Справа № 140/940/20
Суддя: Сорока Юрій Юрійович
Дата ухвалення: 2020-04-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 квітня 2020 року ЛуцькСправа № 140/940/20

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Сороки Ю.Ю.,

розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Волинській області про визнання протиправним та скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся з позовом до Головного управління ДПС у Волинській області про визнання протиправним та скасування рішення №000168-32 від 21.01.2020 про застосування фінансових санкцій в сумі 250 000 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що за наслідками проведеної 07.08.2019 фактичної перевірки з питань додержання суб`єктами господарювання вимог, встановлених законодавством України, які є обов`язковими до виконання при здійсненні оптової і роздрібної торгівлі алкогольними напоями, тютюновими виробами та пальним, відповідачем винесено рішення №000168-32 від 21.01.2020 про застосування фінансових санкцій в сумі 250 000 грн. Проте, на думку позивача, за наслідками вищевказаної перевірки контролюючий орган повинен був прийняти податкове повідомлення-рішення, а не рішення про застосування фінансових санкцій, з дотриманням строків, визначених пунктом 86.8 статті 86 ПК України. Таким чином, приймаючи оскаржуване рішення у формі рішення про застосування фінансових санкцій, відповідач діяв не у спосіб, визначений Законом, оскільки не дотримався строків його прийняття та форми, встановленої для податкових повідомлень-рішень.

На підставі вищенаведеного, позивач просив позов задовольнити повністю.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 21.02.2020 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження без проведення судового засідання та виклику сторін.

У відзиві на позовну заяву від 11.03.2020 представник відповідача проти задоволення позовних вимог позивача заперечив, зазначивши, що Головним управлінням ДФСу Волинській області на підставі наказу №2720 від 06.08.2018 та направлень від 06.08.2019 №433, №434, №435 проведена фактична перевірка автозаправного пункту, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , де здійснює торгівельну діяльність фізична особа-підприємець ОСОБА_1 , за результатами якої складено акт перевірки №03/188/40-01/ НОМЕР_1 від 08.08.2019, у якому контролюючим органом встановлено факт реалізації в період з 01.07.2019 по 10.07.2019 скрапленого газу за відсутності ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним у вищевказаному періоді. На підставі акта перевірки, ГУ ДПС у Волинській області прийнято рішення №000168-32 від 21.01.2020 про застосування фінансових санкцій, згідно з яким до ФОП ОСОБА_1 застосовані фінансові санкції у сумі 250 000 грн. за роздрібну торгівлі пальним без наявності ліцензії.

Відповідач вважає, що приймаючи рішення №000168-32 від 21.01.2020 про застосування фінансових санкцій, він діяв у спосіб, визначений Порядком застосування фінансових санкцій, передбачених статтею 17 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального", затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 02 червня 2006 року №790. Пунктом 6 вказаного Порядку зазначено, що порядок і строки розгляду матеріалів, які є підставою для застосування фінансових санкцій, та прийняття рішення про їх застосування встановлюються органом, який видав ліцензію відповідно до його компетенції.

При цьому, Порядком не передбачено десятиденний строк прийняття рішення за матеріалами фактичної перевірки.

Також, відповідач звертає увагу, що окремі дефекти форми рішення контролюючого органу не повинні сприйматися як безумовні підстави для висновку щодо протиправності такого рішення і, як наслідок, про його скасування.

З урахуванням вищенаведеного, представник відповідача просив відмовити у задоволенні позову повністю.

У відповіді на відзив від 19.03.2020 позивач заперечує проти тверджень, викладених представником відповідача у відзиві а позовну заяву з підстав, викладених у позовній заяві. Звертає увагу суду на те, що твердження податкового органу про те, що Порядком №790 не передбачено строків застосування фінансових санкцій, суперечить вимогам чинного законодавства України, оскільки згідно ст.80 ПК України, посилання на яку, зокрема, міститься і в наказі ГУ ДПС у Волинській області №2720 від 06.08.2018 на проведення перевірки, порядок оформлення результатів фактичної перевірки встановлено ст..86 ПК України. Так, п.86.8 цієї статті визначено, що податкове повідомлення-рішення приймається керівником контролюючого органу протягом 15 робочих днів з дня, наступного за днем вручення платнику податків, його представнику або особі, що здійснювала розрахункові операції, акта перевірки.

Таким чином, контролюючий орган мав би прийняти податкове повідомлення-рішення не пізніше 28.08.2019, проте прийняв його у формі рішення лише 21.01.2020, тобто із порушенням строків визначених ПК України для прийняття таких рішень.

Звертає увагу суду на те, що недотримання відповідачем строків застосування щодо нього фінансових санкцій, не є окремим дефектом рішення, як на тому наполягає представник відповідача у своєму відзиві на позовну заяву, а є грубим порушенням норм ПК України.

Одночасно з відповіддю на відзив на позовну заяву позивачем подано клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін.

Ухвалою суду від 20.03.2020 в задоволенні клопотання фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін в адміністративній справі за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Волинській області про визнання протиправним та скасування рішення, відмовлено.

У запереченнях на позовну заяву від 23.03.2020 представник відповідача зазначає, що згідно з пунктом 2.8 Інструкції про порядок застосування фінансових санкцій, передбачених статтею 17 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального", затвердженої наказом ДАК ДПА України від 08 липня 2003 року №80, в редакції наказу Департаменту САТ ДПА України від 20 червня 2007 року №113, розгляд справи та прийняття рішення здійснюється у термін тридцяти робочих днів з моменту складання акта про порушення суб`єктом підприємницької діяльності вимог законодавства щодо умов провадження діяльності, що ліцензується, чи з дати реєстрації матеріалів перевірок, які надійшли на розгляд від правоохоронних, податкових та інших органів виконавчої влади. У разі необхідності отримання додаткових доказів по справі, термін розгляду матеріалів перевірки може бути продовжено на термін не більше ніж 6 місяців з дня виявлення порушення.

У зв`язку із чим, рішення №000168-32 від 21.01.2020 про застосування фінансових санкцій винесене в межах шестимісячного строку з моменту складення акту.

А тому, просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог позивача повністю.

У поясненнях від 07.04.2020 позивач заперечує можливість застосування Інструкції про порядок застосування фінансових санкцій, передбачених статтею 17 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв і тютюнових виробів", затвердженої наказом ДААК ДПА України від 08 липня 2003 року №80 (в редакції наказу Департаменту САТ ДПА України від 20 червня 2007 року №113), оскільки даний наказ не є нормативно-правовим актом та не пройшов державної реєстрації в Міністерстві юстиції України, а носить рекомендаційний характер. Також зауважує, що будь-які норми, що прийняті до набрання чинності Податковим кодексом України або одночасно з ним, можуть застосовуватися лише в частині, що не суперечать нормам цього Кодексу. Тому відповідач при застосуванні фінансових санкцій за порушення Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального" зобов`язаний застосовувати норми щодо порядку, способу та строків, визначені Податковим кодексом України для податкових повідомлень-рішень, що також стверджується позицією Верховного Суду викладеною в ухвалі від 12.02.2019 у справі №0340/1808/18.

Однак, протягом вказаного строку рішення про нарахування фінансових санкцій не приймалось.

При цьому, положення Інструкції щодо продовження терміну розгляду матеріалів перевірки до 6 місяців з дня виявлення порушення не можуть бути застосовані, оскільки жодних додаткових матеріалів які б впливали на прийняття такого рішення позивачем не отримувалося.

З урахуванням вищенаведеного, просить суд задовольнити позові вимоги повністю.

Згідно із частиною другою статті 262 КАС України якщо судове засідання не проводиться, розгляд справи по суті розпочинається через тридцять днів, а у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу, - через п`ятнадцять днів з дня відкриття провадження у справі.

Дослідивши наявні у матеріалах справи письмові докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є підставними та підлягають задоволенню з наступних мотивів та підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 29.09.2003 зареєстрований як фізична особа-підприємець, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. (а.с.5)

07.08.2019 посадовими особами ГУ ДФС у Волинській області, на підставі наказу №2720 від 06.08.2018 та направлень від 06.08.2019 №433, №434, №435 проведена фактична перевірка автозаправного пункту, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , де здійснює торгівельну діяльність фізична особа-підприємець ОСОБА_1 , за результатами якої складено акт перевірки №03/188/40-01/ НОМЕР_1 від 08.08.2019.

Перевіркою встановлено факт реалізації фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 в період з 01.07.2019 по 10.07.2019 скрапленого газу без відповідної ліцензії.

На підставі акта перевірки №03/188/40-01/ НОМЕР_1 від 08.08.2019, ГУ ДПС у Волинській області прийнято рішення №000168-32 від 21.01.2020 про застосування фінансових санкцій, згідно з яким до ФОП ОСОБА_1 застосовані фінансові санкції у сумі 250 000 грн. за роздрібну торгівлі пальним без наявності ліцензії.

Позивач, не погоджуючись з оскаржуваним рішенням, вважає, що за наслідками проведеної фактичної перевірки контролюючий орган повинен був прийняти податкове повідомлення-рішення, а не рішення про застосування фінансових санкцій, з дотриманням строків, визначених пунктом 86.8 статті 86 ПК України.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що склалися між сторонами, суд зазначає наступне.

Згідно із положеннями частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, експорту, імпорту, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом- сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами, забезпечення їх високої якості та захисту здоров`я громадян, а також посилення боротьби з незаконним виробництвом та обігом алкогольних напоїв і тютюнових виробів на території України визначені Законом України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального" від 19.12.1995 №481/95-ВР (із змінами та доповненнями).

Відносини у сфері справляння податків і зборів, порядку їх адміністрування, коло суб`єктів податкових правовідносин та відповідальність за порушення податкового законодавства належить до сфери дії Податкового кодексу України.

Відповідно до п.5.1 ст.5 ПК України поняття, правила та положення, установлені цим Кодексом та законом з питань митної справи, застосовуються виключно для регулювання відносин, передбачених статтею 1 цього Кодексу.

В п.1.1 ст.1 ПК України визначено, що Податковий кодекс України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Статтею 3 ПК України визначено, що податкове законодавство України складається з Конституції України, цього Кодексу, Митного кодексу України та інших законів з питань митної справи у частині регулювання правовідносин, що виникають у зв`язку з оподаткуванням ввізним або вивізним митом операцій з переміщення товарів через митний кордон України; чинних міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України і якими регулюється питання оподаткування; нормативно-правових актів, прийнятих на підставі та на виконання цього Кодексу та законів з митної справи; рішень Верховної Ради, органів місцевого самоврядування з питань місцевих податків - зборів, прийнятих за правилами, встановленими цим Кодексом.

Згідно ч.14, 15 ст.15 Закону №481 імпорт або експорт пального здійснюється за наявності у суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво), що імпортує або експортує пальне, ліцензії на право виробництва або зберігання, або оптової чи роздрібної торгівлі пальним.

Суб`єкт господарювання (у тому числі іноземний суб`єкт господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) має право зберігати пальне без отримання ліцензії на право зберігання пального в місцях виробництва пального або місцях оптової торгівлі пальним чи місцях роздрібної торгівлі пальним, на які отримані відповідні ліцензії.

Відповідно до ст.17 Закону №481, за порушення норм цього Закону щодо виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим та зерновим дистилятом, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, дистилятом виноградним спиртовим, спиртом-сирцем плодовим, біоетанолом, алкогольними напоями та тютюновими виробами, пальним та зберігання пального посадові особи і громадяни притягаються до відповідальності згідно з чинним законодавством.

Відповідно до ст.17 Закону №481 до суб`єктів господарювання застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у разі: роздрібної торгівлі пальним без наявності ліцензії - 250 000 гривень.

Відповідно до п.п.80.2.5 п. 80.2 ст. 80 Податкового Кодексу України, фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника органу (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції, під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з таких підстав - у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та цільового використання спирту платниками податків, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального.

Іншою самостійною підставою для проведення фактичної перевірки є здійснення контролюючим органом функцій: контролю у сфері виробництва, обігу та реалізації підакцизних товарів, контроль за їх цільовим використанням, забезпечують міжгалузеву координацію у цій сфері; заходів щодо запобігання та виявлення порушень законодавства у сфері виробництва та обігу спирту, алкогольних напоїв і тютюнових виробів; контролю за дотриманням суб`єктами господарювання, які провадять роздрібну торгівлю тютюновими виробами, вимог законодавства щодо максимальних роздрібних цін на тютюнові вироби, встановлених виробниками або імпортерами таких виробів; контролю за дотриманням суб`єктами господарювання, які провадять оптову або роздрібну торгівлю алкогольними напоями, вимог законодавства щодо мінімальних оптово-відпускних або роздрібних цін на такі напої та ін.

Податковий контроль - система заходів, що вживаються контролюючими органами та координуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, з метою контролю правильності нарахування, повноти і своєчасності сплати податків і зборів, а також дотримання законодавства з питань регулювання обігу готівки, проведення розрахункових та касових операцій, патентування, ліцензування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи (п.61.1 ст.61 ПК України).

Підстава для проведення фактичної перевірки визначена п.п.80.2.5 п. 80.2 ст. 80 ПК України, є альтернативною та містить також приписи щодо такої підстави для проведення фактичної перевірки контролюючим органом, як здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального.

Відповідно до п.п.20.1.10 п.20.1 ст.20 ПК України контролюючі органи мають право здійснювати контроль за додержанням законодавства з питань регулювання обігу готівки (крім банків), порядку проведення готівкових розрахунків за товари (послуги), за наявністю ліцензій на провадження видів господарської діяльності, що підлягають ліцензуванню відповідно до закону, торгових патентів, за додержанням порядку приймання готівки для подальшого переказу (крім приймання готівки банками), за дотриманням суб`єктами господарювання установлених законодавством обов`язкових вимог щодо забезпечення можливості розрахунків за товари (послуги) з використанням електронних платіжних засобів.

Відповідно до п.62.1 ст.62 ПК України податковий контроль здійснюється шляхом ведення обліку платників податків; інформаційно-аналітичного забезпечення діяльності контролюючих органів; перевірок та звірок відповідно до вимог цього Кодексу, а також перевірок щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин.

Під час вирішення даного спору суд наголошує, що відповідно до пп.14.1.39 п.14.1 ст.14 ПК України грошове зобов`язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності. З наведеного визначення випливає, що поняття грошового зобов`язання охоплює всі суми коштів, які підлягають сплаті як штрафні санкції за порушення вимог законодавства, дотримання якого контролюють контролюючі органи. Не є винятком і штрафні санкції за порушення законодавства, яке регулює обіг спирту етилового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів.

Відповідно до п.58.1 ст.58 ПК України у разі, коли сума грошового зобов`язання платника податків, передбаченого податковим або іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, розраховується контролюючим органом відповідно до статті 54 цього Кодексу (крім декларування товарів, передбаченого для громадян), або у разі, коли за результатами перевірки контролюючий орган встановлює факт невідповідності суми бюджетного відшкодування сумі, заявленій у податковій декларації, або зменшує розмір задекларованого від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість, розрахованого платником податків відповідно до розділу V цього Кодексу, такий контролюючий орган надсилає (вручає) платнику податків податкове повідомлення-рішення.

Зазначена норма чітко встановлює, що в разі, коли контролюючий орган діє на підставі ст.54 цього Кодексу (тобто коли він зобов`язаний визначити, зокрема, суму штрафу за порушення вимог законодавства, дотримання якого ним контролюється), такий орган приймає податкове повідомлення-рішення.

При цьому в п.58.1 ст.58 ПК України безпосередньо зазначено, що податкове повідомлення-рішення приймається в разі визначення суми грошового зобов`язання, у тому числі за порушення норм іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на відповідні органи.

Зазначене цілком стосується фіскальних органів, які контролюють дотримання вимог законодавства щодо обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів.

З огляду на аналіз викладених законодавчих приписів контролюючий орган у разі виявлення порушення вимог законодавства, яке регулює обіг спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, якщо таке порушення тягне за собою визначення грошових зобов`язань у вигляді адміністративно-господарських санкцій, зобов`язаний прийняти податкове повідомлення-рішення.

Таким чином, з 01.01.2011 у контролюючих органів, в розумінні ПК України, відсутні повноваження щодо прийняття інших рішень, крім податкових повідомлень-рішень, якими можуть бути визначені грошові зобов`язання.

Щодо доводів позивача про строки прийняття оскаржуваного рішення про застосування фінансових санкцій, суд зазначає наступне.

Порядок і строки прийняття податкового повідомлення-рішення визначені Податковим кодексом України.

Згідно з пунктом 86.5 статті 86 ПК України акт (довідка) про результати фактичних перевірок, визначених статтею 80 цього Кодексу, складається у двох примірниках, підписується посадовими особами контролюючих органів, які проводили перевірку, реєструється не пізніше наступного робочого дня після закінчення перевірки. Акт (довідка) про результати зазначених перевірок підписується особою, яка здійснювала розрахункові операції, платником податків та його законними представниками (у разі наявності).

Відповідно до пункту 86.8 статті 86 ПК України податкове повідомлення-рішення приймається керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу протягом п`ятнадцяти робочих днів з дня, наступного за днем вручення платнику податків, його представнику або особі, яка здійснювала розрахункові операції, акта перевірки у порядку, передбаченому статтею 58 цього Кодексу, для надсилання (вручення) податкових повідомлень-рішень, а за наявності заперечень посадових осіб платника податків до акта перевірки та/або додаткових документів, поданих у порядку, визначеному пунктом 44.7 статті 44 цього Кодексу, приймається з урахуванням висновку про результати розгляду заперечень до акта перевірки та/або додаткових документів - протягом трьох робочих днів, наступних за днем розгляду заперечень та/або додаткових документів і надання (надсилання) письмової відповіді платнику податків.

Пунктом 5 Порядку №790 встановлено, що підставою для прийняття рішення про застосування фінансових санкцій є: акт перевірки додержання суб`єктом господарювання встановлених законодавством вимог, обов`язкових для виконання під час здійснення оптової і роздрібної торгівлі алкогольними напоями та/або тютюновими виробами, складений органом, що видав ліцензію, у якому зазначається зміст порушення і конкретні порушені норми законодавства; результати проведення органом, який видав ліцензію, іншими органами виконавчої влади в межах їх компетенції перевірок суб`єкта господарювання, пов`язаної з виробництвом та обігом спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів; матеріали правоохоронних, податкових та інших органів виконавчої влади щодо недотримання суб`єктами господарювання вимог законодавчих та інших нормативно-правових актів про виробництво та обіг спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів.

Норми пункту 5 Порядку №790, в частині підстав для прийняття рішення про застосування фінансових санкцій, не суперечать нормам статті 86 ПК України, а відтак підлягають застосуванню.

Судом встановлено, що примірник акта перевірки від 07.08.2019 вручений начальнику АГЗП Білюку В.М. (представнику від позивача) 07.08.2019. Заперечення на акт перевірки позивач не подавав.

Відтак, рішення про застосування фінансових санкцій відповідач мав прийняти протягом п`ятнадцяти робочих днів з дня, наступного за днем вручення акта перевірки, тобто не пізніше 28.08.2019.

Однак, таке рішення прийняте лише 21.01.2020.

Відповідач, обґрунтовуючи строки прийняття спірного рішення 21.01.2020 на підставі акта фактичної перевірки від 07.08.2019, посилається на Інструкцію про порядок застосування фінансових санкцій, передбачених статтею 17 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального", затвердженої наказом ДААК ДПА України від 08 липня 2003 року №80, у редакції наказу від 20 червня 2007 року №113 (із змінами та доповненнями). Відповідно до пункту 2.8 зазначеної Інструкції розгляд справи та прийняття рішення здійснюються у термін тридцяти робочих днів, з моменту складання акта про порушення суб`єктом підприємницької діяльності вимог законодавства у сфері виробництва та обігу спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального, чи з дати реєстрації матеріалів перевірок, які надійшли на розгляд від правоохоронних, податкових та інших органів виконавчої влади. У разі необхідності отримання додаткових доказів по справі, термін розгляду матеріалів перевірки може бути продовжено на термін не більше ніж 6 місяців з дня виявлення порушення.

Проте, спірне рішення прийняте відповідачем з порушенням як п`ятнадцятиденного строку з дня складення акта перевірки так і тридцятиденного строку з дня виявлення порушення.

Водночас, суд звертає увагу, що зазначена вище Інструкція не підлягає застосуванню до спірних правовідносин, оскільки не зареєстрована Міністерством юстиції України у встановленому порядку.

Відповідно до пункту 1.4 Порядку подання нормативно-правових актів на державну реєстрацію до Міністерства юстиції України та проведення їх державної реєстрації, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 12 квітня 2005 року №34/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України 15 травня 2013 року №883/5), зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 12 квітня 2005 року за №381/10661, інструкція - акт, який детально визначає зміст і методику правового регулювання у певній сфері суспільних відносин.

В розумінні цього Порядку акти про затвердження інструкцій, що містять правові норми, підлягають державній реєстрації і лише після цього можуть спрямовуватися до виконання.

Пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України від 28 грудня 1992 року №731 "Про затвердження Положення про державну реєстрацію нормативно-правових актів міністерств, інших органів виконавчої влади" зазначеним органам виконавчої влади прямо приписано - не допускати випадків направлення на виконання нормативно-правових актів, що не пройшли державну реєстрацію та не опубліковані в установленому законодавством порядку. У разі порушення зазначених вимог нормативно-правові акти вважаються такими, що не набрали чинності, і не можуть бути застосовані.

Проте, вказаний вище наказ ДААК ДПА України від 08 липня 2003 року №80 (як і наказ Департаменту САТ ДПА України від 20 червня 2007 року №113), якими встановлено порядок і строк розгляду матеріалів, які є підставою для застосування фінансових санкцій, передбачених статтею 17 Закону №481/95-ВР, не пройшов державну реєстрацію (в Єдиному державному реєстрі нормативно-правових актів такий акт відсутній), тому він не є обов`язковим до застосування.

Крім того, оскільки його положення не узгоджуються із нормами ПК України, який з 01 січня 2011 року підлягає застосуванню і у разі визначення відповідачем грошових зобов`язань у вигляді адміністративно-господарських санкцій за порушення вимог законодавства, що регулює обіг спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, то така Інструкція не підлягала б застосуванню із вказаної дати навіть і в разі державної реєстрації.

З огляду на що, вищенаведені обставини справи вказують на незаконність прийнятого рішення.

Відповідно до частини першої, другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Проаналізувавши вищевикладене, суд дійшов висновку, що рішення ГУ ДПС у Волинській області від 21.01.2020 №000168-32 про застосування фінансових санкцій, не відповідає нормам чинного законодавства, суперечить положенням ПК України щодо порядку та строків його прийняття, а тому підлягає скасуванню, як протиправне.

Частиною 1 статті 139 КАС України визначено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача слід стягнути судові витрати, понесені у зв`язку із сплатою судового збору в розмірі 2 500, 00 грн., що підтверджується квитанцією від 03.02.2020 №0.0..1. (а.с.4)

Керуючись статтями 2, 72-77, 139, 243-246, 255, 262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління ДПС у Волинській області від 21.01.2020 №000168-32 про застосування фінансових санкцій в сумі 250 000 грн.

Стягнути на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Волинській області судові витрати у сумі 2 500 (дві тисячі п`ятсот) гривень 00 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його складення, з урахуванням п.3 розділу VI "Прикінцевих положень" КАС України.

Позивач: фізична особа-підприємець ОСОБА_1 , ідентифікаційний код платника податків НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_2 .

Відповідач: Головне управління ДПС у Волинській області, , адреса: 43010, м. Луцьк, Київський майдан, 4.

Суддя Ю.Ю. Сорока