Справа № 120/753/20-а
Суддя: Віятик Наталія Володимирівна
Дата ухвалення: 2020-04-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

23 квітня 2020 р. Справа № 120/753/20-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Віятик Наталії Володимирівни, розглянувши у письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Вінницько-Хутріської сільської ради Вінницького району Вінницької області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання винити дії

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (далі - позивач) з адміністративним позовом до Вінницько-Хутірської сільської ради Вінницького району Вінницької області (далі - відповідач) у якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність Вінницько-Хутірської сільської ради Вінницького району Вінницької області щодо не розгляду його заяви про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, орієнтовною площею 0,10 га, яка розташована по АДРЕСА_1 , в межах населеного пункту, за рахунок земель комунальної власності

- зобов`язати Вінницько-Хутірську сільську раду Вінницького району Вінницької області розглянути заяву про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, орієнтовною площею 0,10 га, яка розташована по АДРЕСА_1 , в межах населеного пункту, за рахунок земель комунальної власності.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що в грудні 2019 він звернувся до відповідача із заявою про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, орієнтовною площею 0,10 га яка розташована по АДРЕСА_1 , але відповідач листом-повідомленням від 12.02.2020 № 15 зазначив, шо його заява була розглянута на засіданні 42 сесії 7 скликання Вінницько-Хутірської сільської ради 07.02.2020, за результатами голосування рішення по даному питанню не прийнято.

Позивач, не погоджуючись з такою бездіяльністю, звернувся з цим позовом до суду.

Ухвалою суду від 28.02.2020 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Вирішено розгляд справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, у письмовому провадженні Даною ухвалою також встановлено відповідачу строк на подачу відзиву на позов.

У встановлений судом строк, від відповідача надійшов відзив на позов, в якому останній заперечує щодо задоволення адміністративного позову. Зазначає, що дійсно позивач неодноразово звертався до Вінницько-Хутірської сільської ради із заявами щодо надання дозволу на виготовлення проекту із землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, орієнтовною площею 0,10 га, яка розташована по АДРЕСА_1 , в межах населеного пункту, за рахунок земель комунальної власності. Разом із заявою подавалось викопіювання із позначенням бажаного місця розташування земельної ділянки. За наслідками розгляду заяви позивача спеціалістами-землевпорядниками сільської ради було поінформовано, що земельна ділянка, яку бажає отримати у власність гр. ОСОБА_1 передана іншій особі на підставі рішення 21 сесії 3 скликання Вінницько-Хутірської сільської ради від 22.03.2002 року, а документи щодо передачі цієї земельної ділянки (рішення сесії сільської ради) передано в установленому порядку на зберігання до Архівного відділу Вінницької районної державної адміністрації, що підтверджується листом від 02.07.2019 року №51 Вінницько-Хутірської сільської ради.

23 грудня 2019 року на адресу сільської ради надійшла заява ОСОБА_1 , в якій він просить повторно надати дозвіл на виготовлення проекту із землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, орієнтовною площею 0,10 га, яка розташована по АДРЕСА_1 , в межах населеного пункту, за рахунок земель комунальної власності. До заяви додано лист Архівного відділу від 03.09.2019 року №01-29/233, відповідно до якого вказано, що у заявах на виділення земельних ділянок для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських споруд, орієнтовною площею 0,10 га, адреси АДРЕСА_1 не виявлено.

Також додано лист Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області від 21.11.2019 року №0-2-0.6-12654/2-19 відповідно до якого вбачається, що в наявних на зберіганні у Відділу у Вінницькому районі Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області Книгах реєстрації державних актів на землю на території Вінницько-Хутірської сільської ради за 2002-2003 роки запису про реєстрацію державного акта за гр. ОСОБА_2 не виявлено.

Відповідач у відзиві вказує, що на земельну ділянку по АДРЕСА_1 не виготовлявся державний акт на право власності на землю. Разом із тим, позивачу достеменно відомо прізвище землекористувача, якому все ж таки передано у приватну власність земельну ділянку, а саме гр. ОСОБА_2 , адже саме на його ім`я здійснювався пошук державного акту на право власності на землю.

В свою чергу гр. ОСОБА_2 13.01.2020 року подав до сесії Вінницько- Хутірської сільської ради заяву про надання дозволу на виготовлення технічної документації щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) площею 0,10 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, що знаходиться в межах населеного пункту АДРЕСА_1 , що належить на підставі рішення 21 сесією 3 скликання від 22.03.2002 року.

Враховуючи викладене, в установленому порядку заяви гр. ОСОБА_2 та гр. ОСОБА_1 винесено на розгляд земельної комісії.

Виконкомом сільської ради повідомлено власника вказаної земельної ділянки ( гр. ОСОБА_2 ) про заяву гр. ОСОБА_1 , їх обох викликано на засідання земельної комісії, яке відбулось 05.02.2020 року, на якому гр. ОСОБА_2 пояснив, що він узяв рішення про надання йому у приватну власність вказаної земельної ділянки в архівному відділі Вінницької РДА, а Державний акт він не виготовив, у зв`язку із сімейними обставинами. Та звертається до сесії сільської ради із заявою про надання йому дозволу на виготовлення технічної документації щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по

АДРЕСА_1. Гр . ОСОБА_1 роз`яснено, що гр. ОСОБА_2 має законне право на земельну ділянку, та питання про надання йому дозволу на виготовлення технічної документації буде винесено на засідання сільської ради для голосування.

З протоколу засідання 42 сесії 07 скликання Вінницької-Хутірської сільської ради вбачається, що рішення за наслідком розгляду заяви позивача не прийнято, натомість рішенням Вінницько-Хутірської сільської ради № 60 від 07.02.2020 надано дозвіл ОСОБА_2 на виготовлення технічної документації щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) орієнтовною площею 0,10 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 .

За таких обставин, враховуючи наявні прийнятті рішення від 22 березня 2002 р. 21 сесії 3 скликання Вінницько-Хутірської сільської ради Вінницького району Вінницької області «Про відведення земельних ділянок для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд та для ведення особистого селянського господарства», яким передано у приватну власність земельну ділянку гр. ОСОБА_2 , та наявну заяву позивача, який бажав отримати у власність земельну ділянку, рішення відносно якої уже прийнято сесією Вінницько- Хутірської сільської ради у діях сільської ради відсутня зацікавленість в наданні земельної ділянки іншій особі, в тому числі і бездіяльність щодо розгляду заяви позивача.

23.03.2020 від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій останній заперечує доводи викладені у відзиві та підтримує заявлені позовні вимоги.

Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступне.

10.05.2019 ОСОБА_1 звернувся до Вінницької-Хутірської сільської ради з заявою про надання йому дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, орієнтовною площею 0,10 га яка розташована по

АДРЕСА_1 рада направила позивачу відповідь від 25.05.2019 № 25 в якій зазначено, що на вказану з заяві земельну ділянку у 2003 році було виготовлено Державний акт на право власності на землю, який зберігається в архівному відділі Вінницької РДА.

17.12.2019 ОСОБА_1 звернувся до Вінницько-Хутірської сільської ради з заявою про надання йому дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, орієнтовною площею 0,10 га яка розташована по АДРЕСА_1 .

06.02.2020 позивач повторно звернувся з заявою, в якій просив розглянути його заяву від 17.12.2019 та прийняти відповідне рішення.

Листом-повідомленням від 12.02.2020 № 15 за підписом Голови Вінницько-Хутірської сільської ради позивачу повідомлено, що його заяву було розглянуто на засіданні 42 сесії 07 скликання Вінницької-Хутірської сільської ради 07.02.2020, за результатами голосування рішення по даному питанню не прийнято.

Позивач не погодився із бездіяльністю відповідача, вважає що його заява не була розглянута у визначеному законом порядку, у зв`язку з чим звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною другою статті 14 Конституції України визначено, що право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Частиною першою статті 122 ЗК України визначено, що сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Пунктом "в" частини третьої статті 116 ЗК України встановлено, що безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

Відповідно до частини першої статті 121 ЗК України, для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) у селах - не більше 0,25 гектара, в селищах - не більше 0,15 гектара, в містах - не більше 0,10 гектара.

Із положень статті 118 ЗК України випливає, що громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Згідно з частиною сьомою цієї статті відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян суб`єктами господарювання, що є виконавцями робіт із землеустрою згідно із законом, у строки, що обумовлюються угодою сторін.

Аналізуючи позицію відповідача щодо неможливості надання дозволу, з підстав перебування земельної ділянки, яку бажає отримати позивач, у власності іншої особи, суд вказує наступне.

Як зазначалось вище, підставами для відмови у наданні дозволу є невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку. Дані підстави є вичерпними та не передбачають відмови у зв`язку з перебуванням земельної ділянки в оренді іншої особи.

Окремо суд вказує й на те, що відповідачем не надано доказів, що спірна земельна ділянка перебуває у власності іншої особи, оскільки правовстановлюючі документи про набуття право власності за гр. ОСОБА_2 у встановленому законом порядку, на момент розгляду справи, відсутні.

Також, суд враховує й рішення Конституційного Суду України у справі № 1-17/2005 від 22 вересня 2005 року, у якому зазначено, що суб`єктивне право постійного користування земельною ділянкою суттєво відрізняється від суб`єктивного права власності на землю та суб`єктивного права оренди. Хоча власники землі та орендарі поряд із повноваженнями щодо володіння та користування наділяються і повноваженнями щодо розпорядження земельними ділянками (орендарі - в частині передачі земель у суборенду за згодою власника), а постійні користувачі такої можливості позбавлені, у їх праві на землю є ряд особливостей і переваг:

- право постійного землекористування є безстроковим, на відміну від права оренди, і може бути припинене лише з підстав, передбачених законодавством;

- права та обов`язки постійних землекористувачів визначені чинним земельним законодавством і не підлягають договірному регулюванню (не можуть бути звужені);

- постійні землекористувачі, як і землевласники, сплачують земельний податок, розмір якого визначається відповідно до чинного законодавства, на відміну від договірного характеру орендної плати;

- земельні ділянки у постійне користування передаються у порядку відведення безоплатно з наступним посвідченням цього права шляхом видачі державного акта на право постійного користування земельною ділянкою; оплаті має підлягати лише виготовлення технічної документації на земельну ділянку, що здійснюється на договірних засадах із уповноваженою землевпорядною організацією.

За таких обставин та враховуючи, що відповідачем не надано доказів, які б підтверджували, що земля, на яку претендує позивач, перебуває у постійному користуванні іншої особи, суд не приймає дані доводи до уваги.

При цьому, суд вказує, що відповідно до частини першої статті 26 Закону України "Про місцеве самоврядування", виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються питання регулювання земельних відносин.

Згідно пункту 1 частини першої статті 33 Закону України "Про місцеве самоврядування", до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать власні (самоврядні) повноваження, а саме, підготовка і внесення на розгляд ради пропозицій щодо встановлення ставки земельного податку, розмірів плати за користування природними ресурсами, вилучення (викупу), а також надання під забудову та для інших потреб земель, що перебувають у власності територіальних громад; визначення в установленому порядку розмірів відшкодувань підприємствами, установами та організаціями незалежно від форм власності за забруднення довкілля та інші екологічні збитки; встановлення платежів за користування комунальними та санітарними мережами відповідних населених пунктів.

Положеннями статті 59 Закону України "Про місцеве самоврядування" визначено, що рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень.

Рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом. При встановленні результатів голосування до загального складу сільської, селищної, міської ради включається сільський, селищний, міський голова, якщо він бере участь у пленарному засіданні ради, і враховується його голос.

Із аналізу наведених норм видно, що саме на пленарних засіданнях органа місцевого самоврядування розглядуються питання щодо земельних відносин та приймається відповідне рішення.

Судом витребувано у відповідача рішення та протокол засідання 42 сесії 07 скликання Вінницької-Хутірської сільської ради Вінницького району Вінницької області.

З протоколу засідання 42 сесії 07 скликання Вінницької-Хутірської сільської ради вбачається, що рішення за наслідком розгляду заяви позивача не прийнято, натомість на даній сесії рішенням Вінницько-Хутірської сільської ради № 60 від 07.02.2020 надано дозвіл ОСОБА_2 на виготовлення технічної документації щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) орієнтовною площею 0,10 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 .

Однак, як зазначалось вище, за наслідком розгляду звернення позивача щодо надання дозволу на розробку проекту землеустрою надано лише лист, у якому повідомлено, що на його заяви від 17.12.2019 та від 06.02.2020 питання "Про надання дозволу гр. ОСОБА_1 на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки орієнтовною площею 0,10 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по АДРЕСА_1 " було розглянуто на засіданні 42 сесії 07 скликання Вінницько-Хутірської сільскої ради 07.02.2020 року. За результатми голосування рішення по даному питанню не прийнято.

Оцінюючи оскаржуванну бездіяльність відповідача, суд керується нормами частини другої статті 2 КАС України, в силу якої, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Так, критерій "прийняття рішень, вчинення (невчинення) дій на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України" - за змістом випливає з принципу законності, що закріплений у частині другій статті 19 Конституції України: "Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України".

"На підставі" означає, що суб`єкт владних повноважень:

- має бути утворений у порядку, визначеному Конституцією та законами України;

- зобов`язаний діяти на виконання закону, за умов та обставин, визначених ним.

Критерій "прийняття рішення, вчинення (невчинення) дії обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення або вчинення дії" - відображає принцип обґрунтованості рішення або дії. Він вимагає від суб`єкта владних повноважень враховувати як обставини, на обов`язковість урахування яких прямо вказує закон, так і інші обставини, що мають значення у конкретній ситуації. Для цього він має ретельно зібрати і дослідити матеріали, що мають доказове значення у справі, наприклад, документи, пояснення осіб, висновки експертів тощо. Суб`єкт владних повноважень повинен уникати прийняття невмотивованих висновків, обґрунтованих припущеннями, а не конкретними обставинами. Так само недопустимо надавати значення обставинам, які насправді не стосуються справи. Несприятливе для особи рішення повинно бути вмотивованим.

Встановлення невідповідності діяльності суб`єкта владних повноважень хоча б одному із зазначених критеріїв для оцінювання його рішень, дій та бездіяльності може бути підставою для задоволення адміністративного позову.

Враховуючи вищевикладене суд доходить висновку, що відповідачем, всупереч вимог статті 59 Закону України "Про місцеве самоврядування" та ст. 118 Земельного Кодексу України, заява ОСОБА_1 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою не була розглянута у місячний строк, не було прийнято рішення прозадоволення його заяви або про відмову в задоволенні із посиланням на підстави такої відмови, а тому, така бездіяльність є протиправною.

Водночас надаючи оцінку вимогам позивача щодо зобов`язання відповідача розглянути клопотання на сесії, необхідно зазначити, що згідно частини четвертої 245 КАС України, у випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Як вже встановлено судом та зазначалось вище, відповідачем не прийнято по суті рішення за наслідком розгляду поданого позивачем клопотання. За таких обставин суд вважає необхідним зобов`язати суб`єкта владних повноважень, розглянути заяву ОСОБА_1 з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні та прийняти мотивоване рішення.

Відповідно до частин першої - другої статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, про обґрунтованість позовних вимог, що є підставою для задоволення адміністративного позову

Розподіл судових витрат здійснюється відповідно до положень ст. 139 КАС України.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Вінницько-Хутірської сільської ради Вінницького району Вінницької області щодо не розгляду заяви ОСОБА_1 від 17.12.2019 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, орієнтовною площею 0,10 га, яка розташована по АДРЕСА_1 , в межах населеного пункту, за рахунок земель комунальної власності.

Зобов`язати Вінницько-Хутірську сільську раду Вінницького району Вінницької області розглянути заяву ОСОБА_1 від 17.12.2019 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, орієнтовною площею 0,10 га, яка розташована по АДРЕСА_1 , в межах населеного пункту, за рахунок земель комунальної власності із урахуванням висновків суду.

Стягнути на користь ОСОБА_1 сплачений ним при зверненні до суду судовий збір в сумі 840,80 грн. (вісімсот сорок гривень вісімдесят копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Вінницько-Хутірської сільської ради Вінницького району Вінницької області.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 )

Відповідач: Вінницько-Хутірська сільська рада Вінницького району Вінницької області (вул. Сагайдачного, 91, с. Вінницькі Хутори, Вінницький район, Вінницька область, )

Рішення в повному обсязі складено: 23.04.2020 р.

Суддя Віятик Наталія Володимирівна