Справа № 500/678/20
Суддя: Мандзій Олексій Петрович
Дата ухвалення: 2020-04-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/678/20

24 квітня 2020 рокум.Тернопіль

Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Мандзія О.П., розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до Тернопільського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (далі відповідач), в якій просить:

визнати протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області щодо відмови ОСОБА_1 у зарахуванні до спеціального (пільгового) стажу, що дає право на призначення пенсії, на посаді тракториста-машиніста, відповідно до п."в" ст.13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" та п.3 ч.2 ст.114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", викладене у листі №2/03-09 від 02.01.2020 року;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області зарахувати ОСОБА_1 до спеціального (пільгового) стажу, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, та призначити пенсію на пільгових умовах відповідно до п."в" ст.13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" та п.3 ч.2 ст.114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", з дня звернення 06.09.2019 року.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_1 06.09.2019 року звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області з заявою про призначення пенсії на пільгових умовах відповідно до п.3 ч.2 ст.114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Проте, листом №2/03-09 від 02.01.2020 року позивачу відмовлено в призначенні пенсії, так як відсутній достатній стаж роботи на пільгових умовах.

Беручи до уваги те, що факт роботи трактористом з 20.09.1979 року по 02.05.1982 року, з 01.01.1986 року по 01.03.1999 року в колгоспі ім.К.Маркса с.Кальне Козівського району, з 01.03.1999 року по 20.03.2004 року в товаристві з обмеженою відповідальністю "Кальненська", з 02.09.2004 року по 07.12.2004 року, з 17.05.2005 року по 19.12.2005 року, з 01.06.2006 року по 27.12.2006 року, з 01.06.2007 року по 10.12.2007 року в товаристві з обмеженою відповідальністю "Козова-цукор", з 25.05.2012 року по 02.01.2013 року, з 12.06.2013 року по 18.12.2013 року в товаристві з обмеженою відповідальністю "Козівський цукровий завод", проходження військової служби з 04.05.1982 року по 26.06.1984 року та навчання з 01.09.1986 року по 03.04.1987 року в професійно-технічному училищі підтверджено відомостями трудової книжки, архівними довідками, документами про освіту та військовим квитком, позивач вважає таке рішення протиправним та таким, що не відповідає вимогам чинного законодавства, що слугувало підставою для звернення до суду з даним позовом.

Ухвалою суду від 16.03.2020 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

На виконання вимог вказаної ухвали, 02.04.2020 року на адресу суду надійшов відзив Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області. Заперечуючи проти позову, відповідач послався на те, що у трудовій книжці позивача дійсно зазначено про роботу тракториста в колгоспі ім.К.Маркса с.Кальне Козівського району, товаристві з обмеженою відповідальністю "Кальненська", товаристві з обмеженою відповідальністю "Козова-цукор" та товаристві з обмеженою відповідальністю "Козівський цукровий завод". Проте, необхідні записи в трудовій книжці та долучені до неї документи, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, а саме безпосередню зайнятість у виробництві сільськогосподарської продукції в колгоспах, інших підприємствах сільського господарства, відсутні. Загальний стаж роботи позивача становить 31 рік 10 місяців 24 дня, однак стаж на посаді тракториста-машиніста, безпосередньо зайнятого у виробництві сільськогосподарської продукції відсутній, а відтак позивач не має права на призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пп.3 п.2 ст.114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

За даних обставин, вважає, що оскаржуване рішення прийнято правомірно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Просять у задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Розглянувши у відповідності до вимог ст.263 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), дослідивши в сукупності письмові докази, якими сторони обґрунтовують позовні вимоги та заперечення на позов, суд при прийняті рішення виходить з наступних підстав і мотивів.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , протягом трудової діяльності працював трактористом-машиністом на різних підприємствах, що підтверджується відомостями трудової книжки колгоспника серії НОМЕР_1 від 10.01.1985 року (а.с.7-13).

Позивач 06.09.2019 року звернуся до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п."в" ст.13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" та п.3 ч.2 ст.114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Листом Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області №2/03-09 від 02.01.2020 року відмовлено у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, посилаючись на ненадання пільгових довідок та непідтвердження первинними документами роботи на посаді тракториста (а.с.17).

Не погоджуючись з таким рішенням суб`єкта владних повноважень, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Перевіряючи юридичну та фактичну обґрунтованість дій, рішень відповідача на відповідність вимогам ч.2 ст.2 КАС України, суд виходить з наступного.

Статтею 8 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" передбачене право громадян на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.

Згідно із ч.3 ст.4 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються види пенсійного забезпечення, умови, норми та порядок пенсійного забезпечення.

Відповідно до змісту ст.5 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом визначаються: види пенсійних виплат; умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат.

В силу вимог ст.45 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку, зокрема, пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Згідно з п.3 ч.2 ст.114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" на пільгових умовах пенсія за віком призначається: чоловікам, які працюють трактористами-машиністами і безпосередньо зайняті у виробництві сільськогосподарської продукції в колгоспах, радгоспах, інших підприємствах сільського господарства, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років, з них не менше 20 років на зазначеній роботі.

За відсутності стажу роботи, встановленого абзацом першим цього пункту, у період до 1 квітня 2024 року пенсія за віком на пільгових умовах призначається за наявності на дату досягнення віку, встановленого абзацом першим цього пункту, страхового стажу: з 1 квітня 2019 року по 31 березня 2020 року - не менше 27 років 6 місяців.

Аналогічні положення передбачені п."в" ст.13 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Порядок призначення пенсій на пільгових умовах цій категорії працівників роз`яснено у листі Міністерства соціального забезпечення України від 20.01.1992 року №7. До трактористів-машиністів, безпосередньо зайнятих у виробництві сільгосппродукції, належать працівники, які оформлені на роботу трактористами-машиністами, мають відповідні посвідчення, постійно зайняті на тракторах та інших самохідних сільськогосподарських машинах протягом повного сезону сільгоспробіт в рослинництві та тваринництві. Трактористам-машиністам, які відпрацювали повний польовий період на тракторах та інших самохідних сільськогосподарських машинах, весь рік роботи зараховується до стажу, який дає право на пільгове пенсійне забезпечення, і в тому випадку, якщо в міжпольовий або міжсезонний період вони виконували інші роботи на стаціонарних і причіпних установках та агрегатах, з ремонту сільськогосподарської техніки, на тваринницьких фермах тощо. Віднесення господарства до сільгосппідприємств, трактористи-машиністи яких мають право на пільгову пенсію, здійснюється відповідно до класифікатора галузей народного господарства. До сільськогосподарських належать підприємства, які виробляють продукцію рослинництва і тваринництва. Єдина назва професії "тракторист-машиніст", запроваджена в 1961 році, охоплює такі професії: бульдозерист, бульдозерист-скреперист, грейдерист; комбайнер; машиніст дощувальної установки, змонтованої на базі трактора; машиніст скрепера, скреперист; машиніст чаєзбиральної машини; машиніст екскаватора; машиніст-водій льонозбиральної машини, самохідної широкозахватної сінокосарки; механік-комбайнер, тракторист, тракторист-бульдозерист. До числа трактористів-машиністів, безпосередньо зайнятих у виробництві сільгосппродукції, віднесено працівників, прийнятих на роботу трактористами-машиністами, які мають про це відповідні посвідчення. Для призначення пенсії на пільгових умовах марка трактора, на якому працює тракторист-машиніст, значення не має.

Таким чином, головними умовами для призначення позивачу пенсії за віком на пільгових умовах за заявою від 06.09.2019 року є досягнення віку 55 років, наявність страхового стажу 27 років 6 місяців, а також стажу при виконанні робіт на посаді тракториста-машиніста, безпосередньо зайнятого у виробництві сільськогосподарської продукції в колгоспах, радгоспах, інших підприємствах сільського господарства упродовж 20 років.

Приписами ст.62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" визначено, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п.1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, який затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року № 637 (далі Порядок №637), основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Згідно з п.3 Порядку №637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження наявного трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Пунктом 20 вищевказаного Порядку встановлено, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток №5). У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка. Додатково в довідці наводяться такі відомості: стосовно трактористів-машиністів підприємств сільського господарства (в тому числі колгоспів) - про безпосередню зайнятість у виробництві сільськогосподарської продукції.

Спільним наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 року №58, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 17.08.1993 року за №110, затверджено Інструкцію про порядок ведення трудових книжок працівників (далі Інструкція №58).

Відповідно до п.2.2 Інструкції №58 до трудової книжки вносяться: відомості про працівника: прізвище, ім`я та по батькові, дата народження; відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення; відомості про нагородження і заохочення: про нагородження державними нагородами України та відзнаками України, заохочення за успіх у роботі та інші заохочення відповідно до чинного законодавства України; відомості про відкриття, на які видані дипломи, про використані винаходи і раціоналізаторські пропозиції та про виплачені у зв`язку з цим винагороди.

Згідно п.2.4 Інструкції №58 усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Записи виконуються арабськими цифрами (число і місяць - двозначними). Наприклад, якщо робітник або службовець прийнятий на роботу 5 січня 1993 р., у графі 2 трудової книжки записується "05.01.1993".

Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.

Із наведених законодавчих норм слідує необхідність надання уточнюючих довідок підприємств, установ, організацій або їх правонаступників виникає при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, яка є основним документом, що підтверджує стаж роботи.

Як встановлено судом, позивач є трактористом-машиністом з 04.04.1987 року та має право працювати на тракторах всіх марок, що підтверджується відповідним посвідченням серії НОМЕР_2 від 04.04.1987 року (а.с.16).

Згідно відомостей трудової книжки колгоспника серії НОМЕР_1 від 10.01.1985 року, ОСОБА_1 працював трактористом-машиністом в колгоспі ім.К.Маркса с.Кальне Козівського району з 20.09.1979 року по 02.05.1982 року, з 01.01.1986 року по 01.03.1999 року, в товаристві з обмеженою відповідальністю "Кальненська" з 01.03.1999 року по 20.03.2004 року, в товаристві з обмеженою відповідальністю "Козова-цукор" з 02.09.2004 року по 07.12.2004 року, з 17.05.2005 року по 19.12.2005 року, з 01.06.2006 року по 27.12.2006 року, з 01.06.2007 року по 10.12.2007 року, в товаристві з обмеженою відповідальністю "Козівський цукровий завод" з 25.05.2012 року по 02.01.2013 року, з 12.06.2013 року по 18.12.2013 року (а.с.7-13).

Вказані записи про роботу позивача з зазначенням професії "тракторист-машиніст" в трудовій книжці колгоспника серії НОМЕР_1 від 10.01.1985 року виконані без перекреслень, виправлень, чітким правописом, у чіткій послідовності та відповідності дати, номеру запису з посиланням на відповідний наказ, на підставі якого внесено відповідний запис, і завірені печаткою роботодавця, тобто здійснені відповідно до Інструкції №58.

Про факт роботи позивача трактористом та безпосередню зайнятість у виробництві сільськогосподарської продукції в колгоспі свідчать і архівні довідки Козівської районної державної адміністрації Тернопільської області від 18.03.2019 року №94/03-05 та №93/03-05, згідно яких в документах архівного фонду "Колгосп ім.К.Маркса" за 1979-1992 року немає щодо позивача рішення про переведення на іншу роботу та рішення про надання відпустки без збереження заробітної плати (а.с.22, 23).

З метою підтвердження безпосередньої зайнятості у виробництві сільськогосподарської продукції в колгоспах, інших підприємствах сільського господарства позивач також звертався до Козівського районного комунального трудового архіву, однак відповідно до виданої ОСОБА_1 довідки від 04.03.2019 року №140 книга обліку трудового стажу і заробітку колгоспника в трудовий архів не надходила (а.с.24).

Водночас, наведена ситуація склалася не з вини позивача, який мав обґрунтовані очікування на належне виконання роботодавцем своїх обов`язків щодо зберігання відповідних документів.

Неналежний облік первинних документів, документів, що підтверджують трудовий стаж не може впливати на право щодо призначення пенсії позивача, водночас, коли стаж роботи тракториста підтверджено записами трудової книжки, що відповідає позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 07.11.2019 року у справі №686/19477/16-а.

Також, Верховним Судом зазначено, що трактористам-машиністам, які відпрацювали повний польовий період на тракторах та інших самохідних сільськогосподарських машинах, весь рік роботи зараховується до стажу, що дає право на пільгове пенсійне забезпечення, і в тому разі, якщо в між польовий або міжсезонний період вони виконували інші роботи на стаціонарних і причіпних установках та агрегатах, з ремонту сільськогосподарської техніки, на тваринницьких фермах тощо. Віднесення господарства до сільгосппідприємств, трактористи-машиністи яких мають право на пільгову пенсію, проводиться відповідно до класифікатора галузей народного господарства.

Разом з цим, в період з 01.09.1986 року по 03.04.1987 року, що входить до періоду роботи трактористом в колгоспі ім.К.Маркса с.Кальне Козівського району 01.01.1986 року по 01.03.1999 року згідно записів трудової книжки колгоспника, ОСОБА_1 навчався в Підгаєцькому СПТУ-24 Тернопільської області, що підтверджується атестатом №10951 від 04.04.1987 року про закінчення повного курсу середнього професійно-технічного училища за професією тракторист-машиніст для роботи в умовах бригадного підряду із застосуванням інтенсивної та індустріальної технології вирощування сільськогосподарських культур (а.с.15).

Відповідно до ст.38 Закону України "Про професійно-технічну освіту" час навчання у професійно-технічному навчальному закладі зараховується до трудового стажу учня, слухача, у тому числі в безперервний і в стаж роботи за спеціальністю, що дає право на пільги, встановлені для відповідної категорії працівників, якщо перерва між днем закінчення навчання і днем зарахування на роботу за набутою професією не перевищує трьох місяців.

З аналізу вищезазначеної норми вбачається, що працевлаштування за професією особою після завершення навчання надає право для зарахування періоду навчання у професійно-технічних училищах до пільгового стажу.

Суд враховує також усталену правову позицію Верховного Суду щодо застосування норм права в аналогічних спірних правовідносинах, висловлену у постановах від 28.02.2018 року у справі №428/7863/17 (провадження №К/9901/4552/17), від 24.05.2018 року у справі №490/12392/16-а (провадження №К/9901/2310/18) про те, що певні недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії.

З огляду на викладене, суд дійшов до логічного та послідовного висновку про те, що зібраними у справі доказами підтверджено періоди роботи ОСОБА_1 трактористом з безпосередньою зайнятістю у виробництві сільськогосподарської продукції в колгоспі ім.К.Маркса с.Кальне Козівського району з 20.09.1979 року по 02.05.1982 року, з 01.01.1986 року по 31.08.1986 року, з 04.04.1987 року по 01.03.1999 року, в товаристві з обмеженою відповідальністю "Кальненська" з 01.03.1999 року по 20.03.2004 року, в товаристві з обмеженою відповідальністю "Козова-цукор" з 02.09.2004 року по 07.12.2004 року, з 17.05.2005 року по 19.12.2005 року, з 01.06.2006 року по 27.12.2006 року, з 01.06.2007 року по 10.12.2007 року, в товаристві з обмеженою відповідальністю "Козівський цукровий завод" з 25.05.2012 року по 02.01.2013 року, з 12.06.2013 року по 18.12.2013 року, а також період навчання з 01.09.1986 року по 03.04.1987 року в Підгаєцькому СПТУ-24 Тернопільської області, перерва між днем закінчення якого і днем зарахування його на роботу за набутою професією не перевищує трьох місяців, а відтак підлягають зарахуванню позивачу до спеціального стажу, який дає право на призначення пенсії на пільгових умовах відповідно до пп.3 п.2 ст.114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Положеннями абз.2 п.1 ст.8 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" встановлено, що час перебування громадян України на військовій службі зараховується до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби. Час проходження строкової військової служби зараховується до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, якщо на момент призову на строкову військову службу особа навчалася за фахом у професійно-технічному навчальному закладі, працювала за професією або займала посаду, що передбачала право на пенсію на пільгових умовах до введення в дію Закону України "Про пенсійне забезпечення" або на пенсію за віком на пільгових умовах до набрання чинності Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Записами військового квитка НОМЕР_3 від 03.05.1982 року підтверджується, що з 04.05.1982 року по 26.06.1984 року позивач проходив військову службу в Радянській армії.

Враховуючи, що позивач був призваний на службу в армію з посади, яка дає право на призначення пенсії на пільгових умовах відповідно до пп.3 п.2 ст.114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", то за правилами ч.2 ст.8 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" такий період також підлягає зарахуванню до його спеціального стажу.

Таким чином, оцінюючи наведені обставини у їх сукупності, досягнення на час звернення до відповідача із заявою від 06.09.2019 року про призначення пенсії за віком позивачем, ІНФОРМАЦІЯ_1 , віку 55 років та наявність страхового стажу понад 30 років, а також стажу при виконанні робіт на посаді тракториста-машиніста, безпосередньо зайнятого у виробництві сільськогосподарської продукції в колгоспах та інших підприємствах сільського господарства упродовж 20 років, суд вважає за необхідне визнати протиправною, в контексті ч.2 ст.2 КАС України, та, як наслідок, скасувати відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах на підставі пп.3 п.2 ст.114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", викладену у листі №2/03-09 від 02.01.2020 року, та, враховуючи повноваження суду при вирішенні справи визначені у ч.4 ст.245 КАС України, зобов`язати відповідача призначити таку з 06.09.2019 року.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

При цьому, ч.2 ст.77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За наслідками судового розгляду, відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не надав суду достатніх беззаперечних доказів на обґрунтування обставин, на яких ґрунтуються його заперечення, і не довів правомірності оскаржуваного рішення, дій.

Таким чином, враховуючи встановлені судом обставини справи, оцінивши добуті докази в їх сукупності за правилами ст.90 КАС України та аналізуючи наведені положення законодавства, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення.

При задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа (ч.1 ст.139 КАС України).

Оскільки позов підлягає до задоволення, то суд присуджує на користь позивача здійснені ним та документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору розмірі 840,80 грн. згідно квитанції №23 від 06.03.2020 року (а.с.4) за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст.139, 241-246, 250 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах на підставі пп.3 п.2 ст.114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", викладену у листі №2/03-09 від 02.01.2020 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України Тернопільської області зарахувати ОСОБА_1 до стажу, який дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пп.3 п.2 ст.114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", періоди роботи на посаді тракториста в колгоспі ім.К.Маркса с.Кальне Козівського району з 20.09.1979 року по 02.05.1982 року, з 01.01.1986 року по 31.08.1986 року, з 04.04.1987 року по 01.03.1999 року, в товаристві з обмеженою відповідальністю "Кальненська" з 01.03.1999 року по 20.03.2004 року, в товаристві з обмеженою відповідальністю "Козова-цукор" з 02.09.2004 року по 07.12.2004 року, з 17.05.2005 року по 19.12.2005 року, з 01.06.2006 року по 27.12.2006 року, з 01.06.2007 року по 10.12.2007 року, в товаристві з обмеженою відповідальністю "Козівський цукровий завод" з 25.05.2012 року по 02.01.2013 року, з 12.06.2013 року по 18.12.2013 року, навчання в Підгаєцькому СПТУ-24 Тернопільської області з 01.09.1986 року по 03.04.1987 року, проходження строкової військової служби з 04.05.1982 року по 26.06.1984 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України Тернопільської області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах на підставі пп.3 п.2 ст.114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з 06.09.2019 року.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області в користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 840 (вісімсот сорок) гривень 40 (сорок) копійок, сплачений згідно квитанції №23 від 06.03.2020 року.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ).

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (46001, Тернопільська область, місто Тернопіль, майдан Волі, будинок 3, ).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Тернопільський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 24 квітня 2020 року.

Головуючий суддя Мандзій О.П.

копія вірна

Суддя Мандзій О.П.