Справа № 580/515/20
Суддя: А.В. Руденко
Дата ухвалення: 2020-04-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 квітня 2020 року справа № 580/515/20

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Руденко А.В., розглянувши у письмовому провадженні в спрощеному позовному провадженні в приміщенні суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Управління Державної казначейської служби України у м. Черкасах Черкаської області про визнання протиправною відмови та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

До Черкаського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Управління Державної казначейської служби України у м. Черкасах Черкаської області, в якій просить:

- визнати протиправною відмову, викладену в листі №2300-0502-8/372 від 23.01.2020, щодо не повернення позивачу коштів на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування у сумі 7018 грн. 75 коп., сплачених під час нотаріального оформлення договору купівлі-продажу квартири за адресою: АДРЕСА_1 ;

- зобов`язати відповідача вчинити дії щодо повернення позивачу коштів у сумі 7018 грн. 75 коп., сплачених в якості збору на обов`язкове державне пенсійне страхування при придбанні житла вперше, шляхом внесення Управлінню Державної казначейської служби України у м. Черкасах Черкаської області подання про повернення надміру (помилково) сплачених коштів.

В обгрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 23.10.2019 уклав договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_2 . Під час укладення вказаного договору позивач сплатив збір на обов`язкове державне пенсійне страхування у розмірі 7 018 грн. 75 коп. в розмірі 1% вартості квартири. Оскільки позивач придбав житло вперше, 19.11.2019 та 10.01.2020 позивач звертався до відповідача із заявами про повернення помилково сплаченого збору до відповідача. Проте відповідач листом від 23.01.2020 відмовив позивачу у поверненні сплаченого збору на обов`язкове державне пенсійне страхування. Позивач вважає вказану відмову протиправною та такою, що порушує його права.

Відповідач проти позову заперечив. 26.02.2020 надав відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що відсутній механізм перевірки інформації про те, чи вперше особа придбала нерухомість та не існує єдиної бази, за допомогою якої можна визначити первинне придбання особою нерухомого майна, а також органу, компетентного видати довідку на підтвердження цих обставин. Державний реєстр речових прав заповнюється за заявницьким принципом та містить відомості лише про зареєстровані з 01.01.2013 права суб`єктів на об`єкти нерухомого майна. Таким чином, відповідач не володіє інформацією щодо прав власності громадян на нерухоме майно, тому не має підстав для вчинення будь-яких дій щодо повернення сплаченого збору.

Щодо витрат на правничу допомогу зазначив, що дана справа відноситься до категорії малозначних справ, тому розмір заявленої суми витрат на правничу допомогу є завищеним та необгрунтованим.

З вказаних підстав просив у задоволенні позову відмовити.

27.02.2020 третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Управління Державної казначейської служби України у м. Черкасах Черкаської області надало пояснення щодо позову, в яких зазначило, що для повернення надмірно (помилково) сплачених коштів в якості збору на обов`язкове державне пенсійне страхування при придбанні житла вперше, відповідно до Порядку №787 від 03.09.2013, потрібно позивачу надати подання відповідача разом із заявою про повернення коштів з бюджету та оригіналом або копією документа, який підтверджує сплату коштів до бюджету. Також зазначило, що підтверджує фактичне надходження 23.10.2019 від позивача коштів на рахунок Державного бюджету №UA6023002, ККБД 24140500 «Збір з операцій придбавання (купівлі-продажу) нерухомого майна» у сумі 7018 грн. 75 коп.

Ухвалою суду від 17.02.2020 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження. Розпочато розгляд справи по суті з 18.03.2020 без виклику учасників справи.

Дослідивши доводи сторін, викладені у заявах по суті, подані письмові докази, суд встановив таке.

23.10.2019 між позивачем та товариством з обмеженою відповідальністю Київська компанія з управління активами був укладений договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , який посвідчено приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Кондаковою Н.В. та зареєстровано в реєстрі за №1813.

Право власності позивача на квартиру за адресою АДРЕСА_3 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101) зареєстроване 23.10.2019 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно на підставі договору купівлі-продажу від 23.10.2019, зареєстрованого за №1813, що підтверджується копією інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності з індексним номером 199400822, сформованої 07.02.2020.

Відповідно до пункту 5 договору купівлі-продажу від 23.10.2019 позивач придбав вказану квартиру за 701 875 грн.

Згідно квитанції №0.0..1 від 23.10.2019 позивачем під час укладання договору купівлі-продажу сплачено 7018 грн. 75 коп. збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна, що становить 1% вартості квартири. (701 875 грн. х 1% = 7018 грн. 75 коп.). Вказана сума була зарахована на рахунок Державного бюджету №UA6023002, ККБД 24140500 «Збір з операцій придбавання (купівлі-продажу) нерухомого майна».

19.11.2019 та 10.01.2020 позивач звертався до відповідача із заявами про повернення йому сплаченого збору на обов`язкове державне пенсійне страхування у сумі 7018 грн. 75 коп.

Відповідач листом №2300-0502-8/372 від 23.01.2020 відмовив позивачу в поверненні сплаченого ним збору на обов`язкове державне пенсійне страхування. В обгрунтування відмови зазначив, що Державний реєстр речових прав на нерухоме майно заповнюється за заявницьким принципом та містить відомості лише про зареєстровані з 01.01.2013 права суб`єктів та об`єкти нерухомого майна. Враховуючи факт неповноти відомостей, що містяться в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, позитивно вирішити питання щодо повернення сплаченого збору на обов`язкове державне пенсійне страхування як особі, що придбаває нерухоме майно вперше, немає можливості.

Не погоджуючись із відмовою у поверненні сплаченого збору на обов`язкове державне пенсійне страхування позивач звернувся до суду.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, суд зазначає таке.

Порядок справляння та використання збору на обов?язкове державне пенсійне страхування визначений Законом України Про збір на обов?язкове державне пенсійне страхування від 26.06.1997 №400/97-ВР.

Відповідно до пункту 9 статті 1 Закону України Про збір на обов?язкове державне пенсійне страхування від 26.06.1997 №400/97-ВР платниками збору на обов?язкове пенсійне страхування є підприємства, установи та організації незалежно від форм власності та фізичні особи, які придбавають нерухоме майно, за винятком державних підприємств, установ і організацій, що придбавають нерухоме майно за рахунок бюджетних коштів, установ та організацій іноземних держав, що користуються імунітетами і привілеями згідно із законами та міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також громадян, які придбавають житло і перебувають у черзі на одержання житла або придбавають житло вперше. Нерухомим майном визнається жилий будинок або його частина, квартира, садовий будинок, дача, гараж, інша постійно розташована будівля, а також інший об?єкт, що підпадає під визначення групи 3 основних засобів та інших необоротних активів згідно з Податковим кодексом України.

Питання сплати збору на обов?язкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій згідно із Законом України Про збір на обов?язкове державне пенсійне страхування врегульовані у Порядку сплати збору на обов?язкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 03.11.1998 №1740 (далі - Порядок).

Згідно з пунктом 15-1 Порядку збір на обов?язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна сплачується підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності та фізичними особами, які придбавають нерухоме майно, у розмірі 1 відсотка від вартості нерухомого майна, зазначеної в договорі купівлі-продажу такого майна, за винятком державних підприємств, установ і організацій, що придбавають нерухоме майно за рахунок бюджетних коштів, установ та організацій іноземних держав, що користуються імунітетами і привілеями згідно із законами та міжнародними договорами України, згода на обов?язковість яких надана Верховною Радою України, а також громадян, які придбавають житло і перебувають у черзі на одержання житла або придбавають житло вперше.

Пунктом 15-3 Порядку визначено, що нотаріальне посвідчення або реєстрація на біржі договорів купівлі-продажу нерухомого майна здійснюється за наявності документального підтвердження сплати збору на обов?язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна.

Таким чином, відповідно до вказаних приписів, громадяни, які перебувають у черзі на одержання житла або придбавають нерухоме майно вперше, не є платниками збору на обов?язкове державне пенсійне страхування, тобто звільнені від його сплати в розмірі 1% від вартості нерухомого майна (квартири), зазначеної в договорі купівлі-продажу такого майна.

Згідно пункту 5 договору від 23.10.2019 вартість квартири складає 701 875 грн., тому при купівлі нерухомого майна підлягав сплаті збір на обов`язкове державне пенсійне страхування у сумі 7018 грн. 75 коп. (1% вартості квартири).

Судом встановлено, що на рахунок Державного бюджету №UA6023002, ККБД 24140500 Збір з операцій придбавання (купівлі-продажу) нерухомого майна зараховано сплачений позивачем збір на обов`язкове державне пенсійне страхування у сумі 7018 грн. 75 коп.

Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта №199400822, сформованої 07.02.2020, у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно є лише відомості про реєстрацію права власності за ОСОБА_1 квартири АДРЕСА_1 , придбаної на підставі договору купівлі-продажу від 23.10.2019.

Враховуючи наведене, суд зазначає, що будь-якого нерухомого майна за позивачем у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності не зареєстровано, крім права власності на нерухоме майно, при придбанні якого сплачено збір на обов?язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу квартири.

Будь-яких належних та допустимих доказів, які б спростовували твердження позивача про придбавання ним житла вперше, чи підтверджували б реєстрацію на праві приватної власності за позивачем будь-якого іншого нерухомого майна та свідчили б про відсутність у нього права на звільнення від сплати збору, відповідачем не надано.

За таких обставин суд дійшов висновку, що позивач дійсно вперше придбав житло та при укладенні договору купівлі-продажу помилково сплатив збір на обов?язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна в розмірі 1 відсотка від його вартості, у зв?язку з чим кошти в сумі 7018 грн. 75 коп., сплачені при нотаріальному оформленні договору купівлі-продажу вперше придбаного житла, підлягають поверненню позивачу.

Згідно з частиною 2 статті 45 Бюджетного кодексу України центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, веде бухгалтерський облік усіх надходжень Державного бюджету України та за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, здійснює повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до бюджету.

Згідно абзацу 1 пункту 5 Порядку повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, затвердженого наказом Мінфіну від 03.09.2013 №787, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 25.09.2013 за №1650/24182, повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету податків, зборів, пені, платежів та інших доходів бюджетів здійснюється за поданням (висновком) органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, а при поверненні судового збору (крім помилково зарахованого) - за судовим рішенням, яке набрало законної сили.

Згідно постанови Кабінету Міністрів України №106 від 16.02.2011 «Деякі питання ведення обліку податків, зборів, платежів» контроль за справлянням збору з операцій придбання (купівлі-продажу) нерухомого майна покладено на Пенсійний фонд України.

Відповідно до абзацу 2 пункту 5 Порядку повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, затвердженого наказом Мінфіну від 03.09.2013 №787, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 25.09.2013 за №1650/24182, у разі повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету зборів, платежів та інших доходів бюджетів (крім зборів та платежів, контроль за справлянням яких покладено на органи Державної податкової служби України та органи Державної митної служби України) подання подається до відповідного органу Казначейства за формою згідно з додатком 1 до цього Порядку.

Згідно абзацу 4 пункту 5 Порядку повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, затвердженого наказом Мінфіну від 03.09.2013 №787, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 25.09.2013 за №1650/24182, подання подається платником разом з його заявою про повернення коштів з бюджету та оригіналом або копією документа на переказ, або паперовою копією електронного розрахункового документа, які підтверджують перерахування коштів до бюджету.

Таким чином, згідно вказаних приписів, для повернення надміру (помилково) сплачених коштів в якості збору на обов`язкове пенсійне страхування при придбанні житла вперше, позивач має надати подання Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області до Управління Державної казначейської служби України в м. Черкасах Черкаської області із заявою про повернення коштів з бюджету та оригіналом або копією документа, який підтверджує перерахування коштів до бюджету.

З огляду на викладене суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до вимог частини 3 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Отже, судові витрати позивача по сплаті судового збору у сумі 420 грн. 40 коп. (840 грн. 80 коп. х 50%) підлягають стягненню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Щодо стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу, суд зазначає таке.

Згідно частини 2 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Частиною 3 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Таким чином, Кодексом адміністративного судочинства України передбачені витрати на правничу допомогу адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу.

Згідно ухвали суду від 17.02.2020 справа розглядалась в спрощеному позовному провадженні без виклику учасників справи, тому представник позивача адвокат Бодашко О.О. не здійснював представництво інтересів позивача в суді.

Щодо інших витрат на правничу допомогу суд зазначає таке.

Згідно частини 7 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Відповідно до правових висновків, викладених в постанову Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі № 826/1216/16 склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Позивачем надано договір про надання правничої допомоги від 28.10.2019, предметом якого є надання позивачу адвокатським бюро «Бодашко та партнери» правничої допомоги та додаткову угоду від 28.10.2019 до вказаного договору.

Також позивачем наданий акт приймання-передачі послуг від 07.02.2020, складений на виконання договору про надання правничої допомоги від 28.10.2019 та додаткової угоди від 28.10.2019, згідно якого адвокатське бюро «Бодашко та партнери» надало, а позивач прийняв (отримав) наступні юридичні послуги (правничу допомогу):

- надання усної консультації з питань законодавства щодо повернення коштів, сплачених в якості збору на обов`язкове державне пенсійне страхування при придбанні житла вперше 300 грн.;

- підготовка заяви до управління Пенсійного фонду 1000 грн.;

- направлення заяви до управління Пенсійного фонду 100 грн.;

- аналіз судової практики та чинного законодавства щодо повернення коштів, сплачених в якості збору на обов`язкове державне пенсійне страхування при придбанні житла вперше 1600 грн.;

- збирання доказів, отримання витягів з реєстрів, оформлення матеріалів позовної заяви, відправлення позовної заяви до суду через відділення поштового зв`язку на суму 4000 грн.

Ідентичний вказаному в акті приймання-передачі послуг від 07.02.2020 перелік видів робіт (послуг) відображений також в наданому позивачем попередньому розрахунку понесених позивачем судових витрат від 07.02.2020.

Відповідно до частини 3 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України надання усних консультацій не відноситься до витрат на правничу допомогу, тому стягнення витрат в цій частині задоволенню не підлягає.

Щодо підготовки заяви до управління Пенсійного фонду та направлення заяви до управління Пенсійного фонду суд зазначає таке.

Позивач не надав копію адвокатського запиту до управління Пенсійного фонду, підписаного адвокатом Бодашком О.О., а лист відповідача №2300-0502-8/372 від 23.01.2020 був направлений на ім`я позивача, а не адвоката Бодашка О.О.

Також позивач не надав доказів направлення такої заяви до управління Пенсійного фонду саме адвокатом Бодашком О.О.

Отже, позивачем не доведено понесення витрат на підготовку та направлення засобами зв`язку вказаної заяви, тому стягнення витрат на правничу допомогу в цій частині задоволенню не підлягає.

Щодо збирання доказів адвокатом, суд зазначає, що додані до позовної заяви копія квитанції про сплату збору на загальнообов`язкове пенсійне страхування та копія договору купівлі-продажу квартири є власністю позивача, і не потребують збирання.

Належних доказів звернення адвоката Бодашка О.О. до відповідача із заявою про повернення збору на обов`язкове державне пенсійне страхування та отримання ним листа відповідача №2300-0502-8/372 від 23.01.2020 позивач не надав.

Щодо отримання адвокатом витягів з реєстрів, суд зазначає, що з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта №199400822, сформованої 07.02.2020 вбачається, що вона була сформована на запит не адвоката Бодашка О.О., а Бойка Артура Сергійовича, що також свідчить, що адвокат Бодашко О.О. не отримував вказану інформаційну довідку.

Враховуючи викладене, позивач не довів, що Бодашко О.О. здійснював збирання доказів для звернення з позовом до суду, тому стягнення витрат на правничу допомогу в цій частині задоволенню не підлягає.

Щодо стягнення витрат за направлення позовної заяви суду через відділення поштового зв`язку, суд зазначає, що з поштового конверта, в якому надійшла до суду позовна заява з доданими матеріалами, вбачається, що відправником є не адвокат Бодашко О.О., а позивач ОСОБА_1 .

Оскільки направив позовну заяву до суду особисто позивач, а не адвокат Бодашко О.О., витрати на правничу допомогу в цій частині задоволенню не підлягають.

Витрати на правничу допомогу в частині оформлення матеріалів позовної заяви та аналізу судової практики та чинного законодавства підлягають частковому задоволенню, з огляду на таке.

Позовна заява ОСОБА_1 підписана його представником адвокатом Бодашком О.О., тому позивачем доведено, що підготовка проекту позовної заяви була здійснено адвокатом Бодашком О.О.

Суд зазначає, що аналіз судової практики та чинного законодавства не є окремим видом правничої допомоги в розумінні статей 19, 20 Закону України Про адвокатуру та адвокатську діяльність, а є складовою з підготовки та оформлення позовної заяви.

Частиною 5 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Позивач заявляє вимогу про стягнення витрат на правничу допомогу на загальну суму 7000 грн.

При цьому, справа, що розглядається, відноситься до справ незначної складності, розглядається в спрощеному позовному провадженні без виклику учасників справи, а предметом позову є повернення позивачу грошових коштів у сумі 7018 грн. 75 коп., яка не є значною для позивача враховуючи, що вартість придбаної ним квартири складає 701 875 грн.

Також на підтвердження обставин щодо предмету доказування позивачем було надано незначну кількість письмових доказів, а відповідачем та третьою особою такі докази не надавались.

Отже, заявляючи вимогу про стягнення 7000 грн. витрат на правничу допомогу, що становить близько 99% від суми 7018 грн. 75 коп., яка має бути йому повернута відповідачем за результатами розгляду справи, позивачем порушено принцип співмірності та розумності розміру таких витрат.

З урахуванням викладеного та підтверджених доказами понесених витрат, суд дійшов висновку, що 700 грн., що складає 10% від суми сплаченого збору на обов`язкове пенсійне страхування, яка підлягає поверненню позивачу, є справедливим, розумним, пропорційним та обґрунтованим розміром відшкодування витрат на правничу допомогу.

Отже, судові витрати зі сплати судового збору у сумі 420 грн. 40 коп. (840 грн. 80 коп. х 50%) та витрати на правничу допомогу у сумі 350 грн. (700 грн. х 50%) підлягають стягненню з бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст.ст. 6, 9, 14, 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (18000, м. Черкаси, вул. Смілянська, 23, ) у наданні ОСОБА_1 ( АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_1 ) подання на повернення коштів у сумі 7018 (сім тисяч вісімнадцять) гривень 75 копійок, сплачених в якості збору на обов`язкове державне пенсійне страхування при придбанні житла вперше.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (18000, м. Черкаси, вул. Смілянська, 23, ) надати ОСОБА_1 ( АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_1 ) подання за формою згідно додатку №1 до Порядку повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, затвердженого наказом Мінфіну від 03.09.2013 №787, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 25.09.2013 за №1650/24182, на повернення помилково зарахованого до Державного бюджету коштів у сумі 7018 (сім тисяч вісімнадцять) гривень 75 копійок, сплачених в якості збору на обов`язкове державне пенсійне страхування при придбанні житла вперше.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (вул. Смілянська, 23, м. Черкаси, 18000, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_1 ), судові витрати зі сплати судового збору у сумі 420 (чотириста двадцять) гривень 40 копійок, та витрати на правничу допомогу у сумі 350 (триста п`ятдесят) гривень 00 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо її не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційного суду за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду через Черкаський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня підписання судового рішення.

Головуючий суддя А.В. Руденко