Справа № 157/359/20
Суддя: Антонюк О. В.
Дата ухвалення: 2020-04-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 157/359/20
Провадження №2-а/157/17/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2020 року місто Камінь-Каширський

Камінь-Каширський районний суд Волинської області в складі:

головуючого - судді Антонюк О.В.,

з участю секретаря судового засідання - Фесь Т.І.,

позивача - ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до поліцейського СРПП № 3 Рожищенського ВП Ківерцівського ВП ГУНП у Волинській області Сидорука Миколи Васильовича, Головного управління Національної поліції у Волинській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернувся у суд з позовом до поліцейського СРПП № 3 Рожищенського ВП Ківерцівського ВП ГУНП у Волинській області Сидорука М.В., в якому просить поновити строк звернення до суду та скасувати постанову про накладення на нього стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху № БАА № 375806 від 29 листопада 2019 року, а провадження у справі закрити. В обґрунтування вимог зазначає, що 29 листопада 2019 року на автодорозі між містами Доманово- Ковель-Чернівці-Тереблече відповідач виніс постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 121, ч. 2 ст. 122 КУпАП, та наклав на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн. При прийнятті оскаржуваної постанови відповідач виходив з того, що 29 листопада 2019 року о 12 год. 15 хв. на вищевказаній автодорозі (125 км) він керував автомобілем марки «Вольксваген» моделі «ЛТ35», номерний знак НОМЕР_1 , та поза населеним пунктом не увімкнув денні ходові вогні (ближнє світло фар) і не був пристебнутим ременем безпеки, чим порушив пункт 9.8, 2.3 «в» Правил дорожнього руху. Вважає вказану постанову необґрунтованою, прийнятою з порушенням норм матеріального та процесуального права. Керуючи транспортним засобом та рухаючись в зазначених в оскаржуваній постанові місці та часі, в його автомобілі було увімкнене ближнє світло фар, а він був пристебнутим ременем безпеки, якого відстебнув після зупинки на вимогу відповідача транспортного засобу, про що намагався довести останньому, коли той його зупинив, однак поліцейський не реагував на його заперечення. Під час їхнього спілкування, по автодорозі повз них на великій швидкості, неодноразово перетинаючи суцільну лінію дорожньої розмітки, яка розділяла смуги для руху зустрічних транспортних засобів, проїхав легковий автомобіль. Звернувши увагу відповідача на явне порушення водієм вказаного автомобіля правил дорожнього руху, він вказав, що потрібно саме таких зупиняти та притягувати до адміністративної відповідальності за порушення Правил дорожнього руху, а не таких як він, через що поліцейський розсердився та пригрозив, що він пошкодує. При цьому відповідач не повідомляв йому про розгляд справи про притягнення його до адміністративної відповідальності, лише починав щось писати. Жодних дій зі сторони поліцейського про намір притягнути його до адміністративної відповідальності за порушення Правил дорожнього руху, зокрема за керування транспортним засобом без увімкненого ближнього світла фар з не пристебнутим ременем безпеки тощо не було. Після спілкування з поліцейським він сів до свого автомобіля та поїхав у потрібному йому напрямку. Наявний в оскаржуваній постанові підпис про отримання ним її копії йому не належить, про що можна пересвідчитися порівнявши його підпис, який міститься у паспорті громадянина України, пред`явленому ним адміністративному позові з підписом в оскаржуваній постанові. Даний факт підробки підпису є підставою для внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань та притягнення винної особи до кримінальної відповідальності. Причина зупинки та підстава складання оскаржуваної постанови є надуманими і такими, що не відповідають дійсності. Відповідачем до оскаржуваної постанови не додано жодних доказів, які б свідчили про порушення ним Правил дорожнього руху. Сама ж постанова про притягнення його до адміністративної відповідальності не є беззаперечним доказом вчинення ним адміністративних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 121, ч. 2 ст. 122 КУпАП, оскільки містить лише саме по собі описання адміністративних правопорушень. Про оскаржувану постанову він дізнався із листа Камінь-Каширського РВ ДВС ЗМУМЮ (м. Львів), в якому знаходилася постанова про відкриття виконавчого провадження про стягнення з нього штрафу в розмірі 850 грн., тобто в подвійному розмірі, що накладений оскаржуваною постановою. Цього листа отримала його дружина 13 березня 2020 року.

Ухвалою суду від 7 квітня 2020 року до участі у справі як другого відповідача залучено Головне управління Національної поліції у Волинській області.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав повністю з викладених у позовній заяві підстав і пояснив, що правопорушень не вчиняв, стягнення на нього поліцейським накладено безпідставно, постанови про притягнення його до адміністративної відповідальності не отримував від поліції, а дізнався лише про цю постанову від державного виконавця, до якого звернувся після отримання 13 березня 2020 року його дружиною листа з ДВС на його ім`я.

Представник Головного управління Національної поліції України у Волинській області та поліцейський СРПП № 3 Рожищенського ВП Ківерцівського ВП ГУНП у Волинській області Сидорук М.В. в судове засідання не з`явилися, хоча у встановленому законом порядку були повідомлені про час, дату та місце судового розгляд справи, причину неявки суду не повідомили, відзив на позов не подали.

Згідно з ч. 3 ст. 268 КАС України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у суді першої інстанції.

Заслухавши пояснення позивача, з`ясувавши обставини справи та дослідивши докази, суд дійшов висновку, що позов належить задовольнити повністю, зважаючи на таке.

Судом встановлено, що 29 листопада 2019 року поліцейським СРПП № 3 Рожищенського ВП Ківерцівського ВП ГУНП у Волинській області Сидоруком М.В. було винесено постанову серії БАА № 375806 про притягнення позивача ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122, ч. 5 ст. 121 КУпАП та застосовано стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн.

Як вбачається зі змісту вказаної постанови водій ОСОБА_1 29 листопада 2019 року о 12 год. 15 хв. на автодорозі Доманове-Ковель-Чернівці-Тереблече на 125 км поза населеним пунктом керував транспортним засобом марки «Вольксваген», моделі «ЛТ35», номерний знак НОМЕР_1 , не увімкнувши денні ходові вогні (ближнє світло фар), і не був пристебнутим ременем безпеки, чим порушив пункт 9.8, 2.3 «в» Правил дорожнього руху та скоїв адміністративні правопорушення, передбачені ч. 2 ст. 122, ч. 5 ст. 121 КУпАП.

Згідно з пунктом 9.8. Правил дорожнього руху з 1 жовтня по 1 травня на всіх механічних транспортних засобах поза населеними пунктами повинні бути ввімкнені денні ходові вогні, а в разі їх відсутності в конструкції транспортного засобу - ближнє світло фар.

Пунктом 2.3. «в» Правил дорожнього руху передбачено, для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: на автомобілях, обладнаних засобами пасивної безпеки (підголовники, ремені безпеки), користуватися ними і не перевозити пасажирів, не пристебнутих ременями безпеки.

Частиною 2 ст. 122 КУпАП встановлено адміністративну відповідальність для водіїв транспортних засобів у разі, зокрема, порушення користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів.

Частиною 5 ст. 121 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за порушення правил користування ременями безпеки.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України передбачено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з п. 1 ст. 247 КпАП України обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

У відповідності до ч. 2 ст. 70 КАС України сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

У відповідності до ч. 1 ст. 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Частиною 2 ст. 286 КАС України передбачено, що позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).

ОСОБА_1 з позовом до суду про оскарження постанови поліцейського звернувся 23 березня 2020 року.

Позивач заперечує факт розгляду у передбачений законом спосіб за його участю поліцейським справи про адміністративне правопорушення, отримання ним постанови про накладення на нього адміністративного стягнення та належність йому проставленого у цій постанові підпису про отримання її копії.

Беручи до уваги, що відповідачами як суб`єктами владних повноважень не надано суду жодних належних та достовірних доказів на спростування зазначених доводів позивача та з урахуванням наданої останнім копії конверта про надіслання на його ім`я Камінь-Каширським РВ ДВС ЗМУМЮ (м. Львів) поштового відправлення 20 лютого 2020 року, суд дійшов висновку, що строк звернення до суду для оскарження постанови про накладення адміністративного стягнення пропущено позивачем з поважних причин і такий строк належить поновити.

Частинами 1, 2 ст. 71 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Як суб`єкти владних повноважень відповідачі не надали суду жодних доказів на підтвердження правомірності притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Сама по собі копія постанови у справі про адміністративне правопорушення, що надана позивачем, за відсутності доказів на підтвердження викладених у ній обставин, не може достовірно свідчити про вчинення останнім адміністративного правопорушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення. Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 26 квітня 2018 року у справі № 338/1/17 (http://reyestr.court.gov.ua/Review/73700340).

Візуальне спостереження за станом дотримання, норм, стандартів, правил, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху при утриманні автомобільних доріг, працівниками Національної поліції може бути доказом у справі лише у тому випадку, коли воно зафіксоване у встановленому законом порядку. В іншому випадку, застосування адміністративного стягнення до особи за відсутності будь-яких доказів її протиправної дії чи бездіяльності не відповідатиме принципу верховенства права і міститиме ознаки свавільного застосування адміністративних повноважень.

Згідно з ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Оскільки відповідачем не доведено вчинення позивачем адміністративних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 122, ч. 5 ст. 121 КУпАП, тому оскаржувану постанову, в якій не зазначено доказів на підтвердження порушення позивачем правил дорожнього руху, належить скасувати і провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності та застосування до нього стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн. закрити.

Керуючись ст. ст. 2, 6, 9, 244-246, 255, 286, 293, 295, п. 3 Розділу V1 Прикінцевих положень КАС України, суд

ухвалив:

Поновити ОСОБА_1 строк на оскарження постанови серії БАА № 375806 від 29 листопада 2019 року про накладення на нього адміністративного стягнення за ч. 2 ст. 122, ч. 5 ст. 121 КпАП України.

Позов ОСОБА_1 до поліцейського СРПП № 3 Рожищенського ВП Ківерцівського ВП ГУНП у Волинській області Сидорука Миколи Васильовича, Головного управління Національної поліції у Волинській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, - задовольнити.

Скасувати постанову серії БАА № 375806 від 29 листопада 2019 року про застосування до ОСОБА_1 адміністративного стягнення за ч. 2 ст. 122, ч. 5 ст. 121 КпАП України у виді штрафу в розмірі 425 гривень та провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 122, ч. 5 ст. 121 КпАП України закрити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржена до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається через Камінь-Каширський районний суд Волинської області до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи або безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строк апеляційного оскарження продовжується на строк дії такого карантину.

Головуючий:О. В. Антонюк