Справа № 760/25616/19
Суддя: Букіна О. М.
Дата ухвалення: 2020-04-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/760/445/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 квітня 2020 року Солом`янський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді - Букіної О.М.

при секретарі - Ступак М.С.

розглянувши за правилами спрощеного провадження без повідомлення учасників справи справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора Управління патрульної поліції в м. Києві Сахнюка Богдана Івановича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,-

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2019 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до інспектора Управління патрульної поліції в м. Києві Сахнюка Богдана Івановича, в якому просить визнати дії відповідача протиправними та скасувати постанову серія ЕАк №1503681 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксованого не в автоматичному режимі.

Свої вимоги позивач мотивує тим, що 09.09.2019 поліцейським УПП у м. Києві інспектором поліції старшим лейтенантом Сахнюк Б.І. відносно нього було складено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксованого не в автоматичному режимі серія ЕАк №1503681.

Посилається на те, що він відповідно до оскаржуваної постанови визнаний винним у вчинені правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 126 КУпАП, за те, що керував транспортним засобом без державних номерних знаків та не мав при собі реєстраційних документів на ТЗ, чим порушив п.2.1.б ПДР. Даною постановою на позивача накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425,00 грн.

Вважає постанову протиправною та такою, що підлягає скасуванню.

В обґрунтування поданого позову позивач посилався на те, що ним було пригнано автомобіль з Америки, який на дату події вже був розмитнений. Для того щоб поставити даний автомобіль на облік в Україні та отримати реєстраційні документи на ТЗ необхідно пройти обов`язкову сертифікацію, однак зробити її не міг через пошкодження кузову автомобіля.

Також, позивач посилається на те, що 09.09.2019 він забрав необхідні деталі для ремонту автомобіля на складі в Києві і прямував на станцію технічного обслуговування з метою ремонту для подальшого поставлення автомобіля на облік в Україні.

Вказує, що мав повне право рухатися на своєму автомобілі, оскільки автомобіль міг рухатися самостійно і був у справному технічному стані (окрім елементів кузову).

Враховуючи вищевикладене, позивач просив позов задовольнити.

11.09.2019 згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу було передано до провадження головуючому судді Букіній О.М.

Ухвалою суду від 13.09.2019 позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків.

13.10.2019 позивачем до суду подано заяву на усунення недоліків.

Ухвалою суду від 15.10.2019 судом по справі було відкрито спрощене позовне провадження. Відповідачу було направлено копію ухвали про відкриття провадження по справі та копію позовної заяви з копіями доданих до неї документів.

Як вбачається з відмітки на рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення - відповідач ухвалу суду про призначення розгляду справи у спрощеному позовному провадженні отримав 18.12.2019, однак у встановлений судом строк відзив на позов відповідачем подано не було.

Так само не було направлено на адресу суду заяв або заперечень проти розгляду справи в спрощеному позовному провадженні, тому суд вирішує справу за наявними матеріалами (ч.6 ст.162 КАС України).

Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного позовного провадження учасники справи в судове засідання не викликались.

Суд, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до наступного висновку.

Відповідно до статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Згідно зі ст. 19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди, перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дій).

Судом встановлено, що згідно постанови серії ЕАк № 1503681 від 09 вересня 2019 року, винесеної інспектором Сахнюком Б.І., позивач притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП за те, що 09.09.2019 р. о 16 год. 36 хв. в м. Києві по вул. Борщагівській, 192, водій керував ТЗ без державних номерних знаків та не мав при собі реєстраційний документ на ТЗ, чим порушив п.п. 2.1.б. ПДР. Даною постановою на позивача накладено адміністративний штраф у розмірі 425,00 гривень.

Обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Для встановлення події правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КУпАП, слід встановити, що особа, яка керує транспортним засобом, не має про собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб.

Позивач у позові не заперечує проти обставин, зазначених в постанові про адміністративне правопорушення серії ЕАк № 1503681 від 09.09.2019, в частині місця та часу вчинення правопорушення, тогофакту, що керував транспортним засобом без державних номерних знаків та не мав при собі реєстраційний документ на ТЗ.

Разом з тим, позивач вважає, що він не підлягає притягненню до відповідальності, оскільки мав право здійснювати рух даним транспортним засобом, оскільки автомобіль був розмитнений та прямував на станцію технічного обслуговування з метою ремонту для подальшого поставлення автомобіля на облік в Україні.

Проте , суд не погоджується з даними доводами позивача, виходячи з наступного.

Відповідальність за вчинення правопорушення за ч. 1 ст. 126 КУпАП, зокрема, передбачена в разі, коли особа, яка керує транспортним засобом, не має при собі або не пред`явила для перевірки реєстраційний документ на транспортний засіб.

Судом встановлено, що 09.09.2019 р. о 16 год. 36 хв. в м. Києві по вул. Борщагівській, 192, ОСОБА_1 керував ТЗ без державних номерних знаків та не мав при собі реєстраційний документ на ТЗ, чим порушив п.п. 2.1.б. ПДР, та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Той факт, що ОСОБА_1 не пред`явив реєстраційні документи на ТЗ та рухавася ТЗ без державних номерних знаків, позивачем не заперечується.

Згідно п.2.1 ПДР України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі: водійське посвідчення, реєстраційний документ на транспортний засіб.

Відповідно до п. 2.4.а) ПДР України на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами, що встановлено ст. 251 КУпАП.

Таким чином,суд вважає, що факт порушення позивачем п. 2.1.б ПДР України є доведеним.

Відповідно до ч. 2 ст. 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Частиною 4 ст. 258 КУпАП передбачено, що у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу. Згідно ч.5 ст.258 КУпАП, якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов`язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу, та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі. Цей протокол є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення. За наслідками розгляду справи про адміністративне правопорушення, оцінивши докази у справі, уповноважена особа виносить постанову по справі про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ч. 6 ст. 258 КУпАП постанова у справі про адміністративне правопорушення складається у двох екземплярах, один з яких вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Згідно положень ст. 222 КУпАП розгляд справ, відповідальність за які передбачена ч.1 ст. 126 КУпАП належить до компетенції органів Національної поліції.

Позивач не надав суду будь-яких доказів, які б спростовували дані, наведені в постанові по справі про адміністративне правопорушення, не навів обґрунтованих підстав, за яких вказана постанова в справі про адміністративне правопорушення є незаконною та підлягає скасуванню.

Посилання позивача на те, що автомобіль, після його розмитнення, потребував ремонту для того, щоб поставити автомобіля на облік в Україні та отримати реєстраційні документи на ТЗ не підтверджено доказами.

Додані до позовної заяви документи підтверджують лише факт того, що автомобіль розмитнено на території України. При цьому, частина документів викладена іноземною мовою.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно зі ст.ст. 73, 74 КАС України належними та допустимими є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом при вирішенні справи не беруться до уваги. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування.

Відповідно до ст.ст. 75, 76 КАС України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 цієї статті визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За таких обставин суд дійшов висновку, що постанова серії ЕАк №1503681 по справі про адміністративне правопорушення від 09.09.2019 р. про накладення адміністративного стягнення на позивача винесена при наявності події адміністративного правопорушення та вини ОСОБА_1 в його вчинені, розмір адміністративного стягнення накладено правомочною посадовою особою та в межах санкції статті, а тому позовні вимоги щодо скасування постанови задоволенню не підлягають.

Керуючись статтями 126 ч.1, 222, 251, 283, 288 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ст.ст. 2, 8, 9, 72-77, 78, 205, 241-246, 250, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до інспектора Управління патрульної поліції в м. Києві Сахнюка Богдана Івановича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом 10 днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом 10 днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя О.М.Букіна