Справа № 494/554/19
Суддя: Стас Л.В.
Дата ухвалення: 2020-04-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

23 квітня 2020 р.м.ОдесаСправа № 494/554/19

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

доповідача - судді Стас Л.В.

суддів - Турецької І.О., Шеметенко Л.П.

розглянувши в порядку письмового провадження заяву ОСОБА_1 про залишення без руху апеляційної скарги Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції на рішення Березівського районного суду Одеської області від 11 листопада 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до інспектора Управління Патрульної поліції м. Одеси роти №4 батальйону №3 лейтенант поліції Нечитайла Дмитра Вікторовича, 3-тя особа: Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції, про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, -

В С Т А Н О В И В :

Рішенням Березівського районного суду Одеської області від 11 листопада 2019 року задоволено позов ОСОБА_1 до інспектора Управління Патрульної поліції м. Одеси роти №4 батальйону №3 лейтенант поліції Нечитайла Дмитра Вікторовича, 3-тя особа: Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції, про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення.

На зазначене рішення суду Управлінням патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції подано апеляційну скаргу.

За вказаною апеляційною скаргою ухвалами П`ятого апеляційного адміністративного суду від 09 квітня 2020 року відкрито апеляційне провадження та призначено справу до апеляційного розгляду на 30 квітня 2020 року у відкритому судовому засіданні.

22 квітня 2020 року на адресу апеляційного суду від позивача, ОСОБА_1 , надійшла заява про залишення без руху апеляційної скарги Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції на рішення Березівського районного суду Одеської області від 11 листопада 2019 року .

В обґрунтування клопотання заявник посилався на той факт, що апелянтом протиправно не сплачено судовий збір за подання апеляційної скарги, а тому відповідно до норм ст. 298 КАС України, апеляційний суд повинен залишити таку скаргу без руху.

Вирішуючи питання щодо наявності підстав для задоволення вказаного клопотання, колегія суддів виходить із такого.

Згідно ст. 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відповідно до статті 132 КАС судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Зокрема, Закон України «Про судовий збір» визначає правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору (преамбула Закону).

Ззідно ст..ст. 1, 2 цього Закону судовий збір справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом, і включається до складу судових витрат. Платниками цього платежу є: громадяни України, іноземці, особи без громадянства, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні) та фізичні особи-підприємці, які звертаються до суду чи стосовно яких ухвалене судове рішення, передбачене цим Законом.

Частина друга статті 3 цього ж Закону містить перелік об`єктів, за які не справляється судовий збір, а його стаття 5 - перелік суб`єктів, які звільняються від сплати судового збору за подання до суду позовів, заяв, скарг <…>, а також підстави звільнення від сплати судового збору осіб, які звертаються із заявами про захист не власних прав, а охоронюваних законом прав та інтересів інших осіб.

Отже, сплата судового збору за подання заяв, скарг до суду, а також за видачу судами документів є складовою доступу до правосуддя, який є елементом права особи на судовий захист, гарантованого статтею 55 Конституції України».

Разом з цим, відповідно до статті 287 КпАП постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено прокурором у випадках, передбачених ч.5 ст. 7 цього Кодексу, особою, щодо якої її винесено, а також потерпілим.

Постанова районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду (судді) про накладення адміністративного стягнення може бути оскаржена в порядку, визначеному цим Кодексом.

Згідно із п.3 ч.1 ст. 288 КпАП постанову уповноваженого органу державної влади чи його посадової особи (так само як постанову адміністративної комісії чи рішення виконавчого комітету сільської, селищної, міської ради (пункти 1, 2 цієї частини статті)) про накладення адміністративного стягнення <…> може бути оскаржено у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду у порядку, визначеному КАС, з особливостями, встановленими цим Кодексом.

Згідно чю4 ст. 288 КпАП особа, яка оскаржила постанову у справі про адміністративне правопорушення, звільняється від сплати державного мита. Визначальним у цій нормі є припис (веління) про те, що у разі незгоди і оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення особа, яка її оскаржила, не обтяжується обов`язком сплачувати платіж, який належить сплачувати на загальних підставах.

Отже, відповідно до положень ст. 287 КпАП у поєднанні із ч. 4 ст. 288 цього Кодексу у разі прийняття уповноваженим органом державної влади чи його посадовою особою постанови про накладення адміністративного стягнення за вчинення адміністративного правопорушення (проступку), передбаченого КпАП, суб`єкти, яким цим Кодексом надано право оскарження, можуть її оскаржити і звільняються від сплати платежу, який має справлятися за подання позовної заяви, скарги у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) чи до суду.

У частині четвертій статті 288 КпАП видом платежу, від якого звільняються особи, що оскаржують постанову про накладення адміністративного стягнення, встановлено державне мито. На час виникнення спірних правовідносин, що є предметом цього перегляду, за звернення до суду у випадку оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів державного управління сплачують інший вид платежу - судовий збір, правові засади справляння якого, платники, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору, як зазначено вище, встановлені Законом України «Про судовий збір».

Відповідно до положень ст.ст. 3, 4, 5 Закону України «Про судовий збір» серед осіб, які мають сплачувати судовий збір або мають пільги щодо його сплати, та об`єктів справляння судового збору немає таких, які би мали його сплачувати за подання заяви на постанову про накладення адміністративного стягнення, та які би постанову про адміністративне правопорушення відносили до об`єктів справляння судового збору. У взаємозв`язку із ст. 288 КпАП цей Закон не встановлює підстав, умов, вимог, пільг щодо сплати судового збору чи державного мита органом (посадовою особою), який наклав адміністративне стягнення і який з огляду на своє процесуальне становище відповідача не підпадає і не може підпадати під категорію суб`єктів, що можуть оскаржити своє ж рішення про накладення адміністративного стягнення.

Ретроспективний аналіз встановленого статтею 288 КпАП права на оскарження постанови державного органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення показує, що коло осіб, які мають право оскаржити таке рішення, порядок їх оскарження та підстави звільнення від сплати державного мита встановлені і діють в редакції Закону України від 24 вересня 2008 року № 586-VI «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху». Положення статті у цій редакції з урахуванням окремих змін та доповнень, що в основному не зачіпають положень щодо порядку оскарження постанови про накладення адміністративного стягнення, є чинними й діють з 16 листопада 2008 року.

За Декретом Кабінету Міністрів України від 21 січня 1993 року № 7-93 «Про державне мито» (у редакцій, чинній до набрання чинності Законом України «Про судовий збір») державне мито справлялося із: 1) позовних заяв, заяв (скарг) у справах окремого провадження, <...>, з апеляційних скарг на рішення судів і скарг на рішення, що набрали законної сили, <...>. Цей нормативний акт не містив положень про сплату державного мита як особою, щодо якої винесено постанову про накладення адміністративного стягнення, так і органом (посадовою) особою, яка прийняла таку постанову.

З 11 листопада 2011 року набрав чинності Закон України «Про судовий збір», який із цієї дати не припинив дію законодавчих актів, які передбачали пільгу щодо сплати судового збору за подання заяви про розгляд в порядку адміністративного судочинства окремих видів рішень органів державної влади, як-от правила частини четвертої статті 288 КпАП,

Отже, у справах про оскарження постанов у справах про адміністративне правопорушення у розумінні положень статей 287, 288 КпАП, ст.ст. 3, 4, 5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільняється від сплати судового збору. КпАП дає вичерпний перелік осіб, які можуть мати статус позивача у справах про оскарження постанови про накладення адміністративного стягнення і на цій підставі не повинні сплачувати судовий збір при зверненні до суду першої інстанції.

У випадку незгоди із судовим рішенням, прийнятим за наслідками розгляду справи цієї категорії, позивач вправі оскаржити його в апеляційному порядку. Однаковою мірою це стосується й відповідача у спірних правовідносинах, оскільки він як рівноправна сторона в адміністративній справі також має право на апеляційне/касаційне оскарження судового рішення.

Зазначений висновок викладено в постанові Верховного Суду України від 13.12.2016 року у справі № 306/17/16-а.

Таким чином, за подання позивачем або відповідачем - суб`єктом владних повноважень апеляційної/касаційної скарги на рішення адміністративного суду у справі про оскарження постанови про адміністративне правопорушення судовий збір у поряду і розмірах, встановлених Законом України «Про судовий збір», сплаті не підлягає.

Зважаючи на вищевикладене, в задоволенні заяви про залишення без руху апеляційної скарги колегія суддів відмовляє.

Керуючись ст.ст. 132, 321, 325, 328 КАС України, суд -

У Х В А Л И В:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про залишення без руху апеляційної скарги Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції на рішення Березівського районного суду Одеської області від 11 листопада 2019 року - відмовити.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Головуючий суддя Стас Л.В.
Судді Шеметенко Л.П. Турецька І.О.