Справа № 320/4891/19
Суддя: Леонтович А.М.
Дата ухвалення: 2020-04-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 квітня 2020 року № 320/4891/19

Суддя Київського окружного адміністративного суду Леонтович А.М., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві

про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

І. Зміст позовних вимог

До Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві, з урахуванням уточнених позовних вимог, в якому просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 доплати за ранг державного службовця;

- зобов`язати Головне управління Державної фіскальної служби у м. Києві нарахувати та виплатити ОСОБА_1 доплату за ранг державного службовця 7 рангу за весь час роботи у ДПІ у Солом`янському районі ГУ ДФС у м. Києві з 04.12.2014 по 27.01.2016 у розмірі 1 332, 02 грн.

- зобов`язати Головне управління Державної фіскальної служби у м. Києві виплатити ОСОБА_1 недооплаченої суми надбавки за вислугу років державного службовця за період роботи у ДПІ у Солом`янському районі ГУ ДФС у м. Києві з 04.12.2014 по 27.01.2016 у розмірі 199, 80 грн.

II. Позиція позивача та заперечення відповідача

В обґрунтування позову позивач зазначив, що 04.12.2014 року його призначено на посаду заступника начальника управління оподаткування юридичних осіб ДПІ Соломянському районі ГУ ДФС в м. Києві. Проте, в порушення норм чинного законодавства, а саме порядку присвоєння спеціальних звань посадових осіб органів доходів і зборів, затверджених постановою КМУ від 23.10.2013 року № 839, відповідач не присвоїв йому спеціального звання. Вважає, що оскільки йому не було присвоєно спеціального звання за ним зберігся раніше присвоєний 7 ранг державного службовця, а отже він відповідно до ст.33 Закону України «Про державну службу» має право на виплату доплати до заробітної плати.

Заперечуючи проти позову відповідач вказав на те, що відповідно до податкового та митного законодавства посадовим особам органів доходів і зборів присвоюються не ранги, а спеціальні звання, однак за наявності у позивача дисциплінарних стягнень відповідне спеціальне звання не було йому присвоєне.

III. Процесуальні дії у справі

Ухвалою суду від 12.09.2019 позовну заяву залишено без руху.

Ухвалою суду від 03.10.2019 відкрите спрощене позовне провадження у справі та вирішено здійснювати її розгляд без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами.

Частиною 5 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Згідно з частиною 2 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження починається з відкриття першого судового засідання; якщо судове засідання не проводиться, розгляд справи по суті розпочинається через тридцять днів.

З огляду на завершення 30-ти денного терміну для подання заяв по суті справи, суд вважає можливим розглянути та вирішити справу по суті за наявними у ній матеріалами.

IV. Обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

ОСОБА_1 в період з 04.12.2014 по 27.01.2016 працював у ДПІ у Соломянському районі ГУ ДФС у м. Києві (далі - ДПІ), що підтверджується трудовою книжкою, Наказом №14-о від 04.12.2014, довідкою №399/К/26-58-05-12 від 20.01.2017 виданою ДПІ (а.с.29-30, 45, 21-22).

Наказом ДПІ у Солом`янському районі ГУ ДФС у м. Києві від 21.01.2015 р.№ 18-о « Про вжиття заходів за фактами заслуховування» встановлено порушення щодо стану відпрацювання податкових ризиків з податку на додану вартість, доведених в рамках наказу Державної фіскальної служби України від 05.09.2014 року № 110 «Про організацію комплексного відпрацювання податкових ризиків з ПДВ». Начальнику управління оподаткування юридичних осіб ОСОБА_1 за не відпрацювання підприємств, які формували «технічний» податковий кредит із врахуванням незначного терміну перебування на займаній посаді, попереджено, що у разі встановлення подібних порушень в подальшому, буде розглянуто питання притягнення його до дисциплінарної відповідальності (а.с.57-58).

Наказом ДПІ у Солом`янському районі ГУ ДФС у м. Києві від 15.06.2015 р.№165-о «Про результати комплексної перевірки організації роботи ДГІІ у Солом`янському районі ГУ ДФС у м. Києві » на підставі ст.ст. 147,148,149 Кодексу законів про працю України оголошено догану начальнику управління оподаткування юридичних осіб ОСОБА_1 за неналежну організацію роботи по відпрацюванню СГ, контрагенти яких не декларують податкові зобов`язання по взаємовідносинах, послаблений контроль за відпрацюванням розбіжностей, що обліковуються в Автономній системі співставлення, недостатній контроль за адмініструванням податків (зборів), які контролюються управлінням та незадовільний стан виконавської дисципліни в підпорядкованому управлінні за 5 місяців 2015 року (а.с.51-53).

Наказом ДПІ у Солом`янському районі ГУ ДФС у м. Києві від 23.11.2015 р. № 361 « Про результати службової перевірки» на підставі ст.ст. 147,148,149 Кодексу законів про працю України оголошено догану за відсутність контролю за діями підлеглих працівників заступнику начальника управління - начальника відділу аналізу та моніторингу забезпечення доходів і зборів ОСОБА_1 (а.с.48).

27.01.2016 позивача звільнено з посади головного державного інспектора відділу аналізу та моніторингу забезпечення надходжень координаційно-моніторингово управління ДПІ (а.с.46).

Згідно витягу з Наказу №123 о/с від 08.02.2016 ОСОБА_1 , державного службовця 7 рангу, призначено на посаду завідувача сектору моніторингу державних закупівель управління аудиту та контролю Департаменту внутрішнього аудиту з посадовим окладом 2619, 00 грн. (а.с.31).

03.06.2019 позивач звернувся до відповідача із заявою про здійснення йому виплати за ранг державного службовця за весь час роботи у ДПІ, а також здійснити перерахунок інших складових заробітної плати (а.с.8).

03.07.2019 ГУ ДФС у м. Києві листом №78379/К/26-15-02-18 повідомило позивача про відмову у задоволенні його заяви (а.с.9).

Не погоджуючись з таким рішенням субєкта владних повноважень, позивач звернувся з даним позовом до суду.

V. Норми права, які застосував суд

Ст.19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Так, відповідно до статті 1 Закону України «Про державну службу» від 17.11.20111 року №794-VII (далі також - Закон України № 794-VII) державна служба - професійна діяльність державних службовців з підготовки пропозицій щодо формування державної політики, забезпечення її реалізації та надання адміністративних послуг.

Відповідно до статті 27 Закону України №794-VII становлюється дев`ять рангів державних службовців. Порядок присвоєння рангів державних службовців та співвідношення між рангами державних службовців і рангами посадових осіб місцевого самоврядування, військовими званнями, дипломатичними рангами та іншими спеціальними званнями визначаються Кабінетом Міністрів України.

2. Присвоюються такі ранги:

державним службовцям, які займають посади державної служби підгрупи I-1, - 1 ранг;

державним службовцям, які займають посади державної служби підгруп I-2, II-1, - 1, 2 ранг;

державним службовцям, які займають посади державної служби підгрупи I-3, - 1, 2, 3 ранг;

державним службовцям, які займають посади державної служби підгруп I-4, II-2, III-1, - 2, 3, 4 ранг;

державним службовцям, які займають посади державної служби підгруп II-3, III-2, IV-1, - 3, 4, 5 ранг;

державним службовцям, які займають посади державної служби підгруп II-4, III-3, IV-2, V-1, - 4, 5, 6 ранг;

державним службовцям, які займають посади державної служби підгруп III-4, IV-3, V-2, - 5, 6, 7 ранг;

державним службовцям, які займають посади державної служби підгрупи V-3, - 6, 7, 8 ранг;

державним службовцям, які займають посади державної служби підгрупи V-4, - 7, 8, 9 ранг.

3. Ранги державним службовцям присвоює суб`єкт призначення, крім випадків, передбачених законом.

Президент України присвоює 1 ранг державного службовця.

4. Ранги державних службовців присвоюються одночасно з призначенням на посаду державної служби, а у разі встановлення випробування - після закінчення його строку.

5. У разі призначення на посаду державної служби підгрупи, якій відповідає нижчий ранг, за державним службовцем зберігається раніше присвоєний йому ранг.

6. Державному службовцю, який вперше призначається на посаду державної служби, присвоюється найнижчий ранг у межах відповідної підгрупи посад державної служби.

7. Черговий ранг у межах відповідної підгрупи посад державної служби присвоюється державному службовцю через кожні два роки з урахуванням оцінювання результатів його службової діяльності.

Протягом строку застосування дисциплінарного стягнення, а також протягом шести місяців з дня отримання державним службовцем негативної оцінки результатів службової діяльності черговий ранг державному службовцю не присвоюється. Ці періоди не зараховуються до строку, зазначеного в абзаці першому цієї частини.

8. За особливі досягнення або за виконання особливо відповідальних завдань державному службовцю може достроково присвоюватися черговий ранг у межах відповідної підгрупи посад. Дострокове присвоєння чергового рангу може здійснюватися не раніше ніж через рік після присвоєння попереднього рангу.

9. В особовій справі та трудовій книжці державного службовця робиться запис про присвоєння та зміну рангу державного службовця.

Умови оплати праці державних службовців, розміри їх посадових окладів, надбавок, доплат і матеріальної допомоги визначаються Кабінетом Міністрів України.

Підпунктом 1 пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 09.03.2006 року №268 "Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів" (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) надано право керівникам органів, зазначених у пункті 1 цієї постанови, у межах затвердженого фонду оплати праці установлювати: в) надбавку за високі досягнення у праці або за виконання особливо важливої роботи: керівникам структурних підрозділів, їх заступникам, спеціалістам - у розмірі до 50 відсотків посадового окладу з урахуванням надбавки за ранг державного службовця (дипломатичний ранг, класний чин, кваліфікаційний клас, спеціальне звання) та надбавки (винагороди) за вислугу років.

Згідно з абзацом 5 підпункту 1 "в" пункту 2 цієї постанови Кабінету Міністрів України у разі несвоєчасного виконання завдань, погіршення якості роботи і порушення трудової дисципліни зазначена надбавка скасовується або розмір її зменшується.

У п.1 Порядку присвоєння рангів державних службовців, затвердженого 20.04.2016 постановою Кабінету Міністрів України №306 (далі - Порядок присвоєння рангів державних службовців), зазначено, що цей Порядок визначає механізм присвоєння державним службовцям рангів під час прийняття на державну службу та її проходження.

Черговий ранг у межах відповідної підгрупи посад державної служби присвоюється державному службовцю через кожні два роки роботи з урахуванням оцінювання результатів його службової діяльності. У разі настання строку присвоєння чергового рангу державному службовцю, який не проходив оцінювання результатів службової діяльності у відповідному державному органі, враховується інформація про оцінювання результатів його службової діяльності з попереднього місця роботи, яка надається на запит служби персоналу. У разі повернення державного службовця на державну службу черговий ранг державного службовця присвоюється йому через два роки з дня призначення на відповідну посаду державної служби. Державним службовцям, які перебували у відпустці для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та у відпустці без збереження заробітної плати для догляду за дитиною до досягнення нею шестирічного віку, черговий ранг присвоюється через два роки після повернення на посаду державної служби (п.7 Порядку присвоєння рангів державних службовців).

Протягом строку застосування дисциплінарного стягнення, а також протягом шести місяців з дня отримання державним службовцем негативної оцінки результатів службової діяльності черговий ранг державному службовцю не присвоюється. Такі періоди не зараховуються до строку, зазначеного в абзаці першому пункту 7 цього Порядку (п.7 Порядку присвоєння рангів державних службовців).

Згідно п.11 Порядку присвоєння рангів державних службовців державний службовець може бути позбавлений рангу лише за рішенням суду.

В особовій справі та трудовій книжці державного службовця службою персоналу робиться запис про присвоєння, зміну та позбавлення рангу державного службовця (п.12 Порядку присвоєння рангів державних службовців).

Надбавка за ранг встановлюється з дня його присвоєння. Державному службовцю, який працює неповний робочий день (тиждень), надбавка за ранг виплачується пропорційно відпрацьованому часу. Особа, що призначена на посаду державної служби з випробуванням і має ранг, присвоєний за попереднім місцем роботи, надбавка за ранг у період випробування провадиться відповідно до такого рангу (п.13 Порядку присвоєння рангів державних службовців).

Відповідно до п.342.4 ст. 342 Податкового кодексу України (далі також - ПК України) посадові особи контролюючих органів є державними службовцями.

Пунктом 343.2 ст. 343 ПК України встановлюється, що положення про спеціальні звання та порядок їх присвоєння, співвідношення з рангами державних службовців, розмір надбавок за спеціальне звання затверджуються Кабінетом Міністрів України. У разі присвоєння посадовій особі спеціального звання відповідно до пункту 343.1 цієї статті надбавка за ранг державного службовця не виплачується.

Спеціальні звання посадовим особам присвоюються довічно. Позбавлення спеціальних звань здійснюється виключно за вироком суду у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України (п.343.3 ст.343 ПК України).

Згідно зі Статтею 33 Закону України №3723-XII заробітна плата державних службовців складається з посадових окладів, премій, доплати за ранги, надбавки за вислугу років на державній службі та інших надбавок. Посадові оклади державних службовців установлюються залежно від складності та рівня відповідальності виконуваних службових обов`язків. Доплата за ранг провадиться відповідно до рангу, присвоєного державному службовцю.

VI. Оцінка суду

Статтею 1 Закону України № 794-VII визначається, що державна служба - професійна діяльність державних службовців з підготовки пропозицій щодо формування державної політики, забезпечення її реалізації та надання адміністративних послуг. Державним службовцем є громадянин України, який займає посаду державної служби в державному органі, органі влади Автономної Республіки Крим або їх апараті, одержує заробітну плату за рахунок коштів державного бюджету, крім випадків, визначених законом, та здійснює встановлені для цієї посади повноваження, безпосередньо пов`язані з реалізацією завдань та виконанням функцій державного органу або органу влади Автономної Республіки Крим щодо: підготовки пропозицій стосовно формування державної політики у відповідній сфері; розроблення, експертизи та/або редагування проектів нормативно-правових актів; надання адміністративних послуг; здійснення державного нагляду (контролю); управління державним майном або майном, що належить Автономній Республіці Крим, державними корпоративними правами; управління персоналом державних органів, органів влади Автономної Республіки Крим або їх апарату; реалізації інших повноважень відповідного органу.

Відповідно до п.342.4 ст. 342 ПК України посадові особи контролюючих органів є державними службовцями.

З матеріалів справи вбачається, що наказом №145/к від 02.06.2014 Державного агенства з інвестицій та управління національними проектами України (далі - Держінвестпроект України) ОСОБА_1 присвоєно 7 ранг державного службовця.

Наказом №706/к від 03.12.2014 ОСОБА_1 звільнено із займаної посади в Держінвестпроекті України за переведенням до Державної податкової інспекції у Соломянського району ГУ ДФС у м. Києві (а.с.11).

Державному службовцю, який вперше призначається на посаду державної служби, присвоюється найнижчий ранг у межах відповідної підгрупи посад державної служби. Черговий ранг у межах відповідної підгрупи посад державної служби присвоюється державному службовцю через кожні два роки з урахуванням оцінювання результатів його службової діяльності.

Згідно п.11 Порядку присвоєння рангів державних службовців державний службовець може бути позбавлений рангу лише за рішенням суду.

.

Положеннями статті 343 ПК України встановлюється, що державному службовцю контролюючого органу при прийнятті на роботу присвоюється спеціальне звання. Відповідно до пункту 343.2 ст. 343 ПК України положення про спеціальні звання та порядок їх присвоєння, співвідношення з рангами державних службовців, розмір надбавок за спеціальне звання затверджуються Кабінетом Міністрів України. У разі присвоєння посадовій особі спеціального звання відповідно до пункту 343.1 цієї статті надбавка за ранг державного службовця не виплачується.

Відповідно до ст.14 Закону України №3723-XII черговий ранг не присвоюється державному службовцю, якщо до нього застосовано дисциплінарне стягнення невиконання чи неналежне виконання службових обов`язків, перевищення своїх повноважень, порушення обмежень, пов`язаних з проходженням державної служби, а також за вчинок, який порочить його як державного службовця або дискредитує державний орган, в якому він працює.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що державному службовцю, якому раніше присвоєно ранг державного службовця, якого він не позбавлений за рішенням суду, не присвоєно під час переведення в іншу посаду державної служби спеціальне звання, та відповідно який продовжує займати посаду державної служби, визначену відповідно до Закону України №3723-XII, зберігається попередньо встановлений ранг державного службовця.

Під час розгляду справи судом встановлено, що позивачу податковим органом не було присвоєно спеціальне звання (черговий ранг), оскільки до нього було застосовано дисциплінарні стягнення, а саме наказом №165-о від 15.06.2015 оголошено догану за неналежну організацію роботи, послаблений контроль та незадовільний стан виконавської дисципліни і підпорядкованому управлінні та наказом №361 від 23.11.2016 оголошено догану за відсутній контроль за діями підлеглих працівників.

Матеріали справи не містять доказів, які свідчать про позбавлення позивача присвоєних йому персональних звань в установленому законом порядку 7 рангу державного службовця, а отже враховуючи те, що фіскальним органом не присвоєно спеціального звання позивачу за останнім при переведенні в ДПІ зберігся 7 ранг державного службовця.

Щодо посилань позивача на невиплату ДПІ надбавки за ранг державного службовця суд вказує наступне.

Відповідно до пункту 1 ст.46 Закону України №3723-XII заробітна плата державного службовця складається з посадового окладу, надбавок до нього та премій, передбачених цим Законом. Державному службовцю встановлюється надбавка за ранг у співвідношенні до мінімальної заробітної плати залежно від присвоєного йому рангу: за 9 ранг - 0,10; 8 ранг - 0,15; 7 ранг - 0,20; 6 ранг - 0,25; 5 ранг - 0,30; 4 ранг - 0,35; 3 ранг - 0,40; 2 ранг - 0,45; 1 ранг - 0,50 (п.4 ст.46 Закону України №3723-XII).

Судом досліджено довідку №399/К/26-58-05-12 від 20.01.2017 видану ГУ ДФС у м. Києві та зясовано, що податковим органом за період з 04.12.2014 по 27.01.2016 під час нарахування заробітної плати не було виплачено позивачу надбавку за ранг державного службовця.

Вказуючи на правомірність своїх дій, представник відповідача пояснив, що оскільки ранг державного службовця (спеціальне звання) не було встановлено позивачу фіскальним органом, відповідно доплата за ранг (надбавка за спеціальне звання) не нараховувалася та не виплачувалася позивачу.

Суд не беру до уваги такі доводи відповідача, оскільки матеріали справи не містять доказів позбавлення позивача рангу державного службовця в судовому порядку, відтак за ним ранг зберігся впродовж усього періоду роботи в ДПІ у Соломянському районі ГУ ДФС у м. Києві

З огляду на те, обов`язковою складовою частиною заробітної плати державного службовця є надбавка за ранг, яка позивачу протиправно не було нараховано відповідачем, дії щодо не нарахування та невиплати позивачу такої складової заробітної плати як надбавка за ранг державного службовця є протиправною бездіяльністю.

Відповідно до статті 1 Протоколу №1 до «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод» кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути, позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Оскільки надбавка за ранг державного службовця є складовою заробітної плати ОСОБА_1 , як державного службовця, то не виплата такої надбавки впливає, на думку суду, на майнові права позивача у розумінні статті 1 Протоколу №1 до «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод»

Згідно з ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини (ч.2 ст.8 КАС України).

У п.35 Рішення Європейського суд з прав людини від 26.06.2014 по справі «Суханов та Ільченко проти України» (Заяви №68385/10 та 71378/10) зазначено: Суд нагадує, що за певних обставин «законне сподівання» на отримання «активу» також може захищатися статтею 1 Першого протоколу. Так, якщо суть вимоги особи пов`язана з майновим правом, особа, якій воно надане, може вважатися такою, що має «законне сподівання», якщо для такого права у національному законодавстві існує достатнє підґрунтя - наприклад, коли є усталена практика національних судів, якою підтверджується його існування (див. рішення у справі «Копецький проти Словаччини» (Kopecky v. Slovakia) [ВП], заява №44912/98, п.52, ЄСПЛ 2004-IX).

За таких обставин, вимоги позивача про зобов`язання Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві нарахувати та виплатити ОСОБА_1 доплату за ранг державного службовця 7 рангу за весь час роботи у ДПІ у Солом`янському районі ГУ ДФС у м. Києві, а також здійснити перерахунок інших складових заробітної, які повинні були бути розраховані з урахуванням доплати за ранг є обґрунтованими.

Щодо зобов`язання Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві ОСОБА_1 недооплаченої суми надбавки за вислугу років державного службовця за період роботи у ДПІ у Солом`янському районі ГУ ДФС у м. Києві з 04.12.2014 по 27.01.2016 у розмірі 199, 80 грн. суд зазначає наступне.

Пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 09.03.2006 №268 «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів» (далі - Постанова №268) затверджено схеми посадових окладів керівних працівників, спеціалістів і службовців Адміністрації Президента України, Секретаріату Кабінету Міністрів України, Апарату Верховної Ради України, апарату Національного центру з питань євроатлантичної інтеграції України, Рахункової палати України, апарату Ради національної безпеки і оборони України, апарату Вищої ради юстиції, секретаріату Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, Державної судової адміністрації, Секретаріату Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини, апарату Національної ради з питань телебачення і радіомовлення, центральних органів виконавчої влади, державних колегіальних органів, їх територіальних органів, місцевих державних адміністрацій та їх структурних підрозділів, Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, Рахункової палати Автономної Республіки Крим, виборчої комісії Автономної Республіки Крим, міністерств і республіканських комітетів Автономної Республіки Крим, органів прокуратури, судів та інших органів державної влади, згідно з додатками 1-47, 55, а також розміри надбавок за ранг державного службовця, дипломатичний ранг, спеціальне звання та класний чин, та окладів осіб рядового і начальницького складу податкової міліції за спеціальні звання згідно з додатками 56-59.

Відповідно до абз. 2 пп. 4 п.3 Постанови №268 виплачується працівникам органів, зазначених у пункті 1 цієї постанови, зокрема, надбавка за вислугу років державним службовцям та посадовим особам місцевого самоврядування у відсотках до посадового окладу з урахуванням надбавки за ранг і залежно від стажу державної служби, служби в органах місцевого самоврядування в таких розмірах: понад 3 роки - 10, понад 5 років - 15, понад 10 років - 20, понад 15 років - 25, понад 20 років - 30, понад 25 років - 40 відсотків.

Отже з наведеного слідує, що суми надбавки за вислугу років державним службовцям розраховується та виплачується з урахуванням надбавки за ранг.

Відтак, оскільки суд дійшов висновку про протиправність не виплати позивачу доплати за ранг державного службовця, суми надбавки за вислугу років державного службовця за період роботи у ДПІ у Солом`янському районі ГУ ДФС у м. Києві з 04.12.2014 по 27.01.2016 у розмірі 199, 80 грн., які були виплачені без урахування доплати за ранг підлягають виплаті.

Стосовно встановлення судового контролю за виконанням рішення на підставі ст. 382 КАС України суд зазначає, що частиною 1 ст. 382 КАС України передбачено, що суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, має право зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Тобто, зобов`язання суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення є правом суду, яке має застосовуватися у виключних випадках.

При цьому, позивачем не наведено причин та не надано доказів, які б свідчили про те, що відповідач може ухилятися від виконання рішення суду, а отже вказана вимога є необгрунтованою.

VIII. Висновок суду

Відповідно до п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Згідно із частиною першою статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Статтею 72 КАС України визначено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до статті 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до частини першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

На виконання цих вимог відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не спростував у ході розгляду справи, та не надав до суду належних і достатніх доказів, які спростовують твердження позивача, а відтак, не довів правомірності свого рішення.

Системно проаналізувавши приписи законодавства України, що були чинними на момент виникнення спірних правовідносин між сторонами, зважаючи на взаємний та достатній зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог.

VІІ. Розподіл судових витрат

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є субєктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачем за подання даного адміністративного позову судовий збір не сплачувався, а отже судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242- 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 доплати за ранг державного службовця.

Зобов`язати Головне управління Державної фіскальної служби у м. Києві нарахувати та виплатити ОСОБА_1 доплату за ранг державного службовця 7 рангу за весь час роботи у ДПІ у Солом`янському районі ГУ ДФС у м. Києві з 04.12.2014 по 27.01.2016 у розмірі 1 332, 02 грн.

Зобов`язати Головне управління Державної фіскальної служби у м. Києві виплатити ОСОБА_1 недооплаченої суми надбавки за вислугу років державного службовця за період роботи у ДПІ у Солом`янському районі ГУ ДФС у м. Києві з 04.12.2014 по 27.01.2016.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Київський окружний адміністративний суд.

Суддя Леонтович А.М.

Дата виготовлення та підписання повного тексту рішення: 21 квітня 2020р.