Справа № 340/1965/19
Суддя: Сафронова С.В.
Дата ухвалення: 2020-03-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

04 березня 2020 року м. Дніпросправа № 340/1965/19

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Сафронової С.В. (доповідач),

суддів: Чепурнова Д.В., Мельника В.В.,

за участю секретаря судового засідання Царьової Н.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро апеляційну скаргу Кіровоградської митниці Державної фіскальної служби на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 22.11.2019 року в адміністративній справі №340/1965/19 за позовом ОСОБА_1 до Кіровоградської митниці Державної фіскальної служби про визнання протиправними та скасування рішення і картки відмови,-

в с т а н о в и в :

Позивач звернулася до суду з заявою до відповідача про визнання протиправними та скасування рішення про коригування митної вартості товару і картки відмови у прийнятті митної декларації від 22 липня 2019 року.

Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 22.11.2019 року адміністративний позов задоволено: визнано протиправним та скасовано рішення Кіровоградської митниці Державної фіскальної служби від 22 липня 2019 року №UA901000/2019/000228/2 про коригування митної вартості товару, який імпортувався ОСОБА_1 . Визнано протиправною та скасовано картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення Кіровоградської митниці Державної фіскальної служби від 22 липня 2019 року №UA901010/2019/00318.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом вимог норм матеріального та процесуального права, просить оскаржуване рішення суду скасувати та прийняти нову постанову про відмову в задоволенні позовних вимог.

Від позивача на адресу суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому він посилаючись на доводи адміністративного позову, просить апеляційну скаргу відповідача - залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, відзову на апеляційну скаргу, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного судового рішення норм матеріального та процесуального права, суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню за наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 23 жовтня 2018 року ОСОБА_1 придбала у Республіці Польща автомобіль «Шкода Фабіа» (об`єм двигуна 1422 см.куб., 2015 року випуску) за ціною 12000 польських злотих.

Автомобіль придбано за нульовою податковою ставкою у юридичної особи.

Згідно акту огляду транспортного засобу від 25 жовтня 2018 року автомобіль мав численні ушкодження, які характеризували стан після дорожньо-транспортної події.

Згідно звіту експерта від 31 жовтня 2018 року ринкова вартість транспортного засобу склала 83412,03 грн

22 листопада 2018 року Митниця прийняла рішення про коригування митної вартості товару, визначивши вартість транспортного засобу за резервним методом.

Відповідач досліджував усі згадані документи, у тому числі звіт експерта.

Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 14 лютого 2019 року, яке залишено без змін постановою суду апеляційної інстанції від 20 червня того ж року, задоволено позов ОСОБА_1 до Митниці.

Суд визнав протиправним та скасував рішення про коригування митної вартості товару.

Суд встановив, що декларант надав документи, які достатні для визначення митної вартості товару за ціною договору.

17 липня 2019 року ОСОБА_1 подала повторну декларацію, згадані документи та рішення суду.

Митну вартість визначила за ціною договору.

22 липня 2019 року Митниця прийняла рішення про коригування митної вартості товару за резервним методом.

Митна вартість склала 26819,73 польських злотих (6300 євро).

Ця сума становить митну вартість подібного автомобіля, який імпортувався на територію України.

Митна вартість подібного автомобіля визначена митним органом.

Митниця не надала до суду вантажно-митної декларації, за допомогою якої визначила митну вартість автомобіля позивача.

На вимогу суду Митниця надала інформацію з бази даних ЄАІС ДФС щодо вартості подібного (аналогічного) автомобіля, який імпортувався в період з 22 квітня по 22 липня 2019 року (а.с.84).

Так, митна вартість 10 транспортних засобів склала від 8469,75 до 4086,33 доларів США.

Митниця не надала інформації, з яких країн імпортувались транспортні засоби.

Відомості не містять інформації про пошкодження транспортних засобів.

Курс валюти євро до польського злотого станом на 17 липня 2019 року становив 1:4,26.

Отже, вартість автомобіля, який імпортувала позивач, складає 2824 євро.

Така сума коштів еквівалентна сумі 3163 доларів США (курсовий коефіцієнт 1,12).

Не погодившись з рішенням про коригування митної вартості товару, позивач звернувся до суду з адміністративним позовом.

Вирішуючи спір між сторонами та задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що відповідач допустив помилку, а саме обрав неправильний метод визначення митної вартості автомобіля, з урахуванням наявності у митного органу, станом на час проведення спірного оформлення автомобіля, інформації про вартість аналогічного товару, ввезеного на територію України.

Суд апеляційної інстанції погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 49, ч. 1, ч. 3 ст. 51, ч. 2 ст. 52 МК України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу. Визначення митної вартості товарів, що переміщуються через митний кордон України у митних режимах, відмінних від митного режиму імпорту, здійснюється згідно з положеннями статей 65, 66 цього Кодексу. Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації. У випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті. Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.

Згідно ст. 53 МК України, у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування. У разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини. У разі якщо орган доходів і зборів має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів, крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) такі документи: 1) виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України; 2) довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам; 3) розрахунок ціни (калькуляцію). Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Отже, передбачений перелік документів, які подаються разом з митної декларацію, які мають на меті встановити товар та визначити його вартість, вартість страхування, транспортування, упаковки, є вичерпним. У разі, коли декларантом надано повний перелік документів передбачених частиною 2 ст. 53 МК України, та можливо встановити повну, вірну ціну товару, складники, що впливають на формування його вартості, вимагати додаткові документи заборонено.

Відповідно до ч. 1 ст. 55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Згідно з ч. 2-4 ст. 57, ч. 1-2 ст. 58 МК України основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу. Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

Поряд з тим, частинами 1, 2, 6 ст. 54 Митного кодексу України визначено, що контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

Орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

ОСОБА_1 при митному оформленні автомобіля марки «Шкода Фабіа» (об`єм двигуна 1422 см.куб., 2015 року випуску) вартість було визначено за ціною договору. Варто вказати, що позивач не погодившись із вказаним рішенням і карткою відмови оскаржила їх до суду. Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 14 лютого 2019 року, яке залишено без змін постановою суду апеляційної інстанції від 20 червня того ж року, задоволено позов ОСОБА_1 до Митниці.

Судова колегія вказує, що частиною 7 ст. 54 Митного кодексу України визначено, що у разі якщо під час проведення митного контролю орган доходів і зборів не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично.

На думку суду, позивачем було вірно проведено розрахунок митної вартості та подано документи згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 Митного кодексу України, вірно обрано метод визначення митної вартості товару.

Кіровоградською митницею ДФС не доведено чому для співставлення ціни транспортного засобу було обрано саме з бази даних ЄАІС ДФС щодо вартості подібного ( аналогічного) автомобіля, який імпортувався в період з 22 квітня по 22 липня 2019 року та не було надоно інформацію з яких саме країн імпортувались транспортні засоби.

При вирішенні спору, суд апеляційної інстанції враховує судову практику, викладену у постановах Верховного Суду від 14.11.2019 року у справі № 809/33/17 та від 10.10.2019 року № 809/1469/16. Використання рішень Верховного Суду при вирішенні справи є обов`язковим.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, рішення суду першої інстанції слід залишити без змін, як таке, що прийняте з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 242, 315, 316, 322, 325, 328 КАС України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Кіровоградської митниці ДФС - залишити без задоволення.

Рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 22.11.2019 року в адміністративній справі №340/1965/19 - залишити без змін.

Постанова Третього апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення у порядку ст.ст. 328 - 329 КАС України.

Головуючий - суддя С.В. Сафронова

суддя Д.В. Чепурнов

суддя В.В. Мельник