Справа № 140/395/20
Суддя: Каленюк Жанна Василівна
Дата ухвалення: 2020-04-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2020 року ЛуцькСправа № 140/395/20

Волинський окружний адміністративний суд у складі судді Каленюк Ж.В., розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Приватного підприємства "Нафто торгова фірма "Укр-Петроль" до Головного управління ДПС у Волинській області про визнання протиправним та скасування податкового-повідомлення рішення,

ВСТАНОВИВ:

Приватне підприємство "Нафто торгова фірма "Укр-Петроль" (надалі - ПП "Нафто торгова фірма "Укр-Петроль", підприємство, позивач) звернулося з позовом до Головного управління ДПС у Волинській області (надалі - ГУ ДПС у Волинській області, контролюючий орган, відповідач) про визнання протиправним та скасування податкового-повідомлення рішення від 11 листопада 2019 року №000242502 про застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) в сумі 79934,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що спірне податкове повідомлення-рішення було прийняте на підставі акта від 10 жовтня 2019 року №97/17-00-32-01/32215743 фактичної перевірки, проведеної у господарській одиниці товариства, з питань додержання суб`єктами господарювання вимог, встановлених законодавством України, які є обов`язковими до виконання при здійсненні оптової і роздрібної торгівлі та зберігання алкогольними напоями, тютюновими виробами та пального. Актом перевірки встановлено відсутність супровідних облікових документів на алкогольні напої та зроблено висновок про порушенням підприємством пункту 12 статті 3 Закону України від 06 липня 1995 року №265/95-ВР "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" (далі - Закон №265/95-ВР).

Позивач вважає, що висновки, викладені в акті перевірки, є помилковими та не відповідають фактичним обставинам справи, а спірне податкове повідомлення-рішення, прийняте на підставі акта перевірки є протиправним та підлягає скасуванню. Позивач зауважив, що стаття 20 Закону №265/95-ВР, на підставі якої контролюючий орган застосував до підприємства штрафні (фінансові) санкції, передбачає відповідальність за реалізацію товарів, які не обліковані у встановленому порядку, а не за відсутність первинних документів за місцем зберігання або реалізації товарно-матеріальних цінностей. У свою чергу, законодавством не передбачено, що за місцем знаходження господарської одиниці суб`єкта господарювання повинні зберігатись оригінали первинних документів на придбані товарно-матеріальні цінності, які є підставою для бухгалтерського обліку, ведення якого відповідно до статті 8 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" покладено на уповноважену особу.

Як зазначив позивач, наявність на підприємстві видаткової накладної від 09 вересня 2019 року №13444 підтверджує походження товарів, описаних в акті перевірки, та здійснення обліку товарних запасів з дотриманням встановленого законодавством порядку, а своєчасне ненадання цієї видаткової накладної обумовлене її зберіганням в бухгалтерській службі за юридичною адресою підприємства відповідно до облікової політики підприємства. Оскільки перевірка проведена протягом одного дня зі складанням спірного акта перевірки, який до того ж не підписаний представником позивача, то це не дало можливості надати документи з центрального офісу підприємства. Усі зазначені в акті перевірки товари відображені в спеціалізованому електронному контрольно-касовому апараті, який забезпечує формування й друк розрахункових та обов`язкових звітних документів на основі даних, які зберігаються в оперативній та фіскальній пам`яті, формування контрольної стрічки в електронній формі.

З наведених підстав позивач просив позов задовольнити.

Ухвалою суду від 26 лютого 2020 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі; судовий розгляд справи визначено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (а.с.16).

У відзиві на позов відповідач позовні вимоги не визнав (а.с.20-21). В обґрунтування цієї позиції вказав, що під час фактичної перевірки АЗС №5 з магазином - господарської одиниці позивача - виявлено порушення пункту 12 статті 3 Закону №265/95-ВР, що зафіксовано актом перевірки від 10 жовтня 2019 року №97/17-00-32-01/32215743. На момент перевірки на вітрині магазину знаходилися алкогольні напої в кількості 474 пляшки на загальну суму 39967,00 грн, які описані в додатку до акта перевірки та на які були відсутні супровідні облікові документи. Зазначене порушення є підставою для застосування штрафу відповідно до статті 20 Закону №265/95-ВР у розмірі подвійної вартості необлікованих за місцем реалізації та зберігання товарів, за цінами реалізації, але не менше десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що у даному випадку становить 79934,00 грн.

З посиланням на статтю 44 Податкового кодексу України (далі - ПК України), статті 1, 2, 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" відповідач вказав на обов`язок суб`єктів господарської діяльності вести бухгалтерський облік господарських операцій, підставою для якого є первинні документи; інформація, що міститься у прийнятих до обліку первинних документах, систематизується на рахунках бухгалтерського обліку в регістрах синтетичного та аналітичного обліку шляхом подвійного запису їх на взаємопов`язаних рахунках бухгалтерського обліку.

Відповідач вважає, що приймаючи податкове повідомлення-рішення, яке є предметом даного позову, ним об`єктивно встановлені обставини та оскільки виявлено порушення позивачем обов`язку вести облік товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації, здійснювати продаж лише тих товарів, які відображені в такому обліку, то застосування фінансових санкцій відповідає статті 20 Закону №265/95-ВР. Відтак, з наведених підстав відповідач просив у задоволенні позову відмовити.

У відповіді на відзив від 08 квітня 2020 року, яка надійшла суду після закінчення строку, встановленого судом в ухвалі від 26 лютого 2020 року, та без клопотання про його продовження (а.с.46-49), позивач підтримав доводи позову, повністю дублюючи їх, та надав іншу копію видаткової накладної від 09 вересня 2019 року №13444 на суму 39967,00 грн з переліком товарів, що зазначений в додатку до акта перевірки від 10 жовтня 2019 року №97/17-00-32-01/32215743.

У запереченні на відповідь на відзив відповідач підтримав доводи відзиву та звернув увагу, що відповідь на відзив та долучені до нього докази подані з порушенням встановленого строку на їх подання (а.с.58).

Згідно із частиною другою статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) якщо судове засідання не проводиться, розгляд справи по суті розпочинається через тридцять днів, а у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу, - через п`ятнадцять днів з дня відкриття провадження у справі.

Від сторін клопотання про розгляд справи у судовому засіданні не надходили.

Дослідивши письмові докази та перевіривши доводи сторін, викладені у заявах по суті справи, суд встановив такі обставини і відповідні їм правовідносини.

ПП "Нафто торгова фірма "Укр-Петроль" зареєстроване як юридична особа за адресою місцезнаходження: місто Володимир-Волинський, вулиця Драгоманова, 19А, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с.41-45). Тут же зазначено, що оптова торгівля твердим, рідким, газоподібним паливом і подібними продуктами є основним видом економічної діяльності підприємства, а серед інших його видів - роздрібна торгівля в неспеціалізованих магазинах переважно продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами.

10 жовтня 2019 року на підставі наказу від 07 жовтня 2019 року №350 (а.с.24-25), направлення на перевірку від 07 жовтня 2019 року №23, №24 (а.с.26-29) ревізорами-інспекторами Головного управління ДПС у Рівненській області проведено фактичну перевірку з питань дотримання вимог законодавства у сфері обігу підакцизних товарів ПП "Нафто торгова фірма "Укр-Петроль" на АЗС №5 з магазином, що знаходиться на вулиці Січових Стрільців, 50 в місті Рівне. Результати перевірки оформлено актом від 10 жовтня 2019 року №97/17-00-32-01/32215743 (бланк №000011, далі - акт перевірки, а.с.5-6). Перевіркою, з-поміж іншого, встановлено порушення пункту 12 статті 3 Закону №265/95-ВР, а саме: на момент перевірки на вітрині знаходяться алкогольні напої в асортименті в кількості 474 пляшки на загальну суму 39967,00 грн, описані в додатку до акта перевірки, на які відсутні супровідні облікові документи (а.с.30-36).

11 листопада 2019 року на підставі акта перевірки ГУ ДПС у Волинській області прийняло податкове повідомлення-рішення №000242502, яким до позивача застосовані штрафні (фінансові) санкції (штраф) в сумі 79934,00 грн, тобто у розмірі подвійної вартості не облікованих товарів, які не обліковані за місцем реалізації та зберігання, за цінами реалізації (а.с.4).

Позивач, не погодившись з податковим повідомленням-рішенням, оскаржив його до суду.

При вирішенні спору суд застосовує такі нормативно-правові акти.

Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до пункту 75.1 статті 75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

За визначенням, наведеним у підпункті 75.1.3 пункту 75.1 статті 75 ПК України фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Надаючи правову оцінку правовідносинам, що склалися між сторонами, суд зазначає, що загальні умови і порядок контролю за додержанням суб`єктами підприємницької діяльності порядку проведення розрахунків за товари (послуги) встановлені Законом №265/95-ВР.

Так пунктом 12 статті 3 Закону №265/95-ВР передбачено, що суб`єкти підприємницької діяльності, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, зобов`язані вести у порядку, встановленому законодавством, облік товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації, здійснювати продаж лише тих товарів, які відображені в такому обліку.

Відповідальність за невиконання цього обов`язку встановлена статтею 20 Закону №265/95-ВР, якою закріплено, що до суб`єктів господарювання, що здійснюють реалізацію товарів, які не обліковані у встановленому порядку, застосовується фінансова санкція у розмірі подвійної вартості не облікованих товарів, які не обліковані за місцем реалізації та зберігання, за цінами реалізації, але не менше десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Такі вимоги не поширюються на фізичних осіб - підприємців, які є платниками єдиного податку та не зареєстровані платниками податку на додану вартість.

Методологічні засади формування у бухгалтерському обліку інформації про запаси і розкриття її у фінансовій звітності визначені Положенням (стандартом) бухгалтерського обліку 9 "Запаси" , затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 20 жовтня 1999 року №246 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 02 листопада 1999 року за №751/4044, далі - П(С)БО 9). Правові ж засади регулювання, організації, ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності визначені Законом України від 16 липня 1999 року №996-ХIV "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" (далі - Закон №996-ХIV).

Відповідно до пункту 6 П(С)БО 9 для цілей бухгалтерського обліку запаси включають, у тому числі, товари у вигляді матеріальних цінностей, що придбані (отримані) та утримуються підприємством з метою подальшого продажу.

За визначеннями, наведеними у статті 1 Закону №996-ХIV, бухгалтерський облік - процес виявлення, вимірювання, реєстрації, накопичення, узагальнення, зберігання та передачі інформації про діяльність підприємства зовнішнім та внутрішнім користувачам для прийняття рішень; первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення; облікова політика - сукупність принципів, методів і процедур, що використовуються підприємством для складання та подання фінансової звітності.

Відповідно до пункту 2 статті 3 цього Закону бухгалтерський облік є обов`язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Приписами частин першої, другої та п`ятої статті 8 Закону №996-ХIV встановлено, що бухгалтерський облік на підприємстві ведеться безперервно з дня реєстрації підприємства до його ліквідації. Питання організації бухгалтерського обліку на підприємстві належать до компетенції його власника (власників) або уповноваженого органу (посадової особи) відповідно до законодавства та установчих документів. Підприємство самостійно визначає за погодженням з власником (власниками) або уповноваженим ним органом (посадовою особою) відповідно до установчих документів облікову політику підприємства, обирає форму бухгалтерського обліку як певну систему регістрів обліку, порядку і способу реєстрації та узагальнення інформації в них з додержанням єдиних засад, встановлених цим Законом, та з урахуванням особливостей своєї діяльності і технології обробки облікових даних.

Відповідно до статті 9 зазначеного Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Інформація, що міститься у прийнятих до обліку первинних документах, систематизується на рахунках бухгалтерського обліку в регістрах синтетичного та аналітичного обліку шляхом подвійного запису їх на взаємопов`язаних рахунках бухгалтерського обліку. Дані аналітичних рахунків повинні бути тотожні відповідним рахункам синтетичного обліку на перше число кожного місяця. Господарські операції повинні бути відображені в облікових регістрах у тому звітному періоді, в якому вони були здійснені.

Пунктом 1.2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 1995 року №88 (далі - Положення №88), встановлено, що господарські операції відображаються у бухгалтерському обліку методом їх суцільного і безперервного документування. Записи в облікових регістрах провадяться на підставі первинних документів, створених відповідно до вимог цього Положення.

Отже, документами, що є підставою для внесення записів до бухгалтерського обліку є видаткові накладні, товарно-транспортні накладні тощо; первинні документи на придбання товарно-матеріальних цінностей підлягають відображенню в облікових регістрах у тому звітному періоді, в якому вони були здійснені.

При цьому Інструкцією про застосування Плану рахунків бухгалтерського обліку активів, капіталу, зобов`язань і господарських операцій підприємств і організацій, затвердженою наказом Міністерства фінансів України від 30 листопада 1999 року №291, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 21 грудня 1999 року за №893/4186, визначено перелік рахунків і схем реєстрації та групування на них фактів фінансово-господарської діяльності (кореспонденція рахунків) у бухгалтерському обліку. Так на рахунку 28 "Товари" ведеться облік руху товарно-матеріальних цінностей, що надійшли на підприємство з метою продажу. На субрахунках 281-284 за дебетом відображається збільшення товарів та їх вартості, за кредитом - зменшення. На субрахунку 282 "Товари в торгівлі" ведеться облік руху та наявності товарів, що знаходяться на підприємствах роздрібної торгівлі (в магазинах, ятках, кіосках, у буфетах підприємств громадського харчування тощо).

Таким чином, порушенням порядку ведення бухгалтерського обліку товарів за місцем їх реалізації є, зокрема, відсутність у суб`єкта господарювання первинних документів, які підтверджують рух таких товарів.

В свою чергу, законодавством не передбачено, що за місцем знаходження господарської одиниці суб`єкта господарювання повинні зберігатись оригінали первинних документів.

Згідно із пунктами 6.2, 6.8 зазначеного Положення №88 первинні документи та облікові регістри, що пройшли обробку, бухгалтерські звіти і баланси до передачі їх до архіву підприємства, установи повинні зберігатися в бухгалтерії у спеціальних приміщеннях або зачинених шафах під відповідальністю осіб, уповноважених головним бухгалтером. Видача первинних документів, облікових регістрів, бухгалтерських звітів і балансів з бухгалтерії і з архіву підприємства, установи працівникам інших структурних підрозділів може провадитися тільки за рішенням головного бухгалтера.

З наведеного слідує, що чинним законодавством прямо передбачено зберігання оригіналів первинних документів у бухгалтерії підприємства під відповідальність осіб, уповноважених на ведення бухгалтерського обліку на підприємстві.

У розділі V Закону №265/95-ВР передбачена відповідальність за порушення вимог лише цього Закону. Порушенням правил обліку за місцем реалізації або зберігання в розумінні пункту 12 статті 3, статті 20 Закону №265/95-ВР є не ведення такого обліку взагалі або ведення з порушенням встановленого порядку на підприємстві, а не відсутність первинних документів за місцем зберігання або реалізації товарно-матеріальних цінностей. Сама по собі відсутність на момент перевірки контролюючим органом первинних документів за місцем реалізації чи зберігання товарів, за умови, що ці товари належним чином обліковані відповідно до Закону №996-ХIV, не є підставою для застосування до платника фінансової санкції, передбаченої статтею 20 Закону №265/95-ВР.

Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 07 серпня 2018 року у справі №825/10/17 та згідно з частиною п`ятою статті 242 КАС України враховуються судом при виборі і застосування норми права до спірних правовідносин.

Перевіряючи правильність оцінки відповідачем обставин, за якими він визначив склад правопорушення, передбаченого пунктом 12 статті 3 Закону №265/95-ВР, та наявність підстав для застосування фінансових санкцій, передбачених статтею 20 цього Закону, судом взято до уваги, що в пункті 9 розділу 2 "Описова частина" акта перевірки зазначається, що при перевірці використано документи на реалізацію товару суцільним порядком. При цьому на товар кількістю 474 пляшок алкогольних напоїв на загальну суму 39967,00 грн, щодо якого складено додаток до акта перевірки в розрізі найменувань, були відсутні супровідні документи. Цей додаток є невід`ємною частиною акта перевірки та на останньому аркуші наявна відмітка про отримання його примірника старшим оператором ОСОБА_1, про що свідчить її підпис. Відмова підписувати сам акт перевірки та отримувати його примірник уповноваженою особою позивача - старшим оператором ОСОБА_1, у присутності якої і проводилася перевірка, засвідчено відповідним актом із зазначенням причин відмови - "за вказівкою керівництва"; акт відмови від підписання та отримання акта перевірки все ж підписаний ОСОБА_1 (а.с.37).

Як визначено пунктом 86.5 статті 86 ПК України, акт (довідка) про результати фактичних перевірок, визначених статтею 80 цього Кодексу, складається у двох примірниках, підписується посадовими особами контролюючих органів, які проводили перевірку, реєструється не пізніше наступного робочого дня після закінчення перевірки. Акт (довідка) про результати зазначених перевірок підписується особою, яка здійснювала розрахункові операції, платником податків та його законними представниками (у разі наявності). У разі відмови платника податків, його законних представників або особи, яка здійснювала розрахункові операції, від підписання акта (довідки), посадовими особами контролюючого органу складається акт, що засвідчує факт такої відмови.

За правилами, визначеними пунктом 86.6 статті 86 ПК України, відмова платника податків або його законних представників чи особи, яка здійснювала розрахункові операції, від підписання акта перевірки або отримання його примірника не звільняє платника податків від обов`язку сплатити визначені контролюючим органом за результатами перевірки грошові зобов`язання.

Суд критично оцінює доводи позивача про належне ведення ним обліку товарних запасів на підприємстві, які перебувають на реалізації в господарській одиниці АЗС №5 з магазином, з огляду на таке.

Пунктом 86.5 статті 86 ПК України встановлено, що у разі незгоди платника податків або його представників з висновками перевірки чи фактами і даними, викладеними в акті (довідці) перевірки, вони мають право подати свої заперечення та/або додаткові документи в порядку, визначеному пунктом 44.7 статті 44 цього Кодексу, до контролюючого органу, який проводив перевірку платника податків, протягом 10 робочих днів з дня, наступного за днем отримання акта (довідки). Такі заперечення та/або додаткові документи розглядаються контролюючим органом протягом семи робочих днів, що настають за днем їх отримання (днем завершення перевірки, проведеної у зв`язку з необхідністю з`ясування обставин, що не були досліджені під час перевірки та зазначені у зауваженнях), та платнику податків надсилається відповідь у порядку, визначеному статтею 58 цього Кодексу, для надсилання (вручення) податкових повідомлень-рішень. Платник податків (його уповноважена особа та/або представник) має право брати участь у розгляді заперечень та/або додаткових документів, про що такий платник податків зазначає у запереченнях та/або листі про надання додаткових документів в порядку, визначеному пунктом 44.7 статті 44 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 44.7 статті 44 ПК України, до якої кореспондує пункт 86.5 статті 86 ПК України, у разі якщо посадова особа контролюючого органу, яка здійснює перевірку, відмовляється з будь-яких причин від врахування документів, наданих платником податків під час проведення перевірки, платник податків має право до закінчення перевірки надіслати листом з повідомленням про вручення та з описом вкладеного або надати безпосередньо до контролюючого органу, який проводить перевірку, копії таких документів (засвідчені печаткою платника податків (за наявності печатки) та підписом платника податків - фізичної особи або посадової особи платника податків - юридичної особи). Протягом 10 робочих днів з дня, наступного за днем отримання акта перевірки, платник податків має право подати контролюючому органу, що проводив перевірку, заперечення та/або додаткові документи, які підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності.

У письмовому поясненні від 10 жовтня 2020 року старший оператор ОСОБА_1 повідомила ревізорів-інспекторів, що накладні на алкогольні напої, які знаходяться на вітрині, наявні у центральному офісі за адресою: місто Володимир-Волинський, вулиця Драгоманова, 19А (а.с.36). Як свідчать матеріали справи, позивач у порядку та строки, встановлені пунктом 44.7 статті 44 ПК України, заперечення на акт перевірки не подав, як і документи, які надає суду та про наявність яких у бухгалтерії підприємства повідомила старший оператор ОСОБА_1

Відповідно до частин першої, другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Правила подання доказів визначені статтею 79 КАС України. Так позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом із поданням позовної заяви. Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом із поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи. Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, що їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї (частини друга, третя та восьма статті 79 КАС України).

До позову позивач додав копію видаткової накладної від 09 вересня 2019 року №13444 на суму 39967,00 грн на придбання алкогольних напоїв у ТзОВ "Укр-Петроль" (а.с.7).

Суд, вважає, що цей доказ не відповідає критеріям належності та достовірності доказів, закріплених статтями 73 та 75 КАС України, позаяк у видатковій накладній, доданій до позову, відсутня інформація, яка б дозволяла ідентифікувати товар за його найменуванням, кількістю та вартістю, що вказана в додатку до акта перевірки (у накладній 7 найменувань, а в додатку до акта перевірки - 156 на 474 одиниці товару). При цьому вказівка у видатковій накладній на придбання товару за найменуванням "горілка в асортименті" 105 штук по 90,00 грн, "коньяк в асортименті" 98 штук по 120,00 грн, "вино в асортименті" 102 штуки по 67,00 грн, "шампанське в асортименті" 108 штук по 80,00 грн, "настоянка клюква в асортименті" 40 штук по 45,00 грн, "настоянка вишня в асортименті" 19 штук по 70,00 грн, "настоянка слива в асортименті" 2 штуки по 76,50 грн не може сприяти належному оприбуткуванню товарів та обліку товарних запасів, придбаних з метою подальшої реалізації. В додатку до акта перевірки товар описаний не лише за такими різновидами, як горілка, вино, коньяк, шампанське, настоянка різних торгових марок і виробників (різного об`єму - від 0,1 л до 0,75 л), а й містить відомості ще про інші різновиди алкогольних напоїв, як-от напій алкогольний міцний солодовий та тростиновий, бренді, лікер, вермут, при цьому товари однієї групи мають різну ціну (а не як зазначено у видатковій накладній від 09 вересня 2019 року №13444). Тому суд вважає, що така видаткова накладна не містить інформацію щодо предмета доказування та на її основі на не можна встановити дійсні обставини справи.

До відповіді на відзив, яка надійшла до суду 08 квітня 2020 року (встановлений судом строк для подання цього документа - протягом трьох днів з дня отримання відзиву, який позивач отримав 13 березня 2020 року), ПП "Нафто торгова фірма "Укр-Петроль" додало іншу видаткову накладну від 09 вересня 2019 року №13444 (за тим самим номером і датою, що і попередня накладна). Ця видаткова накладна дослівно відображає зміст додатка до акта перевірки, тобто складена за всіма позиціями з відтворенням найменування товару, кількості, об`єму, ціни у тій самій послідовності, які зафіксовані ревізорами-інспекторами під час перевірки (а.с.51-54). Разом з тим, позивач не вказав, з яких причин ні одна, ні інша видаткові накладні не були подані ним після завершення перевірки контролюючому органу, якщо такі об`єктивні причини, як передача на зберігання до бухгалтерії підприємства, завадили їх подати безпосередньо під час перевірки. Без будь-яких пояснень позивач з різницею в часі у два місяці (04 лютого 2020 року - з позовом та 08 квітня 2020 року - з відповіддю на відзив) подав суду дві різні за змістом видаткові накладні (збігається лише загальна сума товару), що дає підстави для сумніву у достовірності цих документів, виданих постачальником ТзОВ "Укр-Петроль" покупцю ПП "Нафто торгова фірма "Укр-Петроль", та ведення останнім своєчасного та належного обліку товару, що перебуває на реалізації.

За вимогами частини восьмої статті 79 КАС України у суду відсутні підстави приймати докази, які не були подані у встановлений законом або судом строк, оскільки позивач не обґрунтував неможливість їх своєчасного подання через причини, що не залежали від нього.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін письмовими доказами в їх сукупності, суд дійшов висновку, що встановлене контролюючим органом під час документальної виїзної планової перевірки порушення товариством вимог пункту 12 статті 3 Закону №265/95-ВР не знайшло свого спростування належними, достовірними та достатніми доказами, які підтверджують рух товарно-матеріальних цінностей та є підставою для їх оприбуткування і внесення записів до облікових бухгалтерських реєстрів та які б свідчили про протиправність податкового повідомлення-рішення від 11 листопада 2019 року №000242502. Суд погодився із позивачем, що відсутність оригіналів первинних документів за місцем реалізації товарів не є підставою для відповідальності за статтею 20 Закону №265/95-ВР, які відповідно до Положення №88 після їх відображення в бухгалтерському обліку мають зберігатися у бухгалтерії підприємства. Однак позивач не підтвердив, що на час перевірки у нього були такі первинні документи; доказів обліку на підставі первинних документів товару, який перебував на реалізації на АЗС №5 з магазином (описаного в додатку до акта перевірки), не надав ні контролюючому органу у строки, визначені пунктом 44.7 статті 44 ПК України, ні суду у строки, визначені статтею 79 КАС України.

Таким чином, у задоволенні позову належить відмовити повністю.

Відповідно до приписів статті 139 КАС України підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 72-77, 139, 243-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову Приватного підприємства "Нафто торгова фірма "Укр-Петроль" (44700, Волинська область, місто Володимир-Волинський, вулиця Драгоманова, будинок 19А, ідентифікаційний код юридичної особи 32215743) до Головного управління ДПС у Волинській області (43010, Волинська область, місто Луцьк, майдан Київський, 4, ідентифікаційний код юридичної особи 43143484) про визнання протиправним та скасування податкового-повідомлення рішення відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається учасниками справи до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд.

Відповідно до пункту 3 розділу VI "Прикінцеві положення" КАС України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строк на апеляційне оскарження, визначений статтею 295 цього Кодексу, продовжується на строк дії такого карантину.

Суддя Ж.В. Каленюк