Справа № 487/3114/16-а
Суддя: Стеценко С.Г.
Дата ухвалення: 2020-04-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

23 квітня 2020 року

Київ

справа №487/3114/16-а

адміністративне провадження №К/9901/21635/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Стеценка С.Г.,

суддів: Рибачука А.І., Тацій Л.В.,

розглянувши в письмовому провадженні в касаційному порядку адміністративну справу № 487/3114/16-а

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області

про визнання незаконним і скасування рішення, зобов`язання вчинити дії

за касаційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області на постанову Заводського районного суду міста Миколаєва від 06 січня 2017 року (головуючий суддя Агєєва Л.І.) та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 29 березня 2017 року (колегія у складі: головуючого судді Федусика А.Г., суддів: Шевчук О.А., Зуєва Л.Є.), -

В С Т А Н О В И В:

ІСТОРІЯ СПРАВИ

Короткий зміст позовних вимог

1. У червні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до Заводського районного суду міста Миколаєва з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, в якому просив: визнати незаконним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області про утримання надміру виплачених сум пенсій №25/3 від 27.05.2016; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області поновити нарахування та виплату пенсії за вислугою років з 01.06.2016 року у раніше встановленому розмірі.

2. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначав, що з 01.01.2008 року йому була призначена пенсія за вислугу років, відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». Однак, з 01.06.2016 року йому, як ветерану військової служби, протиправно припинено виплату пенсії за вислугою років та прийнято рішення про утримання надміру виплачених сум пенсій.

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій

3. Постановою Заводського районного суду м. Миколаєва від 06 січня 2017 року позов задоволено. Рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Миколаївській області №25/3 від 27.05.2016 року щодо утримання з ОСОБА_1 надміру виплачених сум пенсії скасовано. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Миколаївській області поновити ОСОБА_1 нарахування та виплату пенсії за вислугу років у раніше встановленому розмірі з 01.06.2016 року.

4. Одеський апеляційний адміністративний суд ухвалою від 29 березня 2017 року залишив без змін постанову Заводського районного суду м. Миколаєва від 06 січня 2017 року.

5. Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, виходив з того, що посилання відповідача на положення ст. 21 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» від 7 червня 2001 року № 2493-III, як на підставу у припиненні виплати ОСОБА_1 пенсії, є хибним, оскільки, до даних правовідносин, враховуючи виникнення колізії між загальними нормами цього Закону та спеціальними нормами Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 9 квітня 1992 року №2262-ХІІ, застосуванню підлягає саме спеціальний закон, відповідно до норм якого позивач наділений правом на отримання пенсії.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

6. 19 квітня 2017 року Головне управління Пенсійного фонду України у Миколаївській області звернулося до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою на ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 29 березня 2017 року та постанову Заводського районного суду міста Миколаєва від 06 січня 2017 року, в якій просить скасувати рішення судів попередніх інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити в задоволенні позову.

7. В обґрунтування своїх вимог, скаржник зазначив про те, що висновки судів першої та апеляційної інстанцій є помилковими, оскільки саме Закон України «Про службу в органах місцевого самоврядування» від 7 червня 2001 року № 2493-III є спеціальним актом, що підлягає застосуванню до позивача в силу його статусу, як посадовій особі органу місцевого самоврядування.

ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ ТА КЛОПОТАННЯ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

8. Вищий адміністративний суд України ухвалою від 21 квітня 2017 року відкрив касаційне провадження за касаційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України у Миколаївській області.

9. 15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України від 03 жовтня 2017 року №2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів». З цієї дати набула чинності нова редакція Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

10. Згідно з підпунктом 4 пункту 1 Перехідних положень КАС України, касаційні скарги (подання) на судові рішення в адміністративних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного адміністративного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

11. На виконання вимог підпункту 7 пункту 1 Перехідних положень справа була передана до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду.

12. Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.02.2018, визначено склад колегії суддів: головуючий суддя Гімон М.М., судді: Мороз Л.Л., Бучик А.Ю.

13. У зв`язку зі зміною спеціалізації та введенням до іншої судової палати судді Гімона М.М., на підставі розпорядження заступника керівника апарату Верховного Суду - керівника секретаріату Касаційного адміністративного суду від 12.06.2019 № 728/0/78-19, протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.06.2019, визначено колегію суддів для розгляду цієї справи у складі головуючого судді Стеценка С.Г., суддів: Рибачука А.І., Тацій Л. В.

14. Ухвалою Верховного Суду від 17.04.2020 справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження з 21.04.2020.

СТИСЛИЙ ВИКЛАД ОБСТАВИН СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДАМИ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

15. Як встановлено судами попередніх інстанцій, позивач з 01 січня 2008 року перебуває на обліку в Головного управління Пенсійного фонду України у Миколаївській області та отримує пенсію за вислугою років, призначену відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

16. З 12 липня 2011 року ОСОБА_1 працює на посаді заступника директора департаменту забезпечення діяльності виконавчих органів Миколаївської міської ради - начальника організаційного відділу .

17. На підставі Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02 березня 2015 року №213-VІІІ з 01 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року пенсія позивачу тимчасово не виплачувалась.

18. З початку 2016 року позивачу виплачувалась пенсія за вислугу років, водночас, з 01 червня 2016 року позивачу припинено виплату пенсії за вислугу років та прийнято рішення №25/3 від 27 травня 2016 року про утримання надміру виплачених раніше сум пенсій в розмірі 10762,25 грн. за період з 01 січня 2016 року по 31 травня 2016 року на підставі Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування України» №2493-III від 07 червня 2001 року (в редакції Закону від 24 грудня 2015 року № 911-VIII).

19. Вважаючи протиправними дії відповідача щодо припинення нарахування та виплати пенсії, позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

20. Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи, зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

21. 1 квітня 2015 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 2 березня 2015 року № 213-VIII, яким внесено зміни до статті 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та визначено, що «тимчасово, у період з 1 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року, особам, яким пенсія призначена відповідно до цього Закону (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»), у період роботи на посадах, які дають право на призначення пенсії або щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених законами України «Про статус народного депутата України», «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», пенсії, призначені відповідно до цього Закону, не виплачуються. Після звільнення з роботи виплата пенсії відповідно до цього Закону поновлюється».

22. Пунктом п`ятим Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 2 березня 2015 року № 213-VIII передбачено, що у разі неприйняття до 1 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 1 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до зазначених вище законів.

23. З 1 січня 2016 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 24 грудня 2015 року № 911-VIII, відповідно до якого були внесені зміни до першого речення частини першої статті 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», якими встановлено, що «тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, особам (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи, ветеранів військової служби та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»), які працюють на посадах та на умовах, передбачених законами України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», призначені пенсії/щомісячне довічне грошове утримання не виплачуються. Після звільнення з роботи виплата пенсії відповідно до цього Закону поновлюється».

24. Відповідно до частини 7 статті 21 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування», у редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 24 грудня 2015 року № 911-VIII (набрав чинності з 1 січня 2016 року), тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, посадовим особам місцевого самоврядування (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»), у період служби в органах місцевого самоврядування, пенсії, призначені відповідно до законодавства України, не виплачуються.

25. Згідно пунктом 2 розділу VII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» дія Закону України «Про державну службу» поширювалась на органи і посадових осіб місцевого самоврядування лише в частині, що не суперечить Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», цьому Закону та іншим законам України, що регулюють діяльність місцевого самоврядування.

26. З 1 травня 2016 року втратив чинність Закон України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року № 3723-XII, який, у відповідності до пункту 2 розділу VII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» поширював свою дію на органи і посадових осіб місцевого самоврядування в частині, що не суперечить Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні».

27. Частиною 1 статті 2 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» визначено, що посадовою особою місцевого самоврядування є особа, яка працює в органах місцевого самоврядування, має відповідні посадові повноваження щодо здійснення організаційно-розпорядчих та консультативно-дорадчих функцій і отримує заробітну плату за рахунок місцевого бюджету.

28. Отже, правовий статус посадової особи органу місцевого самоврядування встановлений законодавством, що регулює суспільні відносини з приводу діяльності органів місцевого самоврядування в України, а не іншими нормативно-правовим актами, в тому числі Законом України «Про державну службу».

29. При цьому, саме із отриманням статусу посадової особи органу місцевого самоврядування, а не з правом на призначення спеціальних пенсій, законодавець пов`язує факт припинення виплати пенсії особі, яка працює в органах місцевого самоврядування, про що прямо зазначено в пункті 7 статті 21 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування».

30. Таким чином, з 1 січня 2016 року єдиною підставою для припинення виплати пенсії є перебування особи на роботі в органах місцевого самоврядування. Таке обмеження щодо виплати пенсії законодавець передбачив на період роботи пенсіонера на відповідній посаді та за відповідних умов, виплата пенсії поновлюється після звільнення з роботи, це є єдиною підставою для поновлення виплати пенсії згідно чинного законодавства.

31. Разом з тим, рішенням Конституційного Суду України № 7-рп/2016 від 20 грудня 2016 року визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційними), положення Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», а саме: перше речення частини 1 статті 54, відповідно до яких тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, особам (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи, ветеранів військової служби та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»), які працюють на посадах та на умовах, передбачених законами України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», призначені пенсії/щомісячне довічне грошове утримання не виплачуються.

32. Відповідно до статті 152 Конституції України, закони та інші правові акти за рішенням Конституційного Суду України визнаються неконституційними повністю чи в окремій частині, якщо вони не відповідають Конституції України або якщо була порушена встановлена Конституцією України процедура їх розгляду, ухвалення або набрання ними чинності.

33. Закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

34. Таким чином, на думку колегії суддів, виплата раніше призначеної відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» пенсії за вислугу років особі, яка працює на посаді віднесеній до держаної служби, підлягає поновленню лише з 20 грудня 2016 року.

35. Законом України від 6 грудня 2016 року № 1774-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» частину першу статті 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» викладено в такій редакції: «Тимчасово, по 31 грудня 2017 року, особам (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи, учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», та осіб, на яких поширюється дія Закону України «Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ, ветеранів Національної поліції і деяких інших осіб та їх соціальний захист»), які займають посади державної служби, визначені Законом України від 10 грудня 2015 року № 889-VIII «Про державну службу», а також працюють на посадах та на умовах, передбачених законами України «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», призначені пенсії не виплачуються.

36. Отже, враховуючи положення статті 21 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» в частині того, що підставою для тимчасової невиплати пенсії є період служби в органах місцевого самоврядування, відповідач призупинивши виплату позивачу пенсії в період з 01.01.2016 року по 31.05.2016 року діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

37. Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 18 жовтня 2018 року у справі № 345/1000/17, від 12 лютого 2019 року у справі № 263/7537/16-а та від 2 квітня 2019 року у справі № 127/8094/16-а, від 28 лютого 2019 року у справі № 750/8223/16-а

38. Крім того, згідно висновку викладеному у постанові Верховного Суду у постанові від 20 грудня 2018 року у справі № 504/1937/16-а положення Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» є спеціальними по відношенню до приписів статті 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби та деяких інших осіб», у зв`язку з проходженням позивачем служби в органах місцевого самоврядування. Закон України «Про службу в органах місцевого самоврядування» містить зобов`язання для органів ПФУ щодо припинення виплати будь-якого виду пенсії особам, які працюють в органах місцевого самоврядування та не має жодних виключень, в тому числі стосовно ветеранів військової служби.

39. Наведене засвідчує, що відповідач, припиняючи нарахування і виплату позивачу за вислугу років в період з 1 січня 2016 року по 31 травня 2016 року, діяв в порядку, у спосіб та в межах повноважень, визначених Конституцією та законами України й прав позивача не порушив.

40. Ураховуючи наведене, переглянувши оскаржувані судові рішення в межах вимог і доводів касаційної скарги та повноважень суду касаційної інстанції, Верховний Суд дійшов висновку, що суди попередніх інстанції неправильно застосували норми матеріального права, а відтак задовольнили позовні вимоги помилково.

41. За правилами пункту 3 частини першої статті 349 КАС України суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення судів першої та (або) апеляційної інстанцій повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення, не передаючи справи на новий розгляд.

42. Своєю чергою, за приписами частини першої статті 351 КАС України підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення або зміни рішення у відповідній частині є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

43. Керуючись статтями 344, 349, 351, 355, 356 КАС України, Суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області задовольнити.

Скасувати постанову Заводського районного суду міста Миколаєва від 06 січня 2017 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 29 березня 2017 року.

Ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області про Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

С.Г. Стеценко

А.І. Рибачук

Л.В. Тацій ,

Судді Верховного Суду