Справа № 160/2799/19
Суддя: Тулянцева Інна Василівна
Дата ухвалення: 2019-05-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2019 року Справа № 160/2799/19
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Тулянцевої І.В.
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ЖИТЛОСЕРВІС-КР» до Саксаганського відділу державної виконавчої служби міста Кривий Ріг Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області про визнання незаконною та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження та стягнення виконавчого збору , -
27 березня 2019 року Товариство з обмеженою відповідальністю «ЖИТЛОСЕРВІС-КР» звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Саксаганського відділу державної виконавчої служби міста Кривий Ріг Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, в якому просять:
- визнати незаконною та скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження від 29.01.2019 р. ВП № 58227730 та постанову ВП № 56194271 від 28.01.2019 року про стягнення виконавчого збору державного виконавця Саксаганського відділу державної виконавчої служби міста Кривий Ріг Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області;
- зобов`язати Саксаганський відділ державної виконавчої служби міста Кривий Ріг Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області повернути безпідставно отриманий виконавчий збір від скаржника - ТОВ «ЖИТЛОСЕРВІС-КР» у розмірі 14 892,00 грн.
Адміністративний позов обґрунтований тим, що 31.01.2019 р. позивач отримав від Саксаганського відділу державної виконавчої служби міста Кривий Ріг Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 58227730, у відповідності до якої з позивача стягувався виконавчий збір на підставі постанови ВП № 56194271 від 28.01.2019 р. у сумі 14 892 грн. 00 коп. за виконавчим документом - виконавчий лист по справі № 211/379/17-ц від 19.03.2018 р. про зобов`язання повернути фізичній особі ОСОБА_1 (поворот виконання) 1773 грн. 66 коп. Вважають, що державним виконавцем безпідставно стягнуто виконавчий збір у сумі 14 892 грн. 00 коп., як за немайновий спір, оскільки рішення по справі №211/379/17ц є майновим спором і виконавчий збір повинен бути стягнутий у відповідності до положень ч. 2 ст. 27 Закону України «Про виконавчий збір» у розмірі 10 відсотків суми, що підлягала примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягала передачі за виконавчим документом. Вважаючи дії відповідача щодо винесення постанови про відкриття виконавчого провадження від 29.01.2019 р. ВП №58227730 та постанови ВП № 56194271 від 28.01.2019 року про стягнення виконавчого протиправними, позивач звернувся до суду із даним позовом.
Ухвалою суду від 01.04.2019 р. адміністративний позов залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків шляхом сплати судового збору у відповідності до норм КАС України та Закону України «Про судовий збір».
24.04.2019 р. до суду надійшла заява позивача про усунення недоліків та документ про сплату судового збору від 18.04.2019 р.
Ухвалою суду від 26.04.2019 р. відкрито провадження у справі. Відповідачу було надано строк для надання заперечень та судом витребувано у Саксаганського відділу ДВС м. Кривий Ріг ГТУЮ у Дніпропетровській області копії виконавчих проваджень ВП №58227730 та ВП № 56194271.
Ухвалою суду від 28.05.2019 року було відмовлено у задоволенні клопотання відповідача від 23.05.2019 р. про залучення до участі у справі у якості співвідповідача Довгинцівський відділ ДВС м. Кривий Ріг ГТУЮ у Дніпропетровській області.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.
Судом встановлено, що ухвалою Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 19.03.2018 р. по справі № 211/379/17-ц про поворот виконання судового наказу, зобов`язано ТОВ «ЖИТЛОСЕРВІС-КР» повернути ОСОБА_1 , безпідставно стягнуті кошти в розмірі 1773, 66 грн.
Матеріалами справи підтверджено, що 13.04.2018 р. Довгинцівським районним судом м. Кривого Рогу виданий виконавчий лист, який 16.04.2018 року був пред`явлений стягувачем ОСОБА_1 до Довгинцівського відділу ДВС міста Кривий Ріг ГТУЮ у Дніпропетровській області для примусового виконання.
До заяви про примусове виконання рішення стягувач долучив квитанцію від 16.04.2018 р. № 230510503 про сплату авансового внеску на суму 35,47 грн. (2 відсотків суми, що підлягає стягненню за рішенням майнового характерущо), що передбачено нормами ч. 2 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження».
За результатами розгляду заяви ОСОБА_1 старшим державним виконавцем Довгинцівського ВДВС м. Кривий Ріг ГТУЮ у Дніпропетровській області Осьмак-Терновською С.В. 17.04.2018 р. відкрито виконавче провадження ВП№ 56194271 (а.с. 48). В постанові про відкриття виконавчого провадження ВП№56194271 в п.2 зазначено, що Боржнику - ТОВ «ЖИТЛОСЕРВІС-КР» необхідно виконати рішення суду протягом 10 робочих днів, якщо рішення не виконано протягом 10 днів стягнути з боржника виконавчий збір у розмірі 14 892 гривні.
В матеріалах справи також міститься заява представника ТОВ «ЖИТЛОСЕРВІС-КР» (а.с. 57) в якій Боржник за виконавчим провадженням звернувся до Довгинцівського відділу ДВС м. Кривий Ріг та просив передати виконавче провадження ВП №56194271 до Саксаганського відділу ДВС у зв`язку із тим, що місцезнаходження боржника зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 ( АДРЕСА_2 р-он). Заява зареєстрована відділом ДВС 19.04.2018 р., що підтверджується штампом вхідної кореспонденції та розписана для виконання старшому державному виконавцю ОСОБА_2 -Терновську С.В.
Відповідно до Розпорядження № 56194271 від 11.07.2018 р. (а.с. 60), затвердженого начальником Довгинцівського відділу ДВС м. Кривий Ріг ГТУЮ у Дніпропетровській області Білоус І.В. грошові кошти, що були перераховані стягувачем ОСОБА_1 16.04.2018 р. в сумі 35,47 грн. в якості авансового внеску, перераховано як витрати виконавчого провадження на спеціальний реєстраційний рахунок Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області.
11.07.2018 р. старшим державним виконавцем Довгинцівського відділу ДВС м.Кривий Ріг ГТУЮ у Дніпропетровській області Осьмак-Терновською С.В. винесено постанову про передачу виконавчого провадження за виконавчим документом виконавчий лист № 211/379/17-ц від 19.03.2018 року (а.с. 61-62). до Саксаганського районного відділу ДВС м. Кривий Ріг ГТУЮ у Дніпропетровській області на підставі частини четвертої статті 25 Закону України «Про виконавче провадження».
16.07.2018 р. до відповідача надійшла заява про зупинення виконавчого провадження на підставі ст. 38 Закону України № 1404-VIII до якої долучено ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області про відкриття апеляційного провадження у справі № 211/379/17-ц від 27.04.2018 р. (а.с. 67-68).
17.07.2018 р. державним виконавцем Саксаганського відділу ДВС м. Кривий Ріг ГТУЮ у Дніпропетровській області Івановою А.М. було винесено постанову про зупинення виконавчого провадження ВП № 56194271з підстав, передбачених ст. 38 Закону України «Про виконавче провадження» (а.с.73).
09.01.2019 р. до Саксаганського відділу ДВС м. Кривий Ріг надійшла заява стягувача, ОСОБА_1 , зареєстрована за вхід. № 289/13.13-291 (а.с. 74) якою стягувач підтвердив отримання ним коштів у сумі 1773,66 грн. від боржника - ТОВ «ЖИТЛОСЕРВІС-КР» та в якій зазначив, що рішення суду вважає виконаним.
28.01.2019 р. державним виконавцем Саксаганського відділу ДВС м. Кривий Ріг ГТУЮ у Дніпропетровській області Івановою А.М. на підставі ст. ст. 3, 27, 40 Закону України «Про виконавче провадження» було винесено постанову у виконавчому провадженні ВП №56194271 про стягнення з боржника - ТОВ «ЖИТЛОСЕРВІС-КР» виконавчого збору за примусове виконання рішення немайного характеру в розмірі чотирьох мінімальних заробітних плат - 14 892,00 грн. (3723,00 грн. мінімальна заробітна плата станом на 01.01.2018 року х 4 = 14 892,00 грн.) (а.с. 79). Зазначено, що постанова про стягнення виконавчого збору є виконавчим документом та набирає чинності з моменту її винесення.
28.01.2019 р. державним виконавцем Саксаганського відділу ДВС м. Кривий Ріг ГТУЮ у Дніпропетровській області Івановою А.М. на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39, 40 Закону України «Про виконавче провадження» (а.с. 81) також винесено постанову про закінчення виконавчого провадження ВП № 56194271. Як зазначено в постанові: «згідно заяви стягувача від 09.01.2019 за вх. №289/13.13-32/15 боржником ТОВ «ЖИТЛОСЕРВІС-КР» виконані зобов`язання перед стягувачем ОСОБА_1 ».
31.01.2019 р. державним виконавцем Саксаганського відділу ДВС м. Кривий Ріг ГТУЮ у Дніпропетровській області Івановою А.М. прийнято постанову про арешт коштів у виконавчому провадженні ВП № 58227730 в порядку, передбаченому ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» (а.с. 86).
01.02.2019 р. державним виконавцем Саксаганського відділу ДВС м. Кривий Ріг ГТУЮ у Дніпропетровській області Івановою А.М. прийнято постанову у виконавчому провадженні ВП № 58227730 про зняття арешту з коштів (а.с. 90) та постанову про закінчення виконавчого провадження (а.с. 91) з підстав, передбачених п. 9 ч. 1 ст. 39, ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» у зв`язку зі сплатою боржником виконавчого збору у повному обсязі.
Не погоджуючись із винесеними державним виконавцем постанови про відкриття виконавчого провадження ВП № 58227730 від 29.01.2019 р. та постанови ВП № 56194271 від 28.01.2019 року про стягнення виконавчого збору, позивач звернувся до суду із даним позовом.
Дослідивши матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.
Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 року № 1404-VIII (далі Закон України № 1404 VIII) передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначає Закон України «Про виконавче провадження».
Згідно з ч.1 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом (п.1 ч.2 ст.18 вказаного Закону).
Статтею 27 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення економічних передумов для посилення захисту права дитини на належне утримання» від 03.07.2018 року № 2475 VIII (набрання чинності з 28.08.2018 року), чинній на момент винесення спірних постанов) передбачено, що виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України (ч. 1).
Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів (ч. 2).
За примусове виконання рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - фізичної особи і в розмірі чотирьох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи (ч. 3).
Державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору (крім виконавчих документів про стягнення аліментів) (ч. 4).
Відповідно до ч. 3 ст.40 Закону України «Про виконавче провадження» у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 цього Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев`ятою статті 27 цього Закону), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом.
Згідно з п.7 Прикінцевих та перехідних положень Закону №1404- VIII виконавчі дії, здійснення яких розпочато до набрання чинності цим Законом, завершуються у порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом. Після набрання чинності цим Законом виконавчі дії здійснюються відповідно до цього Закону 1404-VIII.
Як зазначено у п.9 ч.1 ст.39 №1404-VІІІ, виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.
Відповідно до п.8 Розділу ІІІ Інструкції№ 512/5 (в редакції, чинній на момент виникнення спірних відносин), стягнення виконавчого збору здійснюється у порядку, визначеному статтею 27 Закону України «Про виконавче провадження». Про стягнення з боржника виконавчого збору та його розмір державний виконавець зазначає у постанові про відкриття виконавчого провадження. Виконавчий збір стягується з боржника на підставі постанови про стягнення виконавчого збору, у якій зазначаються розмір та порядок стягнення нарахованого виконавчого збору. Розрахунок нарахування виконавчого збору (додаток 17) обчислюється державним виконавцем в автоматизованій системі виконавчого провадження та долучається до матеріалів виконавчого провадження.
Отже, стягнення виконавчого збору (крім визначених законом випадків, коли виконавчий збір не стягується) пов`язується з початком примусового виконання на підставі виконавчого документа та є не правом, а обов`язком державного виконавця при відкритті виконавчого провадження. Необхідно звернути увагу, що виконавчий збір за своєю правовою природою не є санкцією, що застосовується за невиконання рішення суду, а є платою за вчинення дій, пов`язаних з організацією примусового виконання виконавчого документу, що здійснюються органами державної виконавчої служби.
При цьому, стягнення виконавчого збору відбувається безпосередньо в процесі примусового виконання рішення та пов`язується з початком примусового виконання.
Умовою для реєстрації постанови про стягнення виконавчого збору в автоматизованій системі виконавчого провадження, як окремого виконавчого документа та початку її примусового виконання в порядку, передбаченому Законом №1404-VІІІ, є, крім іншого, закінчення виконавчого провадження у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом (п.9 ч.1 ст.39 Закону №1404-VІІІ).
Таким чином, частиною 3 ст.40 Закону №1404-VІІІ чітко визначено, що закінчення виконавчого провадження у відповідності до положень п.9 ч.1 ст.39 Закону №1404-VІІІ, є підставою для винесення постанови про стягнення виконавчого збору.
З матеріалів справи вбачається, що постановою державного виконавця Саксаганського відділу ДВС м. Кривий Ріг ГТУЮ у Дніпропетровській області Івановою А.М. від 28.01.2019 р., виконавче провадження ВП № 56194271 з примусового виконання виконавчого документа - виконавчий лист № 211/379/17-ц від 19.03.2018 було закінчено на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39, 40 Закону України «Про виконавче провадження» згідно заяви стягувача від 09.01.2019 за вх. №289/13.13-32/15, оскільки боржником ТОВ «ЖИТЛОСЕРВІС-КР» виконані зобов`язання перед стягувачем - ОСОБА_1 (а.с. 81).
При цьому, матеріали виконавчого провадження ВП № 56194271 не містять відомостей про те, що на момент закінчення вказаного провадження були стягнуті і суми виконавчого збору.
Отже, закінчення виконавчого провадження у відповідності до положень п.9 ч.1 ст.39 Закону №1404-VІІІ, стало підставою винесення державним виконавцем Івановою А.М. постанови про стягнення з позивача виконавчого збору ВП № 56194271 від 28.01.2019 року.
За таких обставин, суд критично ставиться до тверджень позивача про те, що постанова про стягнення виконавчого збору ВП № 5619427 від 28.01.2019 є протиправною в цілому, оскільки на час її винесення виконавчий збір в ході примусового виконання виконавчого документу - виконавчий лист № 211/379/17-ц від 19.03.2018, стягнуто не було.
Відповідно до пункту 5 частини першої статті 2 Закону №1404-VІІІ, постанова державного виконавця про стягнення виконавчого збору є виконавчим документом.
За примусове виконання рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - фізичної особи і в розмірі чотирьох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи (ч. 3 ст. 26 Закону №1404-VІІІ).
Між тим, суд вважає, що державним виконавцем помилково зроблено висновок, що виконавче провадження з примусового виконання рішення Довгинцевського районного суду м. Кривого Рогу від 19.03.2018 року по справі № 211/379/17-ц про поворот виконання судового наказу № 211/379/17-ц, виданого 06.02.2017 року Довгинцевським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області про солідарне стягнення з ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на користь ТОВ «ЖИТЛОСЕРВІС-КР» заборгованості за надані житлово комунальні послуги та зобов`язання ТОВ «ЖИТЛОСЕРВІС-КР» повернути ОСОБА_3 безпідставно стягнуті кошти в розмірі 1773,66 грн., є рішенням що носить немайновий характер.
Так, частиною першою ст. 63 Закону України № 1404 VIII визначено, що рішенням немайнового характеру є рішення, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення. Тобто, такі дії не підлягають вартісній оцінці.
Відповідно ж до частини 2 статті 27 Закону №1404-VІІІ, виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів.
Системний аналіз наведених норм дає підстави для висновків суду про те, що виконавче провадження з виконання рішення суду, яким зобов`язано відповідача (боржника) повернути грошові кошти позивачу (стягувачу) є рішенням майнового характеру, оскільки безпосереднім наслідком його виконання є зміна складу майна позивача.
Вказані висновки узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду, викладеній у постанові від 30.10.2018 року по справі № 826/4741/17.
Таким чином, з позивача за примусове конання рішення майнового характеру, у відповідності до положень ч. 2 ст. 27 Закону №1404-VІІІ, підлягав стягненню виконавчий збір у розмірі 17,74 грн. (1773,66 грн. х 10% = 17,74 грн.)
Так, в ході розгляду справи судом було встановлено правомірність винесення постанови про стягнення виконавчого збору від 28.01.2019 року (за виключенням визначеного державним виконавцем його розміру) в рамках примусового виконання виконавчого документу - виконавчий лист № 211/379/17-ц від 19.03.2018 у виконавчому провадженні - №5619427.
Відповідно до п. 8 Розділу ІІІ Інструкції№ 512/5, у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 7, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев`ятою статті 27 Закону), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, постанова про стягнення виконавчого збору не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) реєструється в автоматизованій системі виконавчого провадження як виконавчий документ та підлягає виконанню в порядку, передбаченому Законом та цією Інструкцією. Державний виконавець зобов`язаний відкрити виконавче провадження за постановою про стягнення виконавчого збору не пізніше наступного робочого дня з дня її реєстрації в автоматизованій системі виконавчого провадження.
За таких обставин, державним виконавцем правомірно було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 58227730 від 29.01.2019 року і підстави для її скасування, відсутні.
Стосовно позовних вимог про зобов`язання Саксаганський відділ державної виконавчої служби міста Кривий Ріг Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області повернути безпідставно отриманий виконавчий збір від скаржника - ТОВ «ЖИТЛОСЕРВІС-КР» у розмірі 14 892,00 грн., суд вважає, що такі вимоги заявлені позивачем передчасно, у зв`язку із чим, задоволенню не підлягають.
Матеріалами справи підтверджено, що платіжним дорученням від 31.01.2019 року №397, ТОВ «ЖИТЛОСЕРВІС-КР» було сплачено виконавчий збір у розмірі 14 892,00 грн. Вказаний платіж було перераховано на адресу отримувача Саксаганський ВДВС на рахунок № НОМЕР_1 в Державній казначейській службі України (м. Київ) (а.с. 88).
Доказів зарахування вказаної суми до Державного бюджету відповідачем не надано.
Між тим, суд зазначає, що виконавчий збір перераховується до Державного бюджету України протягом трьох робочих днів з дня надходження на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби (ч. 4 ст. 27 Закону № 1404-VIII).
Відповідно до ч. 7 ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження», у разі закінчення виконавчого провадження у зв`язку із скасуванням рішення, що підлягало виконанню, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, стягнутий виконавчий збір підлягає поверненню.
При цьому, суд зазначає, що оскільки у відповідності до ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчий збір перераховується до Державного бюджету України, набувачем сплаченого боржником у виконавчому провадженні збору є Державний бюджет України, а тому, помилково або надмірно сплачені суми виконавчого збору підлягають стягненню саме з Державного бюджету України.
Відповідно до частини другої статті 45 Бюджетного кодексу України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до бюджету здійснює Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів.
Порядок повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів затверджено наказом Державного казначейства України від 10 грудня 2002 року N 226 (у редакції наказу Державного казначейства України від 29 травня 2008 року N 181).
Цей Порядок визначає процедури повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, а саме: податків, зборів (обов`язкових платежів) та інших доходів бюджету, коштів від повернення до бюджетів бюджетних позичок, фінансової допомоги, наданої на поворотній основі, та кредитів, у тому числі залучених державою або під державні гарантії (далі - платежі). Дія Порядку не поширюється на операції з відшкодування податку на додану вартість та повернення з бюджету коштів за рішенням суду.
Подання в довільній формі надається платником до органу Державного казначейства України разом із його заявою про повернення коштів з бюджету та оригіналом або копією розрахункового документа (квитанції, платіжного доручення тощо), який підтверджує перерахування коштів до бюджету.
Таким чином, територіальний орган Державної казначейської служби України є органом, який здійснює повернення коштів, що були помилково або надмірно зараховані до бюджету, за поданням органу стягнення, яким у цьому спорі виступає Саксаганський відділ державної виконавчої служби міста Кривий Ріг Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області.
Зазначені положення встановлюють порядок взаємодії державних органів між собою. Тому у разі, коли орган стягнення в установлений законом строк не надає відповідний висновок органу державного казначейства, платник вправі скористатись своїм правом на судове оскарження бездіяльності шляхом звернення з позовом про стягнення відповідної суми коштів (повернення надміру сплаченої суми) з державного бюджету.
Суд також зазначає, шо кошти Державного бюджету належать на праві власності державі. Отже, боржником у зобов`язанні зі сплати коштів державного бюджету є держава Україна як учасник цивільних відносин (частина друга статті 2 ЦК України).
Відповідно до частини першої статті 170 ЦК України, держава набуває і здійснює цивільні права та обов`язки через органи державної влади у межах їхньої компетенції, встановленої законом.
При цьому, в господарському процесі відповідно до частини четвертої статті 56 ГПК України держава, територіальна громада бере участь у справі через відповідний орган державної влади, орган місцевого самоврядування відповідно до його компетенції, від імені якого діє його керівник або представник.
Отже, у цій справі відповідачем що повернення надміру сплачених коштів є держава, яка бере участь у справі через відповідний орган (органи) державної влади. Такими органами у цій справі є Саксаганський відділ державної виконавчої служби міста Кривий Ріг Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області та Казначейська служба (яка відповідно до законодавства є органом, який здійснює повернення коштів з Державного бюджету).
В ході розгляду справи позивачем Головне управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області у якості співвідповідача по справи визначено не було.
Не було пред`явлено позивачем і позовних вимог до Саксаганського відділу державної виконавчої служби міста Кривий Ріг Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області про оскарження дій державного виконавця щодо його бездіяльності в поверненні надмірно стягнутих сум виконавчого збору.
Також не заявлялись позовні вимоги і до Головного управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області, як уповноваженого органу держави в питаннях повернення надміру сплачених сум з Державного бюджету, щодо стягнення з Державного бюджету України сум виконавчого збору, надмірно сплаченого позивачем.
За таких обставин, суд зазначає, що позивачем обрано невірний спосіб захисту порушених прав та інтересів, що позбавляє суд, з урахуванням складу сторін та визначених позовних вимог, вирішити спір про повернення сум виконавчого збору з Державного бюджету.
З урахуванням наведеного, і в цій частині позову позовні вимоги задоволенню не підлягають.
Згідно з приписами статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
В ході розгляду справи відповідачем не було доведено правомірність свої дій щодо визначення розміру виконавчого збору як за спір немайного характеру в оскаржуваних постановах, у зв`язку із чим, позовні вимоги підлягають задоволенню частково.
Розподіл судових витрат здійснюється у відповідності до положень ч. 3 ст. 139 КАС України.
Керуючись статтями 9, 73-78, 90, 132,139, 243, 245-246 Кодексу адміністративного судочинства України, -
У задоволенні решти позовних вимог, відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 272 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строк, передбачений частиною 6 статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя І.В. Тулянцева