Справа № 460/394/20
Суддя: Борискін С.А.
Дата ухвалення: 2020-04-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

22 квітня 2020 року м. Рівне №460/394/20

Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Борискіна С.А., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1
доГоловного управління ДПС у Рівненській області
про визнання протиправними та скасування вимог про сплату боргу, -
В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) звернувся до суду з позовом до Головного управління ДПС України у Рівненській області (далі - відповідач), в якому просив суд:

- визнати протиправною та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 16.05.2019 №Ф-20454-17;

- визнати протиправною та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 20.08.2019 №Ф-20454-17.

Мотивуючи вимоги позову представник позивача зазначав, що спірні вимоги є протиправними та сформованими з порушенням вимог чинного законодавства, а тому підлягають скасуванню. Вказував на те, що за результатами розгляду скарги на такі вимоги, контролюючий орган повідомив ОСОБА_1 про те, що спірні вимоги сформовані та передані до Державної виконавчої служби, як узгоджені, та не можуть бути предметом адміністративного оскарження. При цьому, рішення за результатами розгляду скарги було прийняте з пропуском строку на його прийняття, а відтак, у відповідності до вимог чинного законодавства, скарга позивача вважається задоволеною а вимоги скасованими. Також представник позивача зазначав, що визначальним для нарахування єдиного внеску є отримання доходу (прибутку) у відповідному місяці, який більший за 0,00 грн. та менший або дорівнює розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на місяць. Таким чином, відсутність у фізичної особи-підприємця, незалежно від загальної чи спрощеної системи оподаткування, зобов`язань з нарахування заробітної плати (доходу) працівникам чи особам, які виконують роботи (надають послуги) за цивільно-правовими договорами, зумовлює значення мінімального страхового внеску у розмірі 0,00 грн. Звертав увагу, що при винесенні вимог, відповідач жодним чином не обґрунтував підстав їх винесення, оскільки позивач протягом тривалого періоду не подавав жодної звітності та не займався підприємницькою діяльністю. Також, позивачу не надано жодного розрахунку, який підтверджував би правомірність нарахованих сум, хоча саме відповідач зобов`язаний довести законність та обґрунтованість винесених вимог. Відповідач протягом останніх 4 років не виносив жодних вимог та податкових повідомлень-рішень щодо ФОП ОСОБА_1 , що свідчить про законність та правомірність дій останнього. За наведеного, представник позивача просив повністю задовольнити позовні вимоги.

Ухвалою суду від 18.02.2020 відкрито спрощене позовне провадження у справі та призначено розгляд справи по суті у відкритому судовому засіданні на 19.03.2020 о 14:30 год.

Позиція відповідача щодо позовних вимог висловлена ним у відзиві на позову заяву від 18.03.2020, відповідно до змісту якого він заперечував проти їхнього задоволення. На обґрунтування такої позиції, зокрема, зазначав, що нарахування єдиного внеску та формування вимоги про сплату боргу (недоїмки) регулюється Законом України "Про збір та облік єдиного внеску і загальнообов`язкове державне соціальне страхування". Позивач, прийнявши рішення зайнятись підприємницькою діяльністю, здійснив її державну реєстрацію 06.04.2015. Одночасно позивачем обрано спрощену систему оподаткування. Абзацом 2 пункту 2 частини 1 статті 7 Закону №2464-VI встановлено, що у разі якщо платником не отримано дохід (прибуток) у звітному кварталі або окремому місяці звітного кварталу, такий платник зобов`язаний визначити базу нарахування, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому, сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску (зміни до пункту цієї статті внесені з 01.01.2017). У відповідності до вимог ч.5 ст.8 Закону №2464-VI єдиний внесок для платників, зазначених у статті 4 цього Закону, встановлюється у розмірі 22 відсотки до визначеної статтею 7 цього Закону бази нарахування єдиного внеску. У разі якщо база нарахування єдиного внеску не перевищує розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на місяць, за який отримано дохід, сума єдиного внеску розраховується як добуток розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на місяць, за який отримано дохід (прибуток), та ставки єдиного внеску. Тому відповідач наголошував, що з 2017 року фізичні особи - підприємці, в тому числі і ті, які не одержували доходів, зобов`язані сплачувати єдиний внесок мінімальному розмірі. Таким чином, враховуючи, що позивач у 2015-2019 роках був зареєстрований в якості фізичної особи-підприємця, з 01.01.2017 в нього виник обов`язок щодо сплати єдиного внеску, навіть у разі не отримання доходу. Враховуючи викладене, відповідач просив повністю відмовити у задоволенні позовних вимог (а.с.63-64).

Ухвалою суду від 19.03.2020 вирішено перейти до розгляду справи №460/394/20 у порядку письмового провадження.

Згідно з ч.4 ст.229 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Повно і всебічно з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності на підставі чинного законодавства, перевіривши їх дослідженими доказами, суд дійшов до наступних висновків.

Із витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань судом встановлено, що 06.04.2015 ОСОБА_1 зареєстрований як фізична особа-підприємець з видами діяльності: код КВЕД 43.32 Установлення столярних виробів; код КВЕД 47.53 Роздрібна торгівля килимами, килимовими виробами, покриттям для стін і підлоги в спеціалізованих магазинах (основний); код КВЕД 47.59 Роздрібна торгівля меблями, освітлювальним приладдям та іншими товарами для дому в спеціалізованих магазинах; код КВЕД 47.78 Роздрібна торгівля іншими невживаними товарами в спеціалізованих магазинах.

11.11.2019 до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань внесено запис про припинення підприємницької діяльності позивача (а.с.88-94).

16.05.2019 Головним управлінням ДФС у Рівненській області сформовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф-20454-17 станом на 30.04.2019 на суму 23471,41 грн. (а.с.75)

20.08.2019 Головним управлінням ДФС у Рівненській області сформовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф-20454-17 станом на 31.07.2019 в сумі 26225,59 грн. (а.с.73).

Відомостями, що містяться в інтегрованій картці платника податків підтверджується наявність за позивачем недоїмки зі сплати єдиного внеску станом на час формування вказаних вимог (а.с.65-71).

Вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 16.05.2019 № Ф-20454-17-У та від 20.08.2019 №Ф-20454-17-У сформовані Головним управлінням ДФС у Рівненській області, як узгоджені, для передачі до Державної виконавчої служби (а.с.15, 16).

25.11.2019 представник позивача звернувся до Державної податкової служби України зі скаргою на вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 16.05.2019 та 20.08.2019 №Ф-20454-17-У (а.с.23-29).

27.11.2019 скарга надійшла на адресу Державної податкової служби України та зареєстрована 28.11.2019 за вх.№13637/6 (а.с.33).

Рішенням Державної податкової служби України від 28.12.2019 №15130/6/99-00-08-06-08, за результатами розгляду скарги, повідомлено, що оскаржувані вимоги сформовані та передані до Державної виконавчої служби, як узгоджені, та не можуть бути предметом адміністративного оскарження (а.с.30-32).

Вказане рішення стороною позивача отримано 02.01.2020 (а.с.34).

Не погоджуючись із вимогами про сплату боргу (недоїмки) з єдиного внеску 16.05.2019 № Ф-20454-17-У та від 20.08.2019 №Ф-20454-17-У, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Пунктом 2 частини 1 статті 1 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" від 08.07.2010 №2464-VІ (далі - Закон №2464-VІ) встановлено, що єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Згідно з п.4 ч.1 ст.4 Закону №2464-VІ платниками єдиного внеску є фізичні особи-підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування.

Пунктом 1 частини 2 статті 6 Закону №2464-V визначено, що платник єдиного внеску зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Абзацом 2 пункту 2 частини 1 статті 7 Закону №2464-VI встановлено, що у разі якщо платником не отримано дохід (прибуток) у звітному кварталі або окремому місяці звітного кварталу, такий платник зобов`язаний визначити базу нарахування, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому, сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску (зміни до пункту цієї статті внесені з 01.01.2017).

У відповідності до вимог ч.5 ст.8 Закону №2464-VI єдиний внесок для платників, зазначених у статті 4 цього Закону, встановлюється у розмірі 22 відсотки до визначеної статтею 7 цього Закону бази нарахування єдиного внеску.

У разі якщо база нарахування єдиного внеску не перевищує розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на місяць, за який отримано дохід, сума єдиного внеску розраховується як добуток розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на місяць, за який отримано дохід (прибуток), та ставки єдиного внеску.

Аналіз наведених вище положень Закону №2464-VI свідчить, що з 2017 року фізичні особи - підприємці, в тому числі і ті, які не одержували доходів, зобов`язані сплачувати єдиний внесок мінімальному розмірі.

Суд наголошує, що такі нововведення законодавець передбачив саме з 01.01.2017, адже до цього періоду підприємці, які не отримували доходи у звітному місяці, мали право не сплачувати єдиний внесок. Натомість, з моменту внесення змін у чинне законодавство щодо порядку та умов сплати єдиного внеску, такі зміни набули статусу обов`язкових до виконання для всіх платників незалежно від часу реєстрації в якості фізичної особи-підприємця.

Відповідно до ч.2 ст.25 Закону №2464-VI у разі виявлення своєчасно не сплачених сум страхових внесків платники єдиного внеску зобов`язані самостійно обчислити ці внески і сплатити їх з нарахуванням пені в порядку і розмірах, визначених цією статтею.

Згідно з ч.4 ст.25 Закону №2464-VI орган доходів і зборів у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату.

Пунктом 3 розділу IV Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування від 20.04.2015 №449 (далі - Порядок №449) та ст.25 Закону 2464-VI визначено, що органи доходів і зборів надсилають (вручають) платникам вимогу про сплату боргу (недоїмки), якщо, зокрема, платник має на кінець календарного місяця недоїмку зі сплати єдиного внеску.

Вимога про сплату боргу (недоїмки) формується на підставі даних інформаційної системи органу доходів і зборів на суму боргу, що перевищує 10 гривень.

Вимога про сплату боргу (недоїмки), крім загальних реквізитів, має містити відомості про розмір боргу, в тому числі суми недоїмки, штрафів та пені, обов`язок погасити борг та можливі наслідки його непогашення в установлений строк.

Пунктом 5 Інструкції встановлено, що протягом десяти календарних днів з дня одержання вимоги про сплату боргу (недоїмки) платник зобов`язаний сплатити зазначені у вимозі суми недоїмки, штрафів та пені.

Таким чином, враховуючи, що позивач у 2015-2019 роках був зареєстрований в якості фізичної особи-підприємця, що підтверджується витягом з реєстру, з 01.01.2017 в нього виник обов`язок щодо сплати єдиного внеску, навіть у разі не отримання доходу.

Відповідно до ч.8 ст.4 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" від 15.05.2003 № 755-IV фізична особа - підприємець позбавляється статусу підприємця з дати внесення до Єдиного державного реєстру запису про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності цією фізичною особою.

Ураховуючи, що запис про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності позивача внесено до реєстру 11.11.2019, то саме з цієї дати позивач не повинен сплачувати єдиний внесок.

Суд вважає необґрунтованими твердження представника позивача про те, що оскаржувані вимоги сформовані безпідставно та є протиправними, оскільки контролюючий орган протягом останніх 4 років не виносив жодних вимог та податкових повідомлень-рішень щодо ФОП ОСОБА_1 , що свідчить про законність та правомірність дій позивача, з огляду на наступне.

Приписами пунктів 3 та 4 розділу VI "Порядок стягнення заборгованості з платників" Порядку №449 передбачено, що органи доходів і зборів надсилають (вручають) платникам вимогу про сплату боргу (недоїмки), якщо: дані документальних перевірок свідчать про донарахування сум єдиного внеску органами доходів і зборів; платник має на кінець календарного місяця недоїмку зі сплати єдиного внеску; платник має на кінець календарного місяця борги зі сплати фінансових санкцій.

Вимога про сплату боргу (недоїмки) формується на підставі даних інформаційної системи органу доходів і зборів на суму боргу, що перевищує 10 гривень.

Вимога про сплату боргу (недоїмки) формується на підставі актів документальних перевірок, звітів платника про нарахування єдиного внеску та облікових даних з інформаційної системи органу доходів і зборів за формою згідно з додатком 6 до цієї Інструкції (для платника - юридичної особи) або за формою згідно з додатком 7 до цієї Інструкції (для платника - фізичної особи).

Орган доходів і зборів веде реєстр виданих вимог про сплату боргу (недоїмки) за формою згідно з додатком 8 до цієї Інструкції.

При формуванні вимоги про сплату боргу (недоїмки) їй присвоюється порядковий номер, який складається з трьох частин: перша частина - літера "Ю" (вимога до юридичної особи) або "Ф" (вимога до фізичної особи), друга частина - порядковий номер, третя частина - літера "У" (узгоджена вимога).

В третій частині літера "У" (інформація щодо узгодження вимоги) проставляється у разі надсилання:

платнику узгодженої вимоги внаслідок процедури оскарження;

вимоги до органів державної виконавчої служби або до органів Казначейства відповідно до цієї Інструкції.

Вимога про сплату боргу (недоїмки) формується під одним порядковим номером до повного погашення сум боргу.

Після формування вимоги про сплату боргу (недоїмки) та внесення даних до відповідного реєстру вимога надсилається (вручається) платнику. При надсиланні вимоги платнику рекомендованим листом з повідомленням про вручення корінець вимоги залишається в органі доходів і зборів. При врученні вимоги платнику під підпис така вимога залишається у платника, а корінець вимоги, на якому платник проставляє свій підпис, - в органі доходів і зборів.

Вимога про сплату боргу (недоїмки) вважається належним чином надісланою (врученою), якщо вона надіслана на адресу (місцезнаходження юридичної особи або його відокремленого підрозділу, місце проживання або останнього відомого місця перебування фізичної особи) платника єдиного внеску рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручена платнику єдиного внеску або його законному чи уповноваженому представникові.

У разі якщо неможливо надіслати (вручити) платнику єдиного внеску вимогу про сплату боргу (недоїмки) поштою у зв`язку з відсутністю його за місцезнаходженням (місцем проживання) (відсутністю службових (посадових) осіб платника єдиного внеску за його місцезнаходженням), відмовою платника єдиного внеску або службових (посадових) осіб платника прийняти вимогу, поверненням поштового відправлення у зв`язку із закінченням встановленого строку зберігання або з інших причин, що не дали змоги виконати обов`язки щодо пересилання поштового відправлення, вимога вважається надісланою (врученою) платнику єдиного внеску у день, зазначений поштовою службою у повідомленні про вручення із зазначенням причин невручення.

Як встановлено судом та позивачем не заперечено, до формування узгоджених вимог від 16.05.2019 № Ф-20454-17-У та від 20.08.2019 №Ф-20454-17-У, що є предметом спору у даній справі, контролюючий орган надсилав позивачеві також вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 16.05.2019 № Ф-20454-17, яка вручена позивачеві 30.05.2019, та від 20.08.2019 №Ф-20454-17, яка була повернута за закінченням терміну зберігання.

Щодо строків розгляду скарги сторони позивача на оскаржувані рішення, поданої в адміністративному порядку, на які вказує позивач у позовній заяві, суд зазначає таке.

Відповідно до положень постанови Кабінету Міністрів України "Деякі питання документування управлінської діяльності" від 17.01.2018 №55 строки виконання внутрішніх документів обчислюються в календарних днях починаючи з дати реєстрації, а вхідних - з дати надходження (доставки через систему взаємодії) або з дати наступного робочого дня у разі надходження (доставки) документа після закінчення робочого дня, у вихідні, святкові та неробочі дні. Якщо останній день строку виконання документа припадає на неробочий день, строком виконання документа вважається перший робочий день після настання строку виконання.

З матеріалів справи слідує, що скаргу позивача об`єктом поштового зв`язку вручено за довіреністю 27.11.2019. Долученою до матеріалів справи копією рішення про розгляд скарги від 28.12.2019 №15130/6/99-00-08-06-01 підтверджується, що скаргу позивача доставлено для виконання до Державної податкової служби України 28.11.2019 за вх.№13637/6, відтак скарга розглянута у визначений законодавством 30-денний строк.

За викладених обставин у їх сукупності, суд дійшов висновку, що дії відповідача по формуванню відносно позивача податкових вимог про сплату заборгованості з єдиного внеску здійснені на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені законами України, з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії) та з додержанням інших вимог встановлених ч.2 ст. 2 КАС України.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи наведене, на переконання суду, відповідачем під час розгляду даної адміністративної справи, на підставі належних та допустимих доказів, повністю доведено правомірність своїх рішень, а тому у задоволенні адміністративного позову суд відмовляє повністю.

Згідно з вимогами ст.139 КАС України підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись ст.241-246, 255, 295 КАС України, суд

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління ДПС у Рівненській області (вул. Відінська, 12, м. Рівне, 33000, ) про визнання протиправними та скасування вимог про сплату боргу - відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складений 22 квітня 2020 року.

Суддя Борискін С.А.