі гривень, свідоцтво про право заняття адвокатською діяльністю, ордер на надання правової допомоги серії РН-265 № 487 від 17.10.2019 (а. с. 53-55).

Як зазначено вище по тексту, рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 23.12.2019 позовну заяву задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано наказ начальника Острозького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Рівненській області Холода Е.В. від 26 вересня 2019 року № 69 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» в повному обсязі. В задоволенні позовних вимог в частині визнання протиправним та скасування наказу начальника Острозького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Рівненській області Холода Е.В. від 25 вересня 2019 року № 68 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» відмовлено. Стягнуто на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Острозького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Рівненській області судовий збір в сумі 768,40грн (сімсот шістдесят вісім гривень, 40коп.).

Із викладеного слідує, що суд, під час ухвалення рішення 23.12.2019, дійсно не вирішив питання про судові витрати в частині витрат на професійну правничу допомогу.

Відповідно до п. 10 ч. 3 ст. 2 КАС України, основними засадами адміністративного судочинства є зокрема відшкодування судових витрат фізичних та юридичних осіб, на користь яких ухвалене судове рішення.

Відповідно до статті 132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; 3) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; 4) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 5) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

В силу приписів ч. 3 ст. 139 КАС України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Відповідно до частини 7 статті 139 КАС України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Згідно із частиною 9 статті 139 КАС України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Відповідно до частини 1 статті 134 КАС України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката (частина друга статті 134 КАС України).

За змістом частини 3 статті 134 КАС України, для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат, учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина четверта статті 134 КАС України).

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (частина п`ята статті 134 КАС України).

У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (частина шоста статті 134 КАС України).

За правилами частини сьомої статті 134 КАС України, обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Дослідивши надані до заяви та наявні у справі документи в їх сукупності, суд нагадує, що відповідно до частини 3 статті 134 КАС України, для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Однак, позивачем договір про надання правової допомоги не подавався та такий договір взагалі відсутній у матеріалах справи. Також у акті виконаних робіт (наданих послуг) від 23.12.2019 не конкретизовано, які додаткові матеріали витребовувались адвокатом у Острозького ВП ГУНП в Рівненській області та ГУНП в Рівненській області.

Повторюючись, суд зауважує, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (ч. 7 ст. 139 КАС України).

Із матеріалів справи вбачається, що доказів на підтвердження понесених витрат на правову допомогу договору про надання правової допомоги, рахунків (крім квитанції про сплату двох тисяч гривень) ні до закінчення розгляду справи, ні протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, позивачем не подавались, а квитанція від 23.12.2019 на суму одна тисяча п`ятсот гривень та акт виконаних робіт (наданих послуг) від 23.12.2019, взагалі подані лише 14.04.2020, тобто після спливу строків, встановлених частиною сьомою статті 139 КАС України.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 №3477-IV, суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У справі «East/WestAllianceLimited» проти України» Європейський суд із прав людини, оцінюючи вимогу заявника щодо здійснення компенсації витрат у розмірі 10 % від суми справедливої сатисфакції, виходив з того, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див., наприклад, рішення у справі «Ботацці проти Італії» (Bottazzi v. Italy) [ВП], заява №34884/97, п. 30, ECHR 1999-V).

Підсумовуючи наведене, суд дійшов висновку, що наявні у даній справі документи та надані суду додатково матеріали, не доводять факту понесення позивачем витрат на правову допомогу в адміністративній справі № 460/2899/19, тому стягнення на користь позивача понесених ним витрат на правову допомогу задоволенню не належить.

Керуючись статтями 241-246, 252 КАС України, суд

В И Р І Ш И В :

У стягненні витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 3500грн (три тисячі п`ятсот гривень) на користь ОСОБА_1 у справі № 460/2899/19 відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до пункту 3 розділ VI "Прикінцеві положення" Кодексу адміністративного судочинства, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 47, 79, 80, 114, 122, 162, 163, 164, 165, 169, 177, 193, 261, 295, 304, 309, 329, 338, 342, 363 цього Кодексу, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, подання доказів, витребування доказів, забезпечення доказів, а також строки звернення до адміністративного суду, подання відзиву та відповіді на відзив, заперечення, пояснень третьої особи щодо позову або відзиву, залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви, пред`явлення зустрічного позову, розгляду адміністративної справи, апеляційного оскарження, розгляду апеляційної скарги, касаційного оскарження, розгляду касаційної скарги, подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами продовжуються на строк дії такого карантину.

Таким чином, строк на апеляційне оскарження даної ухвали суду продовжується на строк дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19).

Суддя Комшелюк Т.О.