Справа № 357/732/20
Суддя: Бондаренко О. В.
Дата ухвалення: 2020-04-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 357/732/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 квітня 2020 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі: головуючий - суддя Бондаренко О.В., при секретарі - Бондаренко Н.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора Батальйону патрульної поліції в м. Біла Церква в Київській області старшого лейтенанта поліції 1 батальйону 1 роти Перловського Дмитра Олександровича, про скасування постанови про адміністративне правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

22.01.2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом мотивуючи тим, що відповідачем відносно нього винесено постанову серії ЕАК №1992991 про притягнення його до адміністративної відповідальності та накладено штраф в розмірі 255 грн. за ч.1 ст.122 КУпАП, в якій вказано про те, що 18.01.2020 року о 15 годині 52 хвилини в м. Біла Церква по вулиці Ярмарковій, 43/21 він керуючи автомобілем не виконав вимогу дорожнього знаку 3.21 чим порушив п.8.4 в ПДР України. Всі штрафи, що виписані співробітниками патрульної поліції на місці зупинки транспортного засобу повинні бути скасовані через порушення процедури розгляду справи. Одна лише та обставина, що поліція розглянула справу про адміністративне правопорушення на вулиці Ярмаркова ,43/21 в м. Біла Церква за 2 хвилини 12 секунд часу (зупинили його відповідно за часом в постанові в 15:52:48), а постанова винесена в 15:55:00, вже є вагомим порушенням чинного законодавства України та його прав і свобод встановлених Конституцією України. Він поїхав до Управління патрульної поліції в м. Біла Церква, щоб ознайомитись з матеріалами справи, бо це його законне право. Ознайомившись з постановою, в якій вказано, що до неї додається відео аі00092, він попросив надати йому можливість з ним ознайомитись. Однак, ознайомитись з цим відео йому не дали, пояснивши це тим, що з ним може ознайомитись лише його захисник за його дорученням в разі якщо він подасть заяву на ім`я їх начальника про скасування цієї постанови. Він пояснив,що він себе винним не вважає, але для того, щоб переконатись, що він має сплатити штраф і дійсно було порушення він повинен ознайомитись з матеріалами справи і переконатись чи було насправді порушення чи ні, і взагалі це його право. Йому потрібно було переконатись в тому, що на відео з нагрудної камери поліцейського дійсно є факт порушенням не лише запис спілкування і перевірки документів, бо на заборонений знак він не їхав, а виїхав з парковки (ТЗ стояв припаркований вже за знаком і нічого не було порушено) з увімкненим лівим поворотом, щоб повернути, бо йому заважала по іншому виїхати припаркована з правого боку машина і збирався рухатись в напрямку відповідно до знаків, про що і намагався пояснити на місці працівнику поліції. В нього є сумніви, щодо достовірності відеозапису, так як вважає, що відео яке підтверджує проїзд на заборонений знак відсутнє, бо він з тієї сторони не їхав, а виїхав з парковки вже за цим знаком і повернути вліво там можна було так як рух односторонній і в ту сторону рух дозволено. Поліція в цей час складала постанову на іншу особу, а його машина не рухалась, а просто стояла з увімкненим лівим поворотом. Інший поліцейський пішов, сфотографував знак і почав йому доказувати, що він проїхав на заборонений знак, хоча він там не проїжджав де він робив фото. Постанова серії ЕАК №1992991 від 18.01.2020 року не відповідає вимогам ст.283 КУпАП, яка чітко вказує, що постанова по справі про адміністративне правопорушення повинна містити відомості про технічний засіб, яким здійснювалось фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався). А в цій постанові такі відомості відсутні, вказано лише, що до постанови додається відео аі00092, що є порушенням вимог ст.283 КУпАП. Розгляд адміністративної справи відбувся на місці зупинки автомобіля, тобто на вул. Ярмарковій,43/21 в м. Біла Церква, і цим було грубо порушені його права на захист і на справедливий розгляд справи, а також дії інспектора старшого лейтенанта поліції ОСОБА_2 суперечать рішенню Конституційного Суду України, яке є обов`язковим до виконання на території України,остаточним і не може бути оскаржене. Отже, він не погоджується із зазначеним рішенням інспектора, бо вважає себе невинним, а постанову серія ЕАК №1992991 від 18/01/2020 року необгрунтованою та такою, що підлягає скасуванню в зв`язку з неповними з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків інспектора фактичним обставинам справи, порушення норм процесуального права та його прав та свобод встановлених Конституцією України. Тому, просив скасувати постанову інспектора старшого лейтенанта поліції Перловського Дмитра Олександровича роти №1 батальйону 1 Управління патрульної поліції в м. Біла Церква серія ЕАК № 1992991 від 18.01.2020 року, якою його, ОСОБА_1 , було притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 255 гри. за ч. 1 ст. 122 КУпАП.

27.01.2020 року ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області відкрито провадження у справі.

18.02.2020 року представник відповідача подав відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що відповідно до винесеної відповідачем постанови, 18.01.2020 о 15 год. 52 хв. водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом FordSiera, номерний знак НОМЕР_1 , за адресою: вул. Ярмаркова, 43/21, м. Біла Церква, Київська область, не виконав вимог дорожнього знаку 3.21 «в`їзд заборонено», чим порушив п. 8.4.(в) ПДР, за що адміністративна відповідальність передбачена ч. 1 ст. 122 КУпАП. Справу про адміністративне правопорушення стосовно порушення позивачем 18.01.2020 року вимог п. 8.4.(в). ПДР, було розглянуто відповідачем на місці вчинення адміністративного правопорушення. Перед початком розгляду справи про адміністративне правопорушення поліцейським було роз`яснено позивачу його права передбачені ст. 268 КУпАП та ст. 63 Конституції України. Розпочавши розгляд справи про адміністративне правопорушення, поліцейський назвав свою посаду, спеціальне звання та прізвище, та пояснив позивачу підставу зупинки, а також, що він уповноважений на розгляд справ про адміністративні правопорушення передбачені ч. 1 ст. 122 КУпАП. Відповідач, 18.01.2020 року, перебуваючи в екіпажі патрульної поліції, здійснюючи патрулювання визначеної території, безпосередньо став свідком вчинення позивачем вищезазначеного адміністративного правопорушення, зокрема, під час розгляду справи було опитано позивача, який підтвердив факт того, що він здійснив проїзд, так як пізно зреагував на знак. Потім позивач кілька разів змінював свої покази (що підтверджується доданими відеозаписами із нагрудної камери поліцейського АІ00092). Згідно п. 2.3.6. ПДР для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, не відволікатись від керування транспортним засобом у дорозі. Оцінивши докази у справі про адміністративне правопорушення за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, врахувавши значність вчиненого правопорушення, заслухавши пояснення позивача, поліцейський, керуючись законом та правосвідомістю, постановив визнати винним ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 122 КУпАП, та накласти на нього стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 грн 00 коп., що в межах санкції даної статті. Після чого позивача було ознайомлено з винесеною Постановою, та повідомлено йому порядок її оскарження Постанови, та наслідки її невиконання, передбачені ст.ст. 307, 308 КУпАП. Відповідно до ст. 276 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення. Також, згідно з п. 2 розділу III Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 №1395 та зареєстрованої у Міністерстві юстиції України від 10.11.2015 №1408/27853, постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені ст. 122 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення. Порядок розгляду адміністративної справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху був змінений з урахуванням положень Закону, та внесенням змін до КУпАП. Тобто, на теперішній час, згідно з положеннями КУпАП, протокол про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху інспектором патрульної поліції не складається, саме інспектор (працівник органу і підрозділу Національної поліції, який має спеціальне звання), а не Управління патрульної поліції, уповноважений розглядати адміністративну справу та за результатами її розгляду виносити постанову про притягнення особи до адміністративної відповідальності на місці вчинення адміністративного правопорушення. Таким чином, інспектор патрульної поліції, який уповноважений виносити постанову про притягнення особи до адміністративної відповідальності, на місці вчинення адміністративного правопорушення, зокрема, у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, має право здійснювати розгляд адміністративної справи де було вчинено таке адміністративне правопорушення та на місці де він несе службу в той час. Відтак, підготовка та розгляд справи про адміністративне правопорушення у відповідності до ст. 276 КУпАП здійснена відповідачем за місцем його перебування та виконанням ним посадових обов`язків, який в даному випадку був уповноважений розглядати вказану адміністративну справу на місці здійснення адміністративного правопорушення, а не за місцем знаходження УПП у м. Києві ДПП. Позивач у своїй позовній заяві зазначає, що відповідачем було порушено процедуру розгляду справи про адміністративне правопорушення встановлену ст. 245, 270, 278, 279, 280 КУпАП. Водночас, позивач не доводить дані обставини на яких ґрунтується його позовні вимоги. Порушення процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення відповідачем не впливає на суть вчиненого порушення та не є підставою для задоволення позовних вимог. Доводи позивача про позбавлення його можливості скористатися правами, передбаченими ст. 268 КУпАП, є безпідставними, оскільки зі змісту позову не вбачається, що позивач заявляв відповідні клопотання (про необхідність викладення ним своїх заперечень проти оскаржуваної постанови у письмовому вигляді чи про необхідність виклику адвоката). Положеннями КУпАП, що стосуються розгляду справи про адміністративне правопорушення, у даному випадку передбачено спеціальну, спрощену процедуру притягнення особи до адміністративної відповідальності - винесення постанови на місці вчинення правопорушення. Тобто, провадження у справі про адміністративне правопорушення у порядку та за правилами, встановленими розділом IV КУпАП, не здійснювалося. Оскаржувана постанова складена на місці вчинення правопорушення, відповідно до положень частини 4 статті 258 КУпАП. Скорочене провадження у справах про адміністративні правопорушення передбачає, зокрема, фіксацію адміністративного правопорушення і накладання адміністративного стягнення на правопорушника безпосередньо на місці його вчинення. Застосування посадовою особою процедури скороченого провадження в інших випадках, які не визначені законом, тобто розгляд справи про адміністративне правопорушення безпосередньо на місці його вчинення, а не за місцезнаходженням органу, уповноваженого законом розглядати справу про таке правопорушення, призводить до порушення процесуальних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, закріплених у статтях 257, 268, 277-280 КУпАП. За наявності в діях особи складу адміністративного правопорушення та притягнення до відповідальності на місці вчинення правопорушення, не передбачено складання працівниками органів і підрозділів Національної поліції протоколу про адміністративне правопорушення, надання особі строку для підготовки до розгляду справи, розгляд будь-яких клопотань, у тому числі щодозабезпечення участі захисника під час винесення постанови. Можливість реалізації особою своїх прав на участь у розгляді справи, права на захист тощо передбачена шляхом її оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення до суду. За приписами закону про адміністративні правопорушення розгляд справ і накладення штрафу інспектором поліції фактично відбувається у спрощеному порядку, підстави для відкладення таких контролюючих функцій не передбачені. Отже, відповідач мав право розглянути справу у скороченому провадженні та на місці вчинення правопорушення винести постанову у справі про адміністративне правопорушення. Відповідач діяв виключно на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що визначений чинним законодавством, а постанова винесена з дотриманням всіх вимог встановлених КУпАП та Інструкцією, отже позов не підлягає задоволенню. Тому, просив відмовити в задоволенні позову.

25.02.2020 року позивач подав відповідь на відзив, в якому зазначив, що у своєму відзиві представник відповідача вказав, що його було притягнуто до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч.3 ст.122 Кодексу України про адміністративні правопорушення зафіксованого не в автоматичному режимі постановою серії ЕАК № 1648955 від 21.10.2019. Вважає, що викладені у відзиві твердження представника відповідача є хибними, необґрунтованими та такими, що не повинні братись до уваги та не підлягають задоволенню судом, виходячи з наступного. Позивач до постанови серії ЕАК № 1648955 від 21.10.2019, яку вказав у відзиві представник відповідача, не має жодного відношення і вказаною постановою серії ЕАК №1648955 від 21.10.2019 р. позивач до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративною правопорушення за ч.3 ст.122 КУпАП не притягався. Представник відповідача у відзиві вказує на водія ІНФОРМАЦІЯ_1 . Тому він вважає, що відзив і викладені в ньому твердження представника відповідача є хибними, безпідставними, необґрунтованими та такими, що не повинні братись до уваги судом, так як вони стосуються постанови серії ЕАК №1648955 від 21.10.2019 року та водія ІНФОРМАЦІЯ_1 , а прізвище, ім`я та по батькові позивача просто вписане у відзив, який був поданий на позов вказаного водія ІНФОРМАЦІЯ_1 , і викладені в ньому твердження стосовно нього не відповідають дійсності. Представник відповідача на сторінках 4-5 відзиву чітко вказав, що його доводи про позбавлення його можливості скористатися правами, передбаченими ст. 268 КУпАП, є безпідставними, оскільки зі змісту позову не вбачається, що позивач заявляв відповідні клопотання. Це твердження представника відповідача не відповідає дійсності тому, що в позові вказано наступне: ««не повідомлення про проведення зйомки на нагрудну камеру». Тому йому і не відомо коли почалось проведення зйомки поліцейським.». Тобто, в позові було вказано, що він не знав, що проводиться відеозйомка на нагрудну камеру і що почалась процедура розгляду справи про адміністративне правопорушення. Представник відповідача на сторінці 4-5 відзиву сам підтверджує факт порушення права на захист при розгляді справи про адміністративне правопорушення на місці вчинення вказуючи на те, що надання особі строку для підготовки до розгляду справи, розгляд будь-яких клопотань, у тому числі щодо забезпечення участі захисника під час винесення постанови не передбачено. Можливість реалізації особою своїх прав на участь у розгляді справи, права на захист тощо, передбачена шляхом її оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення до суду. На зворотній стороні постанови чітко прописані права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності і там вказано, що до суду особа має право оскаржити постанову по справі, а при розгляді справи має право користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи. Також, має право знайомитися з матеріалами справи. Через те, що він відмовився підписувати постанову, бо не вважає себе винним йому на місці копію постанови серії ЕАК №1992991 від 18.01.2020 р. не надали, що було написано в цій постанові йому стало відомо лише тоді, коли він особисто поїхав до батальйону патрульної поліції в місті Біла Церква і вже там її отримав. В ознайомленні з матеріалами справи, а саме з відеозаписом аі00092 йому було категорично відмовлено. Також ні в постанові, ні у відзиві немає жодних відомостей про технічний засіб, яким здійснено відеозапис. Підтвердження факту та доказів не виконання вимог дорожнього знаку 3.21 «в`їзд заборонено» представником відповідача не надано, в постанові та у відзиві відсутні посилання на такі докази теж, як і не вказано те, що дія цього знаку обмежена днями та часом, а він припаркував свій автомобіль не порушуючи вимоги дії знаку, бо заїхав зі сторони з якої в`їзд не заборонено і виїжджаючи з місця де був припаркований автомобіль проїзд на заборонений знак не здійснював, бо виїхав заднім ходом на дорогу і включив лівий поворот, щоб продовжити рух відповідно до дорожніх знаків, дорожньої розмітки там немає, тому розворот там дозволено і це не є порушенням правил дорожнього руху. І як вже було вказано в позові, по-іншому виїхати заважав припаркований з правого боку автомобіль. Представника відповідача вказані на сторінці 3 відзиву, що його було опитано під час розгляду справи, який підтвердив факт того, що він здійснив проїзд, так як пізно зреагував на знак. Потім він кілька разів змінював свої покази, це взагалі домисли представника відповідача, так як його ніхто не опитував і ніяких пояснень та підтверджень факту порушення ним не давав, бо категорично вважає, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення. Виходячи з наведеного, він вважає, що постанова по справі про адміністративне правопорушення є необгрунтованою та такою, що не відповідає нормам КУпАП. Тому, просив позов задовольнити.

Учасники справи в судове засідання не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Відповідно до ст. 268 КАС України, суд прийшов до висновку про розгляд справи на підставі наявних у ній доказів, оскільки неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого належним чином, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що18.01.2020 року інспектором 1 батальйону 1 роти Батальйону патрульної поліції в м. Біла Церква в Київській області старшим лейтенантом поліції Перловським Дмитром Олександровичем щодо гр. Зуєва Дмитра Віталійовича було винесено постанову серії ЕАК №1992991 у справі про адміністративне правопорушення (а.с.8), відповідно до якої 18 січня 2020 року ОСОБА_1 , керуючи автомобілем марки FordSіеrra, державний номерний знак НОМЕР_2 , в м. Біла Церква по вулиці Ярмаркова, 43/21 не виконав вимоги дорожнього знаку 3.21, чим порушив п.8.4 ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП. Вказаною постановою позивача піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу в розмірі 255,00 грн.

Відповідно до ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст.33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Відповідно до ч. 1 ст.122 КУпАП порушення вимог дорожніх знаків, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Відповідно до ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України №5-рп/2015 від 26 травня 2015 року наданого за поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини з приводу офіційного тлумачення положення частини першої ст. 276 КУпАП органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України (частина друга статті 6 Основного Закону України).

За частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Порядок діяльності органів державної влади, їх посадових осіб, уповноважених складати протоколи про адміністративні правопорушення, розглядати справи про такі правопорушення та притягати винних осіб до адміністративної відповідальності за їх вчинення, регулюється Кодексом.

Згідно ст. 283 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення; технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження, відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу. Також повинна містити найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

З метою встановлення нормативно-правового регулювання здійснення проваджень уповноваженими особами Національної поліції України у справах про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, наказом МВС України від 07 листопада 2015 року №1395 затверджено Інструкцію з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, яка визначає процедуру оформлення поліцейськими підрозділів патрульної поліції та поліцейськими, на яких покладаються обов`язки із забезпечення безпеки дорожнього руху в окремих регіонах та населених пунктах, де тимчасово відсутня патрульна поліція, матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі.

Згідно п. 4 розділу І наведеної Інструкції у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу. Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених, зокрема, ч. 1 ст.122 КУпАП.

Відповідно до п. 1 розділу ІІІ Інструкції справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, за місцем проживання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за місцем реєстрації транспортного засобу та на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Пунктом 2 розділу ІІІ наведеної Інструкції передбачено, що постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені, зокрема, ч.1 ст.122 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Позивач в підтвердження вимог посилається на те, що інспектор не мав права виносити постанову на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Однак, Законом України від 14 липня 2015 року № 596-VII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху» внесено зміни до статті 258 КУпАП, зокрема, доповнено абзацом 4, зі змісту якого вбачається, що у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до статті 283 КУпАП.

Таким чином, на момент виникнення спірних правовідносин, працівник підрозділу Національної поліції був уповноважений виносити постанови у справі про адміністративне правопорушення за порушення правил дорожнього руху, зокрема статті 122 КУпАП, на місці вчинення такого правопорушення.

Дана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 10.04.2019 року справа №607/5933/16-а.

Пунктом 9, 10 розділу ІІІ наведеної Інструкції передбачено, що розгляд справи розпочинається з представлення поліцейського, який розглядає цю справу. Поліцейський, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення (якщо складення протоколу передбачається КУпАП), заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання. Під час розгляду справи потерпілого може бути опитано як свідка. Поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, що кореспондується із ст. 252 КУпАП.

Відповідно до п. 2 р. IV Інструкції зміст постанови по справі про адміністративне правопорушення повинен відповідати статті 283 КУпАП.

Відповідно до п. 5 р. IV Інструкції Постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі (додаток 5), складається у письмовій формі (заповнюється відповідно до вимог пункту 10 розділу ХІІІ цієї Інструкції) або за наявності технічної можливості в електронній формі у вигляді стрічки, яка роздруковується за допомогою спеціальних технічних пристроїв, із зазначенням відомостей, що відповідають пунктам постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки. Постанова оголошується негайно після закінчення розгляду справи (стаття 285 КУпАП). Копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається поштою рекомендованим листом особі, стосовно якої її винесено. Копія постанови в той самий строк вручається або надсилається потерпілому на його прохання. Копія постанови вручається під підпис. У разі якщо копія постанови надсилається, про це робиться відповідна відмітка у справі (стаття 285 КУпАП). У випадках, передбачених статтею 258 КУпАП, копія постанови у справі про адміністративне правопорушення вручається особі, щодо якої її винесено, на місці вчинення правопорушення (стаття 285 КУпАП).

Відповідно до ч. 1, 2, 5 ст. 258 Кодексу визначено випадки, коли протокол про вчинення адміністративного правопорушення не складається, а адміністративне стягнення накладається і стягується на місці вчинення правопорушення, якщо особа не оспорює допущеного нею порушення і адміністративного стягнення, що на неї накладається, а розмір штрафу не перевищує передбаченого у Кодексі неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. Перелік адміністративних правопорушень, за які адміністративні стягнення накладаються на місці їх вчинення, є вичерпним і може бути змінений лише законом. Протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі, а також порушень правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксованих у режимі фотозйомки (відеозапису). Якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов`язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу, правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі, або порушень правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксованих у режимі фотозйомки (відеозапису). Цей протокол є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Згідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

Пунктами 1.3 та 1.9. ПДР України встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно з пунктом 8.1 ПДР України регулювання дорожнього руху здійснюється за допомогою дорожніх знаків, дорожньої розмітки, дорожнього обладнання, світлофорів, а також регулювальниками.

Відповідно до пункту п. 8.4 ПДР України дорожні знаки поділяються на групи: попереджувальні знаки, знаки пріоритету, заборонні знаки, наказові знаки, інформаційно-вказівні знаки, знаки сервісу, таблички до дорожніх знаків. При цьому, наказові знаки показують обов`язкові напрямки руху або дозволяють деяким категоріям учасників рух по проїзній частині чи окремих її ділянках, а також запроваджують або скасовують деякі обмеження.

Пунктом 8.4 «в» ПДР України встановлено, що заборонні знаки запроваджують або скасовують певні обмеження в русі.

Як вбачається з постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху серії ЕАК №1992991 (а.с.8), ОСОБА_1 вчинив порушення передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП України, а саме не виконав вимогу дорожнього знаку 3.21«В`їзд заборонено»,чим порушив п. 3.21 ПДР України.

Відповідно до п.3.21 ПДР України, забороняється в`їзд усіх транспортних засобів з метою: запобігання зустрічному руху транспортних засобів на ділянках доріг з одностороннім рухом;запобігання виїзду транспортних засобів назустріч загальному потоку на дорогах; організації відокремленого в`їзду і виїзду на майданчиках, що використовуються для стоянки транспортних засобів, майданчиках відпочинку, автозаправних станцій тощо.

Не поширюється дія знака на транспортні засоби, що рухаються за встановленими маршрутами. Зона дії знака - від місця встановлення до найближчого перехрестя за ним, а в населених пунктах, де немає перехресть,- до кінця населеного пункту.

Дія знака не переривається в місцях виїзду з прилеглих до дороги територій і в місцях перехрещення (прилягання) з польовими, лісовими та іншими дорогами без покриття, перед якими не встановлено знаки пріоритету.

Відповідач, на підтвердження заперечень проти позову, надав до суду Оптичний диск DVD-R із відео записом, однак при його огляді судом було встановлено, що відео на диску не відображається, а прослуховується лише розмова, тому суд критично відноситься до даного доказу, оскільки він є не належної якості та не дає можливості встановити обставини справи.

Відповідно п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» зазначено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 та 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Згідно ч. 1-2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. На виконання вказаної вимоги, суд запропонував всім учасникам провадження надати відповідні докази, а відповідача зобов`язав довести правомірність складання ним постанови, зокрема, шляхом доведення належними та допустимими доказами порушення позивачем Правил дорожнього руху України.

Так, з матеріалів справи вбачається, що відповідач у справі не відібрав пояснення у особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, не встановлював свідків правопорушення, не складав протокол, враховуючи, що позивач заперечував встановлене інспектором правопорушення, не зазначив про обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність. До постанови про адміністративне правопорушення не додано належних та допустимих доказів на підтвердження вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КУпАП.

Відсутність доказів вини позивача свідчить про незаконність постанови та необхідність її скасування.

Сам факт винесення оскаржуваної постанови не є доказом вчинення адміністративного правопорушення позивачем, саме до цього зводяться висновки Верховного Суду викладені у постанові від 26 квітня 2018 року (справа №338/1/17).

Обґрунтованими є доводи позивача, щодо порушення його прав при накладенні адміністративного стягнення.

Крім того, відповідно до принципу 6 Рекомендації № R (91) 1 Комітету ОСОБА_4 Європи державам-членам стосовно адміністративних санкцій, ухваленої 13 лютого 1991 року, при застосуванні адміністративних санкцій, окрім сформульованих у Резолюції (77) 31 принципів справедливої адміністративної процедури, що звичайно застосовуються до адміністративних актів, слід керуватися такими особливими принципами: 1) особа, стосовно якої розглядається можливість застосування адміністративної санкції, попередньо інформується щодо фактів, які їй ставляться в вину; 2) вона має достатньо часу для підготовки свого захисту залежно від складності справи та суворості санкцій, що можуть бути застосовані; 3) вона або її представник інформується стосовно характеру доказів у справі, зібраних проти неї; 4) вона має можливість висловити свою думку перед оголошенням рішення про санкцію; 5) адміністративний акт про застосування санкцій містить мотиви, на яких вона ґрунтується.

Таким чином, суд приходить до висновку, що дії відповідача під час провадження у справі про адміністративне правопорушення не відповідають вимогам КУпАП, оскаржувана постанова відповідачем прийнята без всебічного, повного і об`єктивного дослідження усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, а тому суд, відповідно до вимог п. 3 ст. 293 КУпАП, ст. 286 КАС, скасовує вказану постанову і закриває провадження у справі.

Обґрунтовуючи судове рішення, суд приймає до уваги вимоги ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини, зазначені в рішенні у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (RuizTorija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, №303А, п.2958, згідно з яким Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Керуючись ст. 19 Конституції України, ст.ст. 2, 5, 9, 72, 74, 75, 77, 205, 241, 242, 244, 246, 250, 255, 286, 295, 297 КАС України, ст. 7, 33, ч.1 ст.122, 245, 251, 252, 256, 258, 268, 276, 280, 283, 288, 289, 293 КУпАП, суд -

У Х В А Л И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_3 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) до інспектора Батальйону патрульної поліції в м. Біла Церква в Київській області старшого лейтенанта поліції 1 батальйону 1 роти Перловського Дмитра Олександровича (місцезнаходження: 09100, Київська область, м. Біла Церква, вул. Сухоярська, 18А), про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення, задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАК №1992991 від 18.01.2020 року, якою ОСОБА_1 піддано адміністративному стягненню за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, та закрити справу про адміністративне правопорушення.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Шостого апеляційного адміністративного суду через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області протягом десяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення складено 23.04.2020 року.

СуддяО. В. Бондаренко