Справа № 200/3445/20-а
Суддя: Аляб'єв І.Г.
Дата ухвалення: 2020-04-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 квітня 2020 р. Справа№200/3445/20-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Аляб`єва І.Г., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Управління соціального захисту населення військово-цивільної адміністрації міста Торецьк Донецької області (85200, Донецька область, м. Торецьк, вул. Євгена Седнєва, 1, ) про визнання незаконним та скасування рішення, та зобов`язання вчинити дії, -

в с т а н о в и в:

Позивач, ОСОБА_1 , звернулася до Донецького окружного адміністративного суду з позовною заявою до Управління соціального захисту населення військово-цивільної адміністрації міста Торецьк Донецької області, у якій просить суд:

- визнати незаконним та скасувати рішення відповідача про відмову в призначенні допомоги при народженні дитини;

- визнати протиправною відмову відповідача у нарахуванні та виплаті допомоги при народженні дитини;

- зобов`язати відповідача призначити та здійснити виплату державної допомоги при народженні дитини за заявою позивача від 11.03.2020 року.

Позивач в обґрунтування позовних вимог зазначає, що 11.03.2020 року Управління прийняло рішення, яким відмовлено позивачу у призначенні допомоги при народженні дитини. Причиною відмови є те, що звернення за призначенням надійшло пізніше 12 календарних місяців після народження дитини. Зазначене рішення позивач вважає необґрунтованим, незаконним і неправомірним, таким що порушує права дитини, передбачені Законом України «Про охорону дитинства» та підлягає скасуванню.

Ухвалою суду від 01.04.2020 року у справі відкрито провадження та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження, а також поновлено строк звернення до суду з позовом та відстрочено сплату судового збору.

13.04.2020 року від відповідача надійшов відзив на позов, в якому останній зазначив, що позивач 11.03.2020 року звернулась до Управління з питання оформлення допомоги при народженні дитини. Згідно із свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 , ОСОБА_2 народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 , тобто звернення за призначенням допомоги при народженні дитини надійшло більше ніж через рік. У зв`язку з чим Управлінням 11.03.2020 року прийнято рішення про відмову у призначенні допомоги при народженні дитини, оскільки звернення за призначенням допомоги надійшло пізніше ніж через 12 календарних місяців після народження дитини. З урахуванням наведеного, відповідач вважає позовні вимоги необґрунтованими і такими, що не підлягають задоволенню.

За приписами частини п`ятої статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Враховуючи відсутність клопотань сторін щодо розгляду справи у судовому засіданні, справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та повідомлення сторін.

Дослідивши докази, що містяться у матеріалах справи, суд встановив наступне.

Позивач - ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 , є громадянкою України, зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2

28.11.2015 року у позивача та ОСОБА_3 народилася дитина ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серія НОМЕР_2 , виданим 08.07.2016 року Краматорським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області.

У зв`язку з проведенням антитерористичної операції на території Донецької області, позивач разом з малолітньою дитиною переїхала на постійне місце проживання до м.Торецьк, де були взяті на облік внутрішньо переміщених осіб, фактичне місце проживання: АДРЕСА_3 , що підтверджується довідками від 11.03.2020 року № 1421- та №1421-.

11.03.2020 року позивач звернулася до Управління із заявою про призначення допомоги при народженні дитини у відповідності до Закону України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми».

Відповідно до протоколу Комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам від 06.02.2020 року №6 позивачу відмовлено у призначенні (відновленні) соціальної виплати у зв`язку з відсутністю за фактичним місцем проживання.

Рішенням про відмову в наданні допомоги при народженні дитини від 11.03.2020 року позивача повідомлено про відмову у призначенні допомоги при народженні дитини на підставі того, що допомога при народженні дитини призначається за умови, що звернення за її призначенням надійшло не пізніше 12 календарних місяців після народження дитини, про що зазначено у статті 11 Закону України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми».

Здійснивши оцінку обставин справи та надавши їм юридичної кваліфікації, суд прийшов до висновку про задоволення позову, виходячи з наступного.

Згідно частини першої статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Закріплюючи на конституційному рівні право на соціальний захист кожного громадянина, без будь-яких винятків, держава реалізує положення статті 24 Конституції України, відповідно до якої громадяни мають рівні конституційні права і не може бути обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

На підставі статті 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Гарантований державою рівень матеріальної підтримки сімей з дітьми шляхом надання державної грошової допомоги встановлює Закон України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми» від 21.11.1992 року № 2811-XII (далі Закон № 2811-XII).

Даний Закон спрямований на забезпечення пріоритету державної допомоги сім`ям з дітьми у загальній системі соціального захисту населення.

Так, згідно з частиною першою статті 1 Закону № 2811-XII громадяни України, в сім`ях яких виховуються та проживають неповнолітні діти, мають право на державну допомогу у випадках та на умовах, передбачених Законом та іншими законами України.

У відповідності до пункту 2 частини першої статті 3 Закону № 2811-XII одним із видів державної допомоги сім`ям з дітьми є допомога при народженні дитини. Така допомога призначається і виплачується органами соціального захисту населення; надається одному з батьків дитини (опікуну), який постійно проживає разом з дитиною; покриття витрат на її виплату здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України у вигляді субвенцій до місцевих бюджетів (стаття 4, частина 1 статті 5, частина 1 статті 10 Закону), з урахуванням умов, визначених у статті 11 Закону №2811-XII.

Таким чином, допомога при народженні дитини є різновидом державної допомоги у загальній системі соціального захисту населення і надається з метою забезпечення відповідного рівня матеріальної підтримки сімей, у яких є діти, створення належних умов для утримання та виховання дітей.

Згідно зі статтею 10 Закону №2811-XII допомога при народженні дитини за цим Законом надається одному з батьків дитини (опікуну), який постійно проживає разом з дитиною. Одноразова допомога, призначена опікуну, вважається власністю дитини.

Частиною першою статті 12 Закону №2811-XII визначено, що допомога при народженні дитини призначається у розмірі 41280 гривень. Виплата допомоги здійснюється одноразово у сумі 10320 гривень, решта суми допомоги виплачується протягом наступних 36 місяців рівними частинами у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

За приписами статті 11 Закону № 2811-XII, для призначення допомоги при народженні дитини до органу соціального захисту населення за умови пред`явлення паспорта або іншого документа, що посвідчує особу, та свідоцтва про народження дитини подається одним з батьків (опікуном), з яким постійно проживає дитина, заява за формою, встановленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, та копія свідоцтва про народження дитини. Даний перелік документів є вичерпним. Допомога при народженні дитини призначається за умови, якщо звернення за її призначенням надійшло не пізніше дванадцяти місяців з дня народження дитини.

Вказані норми Закону кореспондуються з положеннями Порядку призначення і виплати державної допомоги сім`ям з дітьми, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1751 від 27.12.2001 року (зі змінами, внесеними згідно з постановою Кабінету Міністрів України № 59 від 04.02.2009 року).

Суд зазначає, що відповідно статті 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради Української РСР від 27.02.1991 року № 789-ХІІ, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Держави-учасниці забезпечують, щоб установи, служби і органи, відповідальні за піклування про дітей або їх захист, відповідали нормам, встановленим компетентними органами, зокрема, в галузі безпеки й охорони здоров`я та з точки зору численності і придатності їх персоналу, а також компетентного нагляду.

Крім того, допомога при народженні дитини за своєю природою є допомогою самій дитині, а не її батькам.

В даному випадку неможливість своєчасного звернення одним з батьків до органу, який здійснює призначення допомоги при народженні дитини, призводить до порушення інтересів дитини.

Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 14.02.2018 року у справі №591/610/16, висновок якого суд враховує при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин (частина п`ята статті 242 КАС України).

Таким чином, беручи до уваги необхідність захисту інтересів малолітньої дитини, враховуючи ту обставину, що позивач всупереч своїй волі змушена була змінити місце проживання внаслідок проведення бойових дій (що мало наслідком неможливість своєчасного оформлення відповідних документів та звернення за отриманням допомоги), суд дійшов висновку, що рішення про відмову у призначенні допомоги при народженні дитини, прийнято відповідачем без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття відповідного рішення, тому підлягає скасуванню із зобов`язанням відповідача призначити та виплатити позивачу допомогу при народженні дитини на підставі заяви від 11.03.2020 року.

Приймаючи до уваги наведене в сукупності, проаналізувавши матеріали справи та надані докази, суд дійшов висновку, що позов ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення військово-цивільної адміністрації міста Торецьк Донецької області про визнання незаконним та скасування рішення та зобов`язання вчинити дії, підлягає задоволенню.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини восьмої статті 139 КАС України у випадку зловживання Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

На підставі викладеного, керуючись статтями 72-77, 139, 241-246, 255, 263, 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

в и р і ш и в:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Управління соціального захисту населення військово-цивільної адміністрації міста Торецьк Донецької області (85200, Донецька область, м. Торецьк, вул. Євгена Седнєва, 1, ) про визнання незаконним та скасування рішення, та зобов`язання вчинити дії - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Управління соціального захисту населення військово-цивільної адміністрації міста Торецьк Донецької області (85200, Донецька область, м. Торецьк, вул. Євгена Седнєва, 1, ) про відмову ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) у призначенні допомоги при народженні дитини - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Зобов`язати Управління соціального захисту населення військово-цивільної адміністрації міста Торецьк Донецької області (85200, Донецька область, м. Торецьк, вул.Євгена Седнєва, 1, ) призначити та виплатити ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) допомогу при народженні дитини - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за заявою від 11 березня 2020 року.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління соціального захисту населення військово-цивільної адміністрації міста Торецьк Донецької області (85200, Донецька область, м. Торецьк, вул. Євгена Седнєва, 1, ) на користь Державного бюджету України судовий збір у розмірі 840,80 гривень.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана до суду апеляційної інстанції шляхом подання апеляційної скарги через суд першої інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення судом складено 27 квітня 2020 року.

Суддя І.Г. Аляб`єв