Справа № 520/431/20
Суддя: Григоров А.М.
Дата ухвалення: 2020-04-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 квітня 2020 р.Справа № 520/431/20
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Григорова А.М.,

Суддів: Ральченка І.М. , Подобайло З.Г. ,

за участю секретаря судового засідання Мороз М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДПС у Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 27.01.2020 року, головуючий суддя І інстанції: Сліденко А.В., м. Харків, повний текст складено 27.01.20 року по справі № 520/431/20

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління ДПС у Харківській області

про визнання протиправним дій ГУ ДПС у Харківській області з приводу проведення документальної позапланової невиїзної перевірки,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 (далі за текстом - заявник, платник, самозайнята особа), у порядку адміністративного судочинства заявив вимоги про визнання протиправними дій Головного управління Державної податкової служби у Харківській області з приводу проведення документальної позапланової перевірки на підставі наказу №2169 від 14.11.2019р.

Аргументуючи цю вимогу зазначив, що перевірка була проведена без дотримання вимог закону.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 27.01.2020р. позов задоволено. Визнано протиправними дії Головного управління Державної податкової служби у Харківській області з приводу проведення документальної позапланової невиїзної перевірки на підставі наказу №2169 від 14.11.2019р. "Про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки платника податків ОСОБА_1 ".

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції Головним управлінням ДПС у Харківській області подано апеляційну скаргу, в якій зазначає, що рішення суду першої інстанції є таким, що прийняте з неправильним застосуванням норм матеріального права, з викладенням в ньому висновків, які не відповідають обставинам справи, що в силу положень ст. 317 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) є підставою для скасування оскаржуваного рішення та прийняття нового судового рішення.

Зазначає, що копію наказу Головного управління ДПС у Харківській області № 2169 від 14.11.2019 "Про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки платника податків ОСОБА_1 ", письмове повідомлення від 15.11.2019 № 176 про дату початку та місце проведення перевірки, повідомлення від 15.11.2019 № 1911/Г/20-40-33-05-14 були направлені платнику податків засобами поштового зв`язку про що свідчить фіскальний чек та корінець рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення. Відповідно до зазначених відомостей фактично зазначені документи позивач отримав 02.12.2019 року, при цьому відповідно до відомостей поштових відправлень по трекінг- номеру на сайті Укрпошти 18.11.2019 у 14:09:00 зазначено про невручення відправлення 399 з інших причин. Вважає, що бажання позивача щодо отримання поштового відправлення, не можуть впливати на процедурні питання при проведенні документальної позапланової невиїзної перевірки. Також в підтвердження фактичного небажання отримання платником податків копії оскаржуваного наказу зазначається роз`яснюється розшифровкою статусу Укрпошти яка ототожнює зазначений статус з «Невдалою спробою вручення» при цьому не за відсутності отримувача, чи за неправильною адресою, оскільки для цього застосовуються інші статуси а саме з причини небажання отримання листа отримувачем. Зазначає, що фактична дата вручення оскаржуваного наказу та повідомлення про початок проведення перевірки було вручено саме 18.11.2019 у 14:09:00 до початку проведення документальної позапланової невиїзної перевірки у зв`язку з обізнаністю платника про лист направлений контролюючим органом оскільки позивач знав, що відносно нього проводяться дії щодо проведення документальної позапланової перевірки з моменту отримання ним запиту в порядку п.78.1.1 ст.78 Податкового кодексу. Доказом обізнаності та отримання такого запиту є надана платником відповідь на нього. Не врахування вказаних обставин свідчить про формальний підхід суду першої інстанції до з`ясування фактичних обставин даної справи, а судове рішення ґрунтується виключно на правовій позиції позивача без урахування доводів та пояснень, наданих представником відповідача.

На підставі наведеного просить скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 27.01.2020 по справі № 520/431/20, прийнявши по справі нове судове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити в повному обсязі.

Від представника позивача, до суду надійшло клопотання про розгляд справи без участі позивача та представника позивача. Проти задоволення апеляційної скарги заперечує.

10.04.2020 року, через засоби електронного зв`язку, (не через систему "Електронний суд") до суду, від імені Головного управлінням ДПС у Харківській області, подано клопотання про відкладення розгляду справи.

Клопотання від імені Головного управлінням ДПС у Харківській області надійшло на електронну пошту Другого апеляційного адміністративного суду, проте, вказані файли не підписані електронним цифровим підписом, що підтверджується актом про відсутність ЕЦП.

Згідно з частинами сьомою, восьмою, десятою статті 44 КАС України документи (в тому числі процесуальні документи, письмові та електронні докази тощо) можуть подаватися до суду, а процесуальні дії вчинятися учасниками справи в електронній формі з використанням Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, за винятком випадків, визначених цим Кодексом.

Процесуальні документи в електронній формі мають подаватися учасниками справи до суду з використанням Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи шляхом заповнення форм процесуальних документів відповідно до Положення про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему.

Якщо документи подаються учасниками справи до суду або надсилаються іншим учасникам справи в електронній формі, такі документи скріплюються електронним цифровим підписом учасника справи (його представника). Якщо документи подаються учасниками справи до суду або надсилаються іншим учасникам справи в паперовій формі, такі документи скріплюються власноручним підписом учасника справи (його представника).

Відповідно до ч.1 ст.5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» від 22.05.2003 року № 851-IV (далі - Закон № 851) електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа.

Для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис (ч.1 ст.6 Закону № 851).

За правилами ч.1 ст.7 Закону № 851 оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронні довірчі послуги».

Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа (ч.2 ст.6 Закону № 851).

Таким чином, оскільки клопотання не містить електронного цифрового підпису, воно не є документом, в розумінні вищезазначених норм, у суду відсутні передбачені законом підстави для його розгляду.

Крім того, підстав не накладення електронного цифрового підпису, державним органом, який безкоштовно надає послуги електронного цифрового підпису, судом не вбачається.

Обґрунтувань не накладення електронного цифрового підпису (специфіка роботи державних органів під час запровадження карантинних заходів, з метою запобігання поширенню гострої респіраторної хвороби COVID -19, спричиненої короновірусом SARS-CoV-2) клопотання відповідача не містить.

Крім того, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що пунктом 6 Змін, що вносяться до постанови Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 р. № 211, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 16.03.2020 № 215, рекомендовано центральним і місцевим органам виконавчої влади, іншим державним органам, органам місцевого самоврядування, підприємствам, установам, організаціям забезпечити організацію позмінної роботи працівників, а за технічної можливості - також роботи в режимі реального часу через Інтернет.

Робота державних органів та виконання їх функцій не припинена.

Постановами Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 № 211 "Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19" та від 16.03.2020 № 215 "Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 р. № 211", з відповідними змінами, не припинено роботу органів державної влади - як судів, так і органів Державної податкової служби, а лише переведено їх на особливий режим роботи, у зв`язку з чим відповідач як орган державної влади, зобов`язаний організувати свою роботу таким чином, щоб забезпечити виконання покладених на нього повноважень.

Колегія суддів зауважує, що явка відповідача в судове засідання судом обов`язковою не визнавалася, Головне управління ДПС у Харківській області не позбавлено було права подати додатково письмові пояснення по суті справи або повідомити про наявність інших доказів правомірності своїх дій, які не були раніше подані до суду, якщо б вважало це за необхідне, та не була позбавлена права безпосередньо прибути в судове засідання.

При цьому колегія суддів зазначає, що місцезнаходження Головного управління ДПС у Харківській області дозволяє прибуття представника відповідача в судове засідання без використання будь якого громадського транспорту.

У відповідності до ч.2 ст.313 КАС України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Отже, беручи до уваги, що апеляційне провадження ініційоване саме відповідачем, який виклав свої доводи у своїй апеляційній скарзі, враховуючи можливість розгляду справи без надання усних пояснень представником Головного управління ДПС у Харківській област, з метою дотримання строку розгляду справи, встановленого ст.309 КАС України, колегія суддів зазначає, що причини, викладені в клопотанні, не є поважними для відкладення розгляду справи за клопотанням суб`єкта владних повноважень, та вважає за можливе розглянути справу без участі представників сторін.

Учасники справи в судове засідання не прибули, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені заздалегідь та належним чином.

Апеляційна скарга розглядається у судовому засіданні згідно приписів ст. 229 КАС України.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що станом на 09:00год. 18.11.2019 р. контролюючий орган за правилами п. 79.3 ст.79 Податкового кодексу України не набув законного приводу для проведення перевірки на наказом №2169 від 14.11.2019 р.

Колегія суддів погоджується з даним висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що 14.11.2019 р. ГУ ДПС у Харківській області було видано наказ №2169 про призначення документальної позапланової невиїзної перевірки заявника за період 01.01.2015р.-31.12.2016р. з питання своєчасності, повноти та достовірності нарахування і сплати податків (зборів), дотримання валютного законодавства, дотримання іншого законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи.

Строк початку перевірки було призначено на 18.11.2019 р.

Жодних аргументів обрання такого явно та очевидно надмірно замалого строку між календарною датою призначення перевірки та календарною датою проведення перевірки у тексті наказу контролюючим органом не викладено.

15.11.2019 р. контролюючим органом було складено повідомлення про проведення перевірки.

Згідно з відбитком поштового штемпеля на конверті копія наказу і повідомлення про проведення перевірки були передані контролюючим органом для відправки установі поштового зв`язку 15.11.2019 р.

Таким чином, контролюючим органом унаслідок власних вільних управлінських діянь було створено правову ситуацію, у якій на настання події обізнаності платника податків із прийнятим наказом про призначення перевірки було залишено 3 календарних дні, а саме: 15.11.2019 р., 16.11.2019 р., 17.11.2019 р.

Відповідно до роздруківки інформації з офіційного сайту Укрпошта перша спроба вручення указаного вище поштового відправлення мала місце 18.11.2019р. о 14:09 год., тобто вже після початку проведення перевірки.

Перевірка на підставі наказу №2169 від 14.11.2019р. була проведена контролюючим органом 18.11.2019 р. - 22.11.2019 р.

Результати проведеної перевірки оформлені актом від 29.11.2019 р. №954/20-40-33-05-08/ НОМЕР_2 .

Доказів винесення за наслідками проведеної перевірки податкових повідомлень-рішень учасники справи до суду не подали, але їх наявність чи відсутність не впливає на фактичну необхідність вирішення заявлених позовних вимог по суті, оскільки позивач не був допущений до участі в проведенні перевірки.

Не погодившись із правомірністю дій контролюючого органу з приводу проведення податкової перевірки, заявник ініціював даний спір.

Надаючи правову оцінку спірних правовідносинам, суд апеляційної інстанції керується наступними приписами норм чинного законодавства.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно підпункту 17.1.6 пункту 17.1 статті 17 Податкового кодексу України платник податків має право бути присутнім під час проведення перевірок та надавати пояснення з питань, що виникають під час таких перевірок, ознайомлюватися та отримувати акти (довідки) перевірок, проведених контролюючими органами, перед підписанням актів (довідок) про проведення перевірки, у разі наявності зауважень щодо змісту (тексту) складених актів (довідок) підписувати їх із застереженням та подавати контролюючому органу письмові заперечення в порядку, встановленому цим Кодексом.

Підпунктом 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України встановлено, що контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення;

Відповідно до пункту 42.2 статті 42 Податкового кодексу України документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків або його законному чи уповноваженому представникові.

Згідно підпункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Абзацом підпункту 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України встановлено, що документальна позапланова перевірка не передбачається у плані роботи контролюючого органу і проводиться за наявності хоча б однієї з підстав, визначених цим Кодексом.

Підпунктом 78.1.11 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України визначено, що документальна позапланова перевірка здійснюється, зокрема, у разі якщо отримано судове рішення суду (слідчого судді) про призначення перевірки або постанову органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, слідчого, прокурора, винесену ними відповідно до закону.

Згідно пункту 78.4 статті 78 Податкового кодексу України про проведення документальної позапланової перевірки керівник (його заступник або уповноважена особа) контролюючого органу приймає рішення, яке оформлюється наказом.

Право на проведення документальної позапланової перевірки платника податків надається лише у випадку, коли йому до початку проведення зазначеної перевірки вручено у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, копію наказу про проведення документальної позапланової перевірки.

Пунктом 79.2 статті 79 Податкового кодексу України визначено, що документальна позапланова невиїзна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу виключно на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, та за умови вручення платнику податків (його представнику) у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки.

Виконання умов цієї статті надає посадовим особам контролюючого органу право розпочати проведення документальної невиїзної перевірки.

Відповідно до пункту 42.2 статті 42 ПК України документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику).

При цьому абзацом 6 пункту 42.4 статті 42 ПК України визначено, що у разі якщо пошта не може вручити платнику податків документ через відсутність за місцезнаходженням посадових осіб платника податків, їх відмову прийняти документ, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, документ вважається врученим платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причини невручення.

З аналізу вищенаведеного слідує, що чинним ПК України передбачено альтернативні шляхи направлення документів платнику податків податковим органом, а саме: або засобами електронного зв`язку, або засобами поштового зв`язку, або шляхом вручення особисто платнику чи його представнику. При цьому наведені вище правові норми не містять обов`язку для контролюючого органу щодо послідовного використання наведених засобів надіслання документів платнику з метою використання усіх можливих, з огляду на що відповідні доводи скаржника є безпідставними та необґрунтованими.

Разом з тим, на переконання колегії суддів, з наказом про невиїзну перевірку, відомостями про дату її початку та місце проведення платник має бути ознайомлений у встановлений законом спосіб до її початку. Невиконання вище вказаних вимог призводить до визнання перевірки незаконною та відсутності її правових наслідків.

Крім того, оскільки невиїзна перевірка проводиться не за місцезнаходженням платника податків, завчасне (до початку перевірки) повідомлення його про час та місце проведення перевірки є гарантією його права на об`єктивну, повну та всебічну перевірку дотримання ним податкової дисципліни, включаючи можливість надання платником податків наявних у нього документів для підтвердження показників податкового обліку.

Як зазначалось вище, платник податків вважається також ознайомленим із наміром про проведення перевірки у разі неможливості вручення йому відповідних документів після проставлення поштовим органом відповідної відмітки.

Відповідно до пункту 79.3 статті 79 Податкового кодексу України присутність платників податків під час проведення документальних невиїзних перевірок не обов`язкова.

Документальна позапланова невиїзна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу виключно на підставі рішення керівника контролюючого органу оформленого наказом, та за умови надіслання платнику податків рекомендованим листом із повідомленням про вручення або вручення йому особисто чи його уповноваженому представнику копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки.

Присутність платників податків під час проведення документальних невиїзних перевірок не обов`язкова, проте брати участь у проведенні такої перевірки є правом платника податків, а відтак з наказом про перевірку та письмовим повідомленням про дату початку та місце проведення такої перевірки платник має бути ознайомлений у встановлений законом спосіб до початку її проведення.

Невиконання вимог щодо повідомлення платника податків про перевірку до початку її проведення призводить до визнання перевірки незаконною та відсутності правових наслідків такої.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у рішенні від 26 грудня 2018 року у справі №2а-0870/7651/11, від 26.02.2019 р. у справі №821/2424/15-а.

За змістом наведених правових норм реалізації повноваження податкового органу на проведення позапланової невиїзної перевірки обов`язково передує надіслання платнику податків до початку перевірки рекомендованим листом із повідомленням про вручення або вручення йому чи його уповноваженому представнику під розписку копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки.

Крім того, загальний зміст терміну "повідомлення" включає в себе не тільки направлення відомостей у письмовому вигляді, з якими особа має бути обізнаною, а й отримання цією особою зазначених відомостей.

З урахуванням наявного у позивача права бути обізнаним, у встановлений законом спосіб, про дату початку та місце проведення перевірки, відповідач, перед початком проведення перевірки, повинен впевнитись чи обізнаний позивач про проведення перевірки, чи вручений йому відповідний наказ та повідомлення, чи наявна відмова платника податків в отриманні зазначених наказу та повідомлення, чи воно не отримано з вини платника податків.

В даному випадку, на момент проведення перевірки у податкового органу, дана інформація була відсутня.

Як вбачається з матеріалів справ копію наказу Головного управління ДПС у Харківській області № 2169 від 14.11.2019 "Про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки платника податків ОСОБА_1 ", письмове повідомлення від 15.11.2019 № 176 про дату початку та місце проведення перевірки, повідомлення від 15.11.2019 № 1911/Г/20-40-33-05-14 були направлені платнику податків засобами поштового зв`язку про що свідчить фіскальний чек та корінець рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення.

Відповідно до відомостей поштових відправлень по трекінг- номеру на сайті Укрпошти відправлення 399 позивач отримав 02.12.2019 року, що не заперечується відповідачем, тобто вже після початку та навіть після закінчення проведення перевірки, яка розпочата 18.11.2019р.

Отже станом на 18.11.2019 р. контролюючий орган за правилами п. 79.3 ст.79 Податкового кодексу України не набув законного приводу для проведення перевірки на наказом №2169 від 14.11.2019 р., не було таких підстав і на момент закінчення перевірки 22.11.2019р. і на момент складення акту перевірки 29.11.2019р., оскільки наказ Головного управління ДПС у Харківській області № 2169 від 14.11.2019 "Про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки платника податків ОСОБА_1 " та письмове повідомлення від 15.11.2019 № 176 про дату початку та місце проведення перевірки, повідомлення від 15.11.2019 № 1911/Г/20-40-33-05-14 позивачем отримано лише 02.12.2019р.

Не отримання позивачем наказу Головного управління ДПС у Харківській області № 2169 від 14.11.2019 "Про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки платника податків ОСОБА_1 " та письмового повідомлення від 15.11.2019 № 176 про дату початку та місце проведення перевірки, повідомлення від 15.11.2019 № 1911/Г/20-40-33-05-14 до початку проведення перевірки позбавило позивача можливості реалізації свого права на ознайомлення із ними до початку здійснення контрольного заходу та подання відповідних пояснень й документів, що свідчить про помилковість висновків судів попередніх інстанцій щодо своєчасного повідомлення позивача про проведення позапланової невиїзної перевірки.

Відповідно до ч. 2 ст. 6 КАС України, суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Європейський суд з прав людини (далі за текстом - ЄСПЛ) у рішенні від 27.06.2017р., по справі "Лазаренко та інші проти України" постановив, що національними судами було порушено п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі за текстом - Конвенція в усіх відмінках), де визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

ЄСПЛ у своєму рішенні, вказуючи на порушення Україною п. 1 ст. 6 Конвенції, виходив з того, що національне законодавство України містить спеціальні норми щодо забезпечення інформування сторін процесу про ключові процесуальні дії і дотримання таким чином принципу рівності сторін та зберігання відповідної інформації, оскільки загальна концепція справедливого судового розгляду охоплює фундаментальний принцип змагальності процесу.

У п. 37 цього рішення ЄСПЛ зазначив, що ст. 6 Конвенції не можна тлумачити як таку, що встановлює певну форму обслуговування судової кореспонденції. Від національних органів влади також не вимагається забезпечення бездоганного функціонування поштової системи. Разом з тим, загальна концепція справедливого судового розгляду охоплює фундаментальний принцип змагальності процесу, вимагає, щоб особу, щодо якої порушено провадження, було поінформовано про цей факт. Невручення стороні належним чином судових документів може позбавити його або її можливості захищати себе у провадженні.

Аналогічний висновок викладений в постанові Великої Палати Верховного Суду по справі № 2а-4552/11 від 07.02.2018 року.

Також, ЄСПЛ в п. 88 рішення по справі "Олександр Волков проти України" від 09.01.2013р., заява № 21722/11 констатував, що адміністративний або парламентський орган може вважатися "судом" у матеріально-правовому значені цього терміну, а тому розгляд справ таким органом має відбуватись з дотриманням процесуальних гарантій закріплених Конвенцією.

У справі "Рисовський проти України" від 20 жовтня 2011 року, заява №29979/04, (пункт 71) Європейським судом з прав людини викладено окремі стандарти діяльності суб`єктів владних повноважень та розкрито елементи змісту "доброго врядування". Зокрема, зазначено, що державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків. Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не повинні виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються.

Колегія суддів зазначає, що відповідач був зобов`язаний за допомогою об`єктивних відомостей пересвідчитись в тому, що станом на 18.11.2019р. позивач отримав наказ Головного управління ДПС у Харківській області № 2169 від 14.11.2019 "Про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки платника податків ОСОБА_1 " та письмового повідомлення від 15.11.2019 № 176 про дату початку та місце проведення перевірки, повідомлення від 15.11.2019 № 1911/Г/20-40-33-05-14.

Більше того, колегія суддів зазначає, що відповідно до витягу з офіційного веб-сайту "Укрпошта" по трекінг - номеру на сайті Укрпошти відправлення 399 перша спроба вручення відповідного поштового відправлення, була здійснена о 14 год. 09 хв. 18.11.2019р. та зазначено про невручення відправлення : "з інших причин".

При цьому колегія суддів звертає увагу, що не отримання листа «з інших причин» не тотожні поняттю відмови від отримання листа (кореспонденції), чи відсутністю платника податків за офіційною адресою, та жодним чином не свідчить про небажання особи отримувати кореспонденцію та те, що кореспонденцію не отримано з вини платника податків.

Колегія суддів зазначає, що відповідач 18.11.2019 року, маючи об`єктивну можливість перевірити факт отримання/неотримання наказу Головного управління ДПС у Харківській області № 2169 від 14.11.2019 "Про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки платника податків ОСОБА_1 " та письмового повідомлення від 15.11.2019 № 176 про дату початку та місце проведення перевірки, повідомлення від 15.11.2019 № 1911/Г/20-40-33-05-14., цього не зробив.

Колегія суддів звертає увагу, що наказ Головного управління ДПС у Харківській області № 2169 від 14.11.2019 "Про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки платника податків ОСОБА_1 " та письмове повідомлення від 15.11.2019 № 176 про дату початку та місце проведення перевірки, повідомлення від 15.11.2019 № 1911/Г/20-40-33-05-14 були отримані позивачем після закінчення проведення перевірки.

В даному випадку, колегія суддів, на підставі матеріалів справи, прийшла до висновку, що позивач не був обізнаним про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки, оскільки відповідні докази в матеріалах справи відсутні.

З огляду на зазначене, доводи відповідача щодо правомірності проведення документальної позапланової перевірки на підставі наказу №2169 від 14.11.2019р., є помилковими.

Згідно з ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно ч. 1 ст.6 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Згідно ч. 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частиною 2 ст.77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Будь-яке рішення чи дії суб`єкта владних повноважень мають бути законними та обґрунтованими, прийнятими чи вчиненими в межах наданих повноважень, мати під собою конкретні об`єктивні факти, на підставі яких його ухвалено або вчинено, а суд, відповідно до ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, перевіряє чи прийнято такі рішення на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дій), безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації, пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія), з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Доводи апелянта не спростовують правильності прийнятого судом першої інстанції рішення.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Під час апеляційного провадження, колегія суду не встановила таких порушень судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення справи по суті, які були предметом розгляду і заявлені в суді першої інстанції.

Таким чином, судова колегія вважає, що рішення суду першої інстанції є обґрунтованим, прийняте на підставі з`ясованих та встановлених обставинах справи, які підтверджуються доказами, та ухвалив постанову з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін .

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 27.01.2020 року по справі № 520/431/20 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя (підпис)А.М. Григоров
Судді(підпис) (підпис) І.М. Ральченко З.Г. Подобайло
Повний текст постанови складено 21.04.2020 року