Справа № 761/3360/20
Суддя: Осаулов А. А.
Дата ухвалення: 2020-04-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 761/3360/20
Провадження № 2-а/761/144/2020
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 квітня 2020 року Шевченківський районний суд м. Києва

у складі:

головуючого судді Осаулова А.А.

за участю секретаря судових засідань Вольда М.А.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду в місті Києві адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Галицької митниці Держмитслужби про визнання протиправною та скасування постанови, -

В С Т А Н О В И В:

У січні 2020 року ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся в порядку адміністративного судочинства з позовною заявою до Львівської митниці ДФС про визнання протиправною та скасування постанови Львівської митниці Державної фіскальної служби України віл 17.04.2018 року у справі про порушення митних правил № 1988/20900/18, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбачених ч. 3 ст. 470 Митного кодексу України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 500 неоподаткованих мінімумів доходу громадян на суму 8500 грн., а провадження по справі про адміністративне правопорушення закрити.

Ухвалою суду від 06.04.2020 року замінено відповідача Львівську митницю ДФС на належного Галицьку митницю Держмитслужби.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачу стало відомо про існування постанови заступника начальника Львівської митниці ДФС Скоромного Я.І. в справі про порушення митних правил № 1988/20900/18 від 17 квітня 2018 року, якою притягнуто позивача до відповідальності за ч. 3 ст. 470 МК України зі стягненням штрафу у сумі 8500 грн. Відповідно до постанови, за результатами перевірки інформаційних ресурсів АСМО «Інспектор» та ЄАІС ДМС України щодо невивезених за межі митної території України транспортних засобів на іноземній реєстрації було встановлено, що гр. ОСОБА_1 через митний пост «Угринів» митниці, каналом, позначеним символам зеленого кольору («зелений коридор») 09.07.2017 було ввезено на митну територію Україні транспортний засіб марки «Mercedes» VIN НОМЕР_1 , р.н. НОМЕР_2 , без письмового декларування та сплати всіх митних платежів, які відповідно до закону підлягають сплаті при імпорті транспортних засобів, на строк, передбачений нормами ст. 95 МК України для автомобільного транспорту 10 діб (у разі переміщення в зоні діяльності однієї митниці - 5 діб). Одночасно було встановлено відсутність в ПІК «Інспектор - 2006» та ЄАІС ДМС України інформації про вивезення з митної території України вказаного автомобіля, станом на 25.03.2018 року, у зв`язку із чим, прийнято рішення про притягнення позивача до відповідальності на підставі частини 3 статті 470 Митного кодексу України та піддано штраф у розмірі 500 неоподатковуваних мінімумів громадян, що становить 8500 грн.

Позивач зазначає, що він не був належним чином повідомлений відповідачем про дату, час та місце розгляду протоколу про порушення митних правил №1988/20900/18 за ч. З ст. 470 МК України.

04 січня 2019 року позивачем здійснено митне оформлення легкового автомобіля марки «Mercedes» VIN НОМЕР_1 . реєстраційний номер НОМЕР_2 .

Здійснення митного оформлення транспортного засобу з дотриманням умов, визначенні абзацом першим пункту 9-3 розділу XXІ «Прикінцеві та перехідні положення» Митного кодексі України, звільняє осіб, відповідальних за дотримання строків та умов (вимог) митних режимів тимчасового ввезення або транзиту, від адміністративно відповідальності, передбаченої статтями 470, 481 та 485 цього Кодексу, за порушенні митних правил стосовно транспортного засобу, щодо якого не дотримані строки та умови (вимоги) митних режимів тимчасового ввезення або транзиту.

Закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи (ст. 58 Конституції України).

Так, позивач вказує, що враховуючи ст. 58 Конституції України, позивач звільняється від адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 3 ст. 470 МК України, на підставі абз. 2 п. 9-3 розділу ХХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Митного кодексу України у зв`язку зі здійсненням у січні 2019 року митного оформлення легкого автомобіля.

У відзиві на позовну заяву відповідачем зазначено, що митне оформлення транспортного засобу із добровільною сплатою до державного бюджету коштів на суму 8500 грн. не звільняє громадянина ОСОБА_1 від обов`язку сплатити штраф накладений за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 470 Митного кодексу України, якщо постанова у справі про порушення митних правил набрала законної сили до дати митного оформлення транспортного засобу в режимі імпорт.

Ухвалою суду від 03.02.2020 року, відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомлення сторін.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 17.04.2018 року Львівською митницею ДФС у відсутності гр. України ОСОБА_1 було винесено постанову у справі про порушення митних правил № 1988/20900/18, якою його визнано винним у вчиненні порушення митних правил та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу на суму 8500 гривень. Дана постанова набрала законної (юридичної) сили 28.04.2018 року.

З постанови №1988/20900/18 від 17.04.2018 року вбачається, що за результатами перевірки інформаційних ресурсів АСМО «Інспектор» та ЄАІС ДМС України щодо невивезених за межі митної території України транспортних засобів на іноземній реєстрації було встановлено, що гр. ОСОБА_1 через митний пост «Угринів» митниці, каналом, позначеним символами зеленого кольору («зелений коридор»), 09.07.2017 було ввезено на митну територію України транспортний засіб марки «Mercedes» VIN НОМЕР_1 , р.н. НОМЕР_2 , без письмового декларування та сплати всіх митних платежів, які відповідно до закону підлягають сплаті при імпорті транспортних засобів, на строк, передбачений нормами ст.95 МК України для автомобільного транспорту - 10 діб (у разі переміщення в зоні діяльності однієї митниці - 5 діб). Одночасно було встановлено відсутність ПІК «Інспектор - 2006» та ЄАІС ДМС України інформації про вивезення з митної території України вказаного автомобіля, станом на 25.03.2018 року.

Частиною 1 ст.381 МК України встановлено, що транспортні засоби особистого користування, постійно зареєстровані у відповідних реєстраційних органах іноземної держави, дозволяється ввозити на митну територію України з метою транзиту без письмового декларування та внесення на рахунок митного органу, що здійснив пропуск таких транспортних засобів на митну територію України, грошової застави в розмірі митних платежів, що підлягають сплаті при ввезенні таких транспортних засобів з метою вільного обігу.

При цьому, згідно з гл.55 р.ХІІ МК України поміщення громадянином - резидентом транспортного засобу, постійно зареєстрованого у відповідних реєстраційних органах іноземної держави, у будь-який інший митний режим ніж транзит супроводжуватиметься обов`язковим письмовим декларуванням цього транспортного засобу та виконанням інших митних формальностей, передбачених Митним кодексом України (письмове зобов`язання, застосування заходів гарантування тощо).

Отже, пропуск 09.07.2017 ввезеного гр. ОСОБА_1 , на митну територію України, автомобіля марки «Mercedes» VIN НОМЕР_3 , р.н. НОМЕР_2 , здійснено у порядку, передбаченому нормами ч.І ст.381 МК України - в митному режимі «транзит», на строк, передбачений нормами ст. 95 МК України для автомобільного транспорту - 10 діб (у разі переміщення в зоні діяльності однієї митниці - 5 діб).

Перевіркою встановлено, що в період з 09.07.2017 до 25.03.2018 гр. ОСОБА_1 , з приводу дії у його відношенні вказаних обставин до Львівської митниці не звертався.

Таким чином, ОСОБА_1 станом на 25.03.2018 перевищив більше, ніж на десять діб встановлений ч.І ст.95 МК України строк доставки товару - автомобіля марки «Mercedes» VIN НОМЕР_1 , р.н. НОМЕР_2 , що перебуває під митним контролем до органу доходів і зборів призначення (пункту вивезення за межі митної території України), а тому підлягає притягненню до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 470 Митного кодексу України.

Суд не приймає до уваги твердження позивача про те, що позивач звільняється від адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 3 ст. 470 МК України, на підставі абз. 2 п. 9-3 розділу ХХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Митного кодексу України у зв`язку зі здійсненням у січні 2019 року митного оформлення легкого автомобіля, зважаючи на наступне.

Частиною 1 ст. 95 МК України передбачено, що для автомобільного транспорту встановлені строки транзитних перевезень у 10 діб (у разі переміщення в зоні діяльності однієї митниці - 5 діб).

Відповідно до ч.1 ст. 491 МК України однією з підстав для порушення справи про порушення митних правил є, зокрема, безпосереднє виявлення посадовими особами органу доходів і зборів порушення митних правил.

Згідно частини першої статті 90 Митного кодексу України (у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) транзит - це митний режим, відповідно до якого товари та/або транспортні засоби комерційного призначення переміщуються під митним контролем між двома органами доходів і зборів України або в межах зони діяльності одного органу доходів і зборів без будь-якого використання цих товарів, без сплати митних платежів та без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності.

Частиною першою статті 381 Митного кодексу України (у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) передбачено, що громадянам дозволяється ввозити транспортні засоби особистого користування з метою транзиту через митну територію України за умови їх письмового декларування в порядку, передбаченому для громадян, та внесення на рахунок органу доходів і зборів, що здійснив пропуск таких транспортних засобів на митну територію України, грошової застави в розмірі митних платежів, що підлягають сплаті при ввезенні таких транспортних засобів на митну територію України з метою вільного обігу. Зазначені вимоги не поширюються на транспортні засоби, постійно зареєстровані у відповідних реєстраційних органах іноземної держави, що підтверджується відповідним документом.

Відповідно до п.60 ч. 1 ст.4 Митного кодексу України, транспортні засоби особистого користування - наземні транспортні засоби товарних позицій 8702, 8703, 8704 (загальною масою до 3,5 тонни), 8711 згідно з УКТ ЗЕД та причепи до них товарної позиції 8716 згідно з УКТ ЗЕД, плавучі засоби та повітряні судна, що зареєстровані на території відповідної країни, перебувають у власності або тимчасовому користуванні відповідного громадянина та ввозяться або вивозяться цим громадянином у кількості не більше однієї одиниці на кожну товарну позицію виключно для особистого користування, а не для промислового або комерційного транспортування товарів чи пасажирів за плату або безоплатно.

Згідно з п.57 ч. 1 ст.4 Митного кодексу України, товари - будь-які рухомі речі, у тому числі ті, на які законом поширено режим нерухомої речі (крім транспортних засобів комерційного призначення), валютні цінності, культурні цінності, а також електроенергія, що переміщується лініями електропередачі.

Аналізуючи положеня пунктів 57, 59-60 частини першої статті 4 Митного кодексу України, суд дійшов висновку, що транспортні засоби особистого користування, якими громадяни користуються для власних потреб, в розумінні митного законодавства є товарами.

За змістом статті 93 Митного кодексу України товари, транспортні засоби комерційного призначення, що переміщуються у митному режимі транзиту, повинні: не використовуватися з жодною іншою метою, крім транзиту та бути доставленими у орган доходів і зборів призначення до закінчення строку, визначеного статтею 95 цього Кодексу.

Частиною другою статті 200 Митного кодексу України передбачено, що доставка товарів та документів на них повинна бути здійснена у строк, визначений статтею 95 цього Кодексу.

Згідно частини шостої статті 379 Митного кодексу України, строки тимчасового ввезення громадянами товарів на митну територію України (крім випадків, передбачених статтею 380 цього Кодексу) встановлюються відповідно до статті 108 цього Кодексу, а строки ввезення з метою транзиту - відповідно до статті 95 цього Кодексу.

Отже, зі змісту наведених норм права вбачається, що транспортний засіб ввезений на митну територію України у режимі «транзит» має бути доставлений у орган доходів і зборів призначення у строк, визначений статтею 95 Митного кодексу України.

Аналогічна правова позиція міститься в постанові Верховного Суду від 26.02.2019 у справі №466/6388/14-а.

Разом з ти, Законом, що набув чинності 25 листопада 2018, були внесені зміни до Митного кодексу України, а саме пункт 13 Закону №2612-VIII вносив зміни до розділу XXI «Прикінцеві та перехідні положення» Митного кодексу України, який було доповнено пунктом 9-2 та 9-3 такого змісту: «Тимчасово, протягом 180 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до Митного кодексу України та деяких інших законодавчих актів України щодо ввезення транспортних засобів на митну територію України», митне оформлення транспортних засобів для їх вільного обігу на митній території України, що класифікуються за кодом товарної позиції 8703 згідно з УКТ ЗЕД та ввезені на митну територію України в період з 1 січня 2015 року до дня набрання чинності цим Законом і перебувають у митних режимах тимчасового ввезення або транзиту, здійснюється з виконанням митних формальностей відповідно до тимчасового порядку, затвердженого Кабінетом Міністрів України. До набрання чинності тимчасовим порядком, визначеним абзацом першим цього пункту, митне оформлення транспортних засобів для їх вільного обігу на митній території України, що класифікуються за кодом товарної позиції 8703 згідно з УКТ ЗЕД, здійснюється в порядку, передбаченому законодавством.

Пунктом 9-3 встановлено, що протягом 180 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до Митного кодексу України та деяких інших законодавчих актів України щодо ввезення транспортних засобів на митну територію України» митне оформлення транспортного засобу, що класифікується за кодом товарної позиції 8703 згідно з УКТ ЗЕД та щодо якого не дотримані строки та умови (вимоги) митних режимів тимчасового ввезення або транзиту, здійснюється за умови сплати належних митних платежів та добровільної сплати до державного бюджету фізичною особою, яка є власником такого транспортного засобу або уповноважена розпоряджатися ним та декларує такий транспортний засіб для вільного обігу на митній території України, коштів у сумі, що дорівнює розміру п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Здійснення митного оформлення транспортного засобу з дотриманням умов, визначених абзацом першим цього пункту, звільняє осіб, відповідальних за дотримання строків та умов (вимог) митних режимів тимчасового ввезення або транзиту, від адміністративної відповідальності, передбаченої статтями 470, 481 та 485 цього Кодексу, за порушення митних правил стосовно транспортного засобу, щодо якого не дотримані строки та умови (вимоги) митних режимів тимчасового ввезення або транзиту».

Відповідно до ст. 460 Митного кодексу України, вчинення порушень митних правил, передбачених частиною третьою статті 469, статтею 470, частиною третьою статті 478, статтею 481 цього Кодексу, внаслідок аварії, дії обставин непереборної сили або протиправних дій третіх осіб, що підтверджується відповідними документами, а також допущення у митній декларації помилок, які не призвели до неправомірного звільнення від сплати митних платежів або зменшення їх розміру, до незабезпечення дотримання заходів тарифного та/або нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності, якщо такі помилки не допускаються систематично (стаття 268 цього Кодексу), не тягне за собою адміністративної відповідальності, передбаченої цим Кодексом.

Відповідно до ч.3 ст.470 МК України, перевищення встановленого статтею 95 цього Кодексу строку доставки товарів, транспортних засобів комерційного призначення, митних або інших документів на ці товари більше ніж на десять діб, а так само втрата цих товарів, транспортних засобів, документів чи видача їх без дозволу органу доходів і зборів - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ч. 4 ст. 2 КУпАП - питання адміністративної відповідальності за порушення митних правил регулюються Митним кодексом України.

Ст. 7 КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів.

Враховуючи вищевказане, суд вважає, що норми Закону №2612 не можуть бути поширені на спірні правовідносини, оскільки позивач оформив митну декларацію №UA100010/2019/305319 лише 04 січня 2019 року (а.с.7), та добровільно сплатив до державного бюджету кошти у встановленому законом розмірі, проте строк дії транзитного перевезення автомобіля закінчився 19 липня 2017 року.

Крім того, відповідно до ст.8 КУпАП, особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення. Закони, які пом`якшують або скасовують відповідальність за адміністративні правопорушення, мають зворотну силу, тобто поширюються і на правопорушення, вчинені до видання цих законів. Закони, які встановлюють або посилюють відповідальність за адміністративні правопорушення, зворотної сили не мають. Провадження в справах про адміністративні правопорушення ведеться на підставі закону, що діє під час і за місцем розгляду справи про правопорушення.

Проте, оскаржувана постанова у справі про порушення митних правил №1988/20900/18 винесена 17.04.2018, а Закони України №2611-VIII "Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо оподаткування акцизним податком легкових транспортних засобів" та №2612-VIII "Про внесення змін до Митного кодексу України та деяких інших законодавчих актів України щодо ввезення транспортних засобів на митну територію України" набрали чинності 25.11.2018, а отже прийняття оскаржуваної постанови без врахування норм ЗУ №2611-VIII та №2612-VIII є правомірним.

Оскільки позивач до винесення відповідачем постанови у справі про порушення митних правил № 1988/20900/18 жодних дій щодо початку митного оформлення транспортного засобу не вчиняв, відтак він не став суб`єктом правовідносин, які б передбачали звільнення його від відповідальності. При цьому суд зазначає, що на момент прийняття відповідачем оскаржуваного рішення, обставини щодо сплати позивачем добровільного внеску не існувало. Суд же оцінює правомірність рішення відповідача з урахуванням обставини, які існували на момент прийняття такого рішення.

Крім того, позивачем вказано, що його не було належним чином повідомлений відповідачем про дату, час та місце розгляду протоколу про порушення митних правил №1988/20900/18 за ч. З ст. 470 МК України.

Разом з тим, в матеріалах справи наявні докази направлення стороною відповідача двох викликів ОСОБА_1 на розгляд справи про адміністративне правопорушення, на 25.03.2018 року та на 17.04.2018 року.

Крім того, будь-яких доказів існування обставин, які б унеможливлювали вчасну сплату митних платежів в розумінні вимог ст. 460 Митного кодексу України (аварія, непереборна сила чи інше) позивач суду не надав.

За правилами ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.

В силу ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення даного позову та скасування постанови Львівської митниці Державної фіскальної служби України віл 17.04.2018 року у справі про порушення митних правил № 1988/20900/18, та закриття провадження у справі.

Згідно ст. 139 КАС України, у зв`язку з відмовою у задоволенні позову підстави стягувати з відповідача на користь позивача судові витрати, в тому числі витрати на правову допомогу, відсутні.

На підставі викладеного, та керуючись ст.ст. 19, 62 Конституції України, ст.ст. 2, 7, 9, 12, 25, 72, 77, 78, 139 КАС України, ст.ст. 2, 7, 8, 9 КУПАП, ст.ст. 4, 90, 93, 95, 200, 381, 397, 460, 470, 491 МК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Галицької митниці Держмитслужби про визнання протиправною та скасування постанови Львівської митниці Державної фіскальної служби України віл 17.04.2018 року № 1988/20900/18 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 470 Митного кодексу України - залишити без задоволення.

Рішення суду може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду до або через Шевченківський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частину рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту судового рішення.

Суддя: А.А.Осаулов

Повний текст рішення виготовлено 14.04.2020 року