Справа № 335/8299/19
Суддя: Макаров В. О.
Дата ухвалення: 2020-04-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

1Справа № 335/8299/19 2-а/335/42/2020
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2020 року м. Запоріжжя

Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді Макарова В.О.,

за участю секретаря судового засідання Дворникової Я.П.,

розглянувши справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до поліцейського роти №2 батальйону №3 Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України лейтенанта поліції Альошиної Марії Олександрівни, третя особа - Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до поліцейського роти №2 батальйону №3 Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України лейтенанта поліції Альошиної М.О., третя особа - Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, в якому просить скасувати постанову про накладення на нього адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАВ №1358198 від 27.07.2019 року і закрити провадження по справі.

В обґрунтування позову зазначив, що 24 липня 2019 року поліцейським роти №2 батальйону № 3 Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України лейтенантом поліції Альошиною М.О. було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАВ № 1358198, відповідно до якої на нього, ОСОБА_1 , було накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255 грн. за порушення ч. 1 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Позивач вважає, що дії Відповідача щодо складання постанови про накладення стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАВ № 1358198 від 24.07.2019 року є незаконними, оскільки інкриміноване йому адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП, він не вчиняв, правил дорожнього руху не порушував. Жодним доказом його вина у вчиненні зазначеного правопорушення не підтверджена.

Так, 24 липня 2019 року він, керуючи автомобілем марки МЕRCEDES-ВЕNS GLA 200 СDI, номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись по автомобільній дорозі по вул. Набережна магістраль, в м. Запоріжжя з дотриманням швидкісного режиму, не порушуючи правил дорожнього руху, був зупинений на вимогу Відповідача, яка повідомила, що ним нібито було порушено вимоги п. п. 12.4 ПДР України, а саме - перевищення швидкості у населеному пункті на 29 км/год.

При цьому, жодних доказів вчиненого ним інкримінованого правопорушення співробітником поліції йому надано не було.

Розглянувши справу на місці зупинки транспортного засобу, Відповідач не надала йому можливості у повному обсязі скористатися своїми правами, передбаченими ст. 268 КУпАП.

Зокрема, на прохання показати пристрій ТС000549, яким 24.07.2019 року нібито вимірювалась швидкість руху керованого мною автомобіля, а також фото- чи відео файли, які б підтверджували порушення ним п.п. 12.4 ПДР України, та скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, Відповідач відмовила.

Також, Відповідач не надала позивачу можливості надати пояснення та заперечення.

Таким чином, Відповідачем не підтверджено жодними належними та допустимим доказами правомірність свого рішення. Зазначена постанова є необґрунтованою, винесеною без дотримання вимог чинного законодавства та урахування усіх обставин, що мають значення для вирішення справи.

Будь-яких доказів, які б свідчили про вчинення позивачем порушення п. п. 12.4 ПДР України при винесенні постанови серії ЕАВ № 1358198 від 24.07.2019 року не надано, зокрема, Відповідачем не надано та не долучено до постанови пояснень свідків, фото-, відеофіксації порушення ПДР України тощо.

Більше того, Відповідач посилалась на покази відповідного вимірювального приладу, як на належний доказ, що підтверджує скоєння адміністративного правопорушення, однак не продемонструвала наявність пристрою ТС000549 та не надала підтверджуючих документів про справність та допуск до експлуатації цього приладу, яким нібито проводилася фіксація адміністративного правопорушення, хоча останній підлягає періодичній повірці, що передбачено нормами Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність».

Також, позивач посилається на те, що Наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 02.11.2015 року №1362 пристрій TruCam був виключений з Державного реєстру засобів вимірювальної техніки.

Ухвалою суду від 02 серпня 2019 року позовну заяву ОСОБА_1 прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі.

12 вересня 2019 року від інспектора Управління патрульної поліції в Запорізькій області Альошиної М.О. до суду надійшов відзив на позовну заяву у якому було зазначено про те, що оскаржувана постанова є законною та обґрунтованою, а лазерний вимірювач швидкості TruCam застосовується правомірно, на підтвердження чого було надано DVD-r диск з відеозиписом подій та відповідні документи на TruCam.

24 вересня 2019 року від ОСОБА_1 до суду надійшла відповідь на відзив на позовну заяву, яка не може бути взята до уваги судом, оскільки відповідно до ч. 1 ст. 269 КАС України, у справах, визначених статтями 273-277, 280-283, 285-289 цього Кодексу, заявами по суті справи є позовна заява та відзив на позовну заяву (відзив). Тобто, у даній категорії справи подання відповіді на відзив процесуальним законом не передбачене.

Представник позивача - адвокат Пащенко А.С. у судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити з підстав викладених у позовній заяві та відповіді та додатково пояснила, що Гаврик А. ОСОБА_2 вину у скоєні адміністративного правопорушення не визнав на місці зупинки та не визнає зараз, а також його було позбавлено можливості скористатися правовою допомогою.

Відповідач - поліцейська роти №2 батальйону №3 Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України лейтенанта поліції Альошина М.О. у судовому засіданні пояснила, що у літку 2019 року на Набережній у м. Запоріжжі позивач перевищив дозволену швидкість руху у результаті чого його було зупинено, надано для ознайомлення фіксацію правопорушення за допомогою пристрою TruCam, з яким він погодився, йому було роз`яснено права та винесено постанову.

Представник третьої особи Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України - Малій О.М. проти задоволення позову заперечував та просив у його задоволенні відмовити у повному обсязі.

Судом встановлено, що 24 липня 2019 року поліцейський роти №2 батальйону №3 Управління патрульної поліції в Запорізькій області лейтенант поліції Альошина М.О. винесла постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серія ЕАВ №1358198. З копії вказаної постанови вбачається, що 24 липня 2019 року о 10:44 у м. Запоріжжя по вул. Толстого, 14, водій ОСОБА_1 , керуючи т/з МЕRCEDES-ВЕNS GLA 200 СDI, номерний знак НОМЕР_1 рухався зі швидкістю 79 км/ год в населеному пункті, чим перевищив дозволену швидкість на 29 км/год, чим порушив п.12.4 ПДР України. Швидкість вимірювалася технічними приладом Трукам ТС000549. ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 122 КУпАП та накладено штраф в сумі 255 грн.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Диспозиція ч.1 ст.122 КУпАП передбачає відповідальність, зокрема, за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину.

Згідно п.12.4 ПДР України, у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.

Ніхто не може бути підданим заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності (ст. 7 КУпАП).

За змістом статті 222 КУпАП, органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, про порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, зокрема за частиною першою статті 122 КУпАП. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Частина 2 ст. 258 КУпАП передбачає, що протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до Національної поліції.

Згідно із ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу (ст. 283 КУпАП).

Так, з постанови серія ЕАВ №1358198 вбачається, що місцем скоєння правопорушення є вул. Толстого, 14, у м. Запоріжжя, проте фактичним місцем подій вимірювання працівниками поліції з прилада Трукам ТС000549 швидкості автомобіля під керуванням позивача, є зовсім інша вулиця м. Запоріжжя, а саме - вул. Набережна магістраль.

Крім того, за приписами ч.1 ст. 286 КУпАП, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі.

Статтею 40 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, зокрема, з метою забезпечення дотримання правил дорожнього руху. Тобто положення цього Закону надають право поліції використовувати інформацію відеозапису в якості речового доказу наявності або відсутності факту правопорушення.

Так, з наданого відповідачем відеозапису не можливо встановити, що позивачу були роз`яснені його права, передбачені ч.1 ст. 286 КУпАП та він мав можливість їх реалізувати.

Статтею 62 Конституції, України передбачено, що обвинувачення не може ґрунтуватись на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Виходячи із змісту ст.8 Конституції України щодо визначення і дії в Україні верховенства права, положення ст.62 цього Закону розповсюджуються і на обвинувачення особи у вчиненні адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст. 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до принципу 6 Рекомендації № R (91) 1 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам стосовно адміністративних санкцій, ухваленої 13 лютого 1991 року, при застосуванні адміністративних санкцій, окрім сформульованих у Резолюції (77) 31 принципів справедливої адміністративної процедури, що звичайно застосовуються до адміністративних актів, слід керуватися такими особливими принципами: 1) особа, стосовно якої розглядається можливість застосування адміністративної санкції, попередньо інформується щодо фактів, які їй ставляться в вину; 2) вона має достатньо часу для підготовки свого захисту залежно від складності справи та суворості санкцій, що можуть бути застосовані; 3) вона або її представник інформується стосовно характеру доказів у справі, зібраних проти неї; 4) вона має можливість висловити свою думку перед оголошенням рішення про санкцію; 5) адміністративний акт про застосування санкцій містить мотиви, на яких вона ґрунтується.

З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що відповідач у справі не довів належними і допустимими доказами факту дотримання ним законодавчо встановленої процедури розгляду та вирішення справи про адміністративне правопорушення.

Згідно п.3 ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 9, 14, 77, 242-246, 250, 255, 286, 295 КАС України,

У Х В А Л И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до поліцейського роти №2 батальйону №3 Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України лейтенанта поліції Альошиної Марії Олександрівни, третя особа Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення - задовольнити.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАВ №1358198 від 24 липня 2019 року, справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст.122 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його (її) проголошення, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду складено та підписано 15 квітня 2020 року.

Суддя: В.А. Макаров