Справа № 640/17906/19
Суддя: Безименна Наталія Вікторівна
Дата ухвалення: 2020-04-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 квітня 2020 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Безименної Н.В.

суддів Бєлової Л.В. та Кучми А.Ю.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Окружного адміністративного суду м.Києва від 24 грудня 2019 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Державної архітектурно-будівельної інспекції України, треті особи - Департамент містобудування та архітектури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), ОСОБА_1 про визнання протиправним та скасування рішення,-

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_2 (далі - позивач) звернулась до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом до Державної архітектурно-будівельної інспекції України за участю третіх осіб - Департаменту містобудування та архітектури виконавчого органу Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація), ОСОБА_1 , в якому просила визнати протиправним та скасувати рішення головного інспектора будівельного нагляду відділу нагляду за діяльністю уповноваженого органу з питань архітектури та містобудування Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у місті Києві Герасименко Тетяни Олександрівни про скасування дії містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки на АДРЕСА_1 від 23.08.2013 №14886/0/12/009-13.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 24 грудня 2019 року позовні вимоги задоволено у повному обсязі.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням, третя особа - ОСОБА_1 , подала апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі. Вимоги апеляційної скарги обґрунтовані тим, що містобудівні умови та обмеження земельної ділянки, які видані 23.08.2013 за №14886/0/12/009-13, є незаконними та такими, що видані з порушенням містобудівної документації, затвердженої на місцевому рівні. Містобудівні умови та обмеження від 23.08.2013 не забезпечують збалансованості державних, громадських та приватних інтересів під час планування та забудови території. При цьому, рішення про скасування містобудівних умов від 03.09.2019, прийняте посадовою особою Державної архітектурно-будівельної інспекції України є законним, направленим на дотримання необхідного балансу між несприятливими наслідками для прав та інтересів позивача і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення, а саме - неухильне дотримання суб`єктами містобудування вимог законодавства щодо забудови територій задля забезпечення належного життєвого простору мешканців міста, охорони навколишнього середовища та розвитку міста.

Державна архітектурно-будівельна інспекція подала відзив на апеляційну скаргу в якій підтримала вимоги ОСОБА_1. та зазначила, що при прийнятті рішення про скасування дії Містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки від 23.08.2013 №14886/0/12/009-13 посадові особи Держархбудінспекції діяли виключно на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією і законами України.

Позивач також подала відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначила, що цільове призначення земельної ділянки, на яку було видано містобудівні умови та обмеження від 23.08.2013 №14886/0/12/009-13, є будівництво і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, а намір забудови такої земельної ділянки відповідає вимогам містобудівної документації, при цьому обставина щодо невідповідності намірів забудови вимогам містобудівної документації на місцевому рівні могла бути підставою для відмови у наданні містобудівних умов та обмежень, що належить до повноважень Департаменту містобудування та архітектури ВО КМР (КМДА), натомість позивач не повинен нести негативні наслідки внаслідок протиправної поведінки державного органу.

В силу положень п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, враховуючи що апеляційну скаргу подано на рішення суду першої інстанції, яке ухвалено в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), справу призначено до апеляційного розгляду в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі: 1) відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю; 2) неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання; 3) подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Беручи до уваги, що в суді першої інстанції справу було розглянуто в порядку письмового провадження та враховуючи, що за наявними у справі матеріалами її може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, з огляду на відсутність необхідності розглядати справу у судовому засіданні, керуючись приписами ст. 311 КАС України, колегія суддів доходить висновку про відсутність підстав для здійснення розгляду справи за участі сторін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, позивач є власником земельної ділянки, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 (кадастровий номер: :85:039:0026), що підтверджується свідоцтвом про право власності від 14.08.2018 (а.с.17-18 т.1), свідоцтвом про право на спадщину за законом від 14.08.2018 (а.с.19-20 т.1), витягом про реєстрацію в спадковому реєстрі №60497859 (а.с.21-22 т.1), витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №27534544 (а.с.23-24 т.1), витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку (а.с.25-26 т.1).

03.09.2019 головним інспектором будівельного нагляду відділу нагляду за діяльністю уповноваженого органу з питань архітектури та містобудування Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у м. Києві Герасименко Т.О. у присутності в.о. директора Департаменту містобудування та архітектури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) Яструбенка О.В., відповідно до наказу від 07.08.2019 №870 (а.с.155 т.1), на підставі направлення на проведення позапланової перевірки від 13.08.2019 №б/н (а.с.156 т.1) та на підставі звернення гр. ОСОБА_1 від 31.07.2019 (а.с.150-154 т.1) проведено позапланову перевірку дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил Департаментом містобудування та архітектури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації).

За результатами вказаної перевірки складено акт перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил від 03.09.2019 (а.с.30-31 т.1), в якому вказано, що Департамент містобудування та архітектури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) замовнику будівництва - фізичній особі - надав містобудівні умова та обмеження забудови земельної ділянки від 23.08.2013 №14886/0/12/009-13 (а.с.35-49) на об`єкт будівництва «Будівництво житлового будинку на АДРЕСА_1 » на підставі заяви про отримання містобудівних умов та обмежень, яка зареєстрована в Департаменті №Є-3641 від 07.08.2013, при цьому наміри забудови не відповідають положенням містобудівної документації на місцевому рівні.

На підставі викладеного, головним інспектором будівельного нагляду відділу нагляду за діяльністю уповноваженого органу з питань архітектури та містобудування Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у місті Києві Герасименко Т.О. винесено рішення про скасування дії містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки на АДРЕСА_1 від 23.08.2013 №14886/0/12/009-13, прийнятих Департаментом містобудування та архітектури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), від 03.09.2019 (а.с.32-34 т.1).

Зі змісту рішення вбачається, що у п. 7 «Загальні дані» містобудівних умов та обмежень (цільове призначення земельної ділянки) зазначається: будівництво, експлуатація та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, згідно з державним актом на право власності на земельну ділянку від 08.04.2011 №04-7-02789; у п. 9 «Загальні дані» містобудівних умов та-обмежень (функціональне призначення земельної ділянки) зазначається: відповідно до концепції стратегічного розвитку міста Києва (перша стадія Генерального плану розвитку міста Києва та його приміської зони до 2025 року), територія за функціональним призначенням належить до садибної житлової забудови; у п. 10 «Загальні дані» містобудівних умов та обмежень (Основні техніко-економічні показники об`єкта) міститься інформація про наміри замовника, відповідно до містобудівного розрахунку: за намірами замовника, відповідно до містобудівного розрахунку виконаного ТОВ « АПГ Анни Кирій » від 2013 року: площа земельної ділянки - 0,10 га.; площа забудови - 762,2 м.кв.; поверховість будівлі - 4 пов.; загальна площа квартир у будинку - 1687,6 м.кв.; площа гаражу - 443,7 м.кв.; будівельний об`єм - 9891,7 м.куб. Водночас, під час перевірки встановлено, що доданий до заяви містобудівний розрахунок з техніко-економічними показниками запланованого об`єкта будівництва, виконаного ТОВ « АПГ Анни Кирій » від 2013 року, містить інформацію: площа земельної ділянки - 0,10 га.; площа забудови - 762,2 м.кв.; поверховість будівлі - 4 пов.; умовна висота будинку - 13,8 м.; кількість квартир у будинку - 16 кв.; в т.ч. 2-кімнатних - 2; в т.ч. 3-кімнатних - 12; в т.ч. 4-кімнатних - 2; загальна площа квартир у будинку - 1687,6 м.кв.; площа гаражу - 443,7 м.кв.; будівельний об`єм - 9891,7 м.куб.: вище рівня 0,000 - 7985,0 м.куб: нижче рівня 0,000 - 1906,7 м.куб.

На підставі викладеного, у рішенні зроблено висновок, що наміри забудови не відповідають положенням містобудівної документації на місцевому рівні, чим порушено абз.2 ч.5 ст.29 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та абз.2 п.2.4 Порядку від 07.07.2011 №109 (чинний на момент видачі містобудівних умов та обмежень).

Вважаючи наведене рішення протиправним, позивач звернулася до суду з даним позовом.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, дійшов висновку, що зазначення в оскаржуваному рішенні в якості підстави для його прийняття «наміри забудови не відповідають положенням містобудівної документації на місцевому рівні» не ґрунтується на законодавчих положеннях, оскільки встановлення вказаних обставин може мати місце виключно на стадії розгляду питання щодо надання містобудівних умов та обмежень та не належить до повноважень відповідача.

За наслідками перегляду рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку, колегія суддів доходить наступних висновків.

Спірні правовідносини, що склались між сторонами, регулюються Конституцією України, Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності» №3038-VI від 17 лютого 2011 року (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), який встановлює правові та організаційні основи містобудівної діяльності і спрямований на забезпечення сталого розвитку територій з урахуванням державних, громадських та приватних інтересів.

В силу вимог ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 2 ст.41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» встановлено, що державний архітектурно-будівельний нагляд - сукупність заходів, спрямованих на дотримання уповноваженими органами містобудування та архітектури, структурними підрозділами Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій та виконавчими органами сільських, селищних, міських рад з питань державного архітектурно-будівельного контролю, іншими органами, що здійснюють контроль у сфері містобудівної діяльності (об`єкти нагляду), вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил під час провадження ними містобудівної діяльності.

Державний архітектурно-будівельний нагляд здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду, через головних інспекторів будівельного нагляду в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві і Севастополі у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Згідно з п.1 ч.11 ст.41 наведеного Закону з метою здійснення державного архітектурно-будівельного нагляду головні інспектори будівельного нагляду перевіряють законність рішень у сфері містобудівної діяльності, прийнятих об`єктами нагляду.

Відповідно до ч.12 наведеної статті у разі виявлення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, вчинених об`єктами нагляду, головні інспектори будівельного нагляду мають право, зокрема, скасовувати чи зупиняти дію рішень, прийнятих об`єктами нагляду відповідно до визначених цим Законом повноважень, які порушують вимоги містобудівного законодавства, з подальшим оприлюдненням такої інформації на офіційному веб-сайті центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду.

Наведені положення кореспондуються з нормами, викладеними в Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного нагляду, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 19 серпня 2015 року №698, який визначає механізм здійснення державного архітектурно-будівельного нагляду (п.1 Порядку).

Згідно з п.2 цього Порядку нагляд здійснюється Держархбудінспекцією через головних інспекторів будівельного нагляду шляхом проведення планових, позапланових, документальних і камеральних перевірок.

Пунктами 14-19 наведеного Порядку передбачено, що позаплановою перевіркою вважається перевірка, яка не передбачена квартальним планом роботи Держархбудінспекції. Позапланова перевірка проводиться з виїздом на об`єкт нагляду.

Підставами для проведення позапланової перевірки є: 1) подання об`єктом нагляду письмової заяви про проведення перевірки щодо нього; 2) перевірка виконання об`єктом нагляду припису головного інспектора будівельного нагляду; 3) обґрунтоване звернення фізичної чи юридичної особи про порушення їх прав, визначених законодавством, об`єктом нагляду під час виконання ним повноважень у сфері містобудівної діяльності; 4) письмова вимога правоохоронних органів про проведення перевірки; 5) виявлення за результатами камеральної чи документальної перевірки відомостей про порушення об`єктом нагляду вимог законодавства під час виконання ним повноважень у сфері містобудівної діяльності.

Позапланова перевірка проводиться на підставі наказу Держархбудінспекції та направлення на проведення перевірки за формою згідно з додатком 1. Під час проведення позапланової перевірки з`ясовуються лише ті питання, необхідність перевірки яких стала підставою для її проведення. Позапланова перевірка того самого об`єкта нагляду з питань, які були предметом позапланової перевірки, не допускається, крім випадків виявлення недостовірних даних, що надавалися під час такої перевірки.

Строк проведення позапланової перевірки не може перевищувати 15 робочих днів. За обґрунтованим письмовим зверненням головного інспектора будівельного нагляду зазначений строк може бути одноразово продовжений наказом Держархбудінспекції не більше ніж на п`ять робочих днів.

Під час проведення позапланової перевірки головний інспектор будівельного нагляду зобов`язаний пред`явити керівнику об`єкта нагляду, або його заступнику, або уповноваженій керівником особі службове посвідчення та направлення на проведення перевірки. У разі недопущення об`єктом нагляду посадових осіб Держархбудінспекції до проведення перевірки складається акт за формою згідно з додатком 2.

Позапланова перевірка проводиться у присутності керівника об`єкта нагляду, або його заступника, або уповноваженої керівником особи.

Як вбачається з матеріалів справи, позапланову перевірку відповідачем було проведено відповідно до наказу від 07.08.2019 №870 (а.с.155), на підставі направлення на проведення позапланової перевірки від 13.08.2019 №б/н (а.с.156) та на підставі звернення гр. ОСОБА_1 від 31.07.2019 (а.с.150-154), що відображено в акті перевірки від 03.09.2019 (а.с.30-31).

Таким чином, відповідачами дотримано встановлений порядок проведення позапланової перевірки Департамент містобудування та архітектури виконавчого органу Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація), як об`єктом державного архітектурно-будівельного нагляду.

За результатами планової або позапланової перевірки головний інспектор будівельного нагляду, який проводив перевірку, складає акт перевірки за формою згідно з додатком 4 (п.23 Порядку).

Відповідно до п.п.27-30 Порядку у разі відмови керівника об`єкта нагляду, або його заступника, або уповноваженої керівником особи підписати акт головний інспектор будівельного нагляду, який склав акт перевірки, робить відповідну відмітку у такому акті.

У разі відмови в отриманні акта перевірки головний інспектор будівельного нагляду робить відповідну відмітку в такому акті і протягом двох робочих днів з дня завершення перевірки надсилає його об`єкту нагляду рекомендованим листом з описом вкладення з повідомленням про вручення за місцезнаходженням зазначеного об`єкта нагляду.

У разі виявлення головним інспектором будівельного нагляду під час проведення перевірки порушення складається протокол про правопорушення за формою, встановленою Мінрегіоном. Разом з протоколом видається припис про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності за формою згідно з додатком 5. Припис складається у двох примірниках. Один примірник надається керівнику об`єкта нагляду, або його заступнику, або уповноваженій керівником особі, другий залишається у головного інспектора будівельного нагляду, який його видав.

У разі відмови в отриманні припису такий припис надсилається об`єкту нагляду рекомендованим листом з описом вкладення з повідомленням про вручення за його місцезнаходженням.

Згідно з п.32 Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного нагляду, якщо рішення об`єкта нагляду порушує вимоги законодавства у сфері містобудівної діяльності, таке рішення скасовується або його дія зупиняється в разі можливості усунення виявлених порушень. Про скасування або зупинення дії рішення об`єкта нагляду головним інспектором будівельного нагляду приймається рішення за формою згідно з додатком 6, яке надсилається об`єкту нагляду протягом трьох робочих днів з дати його прийняття рекомендованим листом з описом вкладення з повідомленням про вручення. Інформація про скасування або зупинення дії рішення об`єкта нагляду оприлюднюється на офіційному веб-сайті Держархбудінспекції.

Відповідно до пункту 8 частини 1 статті 1 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки (далі - містобудівні умови та обмеження) - документ, що містить комплекс планувальних та архітектурних вимог до проектування і будівництва щодо поверховості та щільності забудови земельної ділянки, відступів будинків і споруд від червоних ліній, меж земельної ділянки, її благоустрою та озеленення, інші вимоги до об`єктів будівництва, встановлені законодавством та містобудівною документацією.

З матеріалів справи вбачається, що Департаментом містобудування та архітектури виконавчого органу Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація) ОСОБА_3 надано містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки від 23.08.2013 №14886/0/12/009-13, на об`єкт будівництва: «Будівництво житлового будинку на АДРЕСА_1 » на підставі заяви на отримання містобудівних умов та обмежень, яка зареєстрована за №Є-3641 від 07.08.2013.

Підставою для прийняття оскаржуваного рішення відповідачем від 03.09.2019 стало невідповідність намірів забудови земельної ділянки положенням відповідної містобудівної документації на місцевому рівні.

Відповідно до ч.1 ст.16 Закону №3038-VI планування територій на місцевому рівні здійснюється шляхом розроблення та затвердження генеральних планів населених пунктів, планів зонування територій і детальних планів території, їх оновлення та внесення змін до них.

Містобудівна документація на місцевому рівні розробляється з урахуванням даних державного земельного кадастру на актуалізованій картографічній основі в цифровій формі як просторово орієнтована інформація в державній системі координат на паперових і електронних носіях.

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 5, 6, 8 ст.17 Закону №3038-VI генеральний план населеного пункту є основним видом містобудівної документації на місцевому рівні, призначеної для обґрунтування довгострокової стратегії планування та забудови території населеного пункту. На підставі затвердженого генерального плану населеного пункту розробляється план земельно-господарського устрою, який після його затвердження стає невід`ємною частиною генерального плану.

Генеральний план населеного пункту розробляється та затверджується в інтересах відповідної територіальної громади з урахуванням державних, громадських та приватних інтересів.

Виконавчі органи сільських, селищних і міських рад, Київська та Севастопольська міські державні адміністрації є замовниками, організовують розроблення, внесення змін та подання генерального плану населеного пункту на розгляд відповідної сільської, селищної, міської ради. Рішення про розроблення генерального плану приймає відповідна сільська, селищна, міська рада.

Відповідно до ч.1 ст.26 Закону №3038-VI забудова територій здійснюється шляхом розміщення об`єктів будівництва.

Частиною 2 вказаної статті передбачено, що суб`єкти містобудування зобов`язані додержуватися містобудівних умов та обмежень під час проектування і будівництва об`єктів.

Так, відповідно до ч.3 цієї статті виконавчий орган сільської, селищної, міської ради вживає заходів щодо організації комплексної забудови територій відповідно до вимог цього Закону.

Частиною 4 ст.26 цього Закону №3038-VI визначено, що право на забудову земельної ділянки реалізується її власником або користувачем за умови використання земельної ділянки відповідно до вимог містобудівної документації.

Проектування та будівництво об`єктів здійснюється власниками або користувачами земельних ділянок у такому порядку: - отримання замовником або проектувальником вихідних даних; - розроблення проектної документації та проведення у випадках, передбачених ст.31 цього Закону, її експертизи; - затвердження проектної документації; - виконання підготовчих та будівельних робіт; - прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів; - реєстрація права власності на об`єкт містобудування.

Частиною 1 ст.29 Закону №3038-VI передбачено, що основними складовими вихідних даних є: 1) містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки; 2) технічні умови; 3) завдання на проектування.

Частинами 2, 3 ст.29 Закону №3038-VI передбачено, що фізична або юридична особа, яка подала виконавчому органові сільської, селищної, міської ради або у разі розміщення земельної ділянки за межами населених пунктів - районній державній адміністрації заяву про намір щодо забудови земельної ділянки, що перебуває у власності або користуванні такої особи, повинна одержати містобудівні умови та обмеження для проектування об`єкта будівництва.

Містобудівні умови та обмеження надаються відповідними уповноваженими органами містобудування та архітектури на підставі містобудівної документації на місцевому рівні на безоплатній основі за заявою замовника, до якої додаються: копія документа, що посвідчує право власності чи користування земельною ділянкою, або копія договору суперфіцію; копія документа, що посвідчує право власності на об`єкт нерухомого майна, розташований на земельній ділянці, або згода його власника, засвідчена в установленому законодавством порядку (у разі здійснення реконструкції або реставрації); викопіювання з топографо- геодезичного плану М 1:2000; витяг із Державного земельного кадастру. Для отримання містобудівних умов та обмежень до заяви замовник також додає містобудівний розрахунок, що визначає інвестиційні наміри замовника, який складається у довільній формі з доступною та стислою інформацією про основні параметри об`єкта будівництва. Цей перелік документів для надання містобудівних умов та обмежень є вичерпним. Витяг з містобудівного кадастру для формування містобудівних умов та обмежень до документів замовника додає служба містобудівного кадастру (у разі її утворення).

Перелік об`єктів будівництва, для проектування яких містобудівні умови та обмеження не надаються, визначає центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері будівництва архітектури, містобудування.

Частиною 4 ст.29 Закону №3038-VI передбачено, що підставами для відмови у наданні містобудівних умов та обмежень є:

1) неподання визначених частиною третьою цієї статті документів, необхідних для прийняття рішення про надання містобудівних умов та обмежень;

2) виявлення недостовірних відомостей у документах, що посвідчують право власності чи користування земельною ділянкою, або у документах, що посвідчують право власності на об`єкт нерухомого майна, розташований на земельній ділянці;

3) невідповідність намірів забудови вимогам містобудівної документації на місцевому рівні.

У відповідності до ч. 8 ст.29 Закону №3038-VI містобудівні умови та обмеження є чинними до завершення будівництва об`єкта незалежно від зміни замовника.

Внесення змін до містобудівних умов та обмежень може здійснювати орган, що їх надав, за заявою замовника, на виконання приписів головних інспекторів будівельного нагляду центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду, або за рішенням суду.

Скасування містобудівних умов та обмежень здійснюється:

1) за заявою замовника;

2) головними інспекторами будівельного нагляду в порядку здійснення державного архітектурно-будівельного нагляду у разі невідповідності містобудівних умов та обмежень містобудівному законодавству, містобудівній документації на місцевому рівні, будівельним нормам, стандартам і правилам;

3) за рішенням суду.

У разі скасування в порядку здійснення державного архітектурно-будівельного нагляду або за рішенням суду містобудівних умов та обмежень посадові особи відповідного уповноваженого органу містобудування та архітектури несуть відповідальність згідно із законом.

Зі змісту наведеної правової норми вбачається, що однією з підстав для скасування містобудівних умов та обмежень є їх невідповідність містобудівному законодавству, містобудівній документації на місцевому рівні, будівельним нормам та стандартам, які виявлені при здійсненні державного архітектурно-будівельного нагляду уповноваженими особами.

Зазначене також передбачено положеннями «Порядку надання містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки, їх склад та зміст» №109 від 07.07.2011, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України, п. 2.4 якого встановлено, що розгляд заяви, надання містобудівних умов та обмежень або прийняття рішення про відмову у їх видачі здійснюються спеціально уповноваженим органом містобудування та архітектури у порядку, встановленому Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності». Підставою для відмови у видачі містобудівних умов та обмежень є невідповідність намірів забудови земельної ділянки положенням відповідної містобудівної документації на місцевому рівні. Відмова у видачі містобудівних умов та обмежень або внесення змін до них з відповідним обґрунтуванням надається уповноваженим органом містобудування та архітектури у строк, визначений пунктом 2.1 цього розділу.

Колегія суддів підкреслює, що ч.8 ст.29 Закону №3038-VI не містить такої підстави для скасування містобудівних умов та обмежень як невідповідність намірів забудови земельної ділянки положенням відповідної містобудівної документації на місцевому рівні, про що йдеться в спірному рішенні.

Підсумовуючи наведене вбачається, що містобудівні умови та обмеження видаються на підставі містобудівної документації (в даному випадку місцевого рівня) при зверненні зацікавленої особи до уповноваженого органу з поданням визначеної документації. При цьому, підставою відмови в наданні містобудівних умов та обмежень є, зокрема, невідповідність намірів забудови земельної ділянки положенням відповідної містобудівної документації на місцевому рівні, тобто така невідповідність встановлюється на стадії надання містобудівних умов та обмежень При цьому, невідповідність намірів забудови означає, що запланований для будівництва об`єкт не відповідає вимогам містобудівної документації на місцевому рівні, тобто затвердженим текстовим та графічним матеріалам з питань регулювання планування, забудови та іншого використання територій конкретного населеного пункту.

Аналогічний правовий висновок міститься у постановах Верховного Суду від 11 квітня 2018 року у справі № 803/1231/17 та від 14 серпня 2018 року у справі № 823/5265/15.

Також колегія суддів вважає за необхідне звернути увагу, що у спірному рішенні взагалі не зазначено, в чому саме полягає невідповідність намірів забудови положенням містобудівної документації та яким чином посадова особа відповідача дійшла такого висновку, оскільки окрім відображення інформації з Містобудівних умов та обмежень та з доданих позивачем до заяви документів, жодних мотивів та обґрунтувань такого висновку у спірному рішенні не наведено.

У відповідності до ч.ч.1, 2 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що в акті перевірки та в оскаржуваному рішенні перевіряючим на підтвердження невідповідності забудови положенням містобудівної документації на місцевому рівні лише наведено порівняння даних техніко-економічними показниками запланованого об`єкта будівництва, вказаного у містобудівних умовах та обмеженнях та аналогічних даних, зазначених у містобудівному розрахунку, виконаного ТОВ « АПГ Анни Кирій » від 2013 року, з урахуванням того, що такі дані не містять розходжень, а лише доповнюють та уточнюють окремі показники. При цьому, жодних посилань на містобудівну документацію на місцевому рівні, яка порушена, відповідачем ані в акті, ані в оскаржуваному рішенні не наведено.

Відповідачем не доведено належними та допустимими доказами невідповідності намірів забудови земельної ділянки положенням відповідної містобудівної документації на місцевому рівні, що могло бути єдиною підставою для відмови у видачі містобудівних умов і обмежень забудови земельної ділянки на АДРЕСА_1 , та не підтверджено фактуневідповідності містобудівних умов та обмежень містобудівному законодавству, містобудівній документації на місцевому рівні, будівельним нормам, стандартам і правилам, що могло бути передбаченою законодавством підставою для скасування МУО, а тому висновок відповідача щодо наявності передбачених законодавством підстав для скасування дії містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки на АДРЕСА_1 від 23.08.2013 №14886/0/12/009-13 є безпідставним, а спірне рішення - необґрунтованим, у зв`язку з чим оскаржуване рішення від 03.09.2019 про скасування зазначених містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки є протиправним та підлягає скасуванню.

Згідно з ч.1 ст.5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Одним із елементів верховенства права є принцип правової визначеності, у якому стверджується, що обмеження основних прав людини та громадянина і втілення цих обмежень на практиці допустиме лише за умови забезпечення передбачуваності застосування правових норм, встановлюваних такими обмеженнями. Тобто обмеження будь-якого права повинне базуватися на критеріях, що дадуть змогу особі відокремлювати правомірну поведінку від протиправної, передбачати юридичні наслідки своєї поведінки. Принцип правової визначеності вимагає ясності й однозначності правової норми й забезпечення того, щоб ситуації та правовідносини залишалися передбачуваними.

Частинами 1, 2 ст.6 КАС України передбачено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Враховуючи позицію, викладену у рішенні Європейського суду з прав людини у справі Rysovskyy проти України, 29979/04, колегія суддів звертає увагу, що принцип «належного урядування», як правило, не повинен перешкоджати державним органам виправляти випадкові помилки, навіть ті, причиною яких є їхня власна недбалість, оскільки будь-яка інша позиція була б рівнозначною санкціонуванню неналежного розподілу обмежених державних ресурсів, що саме по собі суперечило б загальним інтересам. З іншого боку, потреба виправити минулу «помилку» не повинна непропорційним чином втручатися в нове право, набуте особою, яка покладалася на легітимність добросовісних дій державного органу. Державні органи, що не впроваджують або не дотримуються власних процедур, не повинні мати можливості отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків. Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються.

Таким чином, наслідком видачі суб`єктом владних повноважень - Департаментом містобудування та архітектури виконавчого органу Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація) містобудівних умов і обмежень та не виявлення уповноваженим органом невідповідності намірів забудови земельної ділянки положенням відповідної містобудівної документації на місцевому рівні при поданні заяви та документів з метою отримання містобудівних умов і обмежень, не може бути порушення прав та інтересів позивача, який повинен мати змогу покладатися на зобов`язання, взяті державою, зокрема, в частині здійснення повноважень щодо видачі містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки у відповідності до норм законодавства, яке регулює спірні правовідносини.

З огляду на викладені обставини, за результатами розгляду апеляційної скарги, з урахуванням наведених норм права, колегія суддів дійшла висновку, що рішення головного інспектора будівельного нагляду відділу нагляду за діяльністю уповноваженого органу з питань архітектури та містобудування Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у місті Києві Герасименко Тетяни Олександрівни про скасування дії містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки на АДРЕСА_1 від 23.08.2013 №14886/0/12/009-13 не відповідає вимогам ч.2 ст.2 КАС України, оскільки прийняте необґрунтовано, без урахування всіх обставин, що мали значення для його прийняття, без дотримання необхідного балансу між несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів позивача і цілями, на досягнення яких вони спрямовані, порушує права ОСОБА_2 та підлягає скасуванню.

На підставі вищенаведеного, приймаючи до уваги, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, рішення суду ґрунтується на засадах верховенства права, є законним і обґрунтованим, висновки суду першої інстанції доводами апелянта не спростовані, колегія суддів доходить висновку про відсутність підстав для його зміни або скасування.

Керуючись ст.ст.243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 24 грудня 2019 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів, з урахуванням положень ст.329 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Текст постанови складено 21 квітня 2020 року.

Головуючий суддя Н.В.Безименна

Судді Л.В.Бєлова

А.Ю.Кучма