Справа № 280/3408/19
Суддя: Новікова Інна Вячеславівна
Дата ухвалення: 2020-04-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2020 року Справа № 280/3408/19 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Новікової І.В., розглянувши за правилами загального позовного провадження адміністративну справу за позовом Головного управління ДПС у Запорізькій області до Акціонерного товариства «Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, Фонд державного майна України про надання дозволу на реалізацію майна, що перебуває у податковій заставі,

ВСТАНОВИВ:

16 липня 2019 року до Запорізького окружного адміністративного суду надійшов позов Головного управління ДФС у Запорізькій області (далі позивач) до Акціонерного товариства «Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат» (далі відповідач, АТ «ЗАЛК»), в якому позивач просить суд постановити рішення про надання дозволу на реалізацію майна, що перебуває у податковій заставі.

Ухвалою суду від 22.07.2019 відкрито загальне позовне провадження у справі та призначено підготовче засідання на 14.08.2019.

Ухвалою суду від 14.08.2019 залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, Фонд державного майна України.

Крім того, ухвалою суду від 14.08.2019 продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів, а підготовче засідання відкладено на 09.10.2019.

Ухвалою суду від 09.10.2019 відмовлено у залучення до участі у справі, в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, ОСОБА_1 .

Крім того, 09.10.2019 судом закрито підготовче провадження та призначено розгляд адміністративної справи по суті на 05.11.2019.

У зв`язку із надходженням апеляційної скарги на ухвалу суду від 22.07.2019 про відкриття провадження у справі, судове засідання призначене на 05.11.2019 не відбулось.

Ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 04.09.2019 відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Запорізького окружного адміністративного суду від 22 липня 2019 року в адміністративній справі №280/3408/19 за позовом Головного управління ДФС у Запорізькій області до Акціонерного товариства «Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Фонд Державного майна України, про надання дозволу на реалізацію майна, що перебуває у податковій заставі.

Відповідно до штампу вхідної кореспонденції Запорізького окружного адміністративного суду, адміністративна справа №280/3408/19 повернута до суду першої інстанції 12.12.2019.

Ухвалою суду від 16.12.2019 призначено судове засідання на 08.01.2020.

Ухвалою суду від 08.01.2020 в розгляді справи оголошено перерву до 19.02.2020.

19.02.2020 розгляд справи відкладено на 17.03.2020, у зв`язку із перебуванням головуючого судді у відпустці.

Ухвалою суду від 17.03.2020 здійснено процесуальне правонаступництво та замінено позивача - Головне управління ДФС у Запорізькій області його правонаступником Головним управлінням ДПС у Запорізькій області (пр.Соборний,166 м. Запоріжжя, 69107, ).

Крім того, ухвалою суду від 17.03.2020 розгляд справи відкладено на 15.04.2020.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на те, що на день звернення з позовною заявою до суду за АТ «ЗАЛК» рахується податковий борг в розмірі 105 041 236,33 грн. Зазначає, що відповідачу у встановленому порядку направлялись вимоги про сплату податкового боргу, проте заборгованість у добровільному порядку погашена не була, що зумовило звернення податкового органу до суду з позовом про стягнення відповідних коштів з рахунків платника податків у банківських установах. Разом з тим, направлені до банківських установ інкасові платіжні доручення повернути до контролюючого органу без виконання у зв`язку із відсутністю коштів на рахунках. За таких обставин, позивач зазначає, що погасити податковий борг підприємства можливо виключно за рахунок майна, що перебуває у податковій заставі, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду з даним позовом. Просить задовольнити позовні вимоги.

Відповідач проти задоволення позовних вимог заперечив. В обґрунтування заперечень зазначено, що згідно наказу Фонду державного майна України від 18.06.2018 №810 «Про внесення змін до наказу ФДМУ від 27.03.2018 р. № 447 «Про затвердження переліків об`єктів малої приватизації, що підлягають приватизації в 2018 році» включено пакет акцій (часток) ПАТ «Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат» до переліку об`єктів малої приватизації, що підлягають приватизації. Вказує, що 22.06.2018 Фондом державного майна України видано наказ №859, згідно з яким ФДМУ прийнято рішення про приватизацію державного пакета акцій ПАТ «Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат». Відповідач зазначає, що позивачем не надано доказів наявності попередньої згоди державного органу, уповноваженого здійснювати управління корпоративними правами АТ «ЗАЛК», тобто Фонду державного майна України, на продаж майна підприємства, що не узгоджується з положеннями статті 95 Податкового кодексу України. Також, відповідач звертав увагу і на те, що відповідно до ч.4 ст.12 Закону України «Про приватизацію державного майна» від 04.03.1992 №2163-ХІІ з моменту прийняття рішення про приватизацію об`єкта стосовно його майна (нерухомого майна, інших необоротних активів) та земельної ділянки державної власності, на якій розташований такий об`єкт, забороняється, зокрема, здійснення операцій (дій), внаслідок яких може відбутися відчуження зазначеного майна чи зменшення його вартості або зменшення розміру земельної ділянки державної власності. Просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

Третя особа проти задоволення позовних вимог заперечила. В обґрунтування заперечень зазначено, що заходи стягнення податкового боргу, встановлені п.95.1 ст.95 ПК України, зокрема продаж майна, не можуть бути застосовані щодо державних підприємств та господарських товариств, у статутних капіталах яких частка держави становить не менше 25 відсотків. Зазначає, що Держава в особі Фонду володіє 68,0095% акцій у статутному капіталі ПАТ «ЗАЛК». Крім того, третя особа зазначає, що наказом Фонду 27.03.2018 № 447 «Про затвердження переліків об`єктів малої приватизації, що підлягають приватизації в 2018 році» державний пакет акцій АТ «ЗАЛК», у розмірі 68,0095% статутного капіталу товариства включено до переліку об`єктів, що підлягали до приватизації. на думку Фонду, прийняття рішення щодо надання дозволу на погашення податкового боргу за рахунок майна ПАТ «ЗАлК», що перебуває у податковій заставі, суперечить положенням Закону України «Про введення мораторію на примусову реалізацію майна» та Закону України «Про приватизацію державного і комунального майна», а також призведе до зниження інвестиційної привабливості державного пакета акцій, який заплановано до продажу в процесі приватизації. У зв`язку із викладеним третя особа просила відмовити у задоволенні позовних вимог.

Суд, дослідивши матеріали адміністративної справи та розглянувши пояснення учасників справи, дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог, з огляду на таке.

Матеріалами справи підтверджено та не заперечувалось учасниками справи, що АТ «ЗАЛК» має податковий борг, який на момент звернення податкового органу до суду складав 105 041 236,33 грн.

Судом встановлено, що податковим керуючим було проведено у встановленому порядку опис майна платника податків у податкову заставу, що оформлено актами опису майна №22/230-15 від 09.12.2015, №1 від 31.08.2016, №1/2131 від 18.07.2011, №14 від 21.04.2016, №26 від 18.08.2015.

Також, судом встановлено, що контролюючим органом з метою погашення податкового боргу підприємства виставлялись інкасові доручення, проте, такі заходи не призвели для погашення податкової заборгованості, у зв`язку із недостатністю коштів на рахунках.

Позивач вважаючи, що іншим способом погасити податковий борг не можливо, звернувся до суду з даними позовом, в якому просить надати дозвіл на погашення податкового боргу за рахунок майна.

Суд зазначає, що джерела сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу платника податків визначені статтею 87 Податкового кодексу України.

Так, відповідно до п.87.1 ст.87 ПК України джерелами самостійної сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу платника податків є будь-які власні кошти, у тому числі ті, що отримані від продажу товарів (робіт, послуг), майна, випуску цінних паперів, зокрема корпоративних прав, отримані як позика (кредит), та з інших джерел, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею, а також суми надміру сплачених платежів до відповідних бюджетів.

Джерелом самостійної сплати грошових зобов`язань з податку на додану вартість є суми коштів, джерела яких зазначені в абзаці першому цього пункту та обліковуються в системі електронного адміністрування податку на додану вартість. У разі сплати податкових зобов`язань, що виникли до 1 липня 2015 року, та/або погашення податкового боргу за податковими зобов`язаннями, що виникли до 1 липня 2015 року, перерахування коштів до бюджету здійснюється безпосередньо з поточних рахунків платника податків, відкритих у банках.

Сплату грошових зобов`язань або погашення податкового боргу платника податків з відповідного платежу може бути здійснено також:

а) за рахунок надміру сплачених сум такого платежу (без заяви платника);

б) за рахунок помилково та/або надміру сплачених сум з інших платежів (на підставі відповідної заяви платника) до відповідних бюджетів з урахуванням особливостей, визначених у пункті 43.4-1 статті 43 цього Кодексу;

в) за рахунок суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість (на підставі відповідної заяви платника) до Державного бюджету України".

Згідно п.87.2 ст.87 ПК України джерелами погашення податкового боргу платника податків є будь-яке майно такого платника податків з урахуванням обмежень, визначених цим Кодексом, а також іншими законодавчими актами.

Порядок стягнення податкового боргу платників податків, крім фізичних осіб, регулюється статтями 95-99 Податкового кодексу України. Зазначені норми визначають перелік та черговість заходів, що можуть вживатися податковим органом до платника податків із метою погашення податкового боргу.

За приписами п.95.1 ст.95 Податкового кодексу України, контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Згідно п.95.2 ст.95 Податкового кодексу України стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги.

У відповідності до п.95.3 ст.95 Податкового кодексу України стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, та з рахунків платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, відкритих в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини.

Згідно абз.2 п.95.3 ст.95 Податкового кодексу України контролюючий орган звертається до суду щодо надання дозволу на погашення усієї суми податкового боргу за рахунок майна платника податків, що перебуває у податковій заставі.

Приписи зазначених норм встановлюють черговість вжиття контролюючим органом заходів щодо погашення податкового боргу.

Разом з тим, з матеріалів справи встановлено, що АТ «ЗАЛК» є підприємством 68% статутного капіталу якого належить Державі в особі Фонду державного майна України.

Тож, Фонд державного майна України є органом управління корпоративними правами держави у статутному капіталі АТ «ЗАЛК».

Відповідно до ст.1 Закону України «Про введення мораторію на примусову реалізацію майна» №2864-ІІІ від 29.11.2001, встановлено мораторій на застосування примусової реалізації майна державних підприємств та господарських товариств, у статутних капіталах яких частка держави становить не менше 25 відсотків, до вдосконалення визначеного законами України механізму примусової реалізації майна.

Таким чином, заходи стягнення, встановлені ст.95 Податкового кодексу України, зокрема, продаж майна, не можуть бути застосовані щодо державних підприємств та господарських товариств, у статутних фондах яких частка держави становить не менше 25 відсотків.

В свою чергу, позивачем не спростовано того факту, що Держава Україна володіє понад 68% акцій АТ «ЗАЛК».

Аналогічна правова позиція щодо застосування положень Закону України «Про введення мораторію на примусову реалізацію майна» викладена в постановах Верховного Суду від 24.01.2019 по справі №826/2604/14 та від 31.03.2020 по справі №818/2857/14, яка враховується судом під час ухвалення рішення у даній справі.

Крім того, пунктом 95.9 статті 95 Податкового кодексу України визначено, що у разі якщо продажу підлягає цілісний майновий комплекс підприємства, майно якого перебуває у державній або комунальній власності, чи якщо згідно із законодавством з питань приватизації для відчуження майна підприємства необхідна попередня згода органу приватизації або іншого державного органу, уповноваженого здійснювати управління корпоративними правами, продаж майна такого підприємства організовується державним органом приватизації за поданням відповідного контролюючого органу із дотриманням законодавства з питань приватизації. При цьому інші способи приватизації, крім грошової, не дозволяються.

Так, матеріали справи не містять доказів наявності попередньої згоди державного органу, уповноваженого здійснювати управління корпоративними правами АТ «ЗАЛК», тобто Фонду державного майна України, на продаж майна підприємства, в свою чергу підприємство відповідач перебуває на стадії приватизації.

З огляду на встановлені обставини, погашення податкового боргу за рахунок майна АТ «ЗАЛК» суперечить нормам діючого законодавства.

Відповідно до ч.1 ст.9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно ч.1 ст.77 КАС України, Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог Головного управління ДПС у Запорізькій області.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 72, 77, 139, 241, 243-246, 255 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог Головного управління ДПС у Запорізькій області (69107, м.Запоріжжя, пр.Соборний, буд.166) до Акціонерного товариства «Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат» (69032, м.Запоріжжя, Південне шосе, 15), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, Фонд державного майна України (01133, м.Київ, вул.Генерала Алмазова, 18/9) про надання дозволу на реалізацію майна, що перебуває у податковій заставі відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду шляхом подачі в 30-денний строк з дня його проголошення, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Роз`яснити учасникам справи, що відповідно до пункту 3 розділу VI Прикінцеві положення Кодексу адміністративного судочинства України у перебіг установленого судом строку для подання апеляційної скарги не враховується строк дії карантину, пов`язаного із запобіганням поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), запроваджений відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 №211 (із змінами та доповненнями).

Суддя І.В. Новікова