Справа № 540/525/20
Суддя: Хом'якова В.В.
Дата ухвалення: 2020-04-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2020 р.м. ХерсонСправа № 540/525/20
Херсонський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Хом`якової В.В., розглянувши в порядку письмового провадження матеріали адміністративної справи за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 20.02.2020 р. №Ф-1082-25,

встановив:

ОСОБА_1 (далі - позивач) через свого представника звернулася до суду з позовом до Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі (далі - відповідач), в якому просить визнати протиправною та скасувати вимогу ГУ ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі про сплату боргу (недоїмки) від 20 лютого 2020 року за № Ф-1082-25 в сумі 35369,43 грн. В обґрунтування своїх позовних вимог позивачка зазначає, що оскаржена вимога є протиправною та підлягає скасуванню, оскільки ОСОБА_1 (прізвище до шлюбу - ОСОБА_2 ) під час перебування в статусі фізичної особи-підприємця була працевлаштована за основним місцем роботи в ТОВ "Херсонський тепличний комбінат" (код ЄДРПОУ 37238), в якому отримувала заробітну плату. Також, позивачка вказує, що під час перебування у статусі ФОП не провадила підприємницьку діяльність, господарських договорів не укладала, найману працю не використовувала, а ТОВ "Херсонський тепличний комбінат" здійснювало за неї сплату єдиного соціального внеску за ставками, передбаченими чинним законодавством в розмірі, що не менше мінімального, що підтверджується довідкою Пенсійного фонду України за формою ОК-5. Крім того, зазначає, що позивачці заборгованість з єдиного соціального внеску нарахована за період з IV кварталу 2016 року по 2019 рік включно, що підтверджується листом Херсонського відділення Головного Управління ДПС у Херсонській області, Автономій Республіці Крим та м. Севастополі за №789/ФОП/21-22-51-05 від 27.02.2020 року. Суми заборгованості позивачки по сплаті єдиного внеску здійснено на підставі облікових даних інформаційної системи ГУ ДПС у Херсонській області, Автономій Республіці Крим та м. Севастополі. Вважає, що мало місце порушення відповідачем строку обчислення боргу по сплаті єдиного соціального внеску. В разі прийняття рішення суб`єктом владних повноважень, в даному випадку формування оскаржуваної вимоги про сплату боргу (недоїмки), в поза межами законодавчо визначених строків, воно не може вважатись правомірним. Недотримання відповідачем строків прийняття відповідних рішень позбавило позивачку можливості передбачати наслідки, та позбавило, у випадку необхідності та з належною допомогою, узгоджувати свою поведінку, та як наслідок призвело до покладення на позивачку надмірного тягара зі сплати єдиного внеску. У зв`язку із викладеними обставинами позивачка вважає вимогу про сплату боргу (недоїмки) з ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_1 ) від 20 лютого 2020 року №Ф-1082-25 на суму 35369,43 грн. протиправною і такою, що призведе до необгрунтованих матеріальних втрат.

Ухвалою суду від 04.03.2020 відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Головним управлінням ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі 19.03.2020 поданий відзив на позовну заяву, в якому останній у задоволенні позову просить відмовити. Фізичні особи-підприємці, які застосовують спрощену систему оподаткування, сплачують єдиний соціальний внесок за періоди, в яких вони були платниками єдиного податку, незалежно від того, отримували вони дохід у цей період чи ні. Позивачка з 01.07.2012 по 01.01.2016 перебувала на спрощеній системі оподаткування. Контролюючим органом було нараховано позивачці єдиний соціальний внесок за IV квартал 2013 року - 1218,67 грн., 2014 рік - 5071,80 грн., 2015 рік - 5293,88 грн., за 2016 рік - 0,00 грн. Також, позивачка була платником єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у 2017-2018 роках та І-II кварталі 2019 року. Нарахування платнику єдиного внеску здійснюється автоматично на рівні ДФС України поквартально в розмірі мінімального страхового внеску, що відображається в інтегрованій картці платника. Враховуючи обов`язок нарахування єдиного внеску до сплати, навіть у разі відсутності доходу, фізичні особи-підприємці зобов`язані були сплатити до 09.02.2018 за звітний 2017 рік щонайменше 8448 грн. (3200 грн. х 12 х 22% = 8448 грн.). В подальшому, з прийняттям Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" від 3 жовтня 2017 року №2148-VIIІ внесені зміни до Закону №2464, що діють з 1 січня 2018 року, зокрема, щодо строків сплати зобов`язань фізичними особами-підприємцями, які перебувають на спрощеній системі оподаткування. Так, з 1 січня 2018 року всі фізичні особи-підприємці (незалежно від обраної системи оподаткування), крім звільненої статтею 4 Закону №2464 категорії страхувальників, зобов`язані сплачувати за себе єдиний внесок, нарахований за календарний квартал, до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок (абз. 3 ч. 8 ст. 9 Закону № 2464). Законом України "Про Державний бюджет України на 2018 рік" від 07.12.2017 №2246-VІІІ установлено щомісячний розмір мінімальної заробітної плати з 1 січня 2018 року - 3723 грн. Відповідно, щоквартальний платіж складає 2457 грн. 18 коп. (3723 грн. х 3 х 22%), поквартально: до 19 квітня 2018 р. за 1 квартал 2018 р. - 2457 грн. 18 коп.; до 19 липня 2018 р. за 2 квартал 2018 р. - 2457 грн. 18 коп.; до 19 жовтня 2018 р. за 3 квартал 2018 р. - 2457 грн. 18 коп.; до 21 січня 2019 р. за 4 квартал 2018 р. - 2457 грн. 18 коп. Законом України "Про Державний бюджет України на 2019 рік" від 23.11.2018 № 2629-VІІІ установлено щомісячний розмір мінімальної заробітної плати з січня 2019 року - 4173 грн. Відповідно, щоквартальний платіж складає 2754 грн. 18 коп. (4173 грн. х 3 х 22%), поквартально: до 19 квітня 2019 р. за 1 квартал 2019 р. - 2754 грн. 18 коп.; до 19 липня 2019 р. за 2 квартал 2019 р. - 2754 грн. 18 коп. Позивачці не було здійснено нарахування єдиного соціального внеску за III квартал 2019 року і по теперішній час, так як 03.09.2019 нею припинилася підприємницьку діяльність. Крім того, відповідач вважає безпідставними посилання позивача на ту обставину, що вона була офіційно працевлаштована, а тому з її заробітної плати сплачувався єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, як на підставу скасування вимоги про сплату боргу, з огляду на те, що фізичні особи-підприємці, у тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування і є одночасно найманими працівниками, не звільняються від сплати єдиного внеску та подання обов`язкової звітності за себе, як фізичні особи-підприємці. Сплата єдиного соціального внеску у такому разі не здійснюється подвійно, адже за фізичну особу-підприємця, яка працює найманим працівником, єдиний соціальний внесок сплачує роботодавець (утримань єдиного соціального внеску із заробітної плати немає). Разом з тим, за переконанням податкового органу, з доданих позивачкою до матеріалів справи документів (довідка ОК-5), вбачається, що постійного відрахування єдиного соціального внеску у мінімальному розмірі її роботодавцем не здійснювалось. Адже у 2017 році позивачка працювала у роботодавця лише 2 місяці, а у 2018 році - 10 місяців. На підставі викладеного, вважає, що вимога податкового органу скасуванню не підлягає.

Розглянувши надані сторонами документи, з`ясувавши фактичні обставини справи, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду спору по суті, проаналізувавши норми законодавства які регулюють спірні відносини та їх застосування сторонами, судом встановлено наступне.

З 10.09.2007 року ОСОБА_3 в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців зареєстрована як фізична особа - підприємець.

14.11.2018 року ОСОБА_3 зареєструвала шлюб с гр. ОСОБА_4 , про що Херсонським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Херсонській області вчинено актовий запис № 1400 від 14.11.2018 року. Після реєстрації шлюбу, ОСОБА_3 змінила прізвище на ОСОБА_5 , що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданим Херсонським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Херсонській області від 14.11.2018 року.

03.09.2019 ФОП ОСОБА_6 подала документи для проведення реєстраційної дії "Державна реєстрація припинення підприємницької діяльності фізичною особою-підприємцем за її рішенням". Державна реєстрація ФОП ОСОБА_7 , як фізичної особи-підприємця припинена, про що в ЄДР вчинено відповідний запис. Зазначені обставини підтверджуються описом документів, що надаються фізичною особою державному реєстратору для проведення реєстраційної дії "Державна реєстрація припинення підприємницької діяльності фізичною особою-підприємцем за її рішенням" від 03.09.2019 за підписом державного реєстратора Сидорова В.А.

Згідно з відомостями трудової книжки позивачки, остання у періоди з 18.08.2010 по 20.08.2018, з 21.11.2018 по 18.09.2019 була працевлаштована за основним місцем роботи в ТОВ "Херсонський тепличний комбінат" () на посаді головного бухгалтера.

Також судом встановлено, що на підставі даних інформаційної системи Головного управління ДПС у Херсонській області (витягів з інтегрованої картки з єдиного соціального внеску) у позивачки нарахований єдиний соціальний внесок за період 2014-2019 року на загальну суму 35369,43 грн.

У зв`язку із наявністю в інтегрованій картці платника відомостей про заборгованість зі сплати єдиного внеску, ГУ ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі сформовано та направлено вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 20 лютого 2020 року за № Ф-1082-25 в сумі 35369,43 грн., яку позивачка оскаржила до суду.

Вирішуючи спір, суд виходить з наступного. Спірні правовідносини врегульовані Податковим кодексом України та нормами Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" № 2464-VI.

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 1 Закону № 2464-VI, єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування - це консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування. Згідно з п. 3 цієї ж частини статті, застрахована особа - це фізична особа, яка відповідно до законодавства підлягає загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню і сплачує (сплачувала) та/або за яку сплачується чи сплачувався у встановленому законом порядку єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Відповідно до статті 2 Закону № 2464-VI його дія поширюється на відносини, що виникають під час провадження діяльності, пов`язаної із збором та веденням обліку єдиного внеску.

Дія інших нормативно-правових актів може поширюватись на зазначені відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом визначаються: принципи збору та ведення обліку єдиного внеску; платники єдиного внеску; порядок нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску; розмір єдиного внеску; орган, що здійснює збір та веде облік єдиного внеску, його повноваження та відповідальність; склад, порядок ведення та використання даних Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування; порядок здійснення державного нагляду за збором та веденням обліку єдиного внеску.

Платниками єдиного внеску, зокрема, є фізичні особи-підприємці, у тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування (пункт 4 частини першої статті 4 Закону № 2464-VI) .

Законом України від 06.12.2016 №1774 "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" внесено зміни до Закону №2464, що діють з 01.01.2017, зокрема, щодо обов`язковості визначення бази нарахування єдиного внеску у разі неотримання доходу (прибутку) у звітному році або окремому місяці звітного року.

Пунктом 2 ч. 1 ст. 7 Закону № 2464 передбачено, що фізичні особи-підприємці, які перебувають на загальній системі оподаткування нараховують єдиний внесок на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. У разі якщо таким платником не отримано дохід (прибуток) звітному році або окремому місяці звітного року, такий платник зобов`язаний визначити базу нарахування, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.

Мінімальний страховий внесок - сума єдиного внеску, що визначається розрахунково як добуток мінімального розміру заробітної плати на розмір внеску, встановлений законом на місяць, за який нараховується заробітна плата (дохід), та підлягає сплаті щомісяця. Законами України про Державні бюджети України на 2017 -2019 роки установлено щомісячний розмір мінімальної заробітної плати з 1 січня 2017 - 3200 грн., з 1 січня 2018 року - 3723 грн., з 01.01.2019 - 4173 грн.

Відповідно до підпункту 14.1.226 пункту 14.1 ст. 14 ПК України, самозайнята особа - це платник податку, який є фізичною особою-підприємцем або провадить незалежну професійну діяльність за умови, що така особа не є працівником в межах такої підприємницької чи незалежної професійної діяльності. Незалежна професійна діяльність - це участь фізичної особи у науковій, літературній, артистичній, художній, освітній або викладацькій діяльності, діяльність лікарів, приватних нотаріусів, приватних виконавців, адвокатів, арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів), аудиторів, бухгалтерів, оцінщиків, інженерів чи архітекторів, особи, зайнятої релігійною (місіонерською) діяльністю, іншою подібною діяльністю за умови, що така особа не є працівником або фізичною особою-підприємцем та використовує найману працю не більш як чотирьох фізичних осіб.

Вищезазначене свідчить про те, що особа, яка провадить підприємницьку діяльність, вважається самозайнятою та зобов`язана сплачувати єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування не нижче розміру мінімального страхового внеску незалежно від фактичного отримання доходу лише за умови, що така особа не є найманим працівником.

В іншому випадку, тобто, якщо особа є найманим працівником, вона є застрахованою, і платником єдиного внеску за неї є її роботодавець, відтак мета єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування досягається за рахунок його сплати роботодавцем у розмірі, не меншому за мінімальний.

Таким чином, громадяни, які мають і не припинили статус фізичної особи-підприємця, однак фактично ніякої підприємницької діяльності не здійснюють, оскільки перебувають у трудових відносинах як наймані працівники з іншим роботодавцем, не зобов`язані двічі сплачувати суму єдиного соціального внеску на загальнообов`язкове державне страхування.

Зазначена правова позиція неодноразово викладалась Верховним Судом, зокрема: у постановах від 23 січня 2020 року у справі №480/4656/18, від 04.12.2019 року у справі №440/2149/19, від 27.11.2019 року у справі №160/3114/19.

Згідно з ч.5 ст. 242 КАС України, при виборі та застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

На підставі письмових доказів судом встановлено, а відповідачем не спростовано, що позивач з 18.08.2010 і до 18.09.2019 працювала на посаді головного бухгалтера, перебуваючи при цьому у трудових відносинах з ТОВ "Херсонський тепличний комбінат".

Сплата страхових внесків за позивачку у період з 2002 року по 2019 рік підтверджується наявними в матеріалах справи індивідуальними відомостями про застраховану особу - ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), які містяться в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування. Та обставина, що у 2017 році позивачка працювала у роботодавця лише 2 місяці, а у 2018 році - 10 місяців, не спростовує того факту, що позивачка була в цей період (який також увійшов до періоду недоїмки за оскаржуваною вимогою) застрахованою особою, і єдиний внесок за неї нараховував та сплачував роботодавець в розмірі не менше мінімального, що виключає обов`язок по сплаті єдиного внеску позивачем як особою, що провадить підприємницьку діяльність. Натомість, формування вимоги від 20.02.20 № Ф-1082-25 спричиняє подвійну сплату єдиного внеску за період березень, травень 2017 року, січень-серпень, листопад, грудень 2018 року (безпосередньо особою та роботодавцем), що суперечить меті запровадженого державою консолідованого страхового внеску.

Суд звертає увагу на те, що відповідач не надав розрахунку суми недоїмки 35369 грн. 43 коп., яка зазначена в вимозі від 20.02.20 № Ф-1082-25. Зі змісту відзиву на позовну заяву та доданої до нього інтегрованої картки платника єдиного внеску (далі - ЄВ) вбачається, що до суми недоїмки увійшла сума ЄВ за 2017 рік 8448 грн. (виходячи з розміру мінімальної зарплати 3200 грн.), 9828 грн. 72 коп. за 2018 рік (виходячи з мінімальної зарплати 3723 грн.), за 1 та 2 квартали 2019 року - 5508 грн. 36 коп., а також ЄВ за 4 квартал 2013 року - 1218 грн. 67 коп., за 2014 рік - 5071 грн. 80 коп., за 2015 рік - 5293 грн. 88 коп. Таким чином, до суми недоїмки включені суми ЄВ за період, в якому не було законодавчо встановленого обов`язку фізичній особі-підприємцю сплачувати ЄВ у розмірі не менше мінімального страхового внеску при неотриманні доходів. Відповідач, в свою чергу, не обґрунтував підстави нарахування ЄВ за період до 01.01.2017.

Відповідно до пункту 3 розділу VI Інструкції "Про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 20.04.2015 №449 (далі - Інструкції № 449) , фіскальні органи надсилають (вручають) платникам вимогу про сплату боргу (недоїмки) в таких випадках: якщо дані документальних перевірок свідчать про донарахування сум єдиного внеску фіскальними органами; якщо платник має на кінець календарного місяця недоїмку зі сплати єдиного внеску; якщо платник має на кінець календарного місяця борги зі сплати фінансових санкцій.

Пунктом 4. Розділу VI Інструкції № 449 передбачено, що вимога про сплату боргу (недоїмки) формується на підставі актів документальних перевірок, звітів платника про нарахування єдиного внеску та облікових даних з інформаційної системи органу доходів і зборів за формою згідно з додатком 6 до цієї Інструкції (для платника - юридичної особи) або за формою згідно з додатком 7 до цієї Інструкції (для платника - фізичної особи).

Позивач зазначає, що вона взагалі не займалась підприємницькою діяльністю, не подавала звітності, а працювала в підприємстві, яке і сплачувало за неї страхові внески. Ці доводи в ході розгляду справи не спростовані. ДПС має право нарахувати ЄВ на підставі: а) акту перевірки; б) звітності, що подається платниками до органів доходів і зборів; в) бухгалтерських та інших документів, що підтверджують суми виплат (доходу), на суми яких (якого) відповідно до Закону нараховується внесок. Позивач не подавав звітність, відповідач не проводив перевірку стосовно позивача, не витребовував бухгалтерські та інші документи. Відомості з інтегрованої картки платника внеску не входять до переліку "інших документів", оскільки не підтверджують суми доходу. Такі відомості є підставою призначення перевірки. Отже, відповідач не мав законних підстав для нарахування і в інтегрованій картці платника ЄВ будь-яких платежів за період до 01.01.2017. До того ж використання інформації з баз даних ДПС по податковим перевіркам самі по собі не породжують правових наслідків для платника податків (постанова ВерховногоСуду від 21.02.2018 по справі №804/7470/16).

Зважаючи на це, суд дійшов висновку, що податковий орган протиправно нарахував позивачу ЄСВ за 2014-2019 роки, не врахувавши те, що страхові внески у цей період були сплачені за позивача роботодавцям за місцем перебування її у трудових відносинах, а також ігноруючи відсутність у підприємця обов`язку сплачувати ЄВ при відсутності доходу за період до 2017 року. Зважаючи на це, відповідач немотивовано сформував спірну вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 20 лютого 2020 року за № Ф-1082-25, яку слід визнати необґрунтованою та скасувати.

Той факт, що відповідач мав право надіслати позивачу недоїмку відразу після в її виникнення за наслідками першого звітного періоду, за який вона виникла, є недоліком роботи контролюючого органу, але не є беззаперечною обставиною, яка свідчить про протиправність вимоги.

З урахуванням викладеного суд вважає, що відповідачем не доведено правомірність спірних вимог про сплату недоїмки, зважаючи на що позов підлягає задоволенню. Судові витрати відшкодовуються позивачу за рахунок відповідача.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

вирішив:

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити. Визнати протиправною та скасувати вимогу Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі про сплату боргу (недоїмки) від 20 лютого 2020 року за № Ф-1082-25 в сумі 35369,43 грн.

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати на сплату судового збору в сумі 840 (вісімсот сорок) грн. 40 коп. за рахунок асигнувань Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі (73026, м. Херсон, проспект Ушакова, 75, ).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, але не менше ніж на термін дії карантину, пов`язаного із запобіганням поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя В.В. Хом`якова

кат. 111060000