Справа № 340/942/20
Суддя: Ю.П. Пасічник
Дата ухвалення: 2020-04-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2020 року м.Кропивницький Справа № 340/942/20

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Пасічника Ю.П., розглянув за правилами спрощеного (письмового) провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) до Дмитрівської сільської ради Знам`янського району Кіровоградської області (вул. Перемоги, 4, с.Дмитрівка, Знам`янський район, Кіровоградська область, 27422, ) про визнання рішення протиправним та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення двадцять третьої сесії сьомого скликання Дмитрівської сільської ради Знам`янського району Кіровоградської області від 21.02.2020 р. № 639, яким відмовлено у наданні дозволу ОСОБА_1 , на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 2,00 га, для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель запасу сільськогосподарського призначення комунальної власності Дмитрівської сільської ради Знам`янського району Кіровоградської області, за межами населеного пункту;

- зобов`язати Дмитрівську сільську раду Знам`янського району Кіровоградської області повторно, з урахуванням висновків суду по справі, розглянути клопотання ОСОБА_1 про надання їй дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, орієнтовною площею 2.00 га для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель запасу сільськогосподарського призначення комунальної власності Дмитрівської сільської ради Знам`янського району Кіровоградської області, за межами населеного пункту, бажане місце розташування яких зазначено на графічному матеріалі доданого до клопотання;

- стягнути з Дмитрівської сільської ради Знам`янського району Кіровоградської області на користь ОСОБА_1 , - документально підтверджені понесені судові витрати та витрати, пов`язані із розглядом справи (у тому числі витрати на правничу допомогу у розмірі 5000,00 (п`ять тисяч) гривень 00 копійок.).

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що відповідачем протиправно відмовлено йому у розгляду заяви про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, оскільки вичерпний перелік підстав для відмови визначений ч. 7 ст. 118 Земельного кодексу України, а в даному випадку відмова мотивована тим, що земельна ділянка на яку претендує позивач, залишилась в колективній власності бувшого колективного сільськогосподарського підприємства АТ "Колос" на підставі державного акту на право колективної власності за землю, який не скасовано та знаходиться у правонаступника даного підприємства.

Враховуючи вказану відмову протиправною позивач змушений звернутися до суду з даним позовом.

Ухвалою судді від 30 березня 2020 року відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення сторін. Водночас даною ухвалою для учасників справи встановлені порядок та строки щодо виконання процесуальних дій.

15.04.2020 року відповідачем подано відзив відповідно до якого позовні вимоги не визнаються з підстав зазначених у відзиві (а.с.37-43).

21.04.2020 позивач надано відповідь на відзив, якою, на переконання позивача спростовуються доводи відповідача зазначені у відзиві (а.с.109,110).

Ухвалою суду від 22.04.2020 відмовлено у задоволенні клопотання відповідача щодо залучення до участі у справі третіх осіб на стороні відповідача (а.с.116,117).

Згідно до ст.ст.262, 263 КАС України дану справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження за наявними матеріалами.

Дослідивши наявні в справі матеріали суд дійшов наступних висновків.

Встановлено, що 28.12.2019 року позивач звернувся до відповідача з клопотанням та додатками, в якому просив надати дозвіл на розроблення проекту із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, орієнтовною площею по 2,0 га для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель запасу сільськогосподарського призначення комунальної власності Дмитрівської сільської ради Знам`янського району Кіровоградської області, за межами населеного пункту (а.с.8).

Дмитрівська сільська рада рішенням від 21.02.2020 року №639 відмовила у задоволенні клопотання ОСОБА_1 . Відмова мотивована тим, що право комунальної власності Дмитрівською сільською радою на земельну ділянку, зазначену на графічних матеріалах щодо бажаного місця розташування земельної ділянки, доданих до клопотання гр. ОСОБА_1 не зареєстровано, оскільки дана земельна ділянка відноситься до земель, що залишилися в колективній власності бувшого КСП АТ «Колос» на підставі державного акту на право колективної власності на землю, який не скасовано та знаходиться у правонаступника даного підприємства, що унеможливлює розпорядження Дмитрівською сільською радою даною земельною ділянкою у відповідності до норм чинного законодавства, а тому відповідач дійшов висновку про невідповідність місяця розташування бажаної земельної ділянки вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів (а.с.10).

Не погоджуючись із такими діями відповідача, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Вирішуючи спірні правовідносини, суд вказує на наступне.

Відповідно до ст.14 Конституції України та ст.373 Цивільного кодексу України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізовується громадянами, юридичними особами та державою відповідно до закону.

Згідно зі ст. 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", сільська, селищна, міська рада питання регулювання земельних відносин повинна вирішувати виключно на пленарних засіданнях і відповідно до закону.

У відповідності зі ст. 5 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень. Рішення ради приймаються на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом.

Отже, чинним законодавством передбачено, що способом волевиявлення ради, яка здійснює право власності від імені відповідної територіальної громади щодо регулювання земельних відносин, є прийняття сесією відповідного рішення.

Повноваження сільської, селищної, міської ради у галузі земельних відносин передбачені, зокрема, ст.ст.12, 122 Земельного кодексу України.

Сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб (ст. 122 Земельного кодексу України).

Відповідно до ст. 116 Земельного кодексу України, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Так, частиною 6 статті 118 Земельного кодексу України передбачено, що громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу.

У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Згідно ч.7 ст.118 Земельного кодексу України передбачено, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Отже, чинним законодавством чітко визначено, що орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні.

Як вже встановлено судом, відмова позивачеві у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою мотивована тим, що земельна ділянка на яку претендує позивач перебуває в користуванні правонаступника КСП АТ «Колос» на підставі державного акту на право колективної власності на землю.

Разом з тим, суд зазначає, що відмова відповідача у наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою з підстав знаходження бажаної земельної ділянки в колективній власності правонаступників бувшого колективного сільськогосподарського підприємства АТ «Колос» є безпідставною враховуючи наступне.

Відповідно до частини 1 статі 1 Закону України "Про колективне сільськогосподарське підприємство" колективне сільськогосподарське підприємство (надалі - підприємство) є добровільним об`єднанням громадян у самостійне підприємство для спільного виробництва сільськогосподарської продукції та товарів і діє на засадах підприємництва та самоврядування.

Частиною 2 статті 7 Закону України «Про колективне сільськогосподарське підприємство» визначено, що суб`єктом права власності у підприємстві є підприємство як юридична особа, а його члени - в частині майна, яку вони одержують при виході з підприємства.

Відповідно до частини 3 статті 9 Закону України «Про колективне сільськогосподарське підприємство» у разі виходу з підприємства його члени мають право на пай натурою, грішми або цінними паперами відповідно до розміру та структури пайового фонду або в іншій, за згодою сторін, формі.

На переконання відповідача товариство з додатковою відповідальністю "Колос" є правонаступником колективного підприємства АТ «Колос», а тому правомірно здійснює користування земельною ділянкою площею 5599,6 га, яка надавалась АТ "Колос" згідно державного акту на право колективної власності на землю КР-3-N000022 (а.с.102-107).

Вказані доводи відповідача є безпідставними враховуючи наступне.

Єдиний державний реєстр юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань містить два записи щодо юридичних осіб з кодом (а.с.66-79).

Запис 1 - товариство з додатковою відповідальністю «Колос».

Дані про юридичних осіб, правонаступником яких є зареєстрована юридична особа: 03758772, сільськогосподарський виробничий кооператив «Колос», 27422, Кіровоградська обл., Знам`янський район, село Дмитрівка, вулиця Фрунзе, будинок 2-а.

Запис 2 - сільськогосподарський виробничий кооператив «Колос».

Дата та номер запису про державну реєстрацію припинення юридичної особи, підстава для його внесення: 19.08.2011, 3000155, припинено, за рішенням засновників.

Дані про юридичних осіб, правонаступником яких є зареєстрована юридична особа: відомості відсутні.

Таким чином, враховуючи наявну в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань інформацію не вбачається, що вказані підприємства є правонаступниками АТ «Колос», якому на підставі державного акту на право колективної власності на землю КР-3-N000022 передавалась земельна ділянка.

Крім того, згідно відомостей з ЄДРПОУ щодо товариства з додатковою відповідальністю «Колос», засновниками (учасниками) вказаної юридичної особи є дві фізичні особи, а тому вказане підприємство не може вважатись колективним сільськогосподарським підприємством в розумінні Закону України «Про колективне сільськогосподарське підприємство», адже відсутність інших його членів свідчить про їх вихід з підприємства, а отже площа земельної ділянка яка надавалась АТ "Колос" згідно державного акту на право колективної власності на землю КР-3-N000022 має з об`єктивних причин відрізнятись від первісної (5599,6 га).

Будь-яких доказів, які б свідчили, що земельна ділянка на яку претендує позивач по справі, перебуває в законному користуванні ТДВ "Колос" не надано, оскільки, згідно інформації яка міститься в Публічній кадастровій карті, бажане місце розташування земельної ділянки на яку претендує позивач не перебуває у власності та не обтяжене будь-яким речовим правом (а.с.9).

Також судом враховано, що пунктом 21 Розділу Х. Перехідні положення Земельного кодексу України установлено, що з дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вирішення питання колективної власності на землю, удосконалення правил землекористування у масивах земель сільськогосподарського призначення, запобігання рейдерству та стимулювання зрошення в Україні" землі колективних сільськогосподарських підприємств, що припинені (крім земельних ділянок, які на день набрання чинності зазначеним Законом перебували у приватній власності), вважаються власністю територіальних громад, на території яких вони розташовані. Зазначений Закон є підставою для державної реєстрації права комунальної власності на земельні ділянки, сформовані за рахунок земель, які в силу зазначеного Закону переходять до комунальної власності.

Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вирішення питання колективної власності на землю, удосконалення правил землекористування у масивах земель сільськогосподарського призначення, запобігання рейдерству та стимулювання зрошення в Україні" набрав чинності з 01.01.2019р., а тому з цієї дати право розпорядження землями, які передавались АТ «Колос» в колективну власність перейшло до Дмитрівської сільської ради.

Відповідно до частини 4 статті 245 КАС України суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Суд наголошує, що при повторному розгляді заяви позивача відповідач не може прийняти рішення, яке по суті повторює рішення, що визнане судом протиправним, і повинен вирішити заяву позивача, з урахуванням правової оцінки, наданої судом обставинам у цій справі.

Відтак, на підставі аналізу встановлених обставин та правовідносин, що їм відповідають, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, відповідають обставинам та матеріалам справи, підтверджені належними та допустимими доказами, та підлягають задоволенню.

Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

За наслідками розгляду справи підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача понесені ним судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 840,80 грн. (а.с.1)

Щодо витрат на правничу допомогу в розмірі 5000 грн. суд зазначає наступне.

Відповідно до частини 1 статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу (пункт 1 частини 3 статті 132 КАС України).

Відповідно до частин 1-5 статті 134 КАС України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

На підтвердження вказаних витрат на правничу допомогу позивачем надано: договір про надання правової допомоги від 19.12.2019р. №75 (а.с.14,15), ордер серії КР №87011 від 17.03.2020р. (а.с.18), акт приймання-передачі наданих послуг від 16.03.2020р. (а.с.16), квитанція № від 16.03.2020р. (а.с.17).

Вирішуючи питання про відшкодування вказаних витрат, суд виходить з того, що компенсація витрат на професійну правничу допомогу здійснюється у випадку доведення здійснення витрат пов`язаних с розглядом саме цієї справи та відповідно принципу співмірності здійснених витрат.

Згідно акту приймання-передачі правової допомоги вказано опис наданих послуг: ознайомлення з матеріалами справи та дослідження законодавства, яке регламентує порядок безоплатної приватизації земельних ділянок - 2 год., 500 грн. за год., 1000 грн.; підготовка позовної заяви, оформлення додатків та розрахунків - 4 год., 1000 грн. за год., 4000 грн. (а.с.16).

На підтвердження проведення вищевказаних дій позивачем надано лише відповідь на адвокатський запит, яка не містить доказів, що дають підстави пов`язати вказаний запит з даною справою (а.с.11), а також роздруківку з сайту Міністерства юстиції України щодо юридичних осіб, яка є загальнодоступною та безкоштовною (а.с.12).

Долучені до позовної заяви додатки були в наявності у позивача, а тому виготовлення їх копій не потребує спеціальних знань в галузі права.

Суд зазначає, що підготовка адміністративного позову у даній справі не вимагала значного обсягу юридичної і технічної роботи, а розмір витрат позивача, пов`язаних з правничою допомогою, не є співмірними із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг).

Крім того, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої було ухвалено рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір витрат, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору.

Отже, враховуючи вищенаведене, суд констатує, про те, що співмірною сумою до відшкодування витрат є витрати на складання позовної заяви та відповіді на відзив в розмірі 1000 грн., а тому витрат на правничу допомогу у розмірі 5000,00 грн. необхідно задовольнити частково.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.139, 246, 382, 255, 292-297, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення двадцять третьої сесії сьомого скликання Дмитрівської сільської ради Знам`янського району Кіровоградської області від 21.02.2020 р. № 639, яким відмовлено у наданні дозволу ОСОБА_1 , на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 2,00 га, для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель запасу сільськогосподарського призначення комунальної власності Дмитрівської сільської ради Знам`янського району Кіровоградської області, за межами населеного пункту;

Зобов`язати Дмитрівську сільську раду Знам`янського району Кіровоградської області повторно, з урахуванням висновків суду по справі, розглянути клопотання ОСОБА_1 про наданння йому дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, орієнтовною площею 2,00 га для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель запасу сільськогосподарського призначення комунальної власності Дмитрівської сільської ради Знам`янського району Кіровоградської області, за межами населеного пункт), бажане місце розташування яких зазначено на графічному матеріалі доданого до клопотання.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_1 ) здійснені судові витрати на оплату судового збору в сумі 840,80 грн., витрати на правничу допомогу в сумі 1000,00 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Дмитрівської сільської ради Знам`янського району Кіровоградської області ().

Рішення суду набирає законної сили в порядку, встановленому ст.255 КАС України та може бути оскаржено до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення за правилами, встановленими ст.ст.293, 295-297 КАС України. Відповідно до підпункту 15.5 п.15 Розділ VII Перехідні положення КАС України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя Кіровоградського окружного

адміністративного суду Ю.П. Пасічник