Справа № 186/207/20(2-а/0186/16/20)
Суддя: Шлай А.В.
Дата ухвалення: 2020-04-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

15 квітня 2020 року м. Дніпросправа № 186/207/20

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Шлай А.В. (доповідач),

суддів: Кругового О.О., Прокопчук Т.С.,

за участю секретаря судового засідання Іотової А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 23 березня 2020 р. (суддя Янжула С.А.) в адміністративній справі №186/207/20 за позовом ОСОБА_1 до Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача - ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - головний державний виконавець Першотравенського міського відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Кайдаш Юлія Юріївна, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив визнати протиправними дії представника Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради та скасувати постанову серії ІД №0018225 від 21 жовтня 2019 р. про накладення адміністративного стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 152-1 КУпАП, у вигляді штрафу розмірі 300 грн. Позивач також просив суд закрити провадження в справі про адміністративне правопорушення у зв`язку з відсутністю у його діях події та складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач вказував на порушення відповідачем порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення, у тому числі, без встановлення та врахування усіх обставин у справі. На час фіксування порушення правил паркування транспортним засобом позивача користувався його брат ОСОБА_2 . На переконання позивача, плата за паркування транспортного засобу стягується за наявності відповідних дорожніх знаків та суцільної синьої смуги. Автомобіль позивача було припарковано в місці, де відсутня така лінія розмітки, що виключає можливість притягнення до адміністративної відповідальності за порушення частини 1 статті 152 КУпАП.

Рішенням Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 23 березня 2020 р. у задоволені позову відмовлено.

Рішення суду першої інстанції оскаржено в апеляційному порядку позивачем. Посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, скаржник просить скасувати оскаржене рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, задовольнивши позов. Скаржник зазначає, що згідно пункту 13 Постанови Кабінету Міністрів України №1342 від 03 грудня 2009 р., а також Правил паркування транспортних засобів на території міста Дніпра, зокрема пунктом 4.2, передбачено, що відведені майданчики для паркування позначаються дорожніми знаками та суцільною синьою смугою на проїзній частині і на бордюрі, який відокремлює проїзну частину від пішохідної. На місці вчинення правопорушення на час прийняття оскарженої постанови була відсутня суцільна синя (блакитна) смуга. Відповідач не надав суду належних доказів паркування позивача на майданчику для платного паркування. Також зазначив, що відповідно до правової позиції Верховного Суду України, викладеній в постанові №298/1232/15-а від 21 січня 2017 р., судові витрати по справі відносяться на рахунок держави і стягненню не підлягають.

Відзив на апеляційну скаргу від інших учасників процесу до суду апеляційної інстанції не надходив.

Учасники процесу повідомлені про день судового засідання у спосіб, визначений статтею 268 Кодексу адміністративного судочинства України шляхом направлення електронного листа відповідачу та третій особі - головному державному виконавцеві Першотравенського міського відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Кайдаш Ю. Ю. - від 10 квітня 2020 р., телефонограма позивачу та третій особі - ОСОБА_1. - від 10 квітня 2020 р. В телефонному режимі учасники процесу не заперечували проти розгляду справи у їх відсутність.

Відповідно до частини 2 статті 313 Кодексу адміністративного судочинства України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

На підставі частини 4 статті 229 цього ж Кодексу фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось у зв`язку із неявкою сторін.

Здійснюючи перевірку оскарженого рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів керується приписами статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до яких рішення суду повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Судом першої інстанції встановлено, що 22 серпня 2019 р. головним спеціалістом-інспектором з паркування відділу контролю за стоянкою і зупинкою інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради - Сіриком О.М. було виявлено адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена частиною 1 статті 152-1 КУпАП, а саме - неоплата вартості послуг користування майданчиком для платного паркування транспортним засобом "Wolkswagen PASSAT", номерний знак НОМЕР_1 , за адресою: вул. Глинки -вул. Харківська (район ТРК Мост-Сіті-Центр), Д1004, чим порушено абзац 2 пункту 26 Правил паркування транспортного засобу. Копією результатів аналітичного пошуку транспортного засобу по "НАІС ДДАІ" МВС України від 21 жовтня 2019 року підтверджується, що вказаний транспортний засіб належить ОСОБА_1. Після встановлення відповідальної особи вищезазначеного порушення відповідачем винесена постанова про накладення адміністративного стягнення серії ІД № 00018225 від 21 жовтня 2019 р. відповідно до частини 5 статті 279-1, статті 283 КУпАП - без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Цією постановою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 152-1 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 300,00 гривень.

Суд першої інстанції дійшов висновку про відмову у задоволенні позову, оскільки здійснення паркування належного позивачу транспортного засобу та отримання послуг з користування майданчиком для платного паркування без їх сплати доведений відповідачем належними та допустимими доказами, а в діях інспектора з паркування порушень вимог закону не встановлено.

Перевірка правильності висновків суду першої інстанції здійснюється колегією в межах доводів та вимог апеляційної скарги, як це передбачено статтею 308 Кодексу адміністративного судочинства України.

Скаржник вказує на порушення в частині дотримання вимог законодавства по направленню постанові особі, що притягується до адміністративної відповідальності, що призвело до порушення права на захист та своєчасне оскарження незаконної постанови про притягнення до адміністративної відповідальності.

Суд першої інстанції здійснив перевірку цих доводів позивача і встановив, що спірна постанова серії ІД №00018225 була надіслана позивачу засобом поштового зв`язку у відповідності до положень ст. 279-1 КУпАП на адресу, що міститься в Єдиному державному реєстрі транспортних засобів, а саме: АДРЕСА_1 , що підтверджується копією листа 490 та повідомлення про вручення, у відповідності до положень ст. 279-1 КУпАП. Однак, згідно довідки про реєстрацію місця проживання позивача від 24 лютого 2020 року, його зареєстрованим у встановленому законодавством порядку місцем проживання з 26 липня 2013 року по теперішній час є АДРЕСА_1 . Саме на цю адресу відповідачем було направлено копію оскаржуваної постанови. Суд першої інстанції дійшов висновку про дотримання вимоги законодавства щодо надсилання спірної постанови позивачу.

Колегія суддів, у свою чергу, зазначає, що ОСОБА_1 не був обмежений у праві на оскарження спірної постанови про притягнення його до адміністративної відповідальності, оскільки суд першої інстанції відкрив провадження у справі, затребував від відповідача матеріали адміністративної справи, задовольнивши клопотання позивача, і вирішив спір по суті. Крім того, обставина неотримання та/або несвоєчасного отримання особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, постанови не є підставою для її скасування. На переконання колегії суддів, визначальним у такому випадку є забезпечення умов для реалізації особою права доступу до правосуддя, яким ОСОБА_1 скористався, звернувшись до суду з позовом.

Скаржник в апеляційній скарзі вказує на те, що судом першої інстанції жодним чином не аргументовано і не спростовано його позицію щодо керування транспортним засобом братом ОСОБА_2 . На думку скаржника, з огляду на обставини справи наявний неякісний Закон, оскільки притягати до адміністративної відповідальності слід саме ту особу, яка зізналася в керуванні ТЗ. Суд першої інстанції зобов`язаний перевірити на відповідність Конституції норми закону і, виявивши невідповідність, застосовувати саме норми Конституції, що, за твердженням скаржника, здійснено не було.

Колегія суддів проаналізувала зміст мотивувальної частини позовної заяви і встановила, що позивач не заперечував обставину паркування належного йому транспортного засобу братом - ОСОБА_2 . При цьому, його доводи зводилися до того, що паркування було здійснено в місці, де була відсутня розмітка синього кольору, що свідчить про її безкоштовність. Доводи, які наведені в апеляційній скарзі щодо неякісного закону та неможливості притягнення до відповідальності особи, яка не була за кермом транспортного засобу, судом першої інстанції не аналізувались у зв`язку з їх незазначенням у позовній заяві.

Скаржник в апеляційній скарзі наполягає на безкоштовності паркування у зв`язку із відсутністю суцільної синьої смуги на проїзній частині і на бордюрі, який відокремлює проїзну частину від пішохідної. За його твердженням, суд першої інстанції знехтував позицію позивача і перебрав на себе функцію обвинувача.

Проте, як вбачається зі змісту мотивувальної частини оскарженого рішення, суд першої інстанції дослідив надані позивачем фотознімки припаркованого автомобіля "Volkswagen Passat" д/н НОМЕР_1 22 серпня 2019 р. о 10:03 годині в Д1004 вул. Глинки-вул. Харківська (район ТРК "Мост-Сіті-Центр"). Суд вказав на те, що позаду припаркованого автомобіля позивача вбачається розташування приміщення магазину "Кубометр", магазин "Алло"та вивіска "Join to travel". Фотознімки, надані позивачем, чорно-білі і на них, дійсно, не вбачається розмітки місця для паркування синьою (блакитною) смугою та відповідного дорожнього знаку. Однак, відповідачем на адресу суду були направлені кольорові фотознімки відведеного платного майданчику для паркування - Д1004 вул.Глинки-вул.Харківська (район ТРК "Мост-Сіті-Центр") та фотознімок припаркованого автомобіля позивача в момент вчинення правопорушення, з яких вбачається, що даний майданчик позначений дорожнім знаком "Зона Р" - 10,25,50", Вартість години паркування 15,00 грн, щоденно 08.00-22.00", обладнаний паркоматом та в місці паркування автомобіля позивача (позаду автомобіля в момент його паркування знаходяться приміщення магазину "Кубометр", магазин "Алло"та вивіска "Join to travel") наявна суцільна синя (блакитна) смуга на проїзній частині і на бордюрі, який відокремлює проїзну частину від пішохідної. Суд першої інстанції також зазначив, що з фотознімку, де зображено припаркований автомобіль позивача, дійсно не видно розмітки синього (блакитного) кольору, оскільки ця розмітка прикрита самим транспортним засобом, однак позаду автомобіля - на протилежній частині вулиці біля вивіски "Join to travel" така розмітка наявна.

Колегія суддів вважає, що наявні у справі докази, які досліджувались судом першої інстанції, свідчать про те, що автомобіль, власником якого є позивач, був припаркований у місці для платного паркування автомобілів. Несплата вартості послуг користування майданчиком для платного паркування є порушенням абз. 2 п. 26 Правил паркування транспортного засобу, відповідальність за яке передбачена частиною першою статті152-1 КУпАП.

Скаржник наполягає на тому, що надані відповідачем докази одержані незаконним шляхом, тому на них не може грунтуватись обвинувачення. Проте, зазначені докази надані відповідачем на вимогу суду першої інстанції, викладену в ухвалі від 02 березня 2020 р.

Частиною 1 статті 152-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено, що порушення правил паркування транспортних засобів, у тому числі неоплата вартості послуг з користування майданчиком для платного паркування за кожну добу користування, тягне за собою накладення штрафу в двадцятикратному розмірі від вартості однієї години послуги з користування тим майданчиком для платного паркування транспортних засобів, на якому знаходиться транспортний засіб у момент порушення.

Приміткою статті 152-1 КУпАП вказано, що під неоплатою вартості послуг з користування майданчиком для платного паркування слід розуміти неоплату вартості послуг з користування майданчиком для платного паркування транспортних засобів більш як за 10 хвилин користування майданчиком для платного паркування транспортних засобів (крім майданчиків, обладнаних автоматичними в`їзними та виїзними терміналами, на яких оплата відбувається під час виїзду з майданчика).

Суб`єктом правопорушення, передбаченого частинами першою і другою цієї статті 152-1 КУпАП, є особа, яка керувала транспортним засобом у момент вчинення правопорушення (момент паркування), а в разі фіксації зазначеного правопорушення в режимі фотозйомки (відеозапису) - відповідальна особа, зазначена у частині першій статті 14-2 цього Кодексу, або особа, яка ввезла транспортний засіб на територію України. У разі внесення змін до постанови про накладання адміністративного стягнення з підстав, встановлених абзацом третім частини першої статті 279-3 цього Кодексу, суб`єктом правопорушення може бути особа, яка керувала транспортним засобом у момент вчинення правопорушення, зафіксованого в режимі фотозйомки (відеозапису).

В частині 1 статті 14-2 КУпАП вказано, що адміністративну відповідальність за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису) (за допомогою технічних засобів, що дають змогу здійснювати фотозйомку або відеозапис та функціонують згідно із законодавством про захист інформації в інформаційно- телекомунікаційних системах), несе відповідальна особа - фізична особа або керівник юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб, а в разі якщо до Єдиного державного реєстру транспортних засобів внесено відомості про належного користувача відповідного транспортного засобу, - належний користувач транспортного засобу, а якщо в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань відсутні на момент запиту відомості про керівника юридичної особи, за якою зареєстрований транспортний засіб, - особа, яка виконує повноваження керівника такої юридичної особи.

Приміткою статті 14-2 КУпАП вказано, що режим фотозйомки (відеозапису) передбачає здійснення уповноваженою посадовою особою фото/відеофіксації обставин порушення правил зупинки, стоянки або паркування транспортних засобів, а саме: дати, часу (моменту), місця розташування транспортного засобу по відношенню до нерухомих об`єктів та/або географічних координат, інших ознак наявності складу адміністративного правопорушення, передбаченого відповідною статтею Особливої частини цього Кодексу.

Частиною 1 статті 279-1 КУпАП визначено, що у разі якщо адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксовано в автоматичному режимі або якщо порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів зафіксовано в режимі фотозйомки (відеозапису), посадова особа уповноваженого підрозділу Національної поліції або інспектор з паркування за даними Єдиного державного реєстру транспортних засобів, а також у разі необхідності - за даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань встановлює відповідальну особу, зазначену у частині першій статті 14-2 цього Кодексу. Якщо адміністративне правопорушення, передбачене частинами першою, третьою статті 122 (в частині порушення правил зупинки, стоянки), частинами першою, другою статті 152-1 цього Кодексу, зафіксовано в режимі фотозйомки (відеозапису), посадова особа уповноваженого підрозділу Національної поліції або інспектор з паркування зобов`язані розмістити на лобовому склі транспортного засобу копію постанови про притягнення до адміністративної відповідальності (якщо технічні можливості дозволяють встановити відповідальну особу, зазначену у частині першій статті 14-2 цього Кодексу, на місці вчинення правопорушення) або повідомлення про притягнення до адміністративної відповідальності (якщо технічні можливості не дозволяють встановити відповідальну особу, зазначену у частині першій статті 14-2 цього Кодексу, на місці вчинення правопорушення).

Відповідно до частини 3 статті 219 КУпАП від імені виконавчих комітетів (а у населених пунктах, де не створено виконавчих комітетів, - виконавчих органів, що виконують їх повноваження) сільських, селищних, міських рад розглядати справи про адміністративні правопорушення, передбачені частинами першою і третьою статті 122, частинами першою і другою статті 152-1 цього Кодексу, і накладати адміністративні стягнення мають право уповноважені виконавчим комітетом (виконавчим органом) сільської, селищної, міської ради посадові особи виконавчих органів сільської, селищної, міської ради - інспектори з паркування.

З урахуванням викладеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про правомірність притягнення позивача до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 152-1 КУпАП.

Скаржник в апеляційній скарзі наполягав на помилковому стягненні судом першої інстанції судового збору.

Колегія суддів зазначає, що Верховний Суд України у постанові по справі №298/1232/15-а від 21 січня 2017 р. вказав на те, що за подання позивачем або відповідачем - суб`єктом владних повноважень апеляційної/касаційної скарги на рішення адміністративного суду у справі про оскарження постанови про адміністративне правопорушення судовий збір у порядку і розмірах, встановлених Законом України «Про судовий збір», сплаті не підлягає. Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 13 грудня 2016 р. (справа № 21-1410а16).

Отже, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про стягнення з позивача судового збору в розмірі 840,80 гривень на користь держави.

У зв`язку з цим, колегія суддів вважає за необхідне змінити оскаржене судове рішення, виключивши з його мотивувальної частини відповідний висновок суду першої інстанції про стягнення з позивача судового збору та абзац другий резолютивної частини рішення суду першої інстанції.

Відповідно до статті 317 Кодексу адміністративного судочинства України підставами для зміни рішення неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню. Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.

Апеляційна скарга позивача задоволенню не підлягає, оскільки підстави для скасування оскарженого судового рішення та ухвалення нового рішення про задоволення позову відсутні.

Керуючись статтями 315, 317, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 23 березня 2020 р. в адміністративній справі №186/207/20 змінити, виключивши абзац другий з резолютивної частини та з мотивувальної частини наступне речення: «Оскільки позивачу відмовлено в задоволенні позову у повному обсязі, з нього підлягає стягненню судовий збір в розмірі 840,80 гривень на користь держави».

В іншій частині рішення Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 23 березня 2020 р. в адміністративній справі №186/207/20 - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили 15 квітня 2020 р. і касаційному оскарженню не підлягає, відповідно до частини 3 статті 272 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий - суддя А.В. Шлай

суддя О.О. Круговий

суддя Т.С. Прокопчук