Справа № 361/1153/20
Суддя: Радзівіл А. Г.
Дата ухвалення: 2020-04-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 361/1153/20
Провадження № 2-а/361/107/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 квітня 2020 року Броварський міськрайонний суд Київської області в складі головуючої судді Радзівіл А.Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Бровари в порядку спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі,

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2020 року позивач звернувся до суду із позовом до відповідача в якому просив поновити процесуальний строк на оскарження постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії НК № 661975 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.3 ст.122 КУпАП;визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії НК №661975 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.3 ст.122 КУпАП; закрити провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.3 ст. 122 КУпАП у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

Свій позов обґрунтовує тим, що 25 грудня 2019 року на нього інспектором 3 роти батальйону УПП у м. Києві ДПП (персональні дані працівника поліції нечитабельні у зв`язку з поганою якістю складної постанови), була винесена постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії НК №661975 про порушення п.17.1 Правил дорожнього руху України, за що передбачено відповідальність згідно з ч. 3 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

За вчинене правопорушення на нього було накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 грн. 00 коп.

Позивач зазначає, що постанову про накладення адміністративного стягнення серії НК №661975 вважає незаконною й такою, що не відображає дійсних обставин справи, виходячи з нижченаведеного.

В постанові по справі про адміністративне правопорушення вказано, що ОСОБА_1 , 25.12.2019 р. керував транспортним засобом на дорозі із смугою для маршрутних транспортних засобів, позначеній дорожнім знаком 5.8 або 5.11.

Зважаючи на дійсні обставини справи, керуючись ст. 9 КУпАП позивач зазначає, що порушення з його сторони зазначеного в оскаржуваній постанові п.17.1 ПДР України не було, а тому інспектор патрульної поліції розглянув справу про адміністративне правопорушення: виніс постанову про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу на суму 510 грн. 00 коп. незаконно, оскільки відсутній склад адміністративного правопорушення, що автоматично, відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП, виключає провадження у справі.

Так позивач зазначає, що він 25 грудня 2019 року рухався по власним справам у м.Києві. Під`їхавши до необхідного місця призначення, помітив дорожній знак, яким позначено дозволену для паркування зону та вирішив здійснити заїзд на паркувальний майданчик.

На підтвердження вищевказаних обставин, надав суду декілька фотопримірників припаркованого транспортного засобу та звертає увагу, що паралельно до паркувального майданчику знаходиться смуга для руху маршрутних транспортних засобів, на яку, як зазначає позивач не здійснювався виїзд взагалі. Натомість, з метою заїзду на вказаний паркувальний майданчик, він здійснив об`їзд зазначеної смуги руху для маршрутних автомобілів шляхом маневру правого повороту відразу по її закінченню в межах перехрестя.

Відразу після цього, до позивача під`їхав службовий автомобіль поліції, з якого вийшов інспектор патрульної поліції та повідомив про те, що позивачем нібито було допущено виїзд на смугу для руху маршрутних транспортних засобів, а відтак, в його діях начебто вбачається склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.122 КУпАП.

Позивач посилається на те, що в ході подальшого усного діалогу, він повідомив поліцейському про дійсні обставини справи, а також спосіб та метод власного доїзду до паркувального майданчику, без перетину, виїзду та руху по смузі для маршрутних транспортних засобів.

При цьому, позивачем було висловлено прохання щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення з можливістю надання пояснень та ознайомлення з доказами, які могли б підтвердити або спростувати дійсний та розумний факт того, що саме автомобілем під моїм керуванням було допущено перетин смуги для руху маршрутних транспортних засобів, а відтак, і те, що саме він являється тією особою, яка таке правопорушення начебто вчинила.

Однак, інспектор патрульної поліції повідомив, що йому буде достатньо власних переконань та бачень даної ситуації з метою притягнення до адміністративної відповідальності та в подальшому, в спрощеному порядку, без відсутності жодних належних та допустимих доказів, виніс постанову, яку позивач відмовився підписувати через її явну необґрунтованість та протиправність.

Враховуючи вищевикладені обставини та дії патрульного поліцейського при винесенні оскаржуваної постанови, які суперечать нижченаведеним вимогам чинного законодавства України, а також, з метою забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, індивідуалізації її відповідальності та реалізації вимог ст. 245 КУпАП щодо своєчасного, всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи, вирішення її у відповідності з законом уповноважений орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна ця особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, шо пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Позивач вважає, що в порушення вимог ст. 251 та ст. 252 КУпАП, в оскаржуваній постанові інспектора патрульної поліції не зазначені можливі належні та допустимі докази вчинення інкримінованого адміністративного правопорушення, що безпосередньо вбачається з її змісту, що є суттєвою обставиною для визначення та встановлення в діях складу адміністративного правопорушення.

Тобто, враховуючи те, що зі змісту оскаржуваної постанови не вбачається долучення до неї жодних доказів (фото/відео фіксація, пояснення свідків і т.д.), які могли б свідчити про сам факт існування та вчинення правопорушення, а також того, що саме позивач є тією особою, яка його вчинила, слід критично оцінювати обставини, викладені в оскаржуваній постанові, що не підтверджуються жодним з належних та допустимих доказів, а відповідач, в той час, повинен довести винуватість позивача, поза розумним сумнівом, у відповідності до вимог ст.77 КАС України, чого останнім зроблено не було, та вже об`єктивно бути зроблено й не може.

Щодо строків звернення до суду позивач зазначає, що оскаржувану постанову він отримав лише 11.02.2020 р. поштовим відправленням, а тому просив суд поновити процесуальний строк на її оскарження, перебіг якого розпочався з 12.02.2020р., натомість, останнім днем на її подання є 21.02.2020 р., а відтак дана заява подана в межах строку.

21 лютого 2020 року суддя Броварського міськрайонного суду Київської області прийняла до розгляду, відкрила провадження у справі за вищевказаним позовом за правилами спрощеного позовного провадження.

Відзив до суду не надходив.

Суд, повно та всебічно з`ясувавши обставини у справі, дослідивши надані докази, вважає, що клопотання про поновлення строку та позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 25 грудня 2019 року інспектором 3 роти батальйону УПП у м. Києві ДПП, винесена постанова про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії НК № 661975 про порушення п.17.1 Правил дорожнього руху України, за що передбачено відповідальність згідно з ч. 3 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення. В постанові зазначено, що 25 грудня 2019 року у м.Києві, по бульвару Перова, 36 водій ОСОБА_1 керуючи автомобілем Volksvagen, д.н.з. НОМЕР_1 , здійснив рух по смузі громадського руху п. 17.1 ПДР., чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене частиною 3 ст. 122 КУпАП.

За вчинене правопорушення на нього було накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 грн. 00 коп.

У п.17.1 ПДР України зазначається, що на дорозі із смугою для маршрутних транспортних засобів, позначеній дорожнім знаком 5.8 або 5.11 забороняються рух і зупинка інших транспортних засобів на цій смузі.

В оскаржуваній постанові зазначається, що до неї додається рапорт та пояснення.

Згідно з п. 11 ч. 1 ст. 23 Закону України "Про Національну поліцію", поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Відповідно до ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, передбачені зокрема ч. 1-3 ст. 122 КУпАП.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Згідно п. 1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчинення, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

У справі "Надточій проти України" Європейський суд з прав людини в своєму рішенні від 15 травня 2008 року відзначив, що Уряд України визнав карний кримінально - правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення( п. 21 рішення).

Крім того, Конституційний Суд України в рішенні від 22 грудня 2010 року № 23 - рп /2010 дійшов до висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні (п. 4.1).

В рекомендації № R ( 9 1)1 Комітету Міністрів Європи Державам - членам стосовно адміністративних санкцій від 13 лютого 1991 року рекомендовано урядам держав - членів керуватися у своєму праві та практиці принципом, згідно з яким обов`язок забезпечення доказів покладається на адміністративний орган влади ( принцип 7 ).

Згідно ч.ч.1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Наведена норма передбачає покладення на відповідача, як суб`єкта владних повноважень, тягаря доказування наявності складу адміністративного правопорушення у діях особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, яка у протилежному випадку вважається добросовісною.

Проте, як свідчать матеріали справи, в порушення вимог вказаної статті відповідач не надав суду належних та допустимих доказів на підтвердження обставин порушення позивачем Правил дорожнього руху.

Оскільки відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, не доведено належними і допустимими доказами правомірність прийнятої ним постанови, суд дійшов висновку, що постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії НК № 661975 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 3 ст.122 КУпАП підлягає скасуванню.

Відповідно ст. 289 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови, а щодо постанов по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, та/або про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису), - протягом десяти днів з дня набрання постановою законної сили. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Із відмітки у накладній за № 984, який додав позивач вбачається, що ним 11 лютого 2020 року отримано оскаржувану постанову, а позовна заява направлена до суду 14 лютого 2020 року.

Таким чином суд дійшов висновку, що позивач пропустив строк оскарження постанови із поважних причин, а тому він підлягає поновленню.

Керуючись ч. 3 ст. 122 КУпАП, ст.ст. 2, 5, 6, 72-77, 241, 242, 246, 255, 286, 295, 297, Кодексу адміністративного судочинства України,суд -

В И Р І Ш И В :

Поновити ОСОБА_1 строк на оскарження постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії НК № 661975 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.3 ст.122 КУпАП.

Позов задовольнити.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії НК №661975 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 3 ст.122 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 510 грн.00 коп.

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності закрити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення до Шостого апеляційного адміністративного суду через Броварський міськрайонний суд Київської області.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Радзівіл А.Г.