Справа № 525/1144/16-а
Суддя: Стрелець Т.Г.
Дата ухвалення: 2020-04-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

23 квітня 2020 року

Київ

справа №525/1144/16-а

адміністративне провадження №К/9901/22346/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Стрелець Т.Г.,

суддів: Рибачука А.І., Тацій Л.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження у касаційній інстанції адміністративну справу №525/1144/16-а

за позовом ОСОБА_1 до Великобагачанського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області про визнання протиправною бездіяльності щодо невиплати пенсії та зобов`язання відновити виплату пенсії, провадження по якій відкрито

за касаційною скаргою Великобагачанського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області на постанову Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 21 березня 2017 року (прийняту у складі головуючого судді Городівського О.А.) та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 23 травня 2017 року (постановлену у складі колегії суддів: головуючого судді - Старостіна В.В., суддів: Рєзнікової С.С., Бегунца А.О.)

у с т а н о в и в :

ІСТОРІЯ СПРАВИ

Короткий зміст позовних вимог

1. 08 листопада 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом до Великобагачанського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області, в якому просила суд:

- визнати протиправною бездіяльність Великобагачанського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області щодо невиплати ОСОБА_1 пенсії за віком з 01.06.2015 року по 31.12.2015 року;

- зобов`язати Великобагачанське об`єднане управління Пенсійного фонду України Полтавської області відновити виплати ОСОБА_1 пенсії за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» з 01.06.2015 року по 31.12.2015 року.

2. Позовні вимоги ОСОБА_1 мотивувала тим, що їй з 14 вересня 2008 року призначено пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу». З 01.04.2015 року виплата їй пенсії була припинена. 26.07.2016 року позивач звернулась із заявою для з`ясування обставин та відновлення виплати пенсії. Листом від 08.08.2016 року їй повідомлено, що виплати пенсії припинено на підставі Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» № 213 від 02.03.2015 року, оскільки на момент прийняття закону та в подальшому ОСОБА_1 працювала на посаді судді Великобагачанського районного суду. Позивач зазначає, що з 01.06.2015 року вона втратила право на призначення щомісячного довічного грошового утримання на підставі пункту 5 Розділу III Прикінцевих положень Закону України від 02.03.2015р. №213-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення», а відтак, з цієї дати відпали обставини, які перешкоджали виплачувати їй пенсію.

Короткий зміст рішення суду І інстанції

3. 21 березня 2017 року Миргородський міськрайонний суд Полтавської області вирішив:

Задовольнити адміністративний позов ОСОБА_1 до Великобагачанського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області.

Визнати протиправною бездіяльність Великобагачанського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області щодо невиплати ОСОБА_1 пенсії за віком з 01 червня 2005 року по 31 грудня 2015 року.

Зобов`язати Великобагачанське об`єднане управління Пенсійного фонду України Полтавської області відновити виплати ОСОБА_1 пенсії за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» з 01 червня 2015 року по 31 грудня 2015 року.

Стягнути з рахунку бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень - Великобагачанське об`єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області на користь ОСОБА_1 судові витрати в сумі 1929 грн. 20 коп.

4. Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що з 1 червня 2015 року особи, яким пенсії (довічне грошове утримання) призначаються, зокрема, згідно з Закону "Про судоустрій і статус суддів", втратили право на пенсійне забезпечення відповідно до вказаного Закону, і з цієї дати їм повинна бути відновлена виплата пенсії за віком, призначена відповідно до Закону України «Про державну службу».

5. Ухвалою Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 18 квітня 2017 року виправлено описку у тексті постанови Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 21 березня 2017 року, а саме, в другому абзаці резолютивної частини постанови замінено невірно зазначену дату - « 01 червня 2005 року», на вірну - « 01 червня 2015 року».

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

6. 23 травня 2017 року Харківський апеляційний адміністративний суд вирішив:

Апеляційну скаргу Великобагачанського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області залишити без задоволення.

Постанову Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 21.03.2017р. по справі № 525/1144/16-а залишити без змін.

7. Апеляційний суд мотивував своє рішення тим, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

8. 16 червня 2017 року до Вищого адміністративного суду України надійшла касаційна скарга Великобагачанського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області.

У касаційній скарзі скаржник просить постанову Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 21 березня 2017 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 23 травня 2017 року скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Касаційна скарга обґрунтована тим, що рішення судів першої та апеляційної інстанції винесенні з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому підлягають скасуванню. Скаржник зазначає, що припинивши виплату пенсії позивачу відповідач діяв відповідно до вимог діючого законодавства.

Також касатор зазначив, що позивачем порушено строк для звернення до суду та не наведено жодних поважних причин його пропуску.

9. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 16 червня 2017 року відкрито касаційне провадження за скаргою Великобагачанського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області на постанову Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 21 березня 2017 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 23 травня 2017 року.

10. 14 лютого 2018 року вказана касаційна скарга надійшла до Верховного Суду як суду касаційної інстанції в адміністративних справах.

11. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14 лютого 2018 року визначено склад колегії суддів: Анцупова Т.О. (головуючий суддя), Стародуб О.П., Кравчук В.М.

12. На підставі розпорядження заступника керівника апарату Верховного Суду від 11.06.2019 №680/0/78-19, було проведено повторний автоматизований розподіл судової справи, внаслідок якого для розгляду касаційної скарги сформовано колегію суддів у складі: головуючого судді Стрелець Т.Г., суддів Рибачука А.І., Тацій Л.В.

II. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ

13. ОСОБА_1 працює на посаді судді Великобагачанського районного суду Полтавської області та з 14.09.2008 року перебуває на обліку у Великобагачанському об`єднаному Управлінні Пенсійного фонду України Полтавської області і отримує пенсію за віком, призначену відповідно до Закону України «Про державну службу».

Позивачу стало відомо про зупинення виплати пенсії, у зв`язку з чим ОСОБА_1 звернулась до відповідача із заявою про поновлення її виплати.

Листом № Л24 від 08.08.2016 року Великобагачанське об`єднане Управління Пенсійного фонду України Полтавської області відмовило у поновленні виплати пенсії ОСОБА_1 , посилаючись на набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» № 213-VIII від 02.03.2015 року, яким було тимчасово з 01.04.2015 року по 31.12.2015 року у період роботи особи на посадах, які дають право на призначення пенсії або довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених, зокрема, Законом України № 2453-VI, зупинено виплату пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про державну службу».

ІІІ. ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

14. Суд касаційної інстанції наголошує на тому, що перевірка законності судових рішень судів першої та апеляційної інстанції, згідно зі статтею 341 КАС України, здійснюється виключно у частині застосування норм матеріального та процесуального права.

Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

15. Вирішуючи питання про обґрунтованість поданої касаційної скарги, Верховний Суд виходить з наступного.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

01 квітня 2015 року набрав чинності Закон України від 02 березня 2015 року № 213-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення», яким внесено зміни до статті 37 Закону України «Про державну службу» та визначено, що тимчасово, у період з 1 квітня по 31 грудня 2015 року, особам, на яких поширюється дія цього Закону (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"), у період роботи на посадах, які дають право на призначення пенсії/щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених цим Законом, законами України "Про статус народного депутата України", "Про прокуратуру", "Про судоустрій і статус суддів", пенсії, призначені відповідно до цієї статті, не виплачуються.

Отже, з 1 квітня 2015 року призначені за Законом України «Про державну службу» пенсії не виплачуються, у разі роботи осіб на посадах, які дають право на призначення, зокрема, пенсій (щомісячного довічного грошового утримання) у порядку та на умовах, передбачених Законом України «Про судоустрій і статус суддів».

Разом з тим, пунктом п`ятим Прикінцевих положень Закону «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02 березня 2015 року № 213-VIII передбачено, що у разі неприйняття до 1 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 1 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до вищезазначених законів.

Оскільки Закон № 213-VIII не скасовано, його положення не визнано неконституційними, а до 1 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, прийнято не було, то, відповідно, з вказаної дати скасовано норми пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії (довічне грошове утримання) призначаються, зокрема, відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» № 2453-VI.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що з 1 червня 2015 року особи, яким пенсії (довічне грошове утримання) призначаються, зокрема, згідно з Законом України «Про судоустрій і статус суддів» № 2453-VI, втратили право на пенсійне забезпечення відповідно до вказаного Закону, і з цієї дати їм повинна бути відновлена виплата раніше призначеної пенсії.

Стосовно строків звернення до суду позивача за захистом своїх порушених прав, то колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до частин першої та другої статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції до 15 грудня 2017 року) адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Отже, право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду, якими чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними.

Рішенням Конституційного Суду України № 17-рп/2011 від 13 грудня 2011 року визначено, що держава може встановленням відповідних процесуальних строків, обмежувати строк звернення до суду, що не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя.

Відповідно до статті 100 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала. Позовна заява може бути залишена без розгляду як на стадії вирішення питання про відкриття провадження в адміністративній справі без проведення судового засідання, так і в ході підготовчого провадження чи судового розгляду справи.

Матеріали справи не містять клопотань від позивача щодо поновлення строку звернення до адміністративного суду.

Колегія суддів вважає, що будь-які об`єктивні чи суб`єктивні обставини не позбавляли позивача можливості звернутися до суду у визначені законом строки з відповідним позовом до відповідача, якщо позивач вважала, що його діями чи бездіяльністю порушуються її права та законні інтереси. Пенсія є періодичним платежем, про зупинення її виплати позивач знала, а тому в разі не згоди, мала право звернутися до суду.

З огляду на викладене, з урахуванням часу звернення позивача з позовом до суду (08 листопада 2016 року) та меж заявлених вимог (з 01 червня 2015 року по 31 грудня 2015 року), колегія суддів приходить до висновку, що позивачем пропущено строк звернення до суду за захистом своїх прав, а тому позовні вимоги підлягають залишенню без розгляду.

16. Відповідно до частини третьої статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі також КАС України) провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

8 лютого 2020 року набрали чинності зміни до КАС України, внесені Законом України від 15 січня 2020 року № 460-IX «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ».

За правилом пункту 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» зазначеного Закону касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.

За наведених підстав касаційний розгляд здійснюється за правилами, що діяли до набрання чинності цим Законом, а саме за правилами КАС України в редакції зі змінами, внесеними Законом України від 19 грудня 2019 року № 394-IX.

17. Відповідно до частини першої статті 354 КАС України суд касаційної інстанції скасовує судові рішення в касаційному порядку повністю або частково і залишає позовну заяву без розгляду або закриває провадження у справі у відповідній частині з підстав, встановлених відповідно статтями 238, 240 цього Кодексу.

18. Згідно з пунктом 8 частини першої статті 240 КАС України суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу.

19. В свою чергу, згідно з частиною третьою статті 123 КАС України, якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

20. Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів Верховного Суду приходить до висновку, що рішення судів попередніх інстанцій підлягають скасуванню, а адміністративний позов - залишенню без розгляду.

Керуючись статтями 341, 345, 349, 354, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду

п о с т а н о в и в :

1. Касаційну скаргу Великобагачанського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області - задовольнити частково.

2. Постанову Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 21 березня 2017 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 23 травня 2017 року у справі №525/1144/16-а - скасувати.

3. Адміністративний позов ОСОБА_1 до Великобагачанського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області про визнання протиправною бездіяльності щодо невиплати пенсії та зобов`язання відновити виплату пенсії - залишити без розгляду.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Т. Г. Стрелець

Судді А. І. Рибачук

Л. В. Тацій