Справа № 420/1729/20
Суддя: Катаєва Е.В.
Дата ухвалення: 2020-04-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/1729/20
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 квітня 2020 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Катаєвої Е.В., розглянувши у порядку письмового провадження в місті Одесі справу за адміні стративним позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Військової частини НОМЕР_1 (ВЧ НОМЕР_1 ) ( АДРЕСА_2 ), про визнання протиправною бездіяльність, зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

До Одеського окружного адміністративного суду 02.03.2020 року звернувся ОСОБА_1 з адміністративним позовом до Військової частини НОМЕР_1 (далі в/ч НОМЕР_1 ), в якому просить суд:

визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо несплати йому ОСОБА_1 компенсації вартості за неотримане речове майно в сумі 13 444,33 грн;

зобов`язати відповідача виплатити йому ОСОБА_1 компенсацію вартості неотриманого речового майна в сумі 13 444,33 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що він проходив військову службу у в/ч НОМЕР_1 . Наказом від 13.12.2019 року № 146-РС звільнений у запас з військової служби у зв`язку з закінченням строку контракту та виключений зі списків особового складу та всіх видів забезпечення.

Наказом від 13.12.2019 року за № 289 визначено виплатити йому компенсацію за неотримане речове майно, належне відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 16.03.2016 року № 178 згідно довідки розрахунку № 42 на суму у розмірі 13 444, 33 грн.

Проте вказана компенсація за неотримане речове майно йому не виплачена.

Позивач вважає вказану бездіяльність відповідача протиправною та звернувся до суду за захистом своїх прав.

Ухвалою суду від 06.03.2020 року позовну заяву прийнято до розгляду, провадження по справі відкрито, вирішено розгляд справи здійснити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Зазначено, що справа буде розглянута у строк не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження (а.с. 11-13).

Відповідач в/ч НОМЕР_1 згідно з поштовим повідомленням отримав копію ухвали суду 14.03.2020 року. Відзив на позовну заяву відповідачем не наданий до суду.

Справа розглянута в порядку письмового провадження.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 , 1977 року народження, є громадянином України, паспорт НОМЕР_2 (а.с.4).

Позивач проходив військову службу у в/ч НОМЕР_1 в період з 14.12.2016 року по 14.12.2019 року (а.с.5-6).

Наказом в/ч НОМЕР_1 від 13.12.2019 року за № 289 (по стройовій частині) відповідно до пп. «а» п. 2 ч. 5 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», старшого солдата ОСОБА_1 звільнено з військовою служби, виключено зі списків особового складу та зі всіх видів забезпечення.

Вказаним наказом, крім іншого, визначено виплатити позивачу компенсацію за неотримане речове майно згідно з довідкою розрахунком №42 на суму 13444,33грн (а.с. 7).

Позивачу не виплачена вказана компенсацію, що зумовило його звернення за захистом своїх прав до суду з вказаним позовом.

Дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню у повному обсязі. При цьому суд виходить з наступного.

Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» відповідно до його преамбули відповідно до Конституції України визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.

Статтею 1 Закону встановлено, що соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до ст.2 Закону ніхто не вправі обмежувати військовослужбовців та членів їх сімей у правах і свободах, визначених законодавством України.

Питання продовольчого, речового та іншого забезпечення військовослужбовців регламентовано ст.9-1 Закону «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Частиною 1 ст.9-1 Закону встановлено, що речове забезпечення військовослужбовців здійснюється за нормами і в терміни, що визначаються відповідно Міністерством оборони України, у тому числі для Державної спеціальної служби транспорту, іншими центральними органами виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні військові формування, Головою Служби безпеки України, начальником Управління державної охорони України, Головою Служби зовнішньої розвідки України, Головою Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, а порядок грошової компенсації вартості за неотримане речове майно визначається Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 16.03.2016 року затверджений Порядок виплати військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації і Управління державної охорони грошової компенсації вартості за неотримане речове майно (далі Порядок №178), якій відповідно до п.1 визначає механізм виплати військовослужбовцям грошової компенсації вартості за неотримане речове майно.

Згідно з п.2, п.3 Порядку виплата грошової компенсації здійснюється особам офіцерського, старшинського, сержантського і рядового складу. Грошова компенсація виплачується військовослужбовцям з моменту виникнення права на отримання предметів речового майна відповідно до норм забезпечення у разі, зокрема, звільнення з військової служби.

Пункт 4 Порядку №178 визначено, що грошова компенсація виплачується військовослужбовцям за місцем військової служби за їх заявою (рапортом) на підставі наказу командира (начальника) військової частини, територіального органу, територіального підрозділу, закладу, установи, організації (далі - військова частина), а командирам (начальникам) військової частини - наказу старшого командира (начальника), у якому зазначається розмір грошової компенсації на підставі довідки про вартість речового майна, що належить до видачі, оригінал якої додається до відомості щодо виплати грошової компенсації.

Судом встановлено, що відповідачем на виконання п.4 Порядку №178 при звільненні позивача наказано виплатити йому грошову компенсацію за неотримане речове майно, проте відповідач вказану компенсацію позивачу не виплатив.

Суд вважає що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Виконання відповідачем вимог Порядку №178 в частині складання довідки про вартість речового майна та видання наказу про виплату грошової компенсації на підставі вказаної довідки у розмірі 13 444, 33 грн суд вважає безумовною підставою для задоволення позову щодо зобов`язання відповідача виплатити вказану суму позивачу, а ненадання відповідачем відзиву на позов суд кваліфікує у відповідності до ч.4 ст.159 КАС України як визнання позову.

Керуючись статтями 2, 3, 6, 7, 8, 9, 12, 241-246 КАС України, суд,

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) до Військової частини НОМЕР_1 (ВЧ НОМЕР_1 ) ( АДРЕСА_2 , ЄДРПОУ НОМЕР_4 ), про визнання протиправною бездіяльність, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо несплати ОСОБА_1 компенсації вартості за неотримане речове майно в сумі 13444,33грн протиправною.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 виплатити ОСОБА_1 компенсацію вартості неотриманого речового майна в сумі 13444,33 грн.

Рішення набирає законної сили у порядку ст. 255 КАС України.

Рішення може бути оскаржене у порядку та строки встановлені ст. 295-297 КАС України.

Суддя Е.В. Катаєва

.