Справа № 500/1407/19
Суддя: Ханова Р.Ф.
Дата ухвалення: 2020-04-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

23 квітня 2020 року

Київ

справа №500/1407/19

адміністративне провадження №К/9901/11214/20

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Ханової Р. Ф.,

суддів - Гончарової І. А., Олендера І. Я.,

перевіривши касаційну скаргу сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Поділля»

на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 16 грудня 2019 року

та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 24 березня 2020 року

у справі № 500/1407/19

за позовом сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Поділля»

до Головного управління ДПС в Тернопільській області

про визнання протиправним та скасування податкових повідомлень-рішень,

В С Т А Н О В И В:

До Верховного Суду надійшла касаційна скарга сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Поділля» на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 16 грудня 2019 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 24 березня 2020 року у справі № 500/1407/19, предметом спору у якій є вимоги про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 24.01.2019 № , № , № , від 24.01.2019 № .

16 грудня 2019 року рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду, ухваленим за наслідками розгляду справи в порядку спрощеного провадження, та залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 24 березня 2020 року, відмовлено в задоволенні позову.

У касаційній скарзі скаржник, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 16 грудня 2019 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 24 березня 2020 року у справі № 500/1407/19, та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити.

При вирішенні питання про відкриття касаційного провадження за зазначеною касаційною скаргою Суд виходить з наступного.

Відповідно до частини третьої статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Згідно з частиною першою статті 13 Кодексу адміністративного судочинства України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до частини першої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку про те, що особи, які беруть участь у справі, у разі, якщо не погоджуються із ухваленими судовими рішеннями після їх перегляду в апеляційному порядку, можуть скористатися правом їх оскарження у касаційному порядку лише у визначених законом випадках.

В свою чергу, відповідно до пункту 2 частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовної практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Згідно з положеннями частини четвертої статті 12 Кодексу адміністративного судочинства України виключно за правилами загального позовного провадження розглядаються справи у спорах: 1) щодо оскарження нормативно-правових актів, за винятком випадків, визначених цим Кодексом; 2) щодо оскарження рішень, дій та бездіяльності суб`єкта владних повноважень, якщо позивачем також заявлено вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної такими рішеннями, діями чи бездіяльністю, у сумі, що перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 3) про примусове відчуження земельної ділянки, інших об`єктів нерухомого майна, що на ній розміщені, з мотивів суспільної необхідності; 4) щодо оскарження рішення суб`єкта владних повноважень, на підставі якого ним може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів у сумі, що перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Положення вказаної правової норми процесуального закону узгоджуються з приписами частини четвертої статті 257 Кодексу адміністративного судочинства України, яка відносить справи в аналогічних спорах до переліку справ, які не можуть бути розглянуті за правилами спрощеного позовного провадження.

У цій справі, суд першої інстанції, врахувавши вимоги частин третьої та четвертої статті 257 Кодексу адміністративного судочинства України, розглянув справу за правилами спрощеного позовного провадження. Предмет спору цієї справи не містить ознак, за яких її не можна було розглядати за правилами спрощеного провадження.

У касаційній скарзі скаржник звертає увагу на те, що касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, зіславшись на позицію Верховного Суду викладеного у постанові від 20 березня 2018 року у справі №803/1397/17, яку, як зазначає скаржник не враховано судом апеляційної інстанції.

Однак, суд звертає увагу на те, що Верховний Суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду в постанові від 05 листопада 2018 року у справі №803/780/17 виклав висновки у справі з подібними правовідносинами, згідно з якими граничні строки застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) до платників податків регламентовано статтею 114 Податкового кодексу України та відповідають строкам давності для нарахування податкових зобов`язань, визначених статтею 102 цього Кодексу. Зазначене свідчить про формування Верховним Судом практики у подібних правовідносинах. Суд апеляційної інстанції переглянув судове рішення у справі №500/1407/19 враховуючи висновок викладений в постанові Верховного Судувід 05 листопада 2018 року у справі №803/780/17.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 333 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного оскарження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про необхідність відмови у відкритті касаційного провадження.

Керуючись статтями 328, 333, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Поділля» на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 16 грудня 2019 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 24 березня 2020 року

у справі № 500/1407/19 за позовом сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Поділля» до Головного управління ДПС в Тернопільській області про визнання протиправним та скасування податкових повідомлень-рішень.

Копію ухвали разом з касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами направити заявникові.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач Р. Ф. Ханова

Судді І. А. Гончарова

І. Я. Олендер