Справа № 340/961/20
Суддя: Р.І. Брегей
Дата ухвалення: 2020-04-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 квітня 2020 року справа № 340/961/20

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі головуючого - судді Брегея Р.І., розглянувши в м.Кропивницький в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін (у письмовому провадженні) адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області (далі - Управління) про визнання протиправною бездіяльності і зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з заявою до Управління про визнання протиправною бездіяльності щодо переведення на інший вид пенсії.

Водночас просив суд зобов`язати відповідача вчинити такі дії.

У позовній заяві зазначає, що отримує пенсію за віком відповідно до приписів Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон), а з часом набув право на пенсію за віком відповідно до приписів Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» (далі - Закон 2).

Стверджує, що зміни у діючому законодавстві після набуття права на пенсію за Законом 2 не можуть скасовувати його реалізацію.

Управління заперечило щодо задоволення позову, надіславши відзив на нього (а.с.39-40).

Зазначає, що станом на день подання заяви про перехід на пенсію за Законом 2 діюче законодавство унеможливлює прийняття такого рішення.

Ухвалою суду від 25 березня 2020 року відкрито спрощене позовне провадження без виклику сторін (а.с.34-35).

Суд, дослідивши матеріали справи, зробив висновок про часткове задоволення позову з таких підстав.

Встановлені судом обставини і факти, що стали підставами звернення.

Так, ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.7).

З 27 січня 2014 року (виповнилось 60 років) отримує пенсію за віком відповідно до приписів частини 1 статті 26 Закону (а.с.9).

ІНФОРМАЦІЯ_2 позивачу виповнилось 62 роки.

01 жовтня 2019 року ОСОБА_1 подав до Управління заяву про перехід на пенсію за віком відповідно до приписів Закону 2 (а.с.15-17).

09 жовтня 2019 року відповідач прийняв рішення, яким відмовив у задоволенні заяви (а.с.29).

Підстава відмови - 11 жовтня 2017 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 03 жовтня того ж року (далі - Закон 3), у якому зазначено, що частину 7 статті 21 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» викладено в такій редакції: «Пенсійне забезпечення посадових осіб органів місцевого самоврядування здійснюється відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»».

Юридична оцінка, встановлених судом, обставин і фактів справи.

Перш за все, приписами частини 7 статті 21 Закону 2 (в редакції станом на 27 січня 2016 року та 10 жовтня 2017 року) встановлено, що пенсійне забезпечення посадових осіб місцевого самоврядування, які мають стаж служби в органах місцевого самоврядування та/або державної служби не менше 10 років, здійснюється у порядку, визначеному законодавством України про державну службу.

Стаж позивача на державній службі і в органах місцевого самоврядування станом на 27 січня 2016 року відповідно до записів у трудовій книзі перевищував 10 років (а.с.10-14).

Станом на 27 січня 2016 року діяв Закон України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року (далі - Закон 4).

Приписами частини 1 статті 37 Закону 4 встановлено, що на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Отже, станом на 27 січня 2016 року ОСОБА_1 виповнилось 62 роки, отримував пенсію за віком відповідно до приписів Закону, працював на посаді міського голови м.Олександрії Кіровоградської області, страховий стаж досяг 35 років (розпочав обчислюватись з 1972 року), а стаж державної служби склав більше 10 років.

Про відомості щодо стажу державної служби та обіймання посади в органі місцевого самоврядування суд дізнався з аналізу трудової книжки позивача (а.с.10-14).

Таким чином, станом на 27 січня 2016 року позивач набув право на призначення пенсії відповідно до приписів частини 7 статті 21 Закону 2.

Приписами частини 10 статті 21 Закону 2 (в редакції станом на 27 січня 2016 року та 10 жовтня 2017 року) встановлено, що посадовим особам місцевого самоврядування, які працювали на виборних посадах в органах місцевого самоврядування 8 років і більше, або протягом повних двох і більше скликань, починаючи зі скликання 1990 року, за винятком припинення повноважень з причин, визначених статтею 78, пунктами 2, 3, 4 частини першої, частиною

другою статті 79 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», пунктами 1, 2, 6 частини першої і пунктом 1 частини другої статті 5 Закону України «Про статус депутатів місцевих рад», за наявності страхового стажу необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», призначається пенсія відповідно до цього Закону незалежно від того, де вони працювали перед призначенням пенсії. У цих випадках пенсія обчислюється у порядку, передбаченому для державних службовців, із сум заробітної плати, на які нараховується збір на обов`язкове державне пенсійне страхування, за останньою займаною виборною посадою на день призначення пенсії.

Оглянувши трудову книгу позивача, суд встановив, що працював на виборних посадах в органах місцевого самоврядування більше 8 років.

Отже, станом на 27 січня 2016 року ОСОБА_1 набув право на призначення пенсії відповідно до приписів частини 10 статті 21 Закону 2.

11 жовтня 2017 року набув чинності Закон 3.

Приписами пункту 13 цього нормативно-правового акту внесено зміни до Закону 2.

Так, частину сьому статті 21 викладено у такій редакції: «Пенсійне забезпечення посадових осіб місцевого самоврядування здійснюється відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», а частини десяту, дванадцяту - чотирнадцяту виключено».

Приписами частин 2 та 3 статті 22 Конституції України встановлено, що конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані.

При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Отже, мова йде про реальне право.

Право на пенсію відноситься до конституційних прав громадянина відповідно до приписів частини 3 статті 46 Основного Закону.

Таким чином, припис Закону 3, який набрав чинності 11 жовтня 2017 року, не може скасовувати право ОСОБА_1 на призначення пенсії відповідно до приписів Закону 2, котре набув 27 січня 2016 року.

Зміни до статті 21 Закону 2 поширюються на осіб, у яких на час набрання ними чинності не виникло право на призначення пенсії відповідно до приписів цього ж закону.

Отже, рішення Управління, яким позивачу відмовлено у призначенні пенсі відповідно до приписів Закону 2, є протиправним.

Суд, керуючись приписами частини 2 статті 9 КАС України, з метою ефективного захисту прав ОСОБА_1 виходить за межі позовних вимог та скасовує рішення відповідача.

Що стосується способу відновлення порушеного права, то суд обирає зобов`язання Управління повторно розглянути заяву позивача з урахуванням правового висновку суду.

Під час повторного розгляду заяви, застосовуючи до спірних правовідносин норму права, яку вказав суд, відповідач може перевірити страховий стаж, стаж державної служби, в органах місцевого самоврядування та на виборних посадах в органах місцевого самоврядування, а також визначитись з застосуванням приписів частини 7 чи 10 Закону 2.

Таким чином, позов належить задовільнити частково.

Судові витрати у справі складаються з судового збору в сумі 840,80 грн. (а.с.6).

Суд розподіляє судові витрати відповідно до приписів статті 139 КАС України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.139, 243-246, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовільнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області від 09 жовтня 2019 року, яким ОСОБА_1 відмовлено у задоволенні заяви від 01 жовтня 2019 року про перехід на інший вид пенсії.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 01 жовтня 2019 року про перехід на інший вид пенсії з урахуванням правового висновку суду.

В іншій частині позову відмовити у задоволенні.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області на користь ОСОБА_1 судові витрати у сумі 840,80 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Третього апеляційного адміністративного суду в апеляційному окрузі, що включає Дніпропетровську, Запорізьку та Кіровоградську області, протягом тридцяти днів з дня його складення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Кіровоградського

окружного адміністративного суду Р.І. Брегей