Справа № 360/1361/20
Суддя: В.С. Шембелян
Дата ухвалення: 2020-04-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

21 квітня 2020 рокуСєвєродонецькСправа № 360/1361/20

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Шембелян В.С., розглянувши у письмовому провадженні справу за позовом адвоката Суткової Рени Агабєковни в інтересах ОСОБА_1 до приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Павелків Тетяни Леонідівни про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

До Луганського окружного адміністративного суду 31 березня 2020 року надійшов зазначений позов з такими вимогами:

- визнати протиправними дії приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Павелків Тетяни Леонідівни щодо відмови, викладеної в листі від 25 березня 2020 року, у знятті арешту з коштів на рахунках боржника ОСОБА_1 , відкритих в Акціонерному товаристві Комерційний банк "Приватбанк" та в Акціонерному товаристві "Райффайзен Банк Аваль";

- зобов`язати приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Павелків Ольгу Леонідівну зняти арешт з коштів на рахунках ОСОБА_1 : на рахунку (картці) № НОМЕР_1, відкритому в Акціонерному товаристві Комерційний банк "Приватбанк", на рахунку № НОМЕР_2 , відкритому в Акціонерному товаристві "Райффайзен Банк Аваль".

В обґрунтування вимог зазначено, що 18.03.2020 представником позивача направлено на адресу приватного виконавця Павелків Т.Л. заяву про зняття арешту з коштів на рахунках боржника ОСОБА_1 на загальну суму 64459,10 грн., який накладений відповідно до постанови про арешт коштів боржника від 22.01.2020, а саме з коштів на рахунках, відкритих в Акціонерному товаристві Комерційний банк "Приватбанк" та в Акціонерному товаристві "Райффайзен Банк Аваль", які призначені для виплати заробітної плати. До заяви додано копії документів, які підтверджують надходження на вказані рахунки заробітної плати позивача.

У відповідь на вказану заяву приватний виконавець Павелків Т.Л. фактично відмовила у знятті арештів з рахунків в банках, посилаючись на ініціювання зняття арешту виключно банками на підставі документів, які підтверджують, що на кошти, які знаходяться на рахунках, заборонено звертати стягнення.

Позивач вважає протиправною зазначену відмову, викладену у листі від 25 березня 2020 року, оскільки саме на виконавця законом покладено обов`язок зняття арешту з майна (коштів) боржника або його частини у разі отримання документального підтвердження, що рахунок боржника є спеціальним або має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на які заборонено законом.

Від представника відповідача за вх.15722/2020 від 21.04.2020 (арк.спр. 82-84) надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач вказав, що накладення арешту здійснено за заявою стягувача, у якій зазначено про наявність у боржника відкритих рахунків у десяти банківських установах, при цьому у постанові про накладення арешту на кошти боржника зазначено: «крім коштів, що містяться на рахунках, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом». Оскільки банки виконали постанову про арешт коштів боржника у ВП №60814747, і не повідомили виконавцю, що арештовані рахунки є рахунками зі спеціальним режимом використання, чи на вказані кошти боржника заборонено законом звертати стягнення, підстави для зняття арешту з цих коштів на вказаних рахунках відсутні. Крім того вказав, що боржником до приватного виконавця не подано належних доказів на підтвердження спеціального статусу рахунків, зокрема додана до заяви довідка з банку не підтверджує факту неможливості зарахування на вказані карткові рахунки і зберігання на них інших коштів, крім заробітної плати. Вважає, що дії приватного виконавця є правомірними.

Ухвалою суду від 06 квітня 2020 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду у судовому засіданні з викликом (повідомленням) сторін, із врахуванням особливостей провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу виконавчої служби, приватного виконавця, встановлених статтею 287 КАС України (арк. спр. 36-37).

В судове засідання сторони не прибули, повідомлені належним чином про дату, час та місце розгляду справи.

21.04.2020 від представника відповідача надійшла заява про розгляд справи без участі позивача та її представника (а.с.81).

Відповідач заяви про розгляд справи за її відсутності не подала, про час розгляду справи повідомлена належним чином, надіслала суду відзив на позовну заяву та матеріали виконавчого провадження.

Згідно з частиною третьою статті 268 КАС України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанції.

Якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта (частина дев`ята статті 205 КАС України).

З огляду на положення статті 205 КАС України, суд дійшов висновку про можливість розглянути адміністративну справу за відсутності представників сторін у письмовому провадженні.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих доказів, оцінивши докази відповідно до вимог статті 90 КАС України, суд встановив такі обставини справи.

Як вбачається з наданої суду копії матеріалів виконавчого провадження № 60814747, 09 листопада 2019 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Незнайко Є.В. видано виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 6904, в якому останній запропонував звернути стягнення з ОСОБА_1 , яка є боржником за кредитним договором № 97467182 від 31.05.2012, укладеним між останньою та ПАТ "Банк Русский Стандарт", правонаступником якого є АТ "Банк Форвард" на суму 55931,00 грн, загальна сума що підлягає стягненню з боржника 56781,00 грн (арк. спр. 92).

До приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Павелків Т.Л. звернулось акціонерне товариство "Банк Форвард" з заявою від 27.11.2019 про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого напису, виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Незнайко Є.В. за № 6904 від 09.11.2019 про стягнення з боржника ОСОБА_1 коштів у розмірі 56781,00 грн (арк. спр. 88-89).

В заяві про примусове виконання представником АТ "Банк Форвард" повідомлено приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Павелків Т.Л. про наявність у боржника відкритих рахунків у банківських установах, зокрема, наявність рахунку в Акціонерному товаристві Комерційний банк "Приватбанк" та в Акціонерному товаристві "Райффайзен Банк Аваль".

06.12.2019 приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Павелків Т.Л. відкрито виконавче провадження ВП № 60814747 з примусового виконання виконавчого напису приватного нотаріуса Незнайко Є.В. № 6904 від 09.11.2019 про стягнення з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства "Банк Форвард" заборгованості в розмірі 56781,00 грн (арк. спр. 96-97).

22.01.2020 відповідачем у ВП № 60814747 винесено постанову про стягнення з боржника основної винагороди у сумі 5678,10 грн (арк. спр. 102-103).

22.01.2020 відповідачем прийнято постанову про арешт коштів боржника у ВП № 60814747, згідно з якою накладено арешт на грошові кошти боржника ОСОБА_1 , що містяться на рахунках в банківських установах, в тому числі в Акціонерному товаристві Комерційний банк "Приватбанк" та в Акціонерному товаристві "Райффайзен Банк Аваль" у межах суми звернення стягнення з урахуванням основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження 64459,10 грн (арк. спр. 105-106).

У постанові про арешт коштів боржника від 22.01.2020 зазначено, що арешт накладено на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках, а також кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом.

Постанову про арешт коштів боржника надіслано відповідачем простою кореспонденцією (арк.спр.107).

18 березня 2020 року представник позивача звернулася до приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Павелків Т.Л. з заявою про зняття арешту з коштів боржника ОСОБА_1 на загальну суму 64459,10 грн, який накладений відповідно до постанови про арешт коштів боржника від 22.01.2020, а саме з коштів на рахунках, відкритих в Акціонерному товаристві Комерційний банк "Приватбанк" та в Акціонерному товаристві "Райффайзен Банк Аваль", які призначені для виплати заробітної плати (арк. спр. 31).

У знятті арешту з рахунків відкритих в Акціонерному товаристві Комерційний банк "Приватбанк" та в Акціонерному товаристві "Райффайзен Банк Аваль" відповідачем відмовлено листом від 25 березня 2020 року з підстав відсутності надходження від банку документів, які підтверджують, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звернути стягнення (арк. спр. 142).

Відповідно до частини першої статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Згідно з вимогами частини 3 статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України відповідачем у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби є відповідний орган державної виконавчої служби, а у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності приватного виконавця - приватний виконавець.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначає Закон України "Про виконавче провадження" від 02 червня 2016 року №1404-VІІІ (далі - Закон України № 1404-VІІІ).

Відповідно до частини 1 статті 5 Закону України "Про виконавче провадження" примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Таким чином, приватні виконавці є суб`єктами владних повноважень в розумінні положень пункту 7 частини 1 статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України, оскільки наділений владними управлінськими функціями щодо здійснення виконавчих дій відповідно до вказаних вимог чинного законодавства.

Згідно з вимогами пункту 1 частини першої статті 26 Закону України від 02.06.2016 № 1404-VIII виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Частиною першою статті 3 Закону України від 02.06.2016 № 1404-VIII визначено, що підлягають примусовому виконанню рішення на підставі виконавчих документів, в тому числі виконавчих написів нотаріусів.

Згідно з частиною п`ятою статті 26 Закону України № 1404-VIII виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

Згідно з частинами першою, другою статті 18 Закону України № 1404-VIII виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії, в тому числі здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Статтею 48 Закону України від 02.06.2016 № 1404-VIII визначено порядок звернення стягнення на кошти та інше майно боржника.

Відповідно до частин першої, другої статті 48 Закону України від 02.06.2016 № 1404-VIII звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації. Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову. Стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах.

У відповідності до частини четвертої статті 45 Закону України від 02.06.2016 № 1404-VIII на кошти та інші цінності боржника, що перебувають на рахунках та на зберіганні у банках чи інших фінансових установах, на рахунках у цінних паперах у депозитарних установах, накладається арешт не пізніше наступного робочого дня після їх виявлення. Арешт поширюється також на кошти на рахунках, відкритих після винесення постанови про накладення арешту.

Згідно з частиною першою, абзацами 1, 3 частини другої статті 56 Закону України від 02.06.2016 № 1404-VIII арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна.

Пунктом 8 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року № 512/5 (із змінами) передбачено, що на кошти та інші цінності боржника, що перебувають на рахунках та на зберіганні у банках чи інших фінансових установах, на рахунках у цінних паперах у депозитарних установах, накладається арешт, про що виноситься постанова виконавця. У постанові зазначається сума коштів, яка підлягає арешту, з урахуванням вимог за виконавчим документом, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження, основної винагороди приватного виконавця та вказуються реквізити рахунку, на якому знаходяться кошти, що підлягають арешту, або зазначається, що арешт поширюється на кошти на всіх рахунках боржника, у тому числі тих, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів.

Таким чином, постанова приватного виконавця про арешт коштів боржника є рішенням зазначеного суб`єкта щодо реалізації його владних повноважень на вчинення виконавчих дій в межах певного виконавчого провадження.

Відповідно до вимог пункту 1 частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди, крім іншого, перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Сторони визнають ту обставину, що відповідач є приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва, що також підтверджено відомостями з Єдиного реєстру приватних виконавців України (а.с.150).

Згідно із ч. 2 ст. 25 Закону України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" № 1403-VII від 02.06.2016, (далі Закону №1403), приватний виконавець має право приймати до виконання виконавчі документи, місце виконання яких відповідно до Закону України "Про виконавче провадження" знаходиться у межах Автономної Республіки Крим, області або міста Києва чи Севастополя, у яких розташований його виконавчий округ.

Відповідно до ч.1, 2 ст.24 Закону України "Про виконавче провадження" виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. Право вибору місця відкриття виконавчого провадження між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії щодо виконання рішення на території, на яку поширюються їхні функції, належить стягувачу. Приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника - фізичної особи, за місцезнаходженням боржника - юридичної особи або за місцезнаходженням майна боржника.

Позивач, ОСОБА_1 (боржник) зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджено витягом з Єдиного державного демографічного реєстру щодо реєстації місця проживання (арк.спр.8).

Отже, позивач має зареєстроване місце проживання, що знаходиться поза межами виконавчого округу приватного виконавця Павелків Т.Л. Саме вказана адреса реєстрації позивача зазнчена і у виконавчому написі нотаріуса і в заяві про його примусове виконання, а також і в постанові про відкриття виконавчого провадження №60814747 від 06.12.2019.

Таким чином відповідач, приймаючи виконавчі документи стосовно позивача як боржника, ухвалюючи постанову про відкриття виконавчого провадження, здійснюючи інші виконавчі дії, в тому числі, приймаючи постанову про арешт коштів боржника від 22.01.2020, діяла, не маючи визначених законом повноважень щодо проведення вказаних виконавчих дій, прийняття відповідних рішень, в тому числі не має права на отримання основної винагороди та відшкодування витрат виконавчого провадження, на суму яких, в тому числі, накладено арешт на кошти позивача зазначеною постановою.

Вказані обставини свідчать про те, що право позивача вільно розпоряжатися своїми коштами на вказаних рахунках банків дійсно порушено протиправним рішенням відповідача про арешт коштів боржника, що прийняте без законних повноважень та підстав.

Частиною третьою статті 59 Закону № 1404-VІІІ передбачено, що у разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець.

В частині 4 статті 59 Закону № 1404-VІІІ зазначено вичерпний перелік підстав для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини.

У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду, що передбачено частиною 5 вказаної статті.

Отже, суд дійшов висновку, що права позивача, за захистом яких він звернувся до суду, дійсно порушені відповідачем, що є підставою для задоволення позовних вимог.

Однак, керуючись вимогами частини 2 статті 9 та пунктами 2 та 10 частини 2 статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України, суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та обрати інший спосіб захисту порушених прав позивача, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів, а саме: визнає протиправною та скасовує постанову відповідача про арешт коштів боржника від 22.01.2020 у виконавчому провадженні №60814747.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 2, 8, 9, 19, 20, 32, 77, 132, 139, 205, 241-246, 250, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов адвоката Суткової Рени Агабєковни в інтересах ОСОБА_1 до приватного виконавця округу міста Києва Павелків Тетяни Леонідівни про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Павелків Тетяни Леонідівни ВП № 60814747 від 22 січня 2020 року про арешт коштів боржника.

Стягнути з приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Павелків Тетяни Леонідівни (РНОКПП НОМЕР_3 , місце знаходження: АДРЕСА_3) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 840 (вісімсот сорок) грн. 80 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 287 КАС України, всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Першого апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя В.С. Шембелян