Справа № 266/346/20
Суддя: Сіваченко Ігор Вікторович
Дата ухвалення: 2020-04-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 квітня 2020 року справа №266/346/20

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Сіваченка І.В., суддів: Гаврищук Т.Г., Блохіна А.А., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Приморського районного суду м. Маріуполя від 17 березня 2020 року (повне судове рішення складено 17 березня 2020 року у м. Маріуполі) у справі № 266/346/20 (суддя в І інстанції Курбанова Н.М.) за позовом ОСОБА_1 до Поліцейського 4 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Донецькій області капрала поліції Кулєби Владислава Володимировича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до поліцейського 4 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Донецькій області капрала поліції Кулєби Владислава Володимировича (далі - Поліцейський) про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

В обґрунтування заявлених вимог посилався на те, що 08.01.2020 відповідачем винесено постанову в справі про адміністративне правопорушення, серії ЕАк № 1951967 про накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді адміністративного штрафу в розмірі 255 грн. за порушення ч. 1 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП). Відповідно до постанови, складеної Поліцейським, він 08.01.2020 о 15 годині 23 хвилин, керуючи транспортним засобом «Hyundai Sonata», р.н. НОМЕР_1 , по пр. Металургів, буд. 35, у м. Маріуполі, проігнорував дорожній знак 5.16 «Напрямки по смугах», а саме здійснив рух прямо зі смуги, де тільки дозволено рух праворуч, чим порушив п. 33 Правил дорожнього руху України (далі - ПДР України).

Позивач свою провину заперечує, оскільки 08.01.2020 на перехресті доріг пр. Металургів та вул. Університетської він здійснив рух прямо з крайньої правої смуги руху, але поряд із тим вимоги дорожнього знаку 5.16 «Напрямки руху по смугам», він не порушував. Виїзд на пр. Металургів він здійснив зі стоянки, яка розташована з тильного боку колишнього приміщення «Приватбанку» та діючого банкомату «Приватбанку», який знаходиться за адресою: м. Маріуполь, пр. Миру, 68, після короткотермінової зупинки. При виїзді з даної стоянки, враховуючи дорожню розмітку, рух транспортних засобів було дозволено лише праворуч. Дорожній знак 5.16 «Напрямки руху по смугам» розташований над смугами руху по пр. Металургів за декілька метрів до повороту на стоянку, тобто ліворуч від виїзду зі стоянки, що не дає водієві змоги його побачити. Дорожньої розмітки, яка-би вказувала на напрямки руху по смугам на дорожньому покритті, немає. Таким чином, виїжджаючи з вищезазначеної стоянки на пр. Металургів, відсутні будь-які дорожні знаки та дорожня розмітка, які визначають напрямок руху по смугам, тому в діях позивача відсутнє порушення вимог дорожнього знаку 5.16 «Напрямки руху по смугам», у зв`язку з його відсутністю на відрізку дороги від виїзду зі стоянки до перехрестя доріг пр. Металургів та вул. Університетської. Також ОСОБА_1 зауважив, що у постанові про накладення адміністративного стягнення зазначено, що він «порушив п. 33 ПДР України - Порушення вимог дорожніх знаків», з чого можна прийти до висновку, що ним було порушено вимоги всіх дорожніх знаків, зазначених у пункті 33 ПДР України. У постанові про накладення адміністративного стягнення зазначено, що він вчинив правопорушення по пр. Металургів, буд. 35, у м. Маріуполі, а накладення адміністративного стягнення було у м. Маріуполі, бул. Приморський, буд. 19, чим порушено ч. 3 ст. 258 КУпАП, та його позбавлено можливості надати докази своєї невинуватості безпосередньо на місце вчинення правопорушення. Також, в порушення вимог ст. 268 КУпАП, йому не було надано право надати будь-які пояснення по суті.

За таких обставин позивач просив скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення серії ЕАк №1951967 від 08.01.2020, винесену Поліцейським, за якою його притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу у розмірі 255 грн. за ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Рішенням Приморського районного суду м. Маріуполя від 17 березня 2020 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з таким судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просив суд скасувати рішення місцевого суду, прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт посилається на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що відмовляючи у позові, суд першої інстанції не врахував, що відповідачем не надано жодних доказів, які підтверджували б факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідачем висловлено згоду з висновками місцевого суду та прохання залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Сторони в судове засідання не з`явились, про дату та місце розгляду справи повідомлялись судом належним чином.

Справа розглядається у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами відповідно до ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне вимоги, викладені в апеляційній скарзі, залишити без задоволення, з таких підстав.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України Про дорожній рух», встановлюють ПДР України, затверджені постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 (із змінами та доповненнями).

Згідно з п. 1.9 ПДР України, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до статті 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, ПДР України та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Судами встановлено, що постановою, серії ЕАк №1951967 від 08.01.2020, винесеною Поліцейським, ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, у вигляді штрафу 225 грн.

В постанові зазначено, що водій ОСОБА_1 08.01.2020 о 15 годині 23 хвилин, керуючи транспортним засобом «Hyundai Sonata», р.н. НОМЕР_1 , по пр. Металургів, буд. 35, у м. Маріуполі, проігнорував дорожній знак 5.16 «Напрямки по смугах», а саме здійснив рух прямо зі смуги, де тільки дозволено рух праворуч, чим порушив п. 33 ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП (а.с.12).

Згідно ч. 1 ст. 122 КУпАП порушення вимог дорожніх знаків тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Відповідно до п. 8.4.г ПДР України, дорожні знаки поділяються на групи, в тому числі і на наказові знаки, які показують обов`язкові напрямки руху або дозволяють деяким категоріям учасників рух по проїзній частині чи окремих її ділянках, а також запроваджують або скасовують деякі обмеження.

Так, дорожній знак 5.16 «Напрямки руху по смугах» показує кількість смуг на перехресті і дозволені напрямки руху по кожній з них.

Спірна постанова досліджена судами на предмет дотримання суб`єктом владних повноважень принципів правомірної адміністративної поведінки, а саме: чи прийнято рішення обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо.

Так, частиною 1 статті 276 КУпАП передбачено, що справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

Рішенням Конституційного Суду України від 26.05.2015 року №5рп/15 роз`яснено положення ч. 1 ст. 276 КУпАП стосовно змісту словосполучення «за місцем його вчинення». Зазначено, що положення частини першої статті 276 КУпАП, яке передбачає, що «справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення», в аспекті порушеного у конституційному поданні питання необхідно розуміти так, що використане в ньому словосполучення «за місцем його вчинення» визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу.

Отже, зазначеним рішенням роз`яснено, що словосполучення «за місцем його вчинення» визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу.

В цьому випадку адміністративно-територіальною одиницею є місто Маріуполь.

Відповідно до ст. ст. 222, 258, 283 КУпАП справи про адміністративні правопорушення, передбачені ст. 122 ч. 1 КУпАП, розглядаються органами Національної поліції із винесенням за результатами такого розгляду постанов без попереднього складення протоколу про адміністративне правопорушення. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач є уповноваженим працівником Управління патрульної поліції в Донецькій області, має спеціальне звання «капрал поліції», а тому має повноваження розглядати справи про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 КУпАП, які вчиняються на території м. Маріуполя.

Згідно зі ст. 283 КУпАП, постанова по справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався); розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Таким чином, Поліцейським в межах правового кола і не порушуючи норм процесуального права, було прийнято рішення стосовно винесення відносно позивача постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію», поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; забезпечення дотримання правил дорожнього руху. Інформація про змонтовану/розміщену автоматичну фототехніку і відеотехніку повинна бути розміщена на видному місці.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення у відповідності до ст. 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Так, враховуючи положення ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є, зокрема, показання технічних засобів, що мають функції фотозйомки та відеозапису.

На підтвердження обґрунтованості та законності оскаржуваної постанови відповідачем, в якості доказу до письмових заперечень, надано відеозапис правопорушення, зроблений 08.01.2020 і записаний на оптичному диску.

За результатами перегляду відеозапису судами встановлено, що водій транспортного засобу «Hyundai Sonata», по пр. Металургів, буд. 35, у м. Маріуполі, дійсно проігнорував дорожній знак 5.16 «Напрямки по смугах», а саме здійснив рух прямо зі смуги, де тільки дозволено рух по смузі праворуч. Поліцейським було роз`яснено позивачу його права та запропоновано ними скористатися.

З долучених позивачем фото та наданої відповідачем фототаблиці чітко вбачається наявність інформаційно-вказівного знаку п 5.16 «Напрямки руху по смугах», зокрема при руху у крайній правій смузі, дозволено рух лише прямо, який не видно при виїзді з прилеглої території, однак видно при заїзді на дану територію, на яку інші заїзди відсутні.

Згідно з текстом позовної заяви, відповіді на відзив ОСОБА_1 зазначив, що при складанні постанови про адміністративне правопорушення, відповідачем було продемонстровано відеозапис, і він дійсно на перехресті доріг пр. Металургів та вул. Університетської здійснив рух прямо з крайньої правої смуги руху, але поряд із тим, вимоги дорожнього знаку 5.16 «Напрямки руху по смугам» він не порушував, оскільки дорожнього знаку не бачив.

Колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду, що посилання позивача на те, що йому не було надано права надати будь-які пояснення по суті, оскільки він з поліцейським переглядав відеозапис події, надавав пояснення стосовно цієї події.

Отже, ознайомившись з наданими сторонами доказами, колегія суддів вважає, що порушення позивачем вимог дорожнього знаку 5.16 ПДР України, та п. 33 ПДР України мало місце, оскільки при заїзді на прилеглу територію позивач повинен бачити дорожній знак 5.16 ПДР України та повинен був дотримуватися його вимог.

Згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ч. 1 ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, тому факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП є доведеним, а дії Поліцейського з приводу притягнення позивача до адміністративної відповідальності правомірними.

При прийнятті такого рішення, судом враховано практику Європейського суду з прав людини, зокрема у справі «О`Халлоран і Френсис проти Великобританії» зазначено, що будь-хто, хто вирішив володіти чи керувати автомобілем, знав, що таким чином він піддає себе режиму регулювання, котрий застосовується, оскільки визнавалося, що володіння і користування автомобілем може потенційно завдати серйозної шкоди; можна вважати, що ті, хто вирішив володіти та керувати автомобілями, погодилися на певну відповідальність та обов`язки.

На підставі встановлених обставин справи в сукупності з наведеними вище нормами матеріального закону, якими регулюються спірні відносини, суд апеляційної інстанції погоджує висновок місцевого суду про відмову у задоволенні позову.

Отже, спір за суттю вимог судом першої інстанції вирішений правильно, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, підстави для скасування рішення суду першої інстанції відсутні.

Відповідно до положень ч.1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ч.2 ст.77, ч.3 ст.272, п.3 ч.3 ст.286, ст.311, п.1 ч.1 ст.315, ст.316, ст.ст. 321, 322, ч.1 ст.325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Приморського районного суду м. Маріуполя від 17 березня 2020 року у справі № 266/346/20 - залишити без змін.

Повне судове рішення - 21 квітня 2020 року.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя І. В. Сіваченко

Судді А. А. Блохін

Т. Г. Гаврищук