Справа № 826/10789/16
Суддя: Добрівська Н.А.
Дата ухвалення: 2020-04-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 квітня 2020 року м. Київ № 826/10789/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі

головуючої судді Добрівської Н.А.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовомТовариство з обмеженою відповідальністю «ТРІ Менеджмент»
доМіністерства юстиції України,
третя особа:Департамент державної реєстрації Міністерства юстиції України
провизнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «ТРІ Менеджмент» (далі по тексту - ТОВ «ТРІ Менеджмент», позивач) звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Державного підприємства «Національні інформаційні системи» (далі також - ДП «НАІС»), треті особи: Міністерства юстиції України (далі також - Міністерство), Департамент державної реєстрації Міністерства юстиції України (далі - Департамент держреєстрації, третя особа) з вимогами:

- визнати протиправною бездіяльність ДП «НАІС», як технічного адміністратора Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що полягає у незабезпеченні збереження та захисту даних, які містяться в автоматизованих системах Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, в частині відомостей щодо права власності TOB «TPI Менеджмент» на:

1) нежитлове приміщення, що розташоване за адресою: Київська обл., Вишгородський р-н, с. Нижча Дубечня, вул. Леніна (пр-т Миру), буд. 15, право на яке зареєстроване 10.03.2015, номер запису про право власності 8991504, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 8;

2) автозаправочну станцію (літ. «А-1»), яка розташована за адресою: Київська обл., Броварський р-н, с. Погреби, вул. Погребський шлях, 72, право на яке зареєстроване 11.03.2015, номер запису 9008258, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна ;

3) нерухоме майно, АЗС, що розташовані за адресою: Житомирська обл., м. Житомир, вул. Щорса (вул. Покровська), 112, право на яке зареєстроване 24.09.2015, номер запису про право власності 11320473, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 1;

4) комплекс будівель та споруд АЗС, що розташовані за адресою: Черкаська обл., Городищенський р-н, Валявська сільська рада, АЗС, автомобільна дорога Київ-Знам'янка, 160 км, право на яке зареєстроване 24.09.2015, номер запису про право власності 11322779, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 3;

5) цілісний майновий комплекс АЗС, що розташований за адресою: Закарпатська обл., Іршавський р-н, с. Гребля, вул. Без назви, 341, право на яке зареєстроване 10.03.2015, номер запису про право власності 8991233, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 19;

6) автозаправну станцію, що розташована за адресою: Закарпатська обл., Ужгородський р-н, с. Кінчеш, автошлях Кінчеш-Розівка, право на яку зареєстроване 10.03.2015, номер запису про право власності 8990381, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 48;

7) комплекс, що розташований за адресою: Закарпатська обл., Мукачівський р-н, с. Зняцьово, вул. Леніна, буд. 68-Б, право на який зареєстроване 10.03.2015 року, номер запису про право власності 8988709, реєстрацій номер об'єкта нерухомого майна 27;

- зобов'язати ДП «НАІС» відновити відомості про реєстрацію права власності TOB «TPI Менеджмент» на вказані об'єкти.

В обґрунтування заявлених вимог позивач вказує на те, що з моменту набуття позивачем права власності на вказані вище об'єкти жоден із посвідчених нотаріально договорів купівлі-продажу об'єктів не оскаржувались у судовому порядку, не були визнані недійсними/нікчемними чи скасованими, а також жодне рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень щодо цих об'єктів в судовому порядку не скасовувались, не визнавалось нечинним тощо. Однак, 08.07.2016 на підставі інформаційних довідок з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно по кожному із об'єктів, ТОВ «ТРІ Менеджмент» стало відомо, що у розділі «Актуальна інформація про право власності» відсутні номери записів від 2015 року про право власності та інші відомості по даному підрозділу, які визначали право власності позивача на спірні об'єкти. При цьому зникли не тільки відомості що власника цих об'єктів - ТОВ «ТРІ Менеджмент», а й інформація про об'єкти нерухомого майна, а саме площа та відомості про ладові частини об'єктів нерухомого майна. Разом з тим, ТОВ «ТРІ Менеджмент» жодних правочинів щодо відчуження вищевказаних об'єктів не укладало, а також не уповноважувало жодних осіб на вчинення будь-яких реєстраційних дій. Наполягаючи на тому, що бездіяльність (неналежне покладених законодавцем обов'язків) уповноважених суб'єктів - ДП «НАІС», що полягає у незабезпеченні збереження та захисту даних, які містяться в автоматизованих системах Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, щодо об'єктів, які належать на праві приватної власності позивачу, призводить до заподіяння не лише значних матеріальних збитків, позбавлення позивача підтвердження про існування права власності, яке було набуто законним шляхом та зареєстровано згідно чинного законодавства України, а й значно підриває авторитет органів державної влади на міжнародній арені, зважаючи на те, що позивач є іноземним суб'єктом господарювання, - останній звернувся до суду із даним позовом.

Ухвалами Окружного адміністративного суду міста Києва від 15.07.2016 відкрито провадження у справі, закінчено підготовче провадження і призначено справу до розгляду.

04.08.2016 судом постановлена ухвала про призначення вирішення клопотання позивача, поданого до суду 02.08.2016 про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову по справі №826/10789/16 в судовому засіданні.

За результатами розгляду клопотання позивача у судовому засіданні 11.10.2016 постановлена ухвала суду про відмову у задоволенні клопотання ТОВ «ТРІ Менеджмент» про забезпечення позову.

06.09.2016 від ДП «НАІС» надійшло клопотання про закриття провадження у справі, яке мотивоване тим, що справу №826/10789/16 не належить до розгляду порядку адміністративного судочинства, оскільки у відповідача - ДП «НАІС» відсутні ознаки суб'єкта владних повноважень. Так, у статуті ДП «НАІС» визначено, що Підприємство є юридичною особою, яка діє на принципах госпрозрахунку, самофінансування, самоокупності та функціонує як самостійний суб'єкт господарювання. Основним предметом діяльності ДП «НАІС» є технічне та технологічне створення, запровадження, експлуатація програмно-інформаційних комплексів системного введення автоматизованих систем Єдиних та Державних реєстрів, що створюються відповідно до наказів Міністерства юстиції України, а також інших електронних баз даних, що створюються відповідно до законодавства України, надання доступу фізичним та юридичним особам до автоматизованих систем Єдиних та Державних реєстрів, отримання прибутку від здійснюваної діяльності. При цьому, із Статуту підприємства не вбачається, що Міністерство юстиції України делегувало частину своїх владних повноважень. ДП «НАІС» також наголошує, що відповідно до пункту 7 частини першої статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», як адміністратор Державного реєстру права відповідає за створення, впровадження та супроводження програмного забезпечення Державного реєстру прав, його технічне і технологічне забезпечення, збереження та захист даних цього реєстру, здійснення технічних технологічних заходів з надання, блокування та анулювання доступу до Державного реєстру прав, організація та проведення навчання для роботи з цим реєстром, а отже не є суб'єктом владних повноважень, оскільки не здійснює будь-яких управлінських функцій та не приймає будь-яких управлінських рішень, а діє виключно для задоволення суспільних потреб шляхом систематичного здійснення господарської діяльності.

10.10.2016 від Міністерства юстиції України надійшло клопотання про закриття провадження у справі з тих підстав, що ДП «НАІС» не є суб'єктом владних повноважень, оскільки не є органом державної влади, не є органом місцевого самоврядування, є суб'єктом господарювання, що здійснює статутну діяльність з адміністрування Єдиних та Державних реєстрів для задоволення суспільних потреб шляхом систематичного здійснення господарської діяльності.

Також, 10.10.2016 Міністерством юстиції України подані заперечення проти позову, в яких зазначається про відсутність правових підстав для задоволення позову та повідомляється наступне. Після повідомлення ТОВ «ТРІ Менеджмент» листом від 11.07.2016 №4-07/2016 про зникнення записів про реєстрацію права власності на спірні об'єкти, Міністерством повідомлено позивача про надання ДП «НАІС» відповідних доручень для з'ясування обставин та вирішення по суті. Листом від 05.09.2016 № 3567/01-05 ДП «НАІС» повідомило Мін'юст про направлення заяви про вчинення кримінального правопорушення за ознаками статті 362 Кримінального кодексу України від 19.08.2016 №3384/01-10 Департаменту кіберполіції Національної поліції України, у зв'язку з надходженням звернення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Бабенко Вікторії Вікторівни щодо можливого несанкціонованого втручання до баз даних Державного реєстру прав, що в свою чергу призвело до видалення записів про право власності Товариства. Наведене, на переконання Міністерства юстиції України, вказує на безпідставність тверджень позивача про бездіяльність ДП «НАІС». Стосовно інших вимог позивача Міністерство вказує на те, що діючим законодавством закріплено, що скасування запису про реєстрацію права власності можливе лише у випадку скасування рішення державного реєстратора про реєстрацію права власності та тільки державний реєстратор має право скасовувати запис в державному реєстрі прав, а такої реєстраційної дії, як відновлення відомостей про реєстрацію права власності законодавством не встановлено. Одночасно Міністерство юстиції України наголошує, що чинним законодавством визначено процедуру державної реєстрації речових прав на нерухоме майно органами державної реєстрації прав за заявницьким принципом, тобто, ш заявою заявника шляхом звернення до суб'єкта державної реєстрації або нотаріуса.

17.11.2016 від позивача надійшла заява про залучення співвідповідача та зміну предмета позову. Так, у вказаній заяві ТОВ «ТРІ Менеджмент» виклав вимоги у наступній редакції:

- визнати протиправною бездіяльність Міністерства юстиції України, як держателя Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, та ДП «НАІС», як технічного адміністратора Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що полягає у незабезпеченні збереження та захисту даних, що містяться в автоматизованих системах Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, в частині відомостей щодо права власності ТОВ «ТРІ Менеджмент» на наступні об'єкти:

1) нежитлове приміщення, що розташоване за адресою: Київська обл., Вишгородський р-н, с. Нижча Дубечня, вул. Леніна (пр-т Миру), буд. 15, право на яке зареєстроване 10.03.2015, номер запису про право власності 8991504, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 8;

2) автозаправочну станцію (літ. «А-1»), яка розташована за адресою: Київська обл., Броварський р-н, с. Погреби, вул. Погребський шлях, 72, право на яке зареєстроване 11.03.2015, номер запису 9008258, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна ;

3) нерухоме майно, АЗС, що розташовані за адресою: Житомирська обл., м. Житомир, вул. Щорса (вул. Покровська), 112, право на яке зареєстроване 24.09.2015, номер запису про право власності 11320473, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 1;

4) комплекс будівель та споруд АЗС, що розташовані за адресою: Черкаська обл., Городищенський р-н, Валявська сільська рада, АЗС, автомобільна дорога Київ-Знам'янка, 160 км, право на яке зареєстроване 24.09.2015, номер запису про право власності 11322779, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 3;

5) цілісний майновий комплекс АЗС, що розташований за адресою: Закарпатська обл., Іршавський р-н, с. Гребля, вул. Без назви, 341, право на яке зареєстроване 10.03.2015, номер запису про право власності 8991233, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 19;

6) автозаправну станцію, що розташована за адресою: Закарпатська обл., Ужгородський р-н, с. Кінчеш, автошлях Кінчеш-Розівка, право на яку зареєстроване 10.03.2015, номер запису про право власності 8990381, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 48;

7) комплекс, що розташований за адресою: Закарпатська обл., Мукачівський р-н, с. Зняцьово, вул. Леніна, буд. 68-Б, право на який зареєстроване 10.03.2015 року, номер запису про право власності 8988709, реєстрацій номер об'єкта нерухомого майна 27;

8) комплекс, який розташований за адресою: Україна, Закарпатська обл., місто Мукачеве, вулиця Графа Фон Шенборна, 108, право на який зареєстроване 11.03.2015, номер запису про право власності 9002745 (реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 04);

9) автозаправочна станція стаціонарного типу, яка розташована за адресою: Україна, Закарпатська обл., місто Мукачеве, вулиця Пряшівська, 2-Б, право на яку зареєстроване 11.03.2015, номер запису про право власності 9004122, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 04;

10) комплекс (АЗС стаціонарного типу), що розташований за адресою: Україна, Закарпатська обл., місто Мукачеве, вулиця Університетська (Д. Галицького), 100, право на який зареєстроване 11.03.2015, номер запису про право власності 9003511, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 04;

11) нежитлову будівлю, АЗС з магазином супутніх товарів літ. «А» (реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 4), що знаходяться за адресою: Україна, Київська обл., Білоцерківський р-н, село Чупира, вул. Садова, буд. 1-А, право на яку зареєстроване 12.03.2015, номер запису про право власності 9014722, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 4;

- зобов'язати Міністерство юстиції України, як держателя Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, забезпечити поновлення записів про право власності ТОВ «ТРІ Менеджмент» на вищевказані об'єкти;

- зобов'язати ДП «НАІС», як технічного адміністратора Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, поновити записи про право власності ТОВ «ТРІ Менеджмент» на наведені вище об'єкти.

Додатково до викладеного у первинній позовній заяві позивач зазначає, що відповідно до статті 7 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» саме Міністерство юстиції України є держателем Державного реєстру прав, а також забезпечує його створення та функціонування, здійснює контроль за діяльністю у сфері державної реєстрації прав; забезпечує доступ державних реєстраторів Державного реєстру прав та приймає рішення про блокування та анулювання такого доступу у випадках, передбачених вказаним Законом. У зв'язку з наведеним позивач вважав за доцільне спрямувати позовні вимоги і до Міністерства. Крім того, як зазначав позивач, з моменту звернення з Державного реєстру прав зникло ще декілька записів про право власності позивача на об'єкти, що слугувало підставою для зазначення їх в уточненій редакції позовних вимог.

У судовому засіданні 17.11.2016 постановлено ухвалу про прийняття уточнених позивачем вимог до розгляду та залучено до участі у справі в якості відповідача-2 Міністерство юстиції України.

В своїх додаткових поясненнях від 23.02.2017 позивач повідомляє обставини, що пов'язані з розглядом кримінального провадження за №0000165 за ознаками вчинення злочину, передбаченого частиною 4 статті 190 та частиною 2 статті 361 Кримінального кодексу України, в якому досудовим розслідуванням встановлено факт незаконного втручання в роботу Державного реєстру та протиправного видалення відомостей щодо перебування у власності ТОВ «ТРІ Менеджмент» об'єктів нерухомості. Досудове розслідування за вказаним провадженням здійснюється за фактом вчинення заволодіння чужим майном та несанкціонованого втручання в роботу автоматизованих систем (Державного реєстру прав та ін.), що Призвело до підробки інформації. 02.11.2016 ТОВ «ТРІ Менеджмент» було залучено до вказаного кримінального провадження в якості потерпілого. Як зазначає позивач, при ознайомленні з матеріалами кримінального провадження, Товариством виявлено звіт ДП «НАІС», за змістом якого записи у Державному реєстрі щодо права власності стали не активними і не можуть видаватись користувачам РРП під час формування тих чи інших пошукових запитів в результаті нештатної події в БД РРП. Служба безпеки «НАІС», зважаючи на наслідки нештатної події, а саме - перехід права власності від одного власника до іншого без відома першого, припускає, що нештатна подія відбулася шляхом несанкціонованих дій з інформацією в БД РРП, що призвели до модифікації даних в БД РРП. Непрямою ознакою протиправних дій може бути виконання дій зі службою LISTENER 04.07.2016 21:23:44 під обліковим записом «administrator». Ознайомившись зі звітом ДП «НАІС», позивач звернувся до цього Підприємства та до Міністерства юстиції України із запитами, однак, відповіді на свої питання так і не отримав.

09.03.2017 від ДП «НАІС» надійшла уточнена заява про зупинення провадження у справі, в якій представник Підприємства просив зупинити провадження в адміністративній справі до ухвалення процесуальних рішень у кримінальних провадженнях №0010834 та №0000165, оскільки саме наведені провадженнях відкриті за фактом можливого втручання в Державний реєстр прав, що призвело до не відображення відомостей у реєстрі про право власності позивача на низку об'єктів нерухомого майна. Оскільки підставою позову у даній справі є саме зникнення відомостей з Державного реєстру прав щодо права власності позивача на нерухоме майно, а предметом дослідження у вказаних кримінальних провадженнях є обставини можливого зникнення відомостей з Державного реєстру прав щодо права власності позивача, ДП «НАІС» наголошувало на доцільності зупинення провадження у адміністративній справі.

Також 09.03.2017 від ДП «НАІС» надійшли заперечення на позов, в яких відповідач стверджує про відсутність підстав для задоволення позову та зазначає про безпідставність вимог і тверджень, наведених на їх обґрунтування щодо поновлення записів про право власності на нерухоме майно в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, а також про протиправну бездіяльність ДП «НАІС», як адміністратора реєстру. Представник Підприємства повторно наголошує на тому, що не здійснює владних управлінських функцій у спірних правовідносин, а отже - не може бути відповідачем в адміністративній справі, оскільки не є суб'єктом владних повноважень. Також ДП «НАІС» акцентує увагу суду на тому, що програмне забезпечення всіх Єдиних та Державних реєстрів, адміністратором яких визначене підприємство, створення та забезпечення функціонування яких належить до компетенції Міністерства юстиції України, в тому числі і Державного реєстру прав, відповідає всім вимогам чинної нормативно-правової бази у сфері технічного захисту інформації. При цьому, позивачем не надано жодних доказів (рішення компетентних органів, експертиз тощо), які б свідчили про встановлення вини Підприємства щодо не захисту чи не збереження даних в Державному реєстрі прав. Відповідач також вказує на те, що Звіт ДП «НАІС» про проведення перевірки не є доказом вини Підприємства у не збереженні чи не захисті даних Державного реєстру прав, а є лише суб'єктивним поглядом на нештатну подію, яка відбулась в базах даних реєстру. При цьому, відтворити природу нештатної події на системному рівні, засобами Підприємства було технічно неможливо, у зв'язку з чим ДП «НАІС» звернулося до компетентних правоохоронних органів. Відповідач вказує на те, що він, як адміністратор Державного реєстру прав, надає всі необхідні слідству відомості та здійснює плідну співпрацю з слідчим відділом ГУ СБУ у м. Києві та Київській області та з Департаментом кіберполіції національної поліції України для відтворення природи нештатної події, яка сталася в базах даних Державного реєстру прав, тобто Підприємство діє виключно для задоволення суспільних потреб шляхом сумлінного виконання функцій технічного адміністратора Державного реєстру прав. До того ж, листування між позивачем там ДП «НАІС», яке було надано в якості доказів бездіяльності підприємства не є доказами вини відповідача у протиправній бездіяльності, а саме у не забережні чи не захисті даних в Державному реєстрі прав. Стосовно вимоги позивача про покладення на ДП «НАІС» обов'язку щодо поновлення даних у Державному реєстрі прав, представник відповідача вказує, що відповідно до пункту 7 частини першої статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», Підприємство визначено технічним адміністратором вказаного реєстру, повноважень якого не належить внесення/скасування записів у Державному реєстрі прав, а поняття «поновлення записів в Державному реєстрі прав» не визначено на законодавчому рівні і виконати зазначену дію з записами у реєстрі, технічно неможливо. До того ж, ДП «НАІС» не є суб'єктом державної реєстрації прав та позовні вимоги до відповідача не підлягають задоволенню.

09.03.2017 Міністерством юстиції України подані заперечення проти позову, в яких відповідач просить суд відмовити у задоволені позову у зв'язку з його безпідставністю та необґрунтованістю. Мотивуючи свою позицію міністерство вказує, що аналіз норм чинного законодавства, яким регулюються спірні правовідносини вказує на те, що основним завданням Міністерства юстиції у вказаній і сфері є належне забезпечення функціонування Державного реєстру прав, шляхом підготовки проектів відповідних нормативних актів, прийняття наказів, видання доручень тощо, тобто Мін'юст як уповноважений орган здійснює нормативно- правове та методологічне регулювання / діяльності вказаного реєстру суб'єктів державної реєстрації прав. дії Міністерства юстиції як уповноваженого органу державної влади у зазначених спірних відносинах повністю узгоджуються з вимогами чинного законодавства України. Як і в попередній своїй письмовій позиції Міністерство вказує на те, що відомості щодо об'єктів нерухомого майна, які належать позивачу можуть бути внесені до Державного реєстру прав лише державним реєстратором і в порядку, визначеному чинним законодавством України, а не Міністерством юстиції як цього вимагає позивач.

04.04.2017 позивачем подані заперечення на клопотання ДП «НАІС» про зупинення провадження у справі, в яких представник позивача стверджує про те, що у відносинах з фізичними та юридичними особами, під час реалізації своїх завдань та функцій, встановлених законодавством України, ДП «НАІС» наділене відповідними владними управлінськими функціями, а цей спір має публічно-правовий характер і належить до адміністративної юрисдикції, а тому ДП «НАІС» Міністерства юстиції України є належним відповідачем у цій справі. Щодо заявленого клопотання про зупинення провадження у справі представник позивача зазначає, що станом на подання цих заперечень досудове слідство у кримінальних провадженнях триває. Разом з тим, відповідачем, на думку позивача не мотивований зв'язок між очікуваними висновками рішень суду в кримінальних провадженнях за наслідками розгляду відповідних кримінальних справ та предметом спору в даній адміністративній справі, а також не конкретизовано, чому з огляду на характер заявлених вимог не можна розглянути справу без таких, що набрали законної сили, судових рішень у кримінальних провадженнях.

17.10.2017 на підставі розпорядження про повторний автоматизований розподіл від 10.10.2017 №4964 та відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.10.2017 визначено суддю Добрівську Н.А. для розгляду адміністративної справи №826/10789/16 та вказану справу передано на розгляд судді Добрівській Н.А.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 21.11.2017 справу прийнято до провадження судді Добрівської Н.А. та призначено попереднє судове засідання.

Разом з тим, 15.12.2017 набрав чинності Кодекс адміністративного судочинства України в новій редакції, визначеній Законом України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» №2147-VIII від 03.10.2017.

Згідно пункту 10 частини першої Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

З огляду на викладене розгляд даної справи було продовжено судом за правилами Кодексу адміністративного судочинства України у новій редакції.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 08.02.2018 позовну заяву, у зв'язку з повторною неявкою позивача у підготовче засідання, залишено без розгляду.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.05.2018 ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 08.02.2018 скасовано, а справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.06.2018 визначено суддю Добрівську Н.А. для розгляду адміністративної справи №826/10789/16 та вказану справу 20.06.2018 передано на розгляд судді Добрівській Н.А.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 09.07.2018 року справу прийнято до провадження судді Добрівської Н.А. та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного

Враховуючи, що згідно ухвали суду від 21.11.2017 відбулася зміна складу суду, що має наслідком розгляд справи спочатку, відсутність визначення складу колегії суддів, а також з метою дотримання статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, суд дійшов висновку про розгляд справи одноособово, про що складено відповідний протокол повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями.

При вирішенні питання щодо провадження, в якому має відбуватись розгляд цієї адміністративної справи, судом враховано таке.

У відповідності до частин 1, 2 статті 12 Кодексу адміністративного судочинства України в чинній редакції, адміністративне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку позовного провадження (загального або спрощеного).

Спрощене позовне провадження призначене для розгляду справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.

Пунктом 6 частини 6 цієї ж статті Кодексу встановлено, що справи щодо оскарження рішення суб'єкта владних повноважень, на підставі якого ним може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів у сумі, що не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відноситься до справ незначної складності

За змістом пункту 4 частини 9 статті 171 Кодексу, про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, в якій зазначається, зокрема, за якими правилами позовного провадження (загального чи спрощеного) буде розглядатися справа.

Оскільки провадження у даній справі було відкрито до набрання чинності Кодексом адміністративного судочинства України в новій редакції, суд визнав за доцільне вирішити дане питання у судовому засіданні, проведення його призначено до 15.12.2017.

З огляду на наведене, суд здійснює розгляд даної справи за у спрощеному провадженні.

27.08.2018 від Міністерства юстиції України та від ДП «НАІС» надійшли відзиви на позов, в яких викладені позиції відповідачів, аналогічні раніше наведеним у письмових запереченнях на позов.14.09.2018 позивачем подані заперечення на відзив ДП «НАІС», в яких, окрім раніше наведених доводів позивач зазначає, що предметом дослідження у даній справі, на його переконання, є встановлення факту існування до липня 2016 року інформації про власність та обтяження позивача; відсутність даної інформації про право власності та обтяжень майна позивача у державних реєстрах після 2016 року; активація інформації про право власності та обтяження майна позивача у державних реєстрах, яка наявна в базі даних, але не доступна для користувачів. Одночасно позивач вказує, що факт що впродовж двох років Відповідач не може встановити хто і який спосіб деактивував інформацію у державних реєстрах, за збереження і цілісність якої вони відповідають, говорить про те, що функція технічного забезпечення роботи бази даних та реєстрів не виконується належним чином саме відповідачем.

За результатами розгляду клопотання ДП «НАІС» про розгляд справи за правилами загального позовного провадження судом 12.07.2019 постановлена ухвала про відмову у його задоволенні.

Ухвалою суду від 16.04.2020 провадження у справі №826/10789/16 в частині позовних вимог до Державного підприємства «Національні інформаційні системи» закрито.

Згідно з частиною третьою статті 241 Кодексу адміністративного судочинства України судовий розгляд справи в суді першої інстанції закінчується ухваленням рішення суду.

Враховуючи викладене, суд закінчує розгляд даної справи ухваленням рішення за правилами нової редакції Кодексу адміністративного судочинства України.

У зв'язку з постановленням судом ухвали про закриття провадження у цій справі в частині вимог, предметом дослідження у справі є питання щодо обґрунтованості вимог позивача про визнання протиправною бездіяльності Міністерства юстиції України, як держателя Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що полягає у незабезпеченні збереження та захисту даних, що містяться в автоматизованих системах Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, в частині відомостей щодо права власності ТОВ «ТРІ Менеджмент» на спірні об'єкти, а також про зобов'язання Міністерства юстиції України, як держателя Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, забезпечити поновлення записів про право власності ТОВ «ТРІ Менеджмент» на вищевказані об'єкти.

Ознайомившись із письмово викладеними доводами учасників справи, дослідивши подані документи і матеріали справи, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено такі обставини.

26.04.2016 зникла інформація про право власності ТОВ «ТРІ Менеджмент» на об'єкти та були створені нові реєстраційні розділи, де власником об'єктів стали інші власники.

Окрім того, під час досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000165 було встановлено явний факт несанкціонованого втручання в роботу Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Зокрема, 14.07.2016 приватний нотаріус Київського нотаріального округу за заявою ТОВ «ТРІ Менеджмент» про факт відсутності державної реєстрації права власності у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, виявила невідповідність даних в Реєстрі, а тому 15.07.2016 поновила відсутню інформацію про право власності ТОВ «ТРІ Менеджмент» на об'єкти. Проте, вже 18.07.2016 відновлених нотаріусом даних у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно не було.

Переконання в тому, що саме протиправна бездіяльність відповідача - Міністерства юстиції України спричинило такі негативні для власника майна (спірних об'єктів), позивач звернувся до суду із даним позовом.

Статтею 19 Конституції України встановлено обов'язок органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб діяти лише на підставі, в межах повноважень в та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з пунктом 1 Положення про Міністерство юстиції України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 02.07.2014 №228 (далі - Положення №228) Мін'юст є головним органом у системі центральних органів виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику з питань, зокрема, державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Мін'юст у межах повноважень, передбачених законом, на основі і виконання Конституції та законів України, актів Президента України та постанов Верховної Ради України, прийнятих відповідно до Конституції та законів України, актів Кабінету Міністрів України видає накази, здійснює організацію і контроль за виконанням (пункт 10 вказаного Положення №228).

Пунктом 8319 Положення №228 встановлено, що Мін'юст забезпечує створення, ведення та функціонування Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (далі по тексту - Закон, у редакції на час виникнення спірних правовідносин) державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Стаття 7 Закону визначає повноваження Міністерства юстиції України у сфері державної реєстрації прав, а саме:

1) забезпечує формування та реалізацію державної політики у сфері Державної реєстрації прав;

2) здійснює нормативно-правове регулювання у сфері державної реєстрації прав;

3) забезпечує створення та функціонування Державного реєстру прав його держателем;

4) організовує роботу, пов'язану із забезпеченням діяльності з державної реєстрації прав;

5) здійснює контроль за Діяльністю у сфері державної реєстрації прав, у тому числі шляхом проведення моніторингу реєстраційних дій відповідно до цього Закону та приймає обов'язкові до виконання рішення, передбачені цим Законом;

6) забезпечує доступ до Державного реєстру прав державних реєстраторів, суб'єктів державної реєстрації прав, визначених цим Законом, інших суб'єктів, право доступу яких визначено цим Законом, та приймає рішення про тимчасове блокування або анулювання такого доступу у випадках, передбачених цим Законом;

7) розглядає скарги на рішення, дії або бездіяльність державних реєстраторів, суб'єктів державної реєстрації прав, територіальних органів Міністерства юстиції України та приймає обов'язкові до виконання рішення, передбачені цим Законом;

8) складає протоколи про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення;

9) організовує роботу з підготовки та підвищення кваліфікації державних реєстраторів;

91) надає узагальнені роз'яснення щодо застосування законодавства з питань державної реєстрації прав;

10) здійснює інші повноваження, передбачені цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Таким чином, основним завданням Міністерства юстиції України у сфері державної реєстрації прав є належне забезпечення функціонування Державного реєстру прав, шляхом підготовки проектів відповідних нормативних актів, прийняття наказів, видання доручень тощо, тобто Мін'юст як уповноважений орган здійснює нормативно-правове та методологічне регулювання діяльності вказаного реєстру та суб'єктів державної реєстрації прав.

Відповідно до пункту 7 частини першої статті 2 Закону визначено, що технічний адміністратор Державного реєстру прав (далі - технічний адміністратор) - державне унітарне підприємство, визначене Міністерством юстиції України та віднесене до сфери його управління, що здійснює заходи із створення, впровадження та супроводження програмного забезпечення Державного реєстру прав, відповідає за його технічне і технологічне забезпечення, збереження та захист даних цього реєстру, здійснює технічні та технологічні заходи з надання, блокування та анулювання доступу до Державного реєстру прав, організовує та проводить навчання для роботи з цим реєстром.

На підставі наявних в матеріалах справи доказів судом встановлено, що Міністерство юстиції України з метою перевірки інформації, зокрема, зазначеної у листі позивача від 11.11.2016 №4-07/2016, щодо відсутності в Державному реєстрі відомостей стосовно прав власності на об'єкти нерухомості, було надано доручення ДП «НАІС» здійснити перевірку вказаних обставин. За результатами перевірки ДП «НАІС» надіслано заяви від 19.08.2016 №3384/01-10 про вчинення кримінального правопорушення за ознаками статті 362 Кримінального кодексу України (несанкціоновані дії за інформацією, яка оброблюється в електронно-обчислювальних машинах (комп'ютерах), автоматизованих системах, комп'ютерних мережах або зберігається на носіях такої інформації, вчинені особою, яка має право доступу до неї) до Департаменту кіберполіції Національної поліції України.

У вказаній заяві про вчинення кримінального правопорушення, зокрема, було зазначено про надходження до ДП «НАІС» звернення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Бабенко В. В. щодо можливого несанкціонованого втручання до баз даних Державного реєстру, що призвело до видалення записів про право власності на об'єкти нерухомого майна.

На підставі відповідної заяви порушено кримінальне провадження по наведених і згідно даних Єдиного державного реєстру судових рішень досудове слідство у кримінальному провадженні триває.

Зважаючи на законодавчо визначені повноваження Міністерства юстиції України у спірних правовідносинах, а також зважаючи на відсутність в позовній заяві (в первинній та уточненій), а також у додаткових письмових поясненнях позивача вказівки на конкретні факти, які б вказували на допущення Міністерством бездіяльності, яка могла б бути оцінена судом за ознаками, визначеними у частині другій статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, вимога позивача в цій частині визнається необґрунтованою.

Так, відповідно до теорії права, бездіяльність суб'єкта владних повноважень - це пасивна поведінка суб'єкта владних повноважень, яка може мати вплив на реалізацію прав, свобод, інтересів фізичної особи чи прав та інтересів юридичної особи, або нездійснення суб'єктом владних повноважень дій, які випливають із його повноважень на виконання вимог чинного законодавства та впливають на права, свободи, інтереси фізичної особи чи права та інтереси юридичної особи.

Обов'язковою умовою для визнання бездіяльності суб'єкта владних повноважень протиправною є встановлення судом факту ухилення цього суб'єкта від виконання закріпленого на законодавчому рівні обов'язку щодо вчинення певних дій або прийняття рішення.

Відповідно до статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Тобто, при розгляді адміністративної справи суд має встановити які саме дії, бездіяльність чи рішення суб'єкта владних повноважень спричинили факт порушення права особи, що звернулася до суду за захистом.

При цьому, відповідно до частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України визначені основні критерії, які мають бути дотриманні суб'єктом владних повноважень при вчиненні дії, утримання від неї чи при прийнятті рішення суб'єктом владних повноважень за для встановлення їх відповідності чи навпаки, суперечності, вимогам чинного законодавства України.

На підставі наявних у справі доказів з урахуванням положень законодавства, яким регулюються спірні правовідносини, судом не встановлено факт допущення Міністерством юстиції України протиправної бездіяльності у спірних правовідносинах (за наявності факту порушеного кримінального провадження, в рамках якого не встановлено винних дій чи бездіяльності Міністерства або його посадових осіб у спричинені порушень прав ТОВ «ТРІ Менеджмент»).

З огляду на зазначене, судом не виявлено правових підстав для задоволення вимог позивача про визнання протиправною бездіяльності Міністерства юстиції України, як держателя Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що полягає у незабезпеченні збереження та захисту даних, що містяться в автоматизованих системах Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, в частині відомостей щодо права власності ТОВ «ТРІ Менеджмент» на спірні об'єкти.

Стосовно вимог позивача про зобов'язання Міністерства юстиції України, як держателя Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, забезпечити поновлення записів про право власності ТОВ «ТРІ Менеджмент» на вищевказані об'єкти, суд вважає за доцільне вказати на таке.

За правилами адміністративного судочинства, в разі встановлення за результатами розгляду справи факту порушення прав позивача, судом вирішується питання щодо обрання ефективного способу його захисту та/або його відновлення у легітимний спосіб.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 09.01.2013 по справі «Олександр Волков проти України» (Заява № 21722/11) зазначив, що рішення суду не може носити декларативний характер, не забезпечуючи у межах національної правової системи захист прав і свобод, гарантованих Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод.

Конституційний Суд України в рішенні від 30.01.2003 №3-рп/2003 у справі за конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень частини третьої статті 120, частини шостої статті 234, частини третьої статті 236 Кримінально-процесуального кодексу України (справа про розгляд судом окремих постанов слідчого і прокурора) висловив правову позицію, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення у правах.

Відповідно до статті 8 Загальної декларації з прав людини 1948 року кожна людина має право на ефективне поновлення в правах компетентними національними судами у випадках порушення її основних прав, наданих їй Конституцією або законом.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.

Засіб захисту, що вимагається зазначеною статтею, повинен бути ефективним як у законі, так і на практиці, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави.

Таким чином, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам та виключати подальше звернення особи до суду за захистом порушених прав.

При цьому, судом не може бути обрано такий спосіб захисту прав позивача, який буде передбачати покладення на суб'єкта владних повноважень, який в силу положень статті 19 Конституції України має діяти лише в межах і в спосіб, що визначені національним законодавством, обов'язку вчинити такі дії, які не віднесені до його повноважень чи не відповідають законодавчо закріпленій процедурі.

У зв'язку з наведеним, а також зважаючи на норми законодавства, яким регулюються спірні правовідносини, суд погоджується з доводами відповідача щодо відсутності у чинному законодавстві такої реєстраційної дії як «поновлення записів про право власності», що, в свою чергу, виключає можливість покладення на Міністерство обов'язку по забезпеченню поновлення відповідних записів.

При цьому, законодавчо закріплена можливість поновлення відповідного права особи на майно, не може ототожнюватись з поновленням записів про таке право.

Суд також визнає доречним посилання відповідача на правила статті 26 Закону, яка встановлює, що записи до Державного реєстру прав вносяться на підставі прийнятого державним реєстратором рішення. При цьому таке рішення, згідно статті 11 Закону, приймається державним реєстратором самостійно за результатом розгляду заяв у сфері державної реєстрації прав.

Втручання, крім випадків, передбачених цим Законом, будь-яких органів влади, їх посадових осіб, юридичних осіб, громадян та їх об'єднань у діяльність державного реєстратора під час проведення реєстраційних дій забороняється і тягне за собою відповідальність згідно із законом (стаття 11 Закону).

Крім наведеного суд вважає за доцільне наголосити, що станом на час розгляду даної справи по суті триває досудове слідство щодо вилучення з Державного реєстру речових прав інформації щодо права власності позивача на спірні об'єкти в рамках якого судом за клопотанням вживаються заходи, спрямовані в тому числі на забезпечення цивільного позову, і серед інших заходів - шляхом накладення арешту на майно.

Наведене в сукупності свідчить про відсутність правових підстав для задоволення вимоги позивача про зобов'язання Міністерства юстиції України, як держателя Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, забезпечити поновлення записів про право власності ТОВ «ТРІ Менеджмент» на вищевказані об'єкти.

Керуючись вимогами ст.ст.2, 5-11, 72-77, 90, 139, 241-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

У задоволені позову Товариства з обмеженою відповідальністю «ТРІ Менеджмент» відмовити.

Рішення набирає законної сили у порядку, встановленому в ст.255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено протягом 30 днів з моменту складення повного тексту до суду апеляційної інстанції в порядку, визначеному ст.ст.293, 296, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, з урахуванням підпункту 15.5 пункту 15 частини першої Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України в редакції згідно з Законом України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII.

Суддя Н.А. Добрівська