Справа № 826/16570/18
Суддя: Костенко Д.А.
Дата ухвалення: 2020-04-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2020 року м. Київ №826/16570/18

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Костенка Д.А., розглянув-ши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін адміністра-тивну справу за позовом ОСОБА_1 до Уповноваженої особи Фонду гаран-тування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства Банк "Контракт" Білої Ірини Володимирівни (далі - Уповноважена особа), Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд) про скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому, з урахуванням нової позовної заяви від 16.10.2018 з виправленими недоліками, просить:

1) визнати протиправними дії Уповноваженої особи по визнанню правочину нікчем-ним, що стосується вкладу позивача за договором від 28.09.2015 №1423/2015 на суму 160000 грн., та направлення такої інформації до Фонду;

2) скасувати рішення Фонду про затвердження змін та доповнень до загального реєст-ру вкладників ПАТ Банк "Контракт" від 30.08.2018 №2376 в частині, що стосується виклю-чення позивача з реєстру вкладників;

3) зобов`язати Фонд поновити позивача в загальному реєстрі вкладників ПАТ Банк "Контракт" (далі - Банк), які мають право на відшкодування коштів за рахунок Фонду.

Підставою позову є неправомірність виключення Фондом позивача з реєстру вкладни-ків, які мають право на відшкодування коштів за вкладом, чим порушено його право на одер-жання гарантованого відшкодування коштів за вкладом у розмірі 160000 грн. Зазначив, що під час розгляду Окружним адміністративним судом міста Києва справи №826/3065/16 за його ж позовом до тих самих відповідачів про включення до реєстру вкладників Банку він дізнався, що Уповноваженою особою направлені до Фонду відповідні зміни до переліку вкладників, у зв`язку з чим позивач відмовився від позову, а ухвалою Окружного адміністра-тивного суду міста Києва від 21.02.2018 закрито провадження у справі. Проте, у серпні 2018р. позивач отримав повідомлення Уповноваженої особи від 08.08.2018 №41/11-608 про визнання правочину нікчемним, а Фонд виключив позивача із реєстру вкладників. Вважає, що Фонд не мав права перевіряти вже перевірені правочини, оскільки це не відноситься до його повноважень. Фонд вправі затвердити чи не затвердити зміни, але не вносити свої кори-гування щодо виключення певних вкладників після їх включення до реєстру та, як наслідок, скасувати рішення суду у справі №826/3065/16, яким сторони примирились. Стверджує, що законодавство передбачає одноразове включення вкладника до реєстру вкладників, дії з виключення зворотної дії в часі не мають.

Уповноважена особа подала відзив, в якому просить відмовити в позові, посилаючись на накладення арешту на рахунок позивача ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 28.01.2016 у справі №11-сс/796/402/2016, у зв`язку з чим та згідно з ч. 4 ст. 26 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" Фонд не відшкодовує такі кошти. Також зазначила, що під час перевірки правочинів встановлено отримання позивачем поворотної фінансової допомоги, тому позивач не є власником коштів і зобов`язаний їх повернути. Стверджує, що дії клієнтів Банку спрямовані на отримання позики від юридичних осіб для подальшого відшкодування цих сум Фондом свідчать про наміри фізичних осіб безпідставно скористатись правом на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за рахунок Фонду. Водночас правочин, спрямований на незаконне заволодіння майном держави є нікчемним згідно із ст. 228 ЦК України.

Позивач подав відповідь на відзив, в якій зазначив, що ухвалою Подільського район-ного суду міста Києва від 24.01.2018 у справі №758/17014/17 скасовано арешт коштів на рахунку позивача № НОМЕР_1 в ПАТ Банк "Контракт", у зв`язку з чим відсутні переш-коди для виплати йому гарантованої суми за вкладом у банку.

Фонд подав відзив, в якому просить відмовити в позові, посилаючись на включення позивача до переліку вкладників і загального реєстру вкладників, які мають право на відшко-дування коштів за вкладом за рахунок Фонду, після скасування арешту коштів на рахунку позивача. Зазначає, що на підставі постанови слідчого СВ Святошинського УП ГУ НП у м. Києві Безсмертного М.В. від 10.05.2015 "Про визнання об`єктів речовими доказами" у кримі-нальному провадженні №0000080 від 02.05.2018 за ознаками вчинення кримі-нального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України, рішенням Фонду від 02.07.2018 №1827 призупинено виплати вкладникам, а Уповноваженою особою ініційовано проведення перевірки на предмет їх нікчемності. Під час перевірки виявлено, що кошти на рахунок позивача надійшли від ПАТ "Глазер-Юн" згідно з договором про надання фінансо-вої допомоги від 04.09.2015 №4, з огляду на наявність ознак нікчемності якого Уповноваже-ною особою направлено відповідне повідомлення. Посилаючись на п. 6 розділу ІІІ Поло-ження про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами, затвердженого рішенням виконавчої дирекції Фонду від 09.08.2012 №14. Посила-ючись на положення ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" зазначив про наявність в Уповноваженої особи підстав для проведення перевірки.

Позивач подав відповідь на відзив, в якій зазначив, що договір фінансової допомоги від 04.09.2015 №4 укладений без участі банку, тому цей договір не підлягав перевірці у порядку ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб". Крім цього, послався на висновки Великої Палати Верховного Суду у постанові від 04.07.2018 у справі №826/1476/15, зокрема про те, що операція з перерахування коштів банком не є окре-мим правочином. Вважає, що Уповноваженою особою не доведено наявність правових підстав для визнання правочинів нікчемними та надсилання додаткової інформації до Фонду з пропозицією виключення позивача з реєстру вкладників, тому такі дії є протиправними. Зазначив про відсутність у Фонду постанови слідчого про визнання об`єктів речовими дока-зами, а також рішення про накладення арешту на рахунок, тому законних підстав для утри-мання коштів не має. Також зазначив, що після об`єднання кримінальних проваджень №00007282 від 03.10.2015 та №0000080 від 02.05.2018 позивач звер-нувся до слідчого відділу ГУ ДФС у м. Києві з клопотанням про повернення тимчасово вилу-ченого майна, у відповідь на яке повідомлено про наявність в матеріалах справи лише одного документу з цього приводу, а саме ухвали Апеляційного суду міста Києва.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини і відповідні їм правовідносини.

28 вересня 2015р. між позивачем (Вкладник) і Банком укладено договір №1423/2015 банківського вкладу із сплатою процентів вкінці строку "Класичний Контракт", згідно з яким Банк відкриває вкладнику депозитний рахунок № НОМЕР_1 для обліку депозиту, а вкладник перераховує на нього з власного поточного та/або вкладного (депозитного) рахунку або вносить готівкою через касу банку грошові кошти (депозит) в сумі 160000 грн. у день укладення цього договору.

Згідно з копією платіжного доручення від 28.09.2015 №2 (а.с. 45) позивач із свого рахунку № НОМЕР_2 у Банку перерахував на свій депозитний рахунок № НОМЕР_1 у Банку грошові кошти у розмірі 160000 грн. з призначенням платежу: "Перерахування коштів на поповнення депозитного рахунку № НОМЕР_3 зг. Договору №1423/2015 від 28.09.2015 року. та заяви клієнта".

Із 07.10.2015 по 10.12.2015 в ПАТ Банк "Контракт" запроваджено тимчасову адмініс-трацію, а з 11.12.2015 розпочато процедуру ліквідації Банку. На час вирішення справи Упов-новаженою особою на здійснення ліквідації Банку є Біла Ірина Володимирівна .

Ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 28.01.2016 у справі №11-сс/796/402/2016, копія якої наявна в справі (а.с. 59, 60), накладено арешт на рахунок позивача у Банку НОМЕР_1 із забороною проведення видаткових операцій по даному рахунку.

Ухвалою слідчого судді Подільського районного суду міста Києва від 24.01.2018 у справі №758/17014/17, електронний примірник якої наявний у Єдиному державному реєстрі судових рішень (http://reyestr.court.gov.ua/Review/71837133) і приєднаний судом до матеріалів справи, скасовано накладений ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 28.01.2016 арешт майна позивача, а саме на рахунок № НОМЕР_1 у Банку.

Уповноваженою особою подано до Фонду додаткову інформацію стосовно позивача як вкладника, який має право на відшкодування коштів за вкладом, а рішенням виконавчої дирекції Фонду від 08.02.2018 №387 "Про затвердження змін та доповнень до загального Реєстру вкладників ПАТ Банк "Контракт" позивача включено до загального реєстру вклад-ників, які мають право на відшкодування вкладів за рахунок коштів Фонду.

Дана обставина визнається сторонами у заявах по суті справи. Також, дана обставина була встановлена в ухвалі Окружного адміністративного суду міста Києва від 21.02.2018 про закриття провадження у справі №826/3065/16, копія якої наявна у справі (а.с. 25).

У 2018р. позивач неодноразово звертався із заявами про виплату гарантованого від-шкодування, що підтверджується копією картки обліку звернень громадян до Фонду. Проте, виплата гарантованого відшкодування позивачу не проведена.

Уповноваженою особою проведено перевірку правочинів на предмет нікчемності, за результатами якої складено акт перевірки документів, пов`язаних, затверджений наказом Уповноваженої особи від 31.07.2018 №17 "Про визнання правочинів (договорів) нікчем-ними". Згідно з копією цього наказу (а.с. 35, 36) за результатами перевірки правочинів та керуючись ст. 228 та ч. 1 ст. 216 ЦК України Уповноваженою визнано нікчемним правочин з перерахування ТОВ "Глазер-Юн" на рахунок позивача коштів в сумі 173000 грн. з призна-ченням платежу "Надання зворотної тимчасової допомоги зг. Договору №4 від 04.09.2015 року. Без ПДВ". Залишок гарантованої суми - 160275,27 грн. У п. 4 цього наказу зазначено, що по всім іншим правочинам (договорам) (до яких, як вбачається зі змісту наказу, віднесено також наведений вище правочин позивача), які визнані нікчемними, слід застосувати наслідки нікчемності після отримання відповідного процесуального документа (постанова прокурора, ухвала суду про зняття арешту тощо) по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0007282 від 03.10.2015.

Уповноваженою особою направлено позивачу письмове повідомлення від 08.08.2018 №41/11-608 і лист від 27.08.2018 №41/11-658 про внесення виправлень до нього, в яких зазначено, що згідно із ст.ст. 216, 228 ЦК України і наказу Уповноваженої особи №17 від 31.07.2018 договір про надання зворотної тимчасової допомоги від 04.09.2015 №4/правочин, вчинений в межах цього договору (в межах залишку гарантованої суми в розмірі 160275,27 грн.), визнаний нікчемним. Копії повідомлення і листа наявні у справі (а.с. 31-33).

Згідно з копією витягу з протоколу засідання комісії з питань тимчасових обмежень здійснення неплатоспроможним банком операцій за вкладами Фонду від 10.08.2018 №28 (а.с. 37, 38, 88) Фондом розглянуто пропозицію Уповноваженої особи щодо внесення змін до реєстру вкладників та вирішено взяти до відома інформацію Уповноваженої особи про визнання нікчемнимии операцій за правочинами групи вкладників (11 осіб) на суму 2054080 грн., у т.ч. позивача на суму 173000 грн. Також, визначено Уповноваженій особі подати до Фонду відповідний пакет документів, необхідний для внесення змін до загального реєстру вкладників щодо зазначених осіб.

Рішенням виконавчої дирекції Фонду від 30.08.2018 №2376, копія якого наявна у справі (а.с. 39, 40, 86), цим відповідачем розглянуто додаткову інформацію до переліку вкладників, надану Уповноваженою особою листом від 15.08.2018 №01/03-623, пропозиції комісії (протокол від 10.08.2018 №28) та відповідно до п. 5 розділу ІІІ Положення про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами, затвердженого рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 09.08.2012 №14 (у редакції, що діяла до 05.07.2016), затверджено зміни та доповнення до загального реєстру вкладників.

Згідно з копією змін до загального реєстру вкладників, які мають право на відшкоду-вання коштів за вкладами за рахунок Фонду (а.с. 41, 87), Фонд зменшив суму, що підлягає виплаті позивачу у розмірі 160652,36 грн., на 160275,27 грн.

Спірні правовідносини виникли у сфері функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб та стосуються виплати позивачу гарантованого відшкодування коштів за вкладом за рахунок Фонду.

Згідно з ч. 1 ст. 26 Закону України від 23.02.2012 №4452-VI "Про систему гаран-тування вкладів фізичних осіб" (далі - Закон №4452) (у редакції, чинній на час внесення змін до загального реєстру вкладників) Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень.

Згідно з ч. 2 ст. 26 цього Закону вкладник набуває право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду в межах граничного розміру відшкодування коштів за вкладами після прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Згідно з абз. 4 ч. 1 ст. 26 Закону №4452 гарантії Фонду не поширюються на відшко-дування коштів за вкладами у випадках, передбачених цим Законом.

Як визначено у ч. 1 ст. 2 Закону №4452:

вклад - кошти в готівковій або безготівковій формі у валюті України або в іноземній валюті, які залучені банком від вкладника (або які надійшли для вкладника) на умовах договору банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або шляхом видачі іменного депозитного сертифіката, включаючи нараховані відсотки на такі кошти (п. 3);

вкладник - фізична особа (крім фізичних осіб-суб`єктів підприємницької діяльності), яка уклала або на користь якої укладено договір банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або яка є власником іменного депозитного сертифіката (п. 4).

Як встановлено судом, позивачу на підставі договору банківського вкладу відкрито у Банку депозитний рахунок № НОМЕР_1 , на який зараховано 160000 грн., тому позивач вважається вкладником цього Банку.

Згідно з п. 11 ч. 4 ст. 26 Закону №4452 Фонд не відшкодовує кошти, розміщені на рахунках, що перебувають під арештом за рішенням суду.

Факт накладення арешту на рахунок позивача ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 28.01.2016 у справі №11-сс/796/402/2016 свідчить про наявність на час дії такого арешту законних підстав не проводити відшкодування позивачу коштів за вкладом.

Водночас, факт скасування арешту ухвалою Подільського районного суду міста Києва від 24.01.2018 у справі №758/17014/17 свідчить про усунення підстав для не виплати пози-вачу відшкодування коштів за вкладом.

Отже, підстави, передбачені п. 11 ч. 4 ст. 26 Закону №4452 для не виплати позивачу гарантованої суми відшкодування коштів за вкладом, відсутні. Інших випадків, встановлених ч. 4 ст. 26 Закону №4452, за яких відшкодування коштів за вкладом не проводиться, відпо-відачами не зазначено, а судом таких не встановлено.

Згідно з ч. 1 ст. 27 Закону №4452 Уповноважена особа складає перелік рахунків вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку.

Згідно з ч. 2 ст. 27 Закону №4452 Уповноважена особа протягом 15 робочих днів з дня початку процедури виведення Фондом банку з ринку формує:

1) перелік рахунків, за якими вкладники мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню;

2) перелік рахунків вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до пунктів 4-6 частини четвертої статті 26 цього Закону;

3) переліки рахунків, за якими вкладники на індивідуальній основі отримують від банку відсотки за договорами, укладеними на умовах, що не є поточними ринковими умова-ми відповідно до статті 52 Закону України "Про банки і банківську діяльність", або мають інші фінансові привілеї від банку та осіб, які використовують вклад як засіб забезпечення виконання іншого зобов`язання перед цим банком, що не виконане;

4) перелік рахунків вкладників, що перебувають під арештом за рішенням суду;

5) перелік рахунків вкладників, вклади яких мають ознаки, визначені статтею 38 цього Закону. Кошти за такими вкладами виплачуються Фондом після проведення аналізу ознак, визначених статтею 38 цього Закону, у т.ч. шляхом надіслання запитів клієнтам банку, у порядку та строки, встановлені Фондом, а також підтвердження відсутності таких ознак.

Згідно з ч. 3 ст. 27 Закону №4452 виконавча дирекція Фонду затверджує реєстр від-шкодувань вкладникам для здійснення виплат відповідно до наданого уповноваженою особою Фонду переліку рахунків, за якими вкладник має право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду.

Пунктом 6 розділу ІІ Положення про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами, затвердженого рішенням виконавчої дирекції Фонду від 09.08.2012 №14, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 07.09.2012 за №1548/21860 (далі - Положення), визначено, що протягом дії тимчасової адміністрації та/або ліквідації банку уповноважена особа Фонду може надавати зміни та/або доповнення до переліків (абз. 15), які надаються неплатоспроможним банком до Фонду на паперових та електронних носіях разом із супровідним листом (абз. 16).

Абзацом 3 п. 3 розділу III Положення передбачено, що Фонд складає зміни та/або доповнення до Загального реєстру, що затверджуються виконавчою дирекцією Фонду на підставі змін та/або доповнень до Переліку, прийнятих Фондом.

Отже, згідно з наведеними нормами Закону №4452 і Положення, загальний реєстр вкладників та зміни і доповнення до нього затверджуються Фондом на підставі поданого Уповноваженою особою переліку рахунків та змін і доповнень до нього.

Як встановлено судом, Уповноваженою особою визнано нікчемним правочин з пере-рахування ТОВ "Глазер-Юн" на рахунок позивача коштів у сумі 173000 грн. з призначенням: "Надання зворотної тимчасової допомоги зг. Договору №4 від 04.09.2015 року" у межах гарантованої суми у розмірі 160275,27 грн., у зв`язку з чим Уповноваженою особою подано до Фонду додаткову інформацію про внесення змін до переліку рахунків, згідно з якими належну до виплати позивачу суму коштів зменшено на 160275,27 грн.

Оцінюючи правомірність таких дій Уповноваженої особи, суд зважає на таке.

Згідно з ч. 2 ст. 38 Закону №4452 протягом дії тимчасової адміністрації Фонд зобов`я-заний забезпечити перевірку правочинів (у т.ч. договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у т.ч. договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті.

Отже, за змістом вказаної норми перевірка правочину здійснюється уповноваженою особою протягом дії тимчасової адміністрації. Така ж процедура передбачена розділом ІІ Інструкції про порядок виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними, а також дій Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у разі їх виявлення, затвердженої рішенням виконавчої дирекції Фонду від 26.05.2016 №826 і зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 15.06.2016 за №863/28993.

Водночас, оскаржувані дії Уповноваженої особи щодо проведення перевірки правочи-ну позивача вчинені влітку 2018р., тобто після закінчення дії тимчасової адміністрації Банку (10.12.2015).

Правових підстав проведення Уповноваженою особою перевірки правочинів після закінчення тимчасової адміністрації Банку відповідачами не наведено, а судом таких не вста-новлено, що дає суду підстави для висновку про неправомірність цих дій відповідача.

Підстави нікчемності правочинів (у т.ч. договорів) неплатоспроможного банку визна-чені у ч. 3 ст. 38 Закону №4452, а також у ч. 3 ст. 36 цього Закону.

Згідно з ч. 4 ст. 38 Закону №4452 Фонд:

1) протягом дії тимчасової адміністрації, а також протягом ліквідації повідомляє сторони за договорами, зазначеними у частині другій статті 38 цього Закону, про нікчемність цих договорів та вчиняє дії щодо застосування наслідків нікчемності договорів;

2) вживає заходів до витребування (повернення) майна (коштів) банку, переданого за такими договорами;

3) має право вимагати відшкодування збитків, спричинених їх укладенням.

При цьому суд враховує висновки Великої Палати Верховного Суду у постанові від 04.07.2018 №826/1476/15 про те, що перелік передбачених ч. 3 ст. 38 Закону №4452 підстав, за яких правочини (у т.ч. договори) неплатоспроможного банку є нікчемними, є виключним. Положення ст. 228 ЦК України не можуть бути застосовані комісією банку чи уповноваже-ною особою при вирішення питання щодо віднесення правочинів до нікчемних для розши-рення переліку підстав нікчемності, визначених у ч. 3 ст. 38 Закону №4452 (п. 42). Здійс-нюючи операції з перерахування коштів, банк не вчиняє окремі правочини, а виконує свої зобов`язання з обслуговування клієнтів банку, передбачені ЦК України, Законом України "Про банки і банківську діяльність", Інструкцією про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах, затвердженою постановою Правління Національного банку України від 12.11.2003 №492, та договорами з відповідними клієнтами. Банку (п. 45). Якщо внаслідок проведених операцій Фонду, а не банку, завдані збитки (штучно збільшена сума гарантованих державною виплат), то ст. 38 Закону №4452 не може бути застосована, а Фонд має звертатися до суду з вимогою про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину на підставі ст. 228 ЦК України. Лише за наявності рішення суду можна застосовувати до позивача будь-які наслідки недійсності нікчемного правочину за цією статтею (п. 46). При цьому при виявленні нікчемних правочинів Фонд, його уповноважена особа чи банк не наділені повноваженнями визнавати правочини нікчем-ними. Правочин є нікчемним відповідно до закону, а не наказу банку, підписаного уповнова-женою особою. Такий правочин є нікчемним з моменту укладення в силу закону (ч. 2 ст. 215 ЦК України та ч. 3 ст. 38 Закону №4452) незалежно від того, чи була проведена передбачена ч. 2 ст. 38 цього ж Закону перевірка правочинів банку і виданий згаданий наказ. Наслідки нікчемності правочину також настають для сторін у силу вимог закону. Наказ банку не є під-ставою для застосування таких наслідків. Такий наказ є внутрішнім розпорядчим докумен-том банку, який підписано уповноваженою особою, що здійснює повноваження органу управління банку. Тому факт того, що наказ уповноваженої особи Фонду не був оскаржений позивачем і є чинним, жодним чином не впливає на нікчемність правочину (п. 48).

Як вбачається з копій наказу Уповноваженої особи від 31.07.2018 №17 і повідомлення Уповноваженої особи від 08.08.2018 №41/11-608, у них вказано про нікчемність договору про надання зворотної тимчасової фінансової допомоги від 04.09.2015 №4 відповідно до ст.ст. 216, 228 ЦК України.

У своєму відзиві Фонд зазначає підставою нікчемності п. 7 ч. 3 ст. 38 Закону №4452, згідно з яким правочини (у т.ч. договори) неплатоспроможного банку є нікчемними з таких підстав: банк уклав правочини (у т.ч. договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку.

Стверджуючи про нікчемність укладеного між позивачем і ТОВ "Глазер-Юн" догово-ру зворотної фінансової допомоги від 04.09.2015 №4, на виконання якого ТОВ "Глазер-Юн" здійснило переказ коштів у сумі 173000 грн. на рахунок позивача, відповідачі не надали суду доказів того, що Банк був учасником цього договору.

Водночас, транзакція (операція) з перерахування коштів у сумі 173000 грн. з рахунку ТОВ "Глазер-Юн" на рахунок позивача, зважаючи на висновок Великої Палати Верховного Суду у п. 45 постанови від 04.07.2018 №826/1476/15, не є правочином, укладеним між Банком та позивачем.

Отже, до даного договору положення ч. 3 ст. 38 Закону №4452 не підлягають застосу-ванню, оскільки вказаний правочин укладено без участі Банку, тому твердження Фонду у своєму відзиві про нікчемність вказаного договору згідно з п. 7 ч. 3 ст. 38 цього Закону є безпідставними.

Щодо застосування Уповноваженою особою положень ст.ст. 216, 228 ЦК України, то, зважаючи на вищевказані висновки Великої Палати Верховного Суду, за відсутності відпо-відного рішення суду про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину такі доводи Уповноваженої особи є безпідставними, також.

Між тим, у справі відсутні докази, які б свідчили про те, що вклад позивача у розмірі 160000 грн. був розміщений у Банку на підставі укладеного з Банком правочину (у т.ч. договору), умови якого передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи вну-трішніми документами банку. Водночас, досліджена судом копія укладеного між позивачем і Банком договору банківського вкладу від 28.09.2015 №1423/2015 таких умов не містить.

У контексті походження коштів на рахунку позивача суд враховує, також, висновок Верховного Суду у постанові від 23.04.2019 у справі №822/6076/15, який зазначив, що поло-ження чинного законодавства не пов`язують визначення статусу вкладника банку та виник-нення у нього права на отримання гарантованої суми відшкодування вкладу із походженням на відповідному вкладному (депозитному, поточному) рахунку коштів.

Також, як вбачається із встановлених судом обставин справи, договір банківського вкладу укладений, а грошові кошти в сумі 160000 грн. зараховані на рахунок позивача, до запровадження тимчасової адміністрації банку (07.10.2015), що не суперечить ч. 3 ст. 36 Закону №4452, якою встановлено, що правочини, вчинені органами управління та керівни-ками банку після початку процедури виведення Фондом банку з ринку, є нікчемними.

Отже, судом не встановлено обмежень щодо укладення договору банківського вкладу чи зарахування на нього коштів, а також передбачених ч. 3 ст. 36 і ч. 3 ст. 38 Закону №4452 обставин, з якими пов`язується нікчемність правочину із зарахування на рахунок позивача 160000 грн., що дає суду підстави для висновку про незаконність і необґрунтованість визнання Уповноваженою особою правочину позивача.

Враховуючи неправомірність проведення Уповноваженою особою перевірки правочи-ну позивача, незаконність і необґрунтованість визнання Уповноваженою особою правочину позивача нікчемним, суд дійшов висновку про наявність підстав для визнання оскаржуваних дій Уповноваженої особи по визнанню правочину нікчемним протиправними.

З цих же мотивів, суд вважає протиправними дії Уповноваженої особи щодо направ-лення до Фонду додаткової інформації про внесення змін та доповнень до переліку (рахун-ків) вкладників Банку, оскільки за відсутності законних і обґрунтованих підстав для виз-нання правочину позивача нікчемним та інших обставин, за наявності яких виплата гаранто-ваного відшкодування коштів за вкладом у розмірі 160000 грн. з урахуванням нарахованих відсотків у розмірі 275,27 грн. не проводиться, Уповноваженою особою безпідставно внесено зміни до переліку вкладників і направлено їх до Фонду.

Суд зауважує, що оскаржувані дії Уповноваженої особи є юридично значущими, оскільки стали безпосередньою правовою підставою для внесення змін у перелік рахунків вкладників Банку і наступне внесення Фондом оспорюваних змін до загального реєстру вкладників. Допущені Уповноваженою особою порушення призвели до порушення права позивача на одержання гарантованого відшкодування коштів за вкладом. Формальна наяв-ність в Уповноваженої особи повноважень на направлення змін до Фонду, що передбачено ст. 27 Закону №4452 і п. 6 розділу ІІ, п. 3 розділу ІІІ Положення, не виправдовує допущене цим відповідачем порушень.

За таких обставин, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення вимоги про визнання оскаржуваних дій Уповноваженої особи протиправними.

Суд зауважує, також, про відсутність підстав для закриття провадження у справі у цій частині, оскільки предметом оскарження є дії Уповноваженої особи, а не рішення про виз-нання правочину нікчемним, яке, за усталеною практикою Верховного Суду, не може бути предметом оскарження. Приходячи до такого висновку, суд зважає на висновок Верховного Суду у постанові від 27.03.2020 у справі №823/778/17, в якій цей суд закрив провадження у справі в частині оскарження рішення (наказу) Уповноваженої особи про визнання правочину нікчемним, водночас розглянув по суті справу у частині оскарження дій Уповноваженої особи щодо визнання нікчемним правочину.

Крім того, іншого способу захисту порушеного Уповноваженою особою права позива-ча, у публічно-правовому спорі між ним і Уповноваженою особою щодо правомірності проведення перевірки і визнання правочину нікчемним, судом не вбачається.

Розглядаючи вимогу про скасування рішення Фонду про затвердження змін та допов-нень до загального реєстру вкладників Банку від 30.08.2018 №2376 в частині, що стосується виключення позивача з реєстру вкладників, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 54 Закону №4452 рішення, що приймаються відповідно до цього Закону Національним банком України, Фондом, працівниками Фонду, що виконують функ-ції, передбачені цим Законом, у т.ч. у процесі здійснення тимчасової адміністрації, ліквідації банку, виконання плану врегулювання, можуть бути оскаржені до суду.

Як встановлено судом на підставі затверджених оскаржуваним наказом Фонду змін до загального реєстру (а.с. 41, 87), позивача не виключено із загального реєстру вкладників, як помилково стверджує позивач, а змінено суму виплати у розмірі 160652,36 грн. шляхом її зменшення на 160275,27 грн.

Також, як встановлено судом, дії щодо перевірки правочину і визнання його нікчем-ним вчинені Уповноваженою особою, а не Фондом, як помилково стверджує позивач.

Помилковими є доводи позивача про те, що особа включається до загального реєстру вкладників один раз і не може з нього виключатись, оскільки такі твердження не ґрун-туються на нормах Закону №4452 та суперечать нормам ст. 27 цього Закону і Положення, згідно з якими на підставі інформації від Уповноваженої особи до загального реєстру вклад-ників можуть вноситись зміни, у т.ч. щодо зменшення суми відшкодування.

Крім того, помилковими є твердження позивача щодо примирення сторін у справі №826/3065/16 і порушення такого примиренні Фондом, оскільки провадження у даній справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову (п. 2 ч. 1 ст. 238 КАС України), а не у зв`язку з примиренням сторін (п. 3 ч. 1 ст. 238 КАС України), тому умови примирення судом не затверджувались, а відтак не могли бути ніким порушені.

Отже, вищевказані доводи позивача судом відхиляються з наведених підстав.

У свою чергу суд відхиляє як безпідставні й посилання Фонду на постанову слідчого СВ Святошинського УП ГУ НП у м. Києві Безсмертного М.В. від 10.05.2018 "Про визнання об`єктів речовими доказами" у кримінальному провадженні №0000080 від 02.05.2018 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України, оскільки Закон №4452 не встановлює таких підстав для не виплати відшкоду-вання коштів за вкладом, а арешт коштів на рахунку, як вірно зазначив позивач, судом не накладено.

З наданих позивачем копій його клопотання від 12.09.2018 до слідчого відділу ГУ ДФС у м. Києві та листа слідчого з ОВС Сьомого слідчого відділу розслідування криміналь-них проваджень СУ ФР ГУ ДФС у м. Києві Тарасенка Р. від 03.10.2018 №57958/П/26-15-23-11 вбачаться, що позивач звернувся до слідчого з проханням повернути йому тимчасово вилучене майно, яке було визнано речовим доказом по кримінальному провадженню №0000080 від 02.05.2018 згідно постанови від 10.05.2018, а саме грошові кошти у розмірі 160275,27 грн., у відповідь на яке йому повідомлено, що вивченням матеріалів кримінального провадження №00007282 не встановлено фактів тимчасового вилучення майна, на яке позивач посилається, а зокрема, грошових коштів в сумі 160275,27 грн. на банківському рахунку № НОМЕР_1 в ПАТ Банк "Контракт".

Відповідачами не надано доказів, які б доводили дійсність тимчасового вилучення коштів з рахунку позивача № НОМЕР_1 . Водночас, надані позивачем докази, які не заперечувались відповідачами, спростовують наявність такого факту.

Оцінюючи правомірність затвердження Фондом змін до загального реєстру вкладни-ків, суд зауважує, що оскаржуваний наказ прийнятий відповідачем у спосіб та в межах пов-новажень, передбачених ч. 3 ст. 27 Закону №4452 і п. 3 розділу ІІІ Положення. Однак, враховуючи, що підставою для прийняття оскаржуваного наказу є інформація Уповноваже-ної особи про внесення змін до переліку вкладників, яка, за висновком суду, була подана до Фонду за відсутності законних і обґрунтованих підстав для цього, суд дійшов висновку про наявність підстав для скасування оскаржуваного наказу Фонду, яким внесено зміни до зага-льного реєстру вкладників у частині, тому дана вимога підлягає задоволенню у цій частині.

Водночас дана вимога у частині скасування наказу Фонду у частині виключення пози-вача із загального реєстру вкладників задоволенню не підлягає, оскільки, як зазначив суд вище, зміст оскаржуваного наказу Фонду не містить приписів про виключення позивача з цього реєстру, а внесеними змінами зменшено виплатну суму позивачу.

З цих же мотивів не підлягає задоволенню й вимога позивача про поновлення його в загальному реєстрі вкладників. Закон №4452 і Положення не передбачають процедури поно-влення у загальному реєстрі вкладника, щодо якого внесені зміни про зменшення виплатної суми.

Опорювані зміни до загального реєстру внесені Фондом на підставі інформації Упов-новаженої особи про внесення змін до переліку рахунків вкладників Банку, а відтак, за загальним правилом, зміни до загального реєстру у частині збільшення позивачу виплатної суми на 160275,27 грн. можуть бути затверджені Фондом на підставі змін та доповнень Уповноваженої особи до переліку рахунків вкладників, прийнятих Фондом.

Отже, належним способом поновлення порушеного права позивача на одержання від-шкодування коштів за вкладом у розмірі 160275,27 грн. за рахунок Фонду є подання Уповно-важеною особою до Фонду відповідних змін до переліку рахунків вкладників Банку про збільшення позивачу виплатної суми на 160275,27 грн.

З метою повного та ефективного захисту і поновлення порушеного права позивача та згідно з ч. 2 ст. 9 КАС України необхідно вийти за межі позовних вимог і зобов`язати Уповноважену особу подати до Фонду інформацію про внесення змін та доповнень до переліку рахунків вкладників, за якими вони мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду, із визначенням суми, що підлягає відшкодуванню позивачу, у розмірі 160275,27 грн. (з урахуванням відсотків, нарахованих на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, у розмірі 275,27 грн.).

Підсумовуючи все вищевикладене, суд зазначає про часткову обґрунтованість позову і наявність підстав для часткового його задоволення. Натомість відповідачі, які заперечують проти позову, не спростували доводів позивача і наданих ним доказів та не довели закон-ність і обґрунтованість визнання правочину нікчемним та зменшення у зв`язку з цим розра-хункової суми до виплати на 160275,27 грн., чим порушили право позивача на одержання гарантованого відшкодування.

При зверненні до суду з цим позовом позивачем сплачено судовий збір у сумі 1409,60 грн. згідно з квитанцією від 28.09.2018 №ПН500145 (а.с. 16).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15.05.2019 у справі №817/649/16 зроблено висновок про те, що дія ч. 3 ст. 22 Закону України від 12.05.1991 №1023-XII "Про захист прав споживачів" поширюється на спори, які виникають між вкладниками банку та Фондом під час здійснення останнім владних управлінських функцій, а саме організації виплат відшкодувань за вкладами на підставі п. 4 ч. 2 ст. 4 Закону №4452-VI.

Отже, позивач був звільненим від сплати судового збору, тому сплачений ним судовий збір може бути повернутий за відповідною заявою. Підстав для стягнення з відповідачів судового збору за таких обставин немає.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 9, 90, 241-246, 262 КАС України, суд

в и р і ш и в:

1. Задовольнити адміністративний позов ОСОБА_1 частково.

2. Визнати протиправними дії Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства Банк "Контракт" щодо виз-нання нікчемним правочину (договору) про надання зворотної тимчасової допомоги від 04.09.2015 №4 та щодо направлення до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додат-кової інформації про внесення змін до переліку вкладників Публічного акціонерного товариства Банк "Контракт", які мають право на відшкодування коштів за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, у частині зменшення ОСОБА_1 суми відшкодування коштів за вкладом на 160275,27 грн.

3. Зобов`язати Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства Банк "Контракт" Білу Ірину Володимирівну подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію про внесення змін та доповнень до переліку рахунків вкладників Публічного акціонерного товариства Банк "Контракт", які мають право на відшкодування коштів за рахунок коштів Фонду гаранту-вання вкладів фізичних осіб, про ОСОБА_1 , якому необхідно здійснити відшкодування коштів за вкладом на рахунку № НОМЕР_1 за договором від 28.09.2015 №1423/2015 строкового банківського вкладу із сплатою процентів в кінці строку "Класичний Контракт" у сумі 160275,27 грн. (сто шістдесят тисяч двісті сімдесят п`ять гривень 27 копі-йок) за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

4. Скасувати рішення Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 30.08.2018 №2376 у частині затвердження змін та доповнень до загального реєстру вкладників Публічного акціонерного товариства Банк "Контракт", які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, щодо зменшення ОСОБА_1 суми відшкодування коштів за вкладом на 160275,27 грн.

5. Відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позову в іншій частині.

Позивач: ОСОБА_1 ,

АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 .

Відповідачі:

1) Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства Банк "Контракт" Біла Ірина Володимирівна;

01024, м. Київ, бульвар Тараса Шевченка/вулиця Пушкінська, буд. 8/26,

код ЄДРПОУ відсутній.

2) Фонд гарантування вкладів фізичних осіб;

04053, м. Київ, вул. Січових Стрільців, 17, .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження.

Рішення суду може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду в порядку, встановленому ст.ст. 293-297 КАС України. Апеляційна скарга подається протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Дата рішення є днем складення його у повному обсязі.

Суддя Д.А. Костенко