Справа № 240/1273/20
Суддя: Гурін Дмитро Миколайович
Дата ухвалення: 2020-04-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 квітня 2020 року м. Житомир справа № 240/1273/20

категорія 102000000

Житомирський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Гуріна Д.М., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Богунського районного відділу Управління Державної міграційної служби України в Житомирській області про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії,

встановив:

14 лютого 2020 року до Житомирського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 із позовом до Богунського районного відділу Управління Державної міграційної служби України в Житомирській області, у якому просить:

- визнати протиправною бездіяльність Богунського районного відділу Управління державної міграційної служби України у Житомирській області у видачі ОСОБА_1 паспорта громадянина України у формі книжечки відповідно до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 26 червня 1992 року №2503-ХІІ;

- зобов`язати Богунський відділ Управління державної міграційної служби України у Житомирській області видати ОСОБА_1 паспорт громадянина України у формі книжечки відповідно до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 26 червня 1992 року №2503-ХІІ.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що у зв`язку з тим, що його паспорт втрачено, він звернувся до Богунського районного відділу Управління державної міграційної служби України в Житомирській області з проханням видати та оформити паспорт громадянина України виключно у формі паспортної книжечки, на що отримав лист-відмову, яка мотивована запровадженням внутрішніх паспортів у формі ID-картки безальтернативно. Позивач зазначає, що не бажає оформляти паспорт у формі пластикової картки типу ID-картки, оскільки це порушуватиме гарантії, встановлені Законом України "Про захист персональних даних", щодо нерозголошення та відмови надавати згоду на обробку таких даних. Вважає, що відповідач порушує його права та інтереси, відмовляючи в оформленні паспорта у формі книжечки, з наведених підстав просить позов задовольнити. Крім того, позивач зазначає, що його заява про видачу та оформлення паспорта громадянина України замість втраченого була розглянута відповідачем у порядку передбаченому Законом України "Про звернення громадян", що позивач вважає протиправним оскільки не звертався до відповідача з заявою про роз`яснення порядку видачі паспорта громадянина України.

Ухвалою судді Житомирського окружного адміністративного суду від 19 лютого 2020 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та повідомлення (виклику) учасників справи.

10 березня 2020 року представником відповідача у строк, визначений частиною 5 статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України та встановлений ухвалою суду від 19 лютого 2020 року, надійшов відзив на адміністративний позов вх. №6777/20 (а.с.50-53). В якому в обґрунтування заперечень відповідач зазначив, що за результатами розгляду заяви-звернення позивача, поданої у порядку Закону України "Про звернення громадян" про видачу паспорта громадянина України у формі книжечки замість втраченого, листом від 12 лютого 2020 року №П1/6/1836-20/1836/194-20 надано відповідь із роз`ясненням порядку оформлення паспорта громадянина України замість втраченого та переліком документів.

Відповідач зазначає, що територіальним підрозділом не було відмовлено в оформленні паспорта, позивач звертався із зверненням та не надав у повному обсязі визначеного Тимчасовим порядком оформлення і видачі паспорта громадянина України переліку документів, необхідного для оформлення паспорта. Відповідач зазначив, що до Богунського районного відділу у м. Житомирі Управління державної міграційної служби України в Житомирській області надійшло письмове звернення за формою, яка встановлена Порядком №320, який на даний момент втратив чинність. Крім того, позивачем не було надано повного переліку документів, наведеного у пункті 5 Тимчасового порядку №456, у тому числі і свідоцтва про народження та заяви про втрату паспорта за відповідним зразком.

Також відповідач у відзиві зазначає, що 28 листопада 2016 року ОСОБА_1 вже було оформлено паспорт громадянина України у вигляді ID -картки та 19 червня 2017 року паспорт громадянина України для виїзду за кордон, що спростовує доводи позивача про ненадання ним згоди на обробку його персональних даних.

Стосовно посилань позивача на висновки, викладені у рішенні, прийнятому за результатами розгляду зразкової справи №806/3265/17, то на думку відповідача, вони до даних правовідносин не можуть бути застосовані, оскільки на відміну від зразкової справи, правовідносини у даній справі виникли у зв`язку із оформленням паспорта громадянина України у формі книжечки замість втраченого, оформленого у формі ID-картки.

Листом-відповіддю вих. №П1/6/1836-20/1836/194-20 від 12 лютого 2020 року заявнику було роз`яснено порядок та процедуру за якою здійснюється оформлення та видача паспорта громадянина України замість втраченого, що діяла на момент звернення позивача до УДМС. Заява позивача була розглянута у порядку, передбаченому Законом України "Про звернення громадян" від 2 жовтня 1996 року №393-96-ВР.

Переписка із позивачем з роз`ясненням порядку отримання паспорта згідно приписів Тимчасового порядку оформлення, видачі паспорта громадянина України №456 від 6 червня 2019 року у формі листа, не може розцінюватися, як відмова в оформленні та видачі паспорта у формі книжечки замість втраченого.

Крім того, позивачем додано до заяви не усі документи, а заява не відповідала встановленій законодавством формі, тому по суті не розглядалась.

25 березня 2020 року на адресу суду від позивача надійшла відповідь на відзив (а.с.62-66), в якій позивач заявлені позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив задовольнити. Зазначає, що форми заяв відповідно до Порядку №320 та Тимчасового порядку №456 на видачу втраченого паспорта є абсолютно ідентичними, доводи, що наведені відповідачем у відзиві вважає безпідставними.

31 березня 2020 року на адресу суду від відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив (а.с.78-79), в яких відповідач підтримує доводи, зазначені у відзиві на адміністративний позов та просить відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. Відповідач вказує, що доводи позивача про ідентичність форм документів згідно Порядку №320 та Тимчасового порядку №456 не відповідають дійсності, оскільки вони містять розбіжності.

Згідно з частиною 4 статті 243 Кодексу адміністративного судочинства України, судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

Відповідно до пункту 3 Розділу VI Прикінцеві положення Кодексу адміністративного судочинства України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 47, 79, 80, 114, 122, 162, 163, 164, 165, 169, 177, 193, 261, 295, 304, 309, 329, 338, 342, 363 цього Кодексу, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, подання доказів, витребування доказів, забезпечення доказів, а також строки звернення до адміністративного суду, подання відзиву та відповіді на відзив, заперечення, пояснень третьої особи щодо позову або відзиву, залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви, пред`явлення зустрічного позову, розгляду адміністративної справи, апеляційного оскарження, розгляду апеляційної скарги, касаційного оскарження, розгляду касаційної скарги, подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами продовжуються на строк дії такого карантину.

Відповідно до частини 5 статті 250 Кодексу адміністративного судочинства України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Згідно з положеннями частини 5 статті 262, частини 1 статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.

Перевіривши матеріали справи, вирішивши питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що 29 січня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Богунського районного відділу Управління міграційної служби України в Житомирській області з заявою про видачу паспорта громадянина України у формі паспортної книжечки взамін втраченого, на підставі Закону України від 18 січня 2001 року «Про громадянство України» та у відповідності до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 26 червня 1992 року №2503-XІІ. Дo вказаної заяви заявником прикладено наступні документи: 2 фотокартки, копія свідоцтва про народження, квитанція про сплату мита, заява про видачу паспорта зразка 1994 року, заява про втрату паспорта, оформлена відповідно до Порядку оформлення та видачі паспорта громадянина України (а.с.8-11).

Листом-відповіддю Богунського районного відділу Управління Державної міграційної служби України в Житомирській області від 12 лютого 2020 року №11-1/6/1836-20/18.36/194-20 у видачі та оформленні паспорта громадянина України у вигляді паспортної книжечки замість втраченого ОСОБА_1 було відмовлено у зв`язку з тим, що відсутня альтернатива паспортам у формі ID -картки. Відповідачем було роз`яснено ОСОБА_1 порядок оформлення паспорта громадянина України у формі картки.

Позивач з вказаним рішенням відповідача не згоден, у зв`язку з чим звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує наступне.

Стосовно посилань позивача на висновки, що викладені Верховним Судом у зразковій справі №806/3265/17, то суд зазначає наступне.

У постанові у справі №806/3265/17 від 19 вересня 2018 року Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що реалізація державних функцій має здійснюватися без примушення людини до надання згоди на обробку персональних даних, їх обробка повинна здійснюватись, як і раніше, в межах і на підставі тих законів і нормативно-правових актів України, на підставі яких виникають правовідносини між громадянином та державою. При цьому, технології не повинні бути безальтернативними і примусовими. Особи, які відмовилися від обробки їх персональних даних, повинні мати альтернативу - використання традиційних методів ідентифікації особи. Позбавлення особи можливості отримання паспорта у традиційній формі - у вигляді книжечки, і спричинені цим побоювання окремої суспільної групи, що отримання паспорта у вигляді картки може спричинити шкоду приватному життю, становить втручання держави, яке не було необхідним у демократичному суспільстві, і воно є непропорційним цілям, які мали б бути досягнуті без покладення на особу такого особистого надмірного тягаря. При вирішенні спору Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що законодавець, вносячи зміни до Закону №5492-VI, не дотримався вимог, за якими такі зміни повинні бути зрозумілими і виконуваними, не мати подвійного тлумачення, не звужувати права громадян у спосіб, не передбачений Конституцією України та не допускати жодної дискримінації у залежності від часу виникнення правовідносин з отриманням паспорта громадянина України.

Висновки Великої Палати Верховного Суду у зразковій справі слід застосовувати в адміністративних справах щодо звернення осіб до суду з позовом до територіальних органів ДМС України з вимогами видати паспорт громадянина України у формі книжечки, відповідно до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 26 червня 1992 року № 2503-ХІІ, у зв`язку з ненаданням особою згоди на обробку персональних даних.

Однак, на відміну від зразкової справи у даній адміністративній справі спірні правовідносини виникли у зв`язку з оформленням паспорта громадянина України у формі книжечки замість втраченого паспорта у формі ІD-картки. Такі правовідносини не охоплюються зразковою справою.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, адміністративна справа за позовом ОСОБА_1 не має ознак зразкової справи №806/3265/17, а тому висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постанові від 19 вересня 2018 року у зразковій справі №806/3265/17 не підлягають застосуванню у даній справі.

Правові та організаційні засади створення та функціонування Єдиного державного демографічного реєстру та видачі документів, що посвідчують особу, підтверджують громадянство України чи спеціальний статус особи, а також права та обов`язки осіб, на ім`я яких видані такі документи, регулюються Законом України від 20 листопада 2012 року №5492-VI "Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус" (далі - Закон №5492-VI).

Частиною 1 статті 21 Закону №5492-VI встановлено, що паспорт громадянина України є документом, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України, що також кореспондується з нормами Положення №2503-XII.

Відповідно до частин 1, 2, 4, 5 статті 14 Закону №5492-VI передбачено, що форма кожного документа встановлюється цим Законом. Документи залежно від змісту та обсягу інформації, яка вноситься до них, виготовляються у формі книжечки або картки, крім посвідчення на повернення в Україну, що виготовляється у формі буклету. Документи у формі книжечки на всіх паперових сторінках та на верхній частині обкладинки повинні мати серію та номер документа, виконані за технологією лазерної перфорації. Персоналізація документів у формі книжечки здійснюється за технологією лазерного гравіювання та лазерної перфорації. Персоналізація документів у формі картки виконується за технологією термодруку або лазерного гравіювання. Персоналізація документів здійснюється централізовано у Державному центрі персоналізації документів.

Відповідно до норм частини 2 статті 21 Закону №5492-VI кожен громадянин України, який досяг чотирнадцятирічного віку, зобов`язаний отримати паспорт громадянина України. Оформлення, видача, обмін паспорта громадянина України, його пересилання, вилучення, повернення державі та знищення здійснюються в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 3 Положення №2503-XII визначено, що бланки паспортів виготовляються у вигляді паспортної книжечки або паспортної картки за єдиними зразками, що затверджуються Кабінетом Міністрів України.

За приписами Конституції України права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Встановлюючи ті чи інші правила поведінки, держава має в першу чергу дбати про потреби людей, утримуючись за можливості від встановлення таких правил, які негативно сприйматимуться тими чи іншими групами суспільства. Встановлення таких правил може бути виправдане тільки наявністю переважаючих суспільних інтересів, які не можуть бути задоволені в інший спосіб, але і в цьому разі має бути дотриманий принцип пропорційності. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Статтею 32 Конституції України визначено, що ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією України. Не допускається збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.

Відповідно до частини 1 статті 13 Закону "Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус" (далі - Закон №5492-VI) одним з документів, оформлення яких передбачається цим Законом із застосуванням засобів Реєстру, є паспорт громадянина України. Згідно з частиною 1 статті 21 Закону паспорт громадянина України є документом, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України.

Відтак, у разі відсутності у особи паспорта, така особа не має підтвердження громадянства України, що в свою чергу є порушенням її громадянських прав у зв`язку з неможливістю їх реалізації.

Частинами 1, 2, 4, 5 статті 14 цього Закону передбачено, що документи залежно від змісту та обсягу інформації, яка вноситься до них, виготовляються у формі книжечки або картки, крім посвідчення на повернення в Україну, що виготовляється у формі буклету. Документи у формі книжечки на всіх паперових сторінках та на верхній частині обкладинки повинні мати серію та номер документа, виконані за технологією лазерної перфорації.

Згідно з пунктами 3, 5, 6, 8 Положення про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 26 червня 1992 року №2503-XII, бланки паспортів виготовляються у вигляді паспортної книжечки або паспортної картки.

На виконання вимог абзацу п`ятого пункту 3 Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 березня 2015 року №302 (далі - Порядок №302), за яким Державна міграційна служба до законодавчого врегулювання питання завершення оформлення та видачі паспорта громадянина України зразка 1994 року здійснює оформлення та видачу таких паспортів у порядку, встановленому Міністерством внутрішніх справ, громадянам України, щодо яких прийнято рішення суду, що набрало законної сили, про зобов`язання Державної міграційної служби оформити та видати паспорт громадянина України зразка 1994 року, наказом МВС від 6 червня 2019 року №456 затверджено Тимчасовий порядок оформлення і видачі паспорта громадянина України (далі - Тимчасовий порядок №456).

Відповідачем у відзиві зазначено про те, що подані ОСОБА_1 документи не були подані у повному обсязі та не відповідали вимогам Тимчасового порядку 456, тобто ОСОБА_1 звернувся до відповідача всупереч встановленому законодавством порядку.

Стосовно доводів позивача про не надання згоди на обробку персональних даних відповідач у своїх запереченнях посилається на те, що 28 листопада 2016 року ОСОБА_1 засобами Єдиного державного демографічного реєстру відповідно до Порядку № 302 оформлено паспорт громадянина України № НОМЕР_2 у формі картки, що містить безконтактний електронний носій типу ІD-1, а 19 червня 2017 року відповідно до Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України для виїзду за кордон, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 7 травня 2014 року №152 - паспорт громадянина України для виїзду за кордон НОМЕР_3 у формі книжечки, правий форзац якої містить безконтактний електронний носій із внесенням відцифрованих підпису, відбитків пальців рук та обличчя, а також присвоєно унікальний номер запису в Єдиному державному демографічному реєстрі (УНЗР) - 937.

Вищенаведене, на думку відповідача, спростовує в повній мірі доводи позивача про ненадання ним згоди на обробку своїх персональних даних.

Пунктом 3 Положення №2503-XII визначено, що бланки паспортів виготовляються у вигляді паспортної книжечки або паспортної картки за єдиними зразками, що затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Станом на день виникнення спірних правовідносин (день подання заяви) оформлення та видача паспорта регулюється Тимчасовим порядком №456 (Тимчасовий порядок оформлення і видачі паспорта громадянина України, затверджений Наказом Міністерства внутрішніх справ України 06 червня 2019 року № 456, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 14 червня 2019 року за № 620/33591).

Порядок видачі паспортів замість утрачених або викрадених регулюється розділом VI Тимчасового порядку №456.

За приписами пункту 1 розділу VI Тимчасового порядку №456 для оформлення паспорта замість втраченого або викраденого заявник подає:

1) заяву про втрату/викрадення паспорта за зразком, наведеним у додатку 5 до цього Тимчасового порядку;

2) рішення суду;

3) заяву про видачу паспорта громадянина України за зразком, наведеним у додатку 1 до цього Тимчасового порядку;

4) дві (три - у разі одержання втраченого паспорта в іншому територіальному підрозділі ДМС) фотокартки розміром 3,5 х 4,5 см;

5) платіжний документ з відміткою банку про сплату державного мита або оригінал документа про звільнення від його сплати (у разі втрати паспорта);

6) витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань (у разі викрадення паспорта на території України);

7) довідку про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи (для внутрішньо переміщених осіб);

8) посвідчення про взяття на облік бездомної особи, видане відповідним центром обліку бездомних осіб (для бездомних осіб).

Тобто для оформлення паспорта замість втраченого заявник має подати визначений перелік документів.

Отже, передумовою оформлення та видачі паспорта громадянина України замість втраченого є звернення особи до уповноваженого органу з відповідною заявою встановленого зразка, з долученням визначеного переліку документів.

Згідно з абзацом третім пункту 2 розділу VI Тимчасового порядку №456 строк розгляду заяви про втрату паспорта становить 30 календарних днів з дня подання заяви. За потреби проведення додаткової перевірки за матеріалами справи про втрату паспорта або у разі несвоєчасного надходження відповіді на направлені запити строк розгляду продовжується не більше ніж на 30 календарних днів.

Працівник територіального підрозділу Державної міграційної служби, на якого згідно з його службовими обов`язками покладаються функції з оформлення паспорта, вчиняє дії, передбачені пунктами 3-6 розділу VI Тимчасового порядку, і приймає до розгляду заяву-анкету та додані до неї документи.

Пунктом 8 розділу VI Тимчасового порядку №456 встановлено, що після проведення необхідних перевірок за заявою про втрату паспорта працівник територіального підрозділу ДМС складає висновок за заявою про втрату паспорта за формою згідно з додатком 11 до цього Тимчасового порядку, який затверджується керівником цього підрозділу. У висновку зазначаються результати перевірки і прийняте рішення про видачу паспорта.

Також, згідно з пунктом 1 розділу ІХ Тимчасового порядку №456 територіальний підрозділ ДМС має право відмовити особі в оформленні або видачі паспорта (у тому числі вклеюванні фотокартки), якщо:

1) особа не є громадянином України;

2) особа вже отримала паспорт, який є дійсним на день звернення (крім випадків обміну паспорта у зв`язку з виявленням помилки в інформації, внесеній до нього, непридатності для подальшого використання);

3) дані, отримані з баз даних Єдиного державного демографічного реєстру, картотек, не підтверджують надану заявником інформацію;

4) за видачею паспорта звернувся законний представник, який не має документально підтверджених повноважень на отримання паспорта;

5) особа подала не в повному обсязі документи та інформацію, необхідні для оформлення й видачі паспорта;

6) особу не встановлено за результатами проведення процедури встановлення особи.

Згідно з пунктом 2 розділу ІХ Тимчасового порядку №456, у рішенні про відмову в оформленні чи видачі паспорта (у тому числі вклеюванні фотокартки), яке доводиться до відома заявника протягом п`яти робочих днів з дня його прийняття, зазначаються підстави відмови.

Отже, з наведених норм вбачається, що за результатами розгляду заяви про видачу або оформлення паспорта громадянина України замість втраченого, яка не відповідає вимогам Тимчасового порядку, повинно бути прийнято рішення щодо видачі паспорта.

Однак, як матеріалами справи так і відзивом на позовну заяву підтверджується, що Богунський районний відділ Управління державної міграційної служби України в Житомирській області належним чином не розглянув заяву позивача про видачу паспорта у формі книжечки замість втраченого, не перевірив документи, що мали бути додані до заяви, а також не прийняв рішення про видачу або про відмову у видачі паспорта громадянина України замість втраченого, а розглянув заяву ОСОБА_1 відповідно до Закону України "Про звернення громадян", що не відповідає вимогам Тимчасового порядку.

Суд зауважує, що згідно з статтею 3 Закону України "Про звернення громадян", під зверненнями громадян слід розуміти викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги.

Заява (клопотання) - звернення громадян із проханням про сприяння реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством їх прав та інтересів або повідомлення про порушення чинного законодавства чи недоліки в діяльності підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, народних депутатів України, депутатів місцевих рад, посадових осіб, а також висловлення думки щодо поліпшення їх діяльності. Клопотання - письмове звернення з проханням про визнання за особою відповідного статусу, прав чи свобод тощо.

З дослідженої заяви ОСОБА_1 про видачу паспорта замість втраченого від 29 січня 2020 року встановлено, що вона не відповідає вимогам статті 3 Закону України "Про звернення громадян", а тому у відповідача були відсутні підстави для її розгляду, як звернення згідно з Законом України "Про звернення громадян".

З огляду на викладене суд вважає, що відповідачем порушено порядок прийняття рішення у відповідності до вимог Тимчасового порядку оформлення і видачі паспорта громадянина України, затвердженого наказом МВС від 6 червня 2019 року №456.

Відтак, вимога позивача про визнання протиправною бездіяльності, що виразилась у невидачі Богунським районним відділом Управління державної міграційної служби України в Житомирській області ОСОБА_1 паспорта громадянина України у формі книжечки замість втраченого, задоволенню не підлягає, оскільки відповідачем рішення про відмову не приймалось.

Водночас, вирішуючи питання щодо ефективного захисту прав, свобод, інтересів ОСОБА_1 у сфері публічно-правових відносин, суд зазначає наступне.

Спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

При цьому слід враховувати, що діючим законодавством встановлена процедура прийняття рішень про оформлення чи видачу паспорта, і суд не може підміняти цю процедуру та орган, до компетенції якого віднесено прийняття відповідних рішень.

Орган, що приймає рішення щодо видачі паспорта повинен перевірити заяву особи та документи долучені до неї і за результатами розгляду прийняти рішення.

У відповідності з Рекомендаціями №R (80) 2 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам стосовно реалізації адміністративними органами влади дискреційних повноважень від 11.03.1980 під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Адміністративний суд, в свою чергу, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність закріпленим Кодексом адміністративного судочинства України критеріям, не може втручатися у дискрецію суб`єкта владних повноважень в межах такої перевірки.

Згідно з частиною 2 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

За таких обставин, належним захистом прав позивача є зобов`язання відповідача розглянути заяву ОСОБА_1 про видачу паспорта громадянина України замість втраченого від 29 січня 2020 року відповідно до вимог Тимчасового порядку оформлення і видачі паспорта громадянина України, затвердженого наказом МВС від 6 червня 2019 року №456.

Вимога про зобов`язання Богунського районного відділу Управління державної міграційної служби України в Житомирській області видати ОСОБА_1 паспорт громадянина України у формі книжечки замість втраченого є передчасною, тому задоволенню не підлягає.

Згідно з частинами 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи (частина 1 статті 72 вказаного Кодексу).

За змістом статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини, сформовану в пункті 58 рішення у справі Серявін та інші проти України (№4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (Ruiz Torija v. Spain) № 303-A, пункт 29).

Беручи до уваги наведене та фактичні обставини справи, суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову ОСОБА_1 .

Відповідно до положень частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі.

Згідно з положеннями частини 2 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України витрати розподіляються між сторонами відповідно до судового рішення у справі, якщо сплату судових витрат розстрочено або відстрочено до ухвалення судового рішення у справі.

При зверненні до суду з адміністративним позовом, суд в ухвалі про відкриття провадження у справі від 19 лютого 2020 року відстрочив позивачу сплату судового збору у сумі 840,80 грн до ухвалення судового рішення у даній справі.

Отже позивач повинен сплатити судовий збір у розмірі 840,80 грн, однак враховуючи те, що судове рішення ухвалюється на користь позивача, суд стягує судовий збір з відповідача на користь Державного бюджету відповідно до задоволеної частини позовних вимог, а саме у сумі 420,40 грн.

Керуючись статтями 77, 90, 139, 241-246, 250, 255, 263, 295 Кодексу адміністративного судочинства України,

вирішив:

Задовольнити частково адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ) до Богунського районного відділу Управління Державної міграційної служби України в Житомирській області (вул. Театральна, 17/20, м.Житомир, 10014) про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії.

Визнати протиправними дії Богунського районного відділу Управління Державної міграційної служби України в Житомирській області щодо розгляду заяви ОСОБА_1 від 29 січня 2020 року про видачу паспорта громадянина України у вигляді паспортної книжечки замість втраченого згідно з положеннями Закону України "Про звернення громадян".

Зобов`язати Богунський районний відділ Управління Державної міграційної служби України в Житомирській області розглянути заяву ОСОБА_1 від 29 січня 2020 року про видачу паспорта громадянина України у вигляді паспортної книжечки замість втраченого відповідно до вимог Тимчасового порядку оформлення і видачі паспорта громадянина України, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України №456 від 6 червня 2019 року.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Стягнути на користь Державного бюджету з Богунського районного відділу Управління Державної міграційної служби України в Житомирській області судовий збір у розмірі 420,40 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати до Сьомого апеляційного адміністративного суду через Житомирський окружний адміністративний суд апеляційну скаргу на рішення суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби строк оскарження продовжується на строк дії такого карантину.

Суддя Д.М. Гурін