Справа № 404/8568/19(2-а/404/465/19)
Суддя: Круговий О.О.
Дата ухвалення: 2020-04-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

22 квітня 2020 року м. Дніпросправа № 404/8568/19(2-а/404/465/19)

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Кругового О.О. (доповідач),

суддів: Прокопчук Т.С., Шлай А.В.,

розглянувши у письмовому провадженні в місті Дніпрі апеляційну скаргу Інспектора роти №4 батальйону Управління патрульної поліції в Житомирській області Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Погорілої Людмили Михайлівни

на рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 25.02.2020 (суддя суду першої інстанції Панфілова А.В.) прийняте відкритому судовому засіданні в спрощеному провадженні в м. Кропивницькому, в адміністративній справі № 404/8568/19 (2-а/404/465/19) за позовом ОСОБА_1 до Інспектора роти №4 батальйону Управління патрульної поліції в Житомирській області Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Погорілої Людмили Михайлівни, третя особа Управління патрульної поліції у Житомирській області про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

02.12.2019 ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом в якому просив скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення ЕАК № 1781843 від 23.11.2019 та закрити провадження.

Адміністративний позов обґрунтовано тим, що 23 листопада 2019 року позивач рухався по дорозі М06 у тісному автомобільному потоці та в населеному пункті Березівка був зупинений патрульним інспектором, який повідомив його про перевищення дозволеної швидкості. Позивач зазначає, що ним був дотриманий швидкісний режим, а на пред`явленому інспектором відеозаписі продемонстрований не схожий автомобіль, зображення було розмите. При цьому позивач вказує, що під час розгляду справи про адміністративне правопорушення відповідач мав упередження ставлення та не дотримався вимог ст.ст. 268, 279, 280 КУпАП, а саме не оголосив посадову особу, яка розглядає справу, місце розгляду, особу, яка притягається до відповідальності, належним чином не роз`яснив права і обов`язки, не з`ясував вину позивача, обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, не переглянув докази з приладу TruСam, неправильно встановив місце проживання, порушив права на ознайомлення з матеріалами справи, надання своїх доказів чи клопотань, не заслухав пояснення позивача, оскаржувану постанову виніс на місці зупинки транспортного засобу без складання відповідного протоколу. Вказана постанова на думку позивача ґрунтується на припущеннях, є незаконною, а в його діях відсутній склад правопорушення.

Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 25.02.2020 адміністративний позов задоволено: визнано протиправною та скасовано постанову у справі про адміністративне правопорушення ЕАК № 1781843 від 23.11.2019 року відносно ОСОБА_1 , винесену інспектором лейтенантом поліції УПП в Житомирській області Погорілою Людмилою Михайлівною, якою накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 255 грн. Провадження у справі про адміністративне правопорушення закрито.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції Інспектор роти №4 батальйону Управління патрульної поліції в Житомирській області Департаменту патрульної поліції лейтенант поліції Погоріла Людмила Михайлівна звернулась до суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом вимог норм матеріального та процесуального права просить оскаржуване рішення суду скасувати та прийняти нову постанову про відмову в задоволенні позовних вимог.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що суд першої інстанції прийняв незаконне та необґрунтоване рішення, оскільки не проаналізував належним чином та не дослідив докази подані відповідачем, які в сукупності підтверджують вчинення позивачем адміністративного правопорушення та правомірність притягнення його до відповідальності - відеозапис з TruСam, фото з цього приладу та відеозапис з нагрудного реєстратора поліцейського. Також, на думку відповідача, судом першої інстанції не враховано, що позивач жодного доказу на підтвердження обґрунтувань позовних вимог не подав, тобто не виконав обов`язку доказування в адміністративному судочинстві. Відповідач зазначає, що нею дотримано процедуру притягнення позивача до адміністративної відповідальності, оскільки встановивши порушення позивачем ПДР, зупинила транспортний засіб, встановила особу позивача та наклала на нього адміністративне стягнення з дотриманням ст. 23 КУпАП, щоб порушення не залишилося безкарним.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги, а рішення суду першої інстанції залишити без змін. Зазначає, що порушення ПДР, зазначене поліцейським в постанові ним не вчинювалося. Також вказав на те, що відсутні належні докази скоєного ним правопорушення.

Справа розглядається в порядку письмового провадження відповідно до ст. 311 КАС України, з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19).

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного судового рішення норм матеріального та процесуального права, суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню за наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 23.11.2019 відповідачем у відношенні позивача складено постанову ЕАК №1781843 по справі про адміністративне правопорушення, якою на позивача накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 грн, за правопорушення передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Відповідно до зазначеної постанови, 23 листопада 2019 року об 11:08 годин на 158 км, водій ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом SUZUKI SХ4 д/н НОМЕР_1 рухався зі швидкістю 93 км на годину, при цьому перевищив швидкість у населеному пункті Березівка на 43 км на годину (дозволена швидкість 50 км на годину), чим порушив п. 12.4 ПДР. Вимірювання швидкості здійснено приладом TruСam №000780.

Не погодившись з вказаною постановою позивач звернувся до суду з адміністративним позовом у цій справі.

Вирішуючи спір між сторонами та задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не доведено належними та допустимими доказами факту вчинення позивачем адміністративного правопорушення, зазначеного в оскаржуваній постанові.

Суд апеляційної інстанції погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

Ст. 14 Закону України "Про дорожній рух" визначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані, зокрема, знати і неухильно дотримуватись вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам.

Відповідно до п. 12.4 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.01.2001 року № 1306 (далі - ПДР) у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.

Відповідальність за порушення п. 12.4 ПДР України передбачена ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Приписами ч. 1 ст. 122 КУпАП визначено, що перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Ст. 7 КУпАП встановлено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зі ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

В свою чергу, наявність чи відсутність адміністративного правопорушення встановлюється уповноваженою особою на підставі доказів, перелік яких визначений ст. 251 КУпАП.

Згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

З викладеного вбачається, що передумовою для притягнення позивача до адміністративної відповідальності є встановлення факту перевищення швидкості у населеному пункті.

На підтвердження своєї позиції, відповідачем до матеріалів справи були долучені: копії журналу обліку видачі та повернення лазерних вимірювачів швидкості, свідоцтва про повірку приладу, сертифікату, експертного висновку лазерного вимірювача, методичних рекомендацій щодо використання лазерних вимірювачів швидкості TruСam, а також відеозапис здійснений приладом TruСam №000780, роздруківка з цього відеозапису, два відеофайли з бодікамери поліцейського та 10 фотографій.

Поряд з цим, суд апеляційної інстанції зауважує, що законність та правомірність використання відповідачем 23.11.2020 лазерного вимірювачу швидкості TruСam №000780 у цій справі не є спірним, зміст копій журналу обліку видачі та повернення лазерних вимірювачів швидкості, свідоцтва про повірку приладу, сертифікату, експертного висновку лазерного вимірювача, методичних рекомендацій щодо використання лазерних вимірювачів швидкості TruСam, безпосередньо не свідчать про наявність або відсутність обставин цієї справи, які входять до предмета доказування.

Також, 10 фотографій, на яких міститься зображення ділянки дороги, у тому числі із дорожніми знаками 5.70 «Фото-, відеофіксування порушень Правил дорожнього руху», 5.45 «Початок населеного пункту» - Березівка, 5.60 «Кілометровий знак» - 156, 160 км датовані січнем і лютим 2019 року, тобто зроблені не під час та не в день складання постанови про адміністративне правопорушення відносно позивача.

Як видно із відеозапису з бодікамери поліцейського (два файли) на ньому зафіксовані події, що відбулися після зупинки транспортного засобу позивача, а саме розмова між сторонами та безпосередній розгляд справи про адміністративне правопорушення. При цьому, суд апеляційної інстанції зауважує, що цей запис не містить фіксацію адміністративного правопорушення.

Водночас, відеозапис з приладу TruСam №000780 тривалістю 02 секунди, роздруківка цього запису, містять зображення руху декількох транспортних засобів, з наведенням прицілу на перший автомобіль темного кольору, який рухався зі швидкістю 93 км на год, при цьому зображення відтворено неякісно, нечітко, символи державного номерного знаку транспортного засобу є розмитими, отже цей доказ перешкоджає суду достовірно та беззаперечно встановити, що відповідачем була виміряна швидкість саме транспортного засобу під керуванням позивача.

Частиною 2 статті 77 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідачем не було надано до суду жодних доказів, в розумінні ст. ст. 73-76 КАС України, які б підтверджували факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення.

Суд апеляційної інстанції звертає, що матеріали справи не містять інших доказів на підтвердження факту вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Таким чином, в матеріалах справи відсутні та відповідачем не надано належних доказів перевищення позивачем встановленого обмеження швидкості руху в населеному пункті.

Також, суд апеляційної інстанції зазначає, що оскаржувана постанова містить недолік щодо свого змісту, а саме: в ній не зазначено конкретного місця вчинення позивачем адміністративного правопорушення, а вказано лише « 158 км», що виключає законність притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що працівники патрульної поліції наділені повноваженнями щодо фіксування події адміністративного правопорушення, мають відповідні технічні засоби та спеціальні знання, відтак, враховуючи те, що відповідач мав можливість для формування доказової бази щодо правопорушення, яке описане в оскаржуваній постанові, однак не надав ні до суду першої інстанції, ні до суду апеляційної інстанції належних та допустимих доказів факту вчинення позивачем адміністративного правопорушення, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про достатність підстав для задоволення позовних вимог.

Стосовно доводів відповідача, що судом не встановлено доказів на спростування факту вчинення позивачем адміністративного правопорушення, суд апеляційної інстанції зазначає, що тягар доказування у даній справі покладено саме на відповідача як суб`єкта владних повноважень в силу ст. 77 КАС України, в тому числі й обставини вчинення адміністративного правопорушення.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, таким, що прийняте у відповідності до норм матеріального права та згідно норм процесуального законодавства, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстави для зміни або скасування рішення суду відсутні.

Керуючись ст. 243, ст. 286, ст. 308, ст. 311, ст. 316, ст. 321 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Інспектора роти №4 батальйону Управління патрульної поліції в Житомирській області Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Погорілої Людмили Михайлівни залишити без задоволення.

Рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 25.02.2020 в адміністративній справі №404/8568/19(2-а/404/465/19) залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає відповідно до ч. 3 ст. 272 КАС України.

Головуючий - суддя О.О. Круговий

суддя Т.С. Прокопчук

суддя А.В. Шлай