Справа № 280/5355/19
Суддя: Лукманова О.М.
Дата ухвалення: 2020-04-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

23 квітня 2020 року м. Дніпросправа № 280/5355/19

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Лукманової О.М. (доповідач),

суддів: Божко Л.А., Дурасової Ю.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 08 січня 2020 року (суддя Стрельнікова Н.В., м. Запоріжжя, повний текст рішення складено 08.01.2020 року) у справі № 280/5355/19 за позовом Головного управління ДПС у Запорізькій області до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу,-

в с т а н о в и в:

30.10.2019 року Головне управління ДПС у Запорізькій області (далі по тексту - позивач) звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 (далі по тексту - відповідач), в якому просило стягнути з відповідача податковий боргу у розмірі 34000,00 грн., який складається з адміністративних штрафів та штрафних санкцій за порушення закону у сфері виробництва та обліку алкогольних напоїв та тютюну.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 01.08.2020 року позовні вимоги задоволено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення та ухвалити нове, яким в задоволенні позовних вимог відмовити. Свої вимоги обґрунтував тим, що судом не надано належної оцінки нормам чинного законодавства, висновки суду не відповідають обставинам справи, що призвело до прийняття невірного рішення. Апелянт зазначав, що податковий борг, який Головне управління ДПС у Запорізькій області просить стягнути з нього, є штрафною санкцією у розмірі 34000,00 грн. за порушення обігу та виробництва алкогольних напоїв, однак, за таке порушення ним вже понесено відповідність у розмірі 18700,00 грн., яка встановлена вироком Василівського районного суду Запорізької області від 23.09.2016 року. Апелянт вказував, що він вже був притягнутий до кримінальної відповідальності за вчинення тих самих дій, на які вказує позивач, а саме порушення норм ст. 17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального». Апелянт вказував, що він як фізична особа-підприємець припинив підприємницьку діяльність 04.08.2016 року, застосування штрафу після припинення діяльності фізичною особою-підприємцем не допускається. Апелянт вказував, що податковий орган звернувся до суду з позовом про стягнення боргу з порушенням встановленого ч. 2 ст. 122 КАС України строку. Порушення виявлене органом ДФС 28.07.2016 року, акт перевірки складено 23.02.2018 року, позов подано до суду 30.10.2019 року, що на думку заявника апеляційної скарги є порушенням відведеного строку звернення до суду.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги в її межах, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що згідно даних облікової картки платника податків, наявні несплачені суми за узгодженими податковими повідомлення-рішеннями. Суд першої інстанції вказував право податкового органу згідно норм ПК України нараховувати пеню внаслідок несплати боржником узгоджених податкових зобов`язань, або сплати їх не у передбачені законодавством строки. Контролюючий орган має право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, обслуговуючих такого платника, на суму податкового боргу або його частини.

Матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 був зареєстрований як фізична особа-підприємець 28.07.2016 року Василівською районною державною адміністрацією Запорізької області, номер запису про проведення державної реєстрації 0005779, згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с. 17 - 18). 04.08.2016 року внесений запис про припинення підприємницької діяльності фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 , за рішенням особи.

Відповідач перебував на обліку у Токмацькій об`єднаній державній податковій інспекції Головного управління ДФС у Запорізькій області (Василівське відділення) як платник податків та зборів з 28.07.2016 року.

Відповідно до матеріалів справи, з 12.02.2018 року по 16.02.2018 року, згідно наказу ГУ ДФС у Запорізькій області №278 від 31.01.2017 року фахівцями Головного управління ДФС у Запорізькій області проведено невиїзну позапланову документальну перевірку платника податків фізичної особи ОСОБА_1 з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів, виконання вимог валютного та іншого законодавства, дотримання законодавства щодо укладання трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками та правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціального страхування за період 28.07.2016 року по 25.01.2018 року. За результатами перевірки складено акт від 23.02.2018 року №124/08-01-13-05/ НОМЕР_1 , в якому зафіксовані порушення, серед іших, ч. 12 ст. 14, абз. 16 ч. 2 ст. 17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального», а саме, ФОП ОСОБА_1 , у липні 2016 року здійснювалась роздрібна торгівля спиртом етиловим, зберігання та транспортування фальсифікованих алкогольних напоїв. Акт направлений ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку на його податкову адресу, однак до податкової інспекції повернувся конверт з відміткою «за закінченням встановленого терміну зберігання».

На підставі акту від 23.02.2018 року №124/08-01-13-05/ НОМЕР_1 Головним управлінням ДФС у Запорізькій області винесено 10.04.2018 року податкові повідмолення-рішення №, яким до ОСОБА_1 застосовано штрафні (фінансові) санкції у сумі 17000 грн. за роздрібну торгівлю спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим плодовим без наявності ліцензії (у розмірі 200 відсотків вартості отриманої партії товару, але не менше 17000 грн.); №, яким до ОСОБА_1 застосовано штрафні (фінансові) санкції у сумі 17000 грн., за зберігання, транспортування фальсифікованих алкогольних напоїв (у розмірі 200 відсотків вартості товару, але не менше 17000 грн.).

Податкові повідомлення-рішення направлено на адресу відповідача засобами поштового зв`язку, однак поштова кореспонденція була повернута у зв`язку з неможливістю вручення.

Податкові повідомлення-рішення відповідачем не оскаржено, грошове зобов`язання залишається не сплаченим. Згідно облікової картки платника ОСОБА_1 за ним обліковується податковий боргу у розмірі 34000,00 грн.

Встановлено, що Головним управлінням ДФС у Запорізькій області була сформована на виконання ст. 59 ПК України та направлена ОСОБА_1 податкова вимога №18004-55 від 29.05.2018 року на суму 34650,34 грн., яка була отримана відповідачем 05.06.2018 року, про що свідчить копія поштового повідомлення про вручення відправлення.

Відповідно до пунктів 1 та 2 постанови Кабінету Міністрів України від 18.12.2018 року № 1200 утворено Державну податкову службу України та Державну митну службу України, реорганізувавши Державну фіскальну службу шляхом поділу. Державна податкова служба є правонаступником прав та обов`язків реорганізованої Державної фіскальної служби у відповідних сферах діяльності.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 19.06.2019 року № 537 утворено як юридичні особи публічного права територіальні органи Державної податкової служби. Реорганізовано деякі територіальні органи Державної фіскальної служби шляхом їх приєднання до відповідних територіальних органів Державної податкової служби за переліком. Установлено, що територіальні органи Державної фіскальної служби, які реорганізуються, продовжують здійснювати свої повноваження до передачі таких повноважень територіальним органам Державної податкової служби. Головне управління ДПС у Запорізькій області є правонаступником Головного управління ДФС у Запорізькій області.

Згідно ч. 1, абз. 5, 16 ч. 2 ст. 17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального» за порушення норм цього закону посадові особи і громадяни притягаються до відповідальності згідно з чинним законодавством. До суб`єктів господарювання застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у разі: оптової (включаючи імпорт та експорт) і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами без наявності ліцензій (крім випадків, передбачених цим Законом), - 200 відсотків вартості отриманої партії товару, але не менше 17000 гривень. До суб`єктів господарювання застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у разі: виробництва, зберігання, транспортування, реалізація фальсифікованих алкогольних напоїв чи тютюнових виробів; алкогольних напоїв чи тютюнових виробів без марок акцизного податку встановленого зразка або з підробленими марками акцизного податку, - 200 відсотків вартості товару, але не менше 17000 гривень.

Згідно ст. 111, ст. 112 ПК України за порушення законів з питань оподаткування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, застосовуються такі види юридичної відповідальності: фінансова; адміністративна; кримінальна. Фінансова відповідальність за порушення законів з питань оподаткування та іншого законодавства встановлюється та застосовується згідно з цим Кодексом та іншими законами. Фінансова відповідальність застосовується у вигляді штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) та/або пені. Притягнення до фінансової відповідальності платників податків за порушення законів з питань оподаткування, іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, не звільняє їх посадових осіб за наявності відповідних підстав від притягнення до адміністративної або кримінальної відповідальності.

Згідно з п.п. 14.1.175 п. 14.1. ст. 14, п.п. 20.1.34 п. 20.1 ст. 20 ПК України податковим боргом є сума узгодженого грошового зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов`язання. Контролюючі органи мають право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини.

Відповідно до п. 36.1-36.2 ст. 36 ПК України податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи. Податковий обов`язок виникає у платника за кожним податком та збором.

Також, відповідно до п.п. 20.1.34 п. 20.1 ст. 20 ПК України контролюючі органи мають право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини.

Відповідно до положень пункту 87.11 статті 87 ПК України орган стягнення звертається до суду з позовом про стягнення суми податкового боргу платника податку - фізичної особи. Стягнення податкового боргу за рішенням суду здійснюється державною виконавчою службою відповідно до закону про виконавче провадження.

Пунктом 95.1 ст. 95 ПК України встановлено, що контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Згідно п. 102.1, п. 102.4 ст. 102 ПК України контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, має право самостійно визначити суму грошових зобов`язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня, що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації та/або граничного строку сплати грошових зобов`язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов`язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов`язання, а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку. У разі якщо грошове зобов`язання нараховане контролюючим органом до закінчення строку давності, визначеного у пункті 102.1 цієї статті, податковий борг, що виник у зв`язку з відмовою у самостійному погашенні такого грошового зобов`язання, може бути стягнутий протягом наступних 1095 календарних днів з дня виникнення податкового боргу.

Згідно профільної норми ПК України, у податкової інспекції для стягнення сум боргу існує 1095 днів з моменту виникнення податкового боргу. Враховуючи винесення податкових повідомлень-рішень, якими визначено суму податкового зобов`язання, яка стягується 08.04.2018 року, строк для стягнення боргу за податковими повідомлення-рішеннями, що самостійно розраховано контролюючим органом складає 1095 днів.

Згідно ст. 97 ПК України у разі державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичної особи чи реєстрації у відповідному уповноваженому органі припинення незалежної професійної діяльності фізичної особи (якщо така реєстрація була умовою ведення незалежної професійної діяльності), погашення грошових зобов`язань та/або податкового боргу здійснюється за рахунок майна зазначеної особи. Особою, відповідальною за погашення грошових зобов`язань чи податкового боргу платника податків, зокрема, стосовно фізичної особи-підприємця або фізичної особи, яка провадить незалежну професійну діяльність, є така фізична особа.

Абзацом 2 п. 65.10.8. ст. 65 ПК України передбачено, що державна реєстрація (реєстрація) припинення підприємницької чи незалежної професійної діяльності фізичної особи або внесення до Державного реєстру запису про припинення такої діяльності фізичною особою не припиняє її зобов`язань, що виникли під час провадження підприємницької чи незалежної професійної діяльності, та не змінює строків, порядків виконання таких зобов`язань та застосування санкцій за їх невиконання.

Згідно пункту 11.32 Порядку обліку платників податків і зборів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України № 1588 від 09.12.2011 року, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 29 грудня 2011 року за № 1562/20300, підставою для зняття фізичної особи - підприємця з обліку у відповідному контролюючому органі є повідомлення про проведення державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичною особою - підприємцем за її рішенням, або за судовим рішенням, або у разі її смерті, або оголошення її померлою, або визнання її безвісно відсутньою, а також відомості відповідної реєстраційної картки. Державна реєстрація припинення підприємницької чи незалежної професійної діяльності фізичної особи або внесення до Реєстру самозайнятих осіб запису про припинення такої діяльності фізичною особою не припиняє її зобов`язань, що виникли під час провадження підприємницької чи незалежної професійної діяльності, та не змінює строків, порядків виконання таких зобов`язань та застосування санкцій за їх невиконання. У разі державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичної особи чи реєстрації у відповідному уповноваженому органі припинення незалежної професійної діяльності фізичної особи (якщо така реєстрація була умовою ведення незалежної професійної діяльності) погашення грошових зобов`язань та/або податкового боргу здійснюється за рахунок майна зазначеної особи. Особою, відповідальною за погашення грошових зобов`язань чи податкового боргу фізичної особи - підприємця або фізичної особи, яка провадить незалежну професійну діяльність, є така фізична особа.

Після державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізична особа продовжує обліковуватись у контролюючих органах як фізична особа - платник податків, яка отримувала доходи від провадження підприємницької діяльності. Така фізична особа має забезпечити остаточні розрахунки з податків від провадження підприємницької діяльності.

Тобто у разі припинення підприємницької діяльності фізичною особою-підприємцем, нараховані суми податкових зобов`язань, нараховані суми штрафних санкцій за порушення вчиненні під час провадження підприємницької діяльності фізичної особи-підприємцем, стягуються з фізичної особи.

Положення наведених норм податкового законодавства обумовлюють висновок про те, що у спорах за позовом податкового органу про стягнення з платника податку податкового боргу встановленню та дослідженню судами підлягає факт узгодженості грошового зобов`язання, зокрема факт оскарження платником податку у передбаченому Кодексом порядку (адміністративному та/або судовому) податкового повідомлення-рішення, яким контролюючим органом визначене грошове зобов`язання, чи є останнє узгодженим з огляду на наявність (відсутність) процедури оскарження, факт сплати/несплати платником податку узгодженого грошового зобов`язання, протягом строків, визначених законодавством, факт направлення та вручення платнику контролюючим органом податкової вимоги, дотримання позивачем порядку здійснення цього заходу, тощо.

Суд апеляційної інстанції встановив, що позивачем надіслано на адресу відповідача податкову вимогу №18004-55 від 29.05.2018 року на суму 34650,34 грн., яка була отримана відповідачем 05.06.2018 року.

Відповідачем не заперечується факт узгодженості зобов`язань, що виникли на підставі податкових повідомлень-рішень від 10.04.2018 року № та № на суму 34000,00 грн.

Колегія суддів зазначає, що сума боргу у розмірі 34000,00 грн. є узгодженою з платником податків. Податкові повідомлення-рішення, на яким до ОСОБА_1 застосовані штрафні санкції не оскаржені та є чинними.

Колегія суддів приходить до висновку, що Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області вірно визначено суму податкового боргу, додержано процедуру узгодження сум несплачених зобов`язань та пені. Податковий борг відповідача є узгодженим та підлягає стягненню у встановлений ПК України спосіб.

Суд апеляційної інстанції при вирішені спору керується правовою позицією Верховного Суду визначеною у постановах від 21.08.2019 року у справі №2340/4023/18, від 12.02.2019 року у справі №817/429/16.

Згідно ч. 1, ч. 6 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

Судові витрати, у тому числі витрати на правову допомогу, повертаються у разі задоволення вимог апеляційної скарги. Повернення здійснених судових витрат у разі відмови стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень, у задоволенні її вимог, непередбачене.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, рішення суду першої інстанції слід залишити без змін, як таке, що прийняте з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись статтями 314, 315, 316, 321, 322 Кодексу адміністративного судочинства України колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 08 січня 2020 року у справі № 280/5355/19 - залишити без змін.

Постанова Третього апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення у порядку ст.ст. 328 - 329 КАС України.

Головуючий - суддя О.М. Лукманова

суддя Л.А. Божко

суддя Ю. В. Дурасова