Справа № 362/898/20
Суддя: Марчук О. Л.
Дата ухвалення: 2020-04-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 362/898/20
Провадження № 2-а/362/61/20
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

"21" квітня 2020 р.

Васильківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого - судді Марчука О.Л.,

при секретарі - Лущик Т.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Василькові Київської області справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до поліцейського Васильківського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Київській області Хоменка В`ячеслава Олеговича про скасування постанови,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду із вказаним адміністративним позовом, в обґрунтування якого зазначив, що прийнята відповідачем постанова про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП є неправомірною, оскільки вона винесена безпідставно.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідач безпідставно зупинив його та порушив порядок тимчасового затримання транспортного засобу.

Сторони в судове засідання не прибули.

Позивач надав заяву про розгляд справи у його відсутності, підтримав свої вимоги та просив задовольнити позов з викладених у ньому підстав.

Відповідач був повідомлений про місце, день і час розгляду справи належним чином, про причини свого неприбуття суд не повідомив.

Дослідивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд приходить до наступних висновків.

Згідно із Постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАА № 359885 від 09.01.2020 року, поліцейського Васильківського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Київській області Хоменка В.О., 09 січня 2020 року о 12 годині 52 хвилини ОСОБА_1 , керуючи автомобілем марки «Заз Таврія», номерний знак НОМЕР_1 по вулиці Декабристів у місті Василькові Київської області, не маючи при собі посвідчення водія відповідної категорії, чим порушив вимоги пункту 2.1. (а) Правил дорожнього руху, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 126 КУпАП (а.с. 7).

Відповідно до вимог пункту 2.1. (а) Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Норма частини першої статті 77 КАС України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Зокрема, з наданих позивачем на підтвердження своїх вимог письмових доказів, що додані до позову не вбачається, що на вимогу поліцейського позивач надав тому посвідчення водія.

При цьому, в порушення вимог частини четвертої статті 161 КАС України, позивач не виконав свій обов`язок і не додав до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги; так позивач не надав суду докази того, що «він мав при собі посвідчення водія».

У зв`язку з цим, суд не погоджується із викладеними у позові доводами про те, що позивач не порушував наведених вимог ПДР України та відхиляє їх.

Також, за фактичними обставинами справи, суд вважає, що відповідач правомірно притягнув позивача до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП.

З огляду на встановлені судом обставини, суд не вважає зазначені у позові доводи такими, що є підставою для скасування постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Одночасно, судом не встановлено обставин для повернення тимчасово вилученого транспортного засобу саме за рішенням суду, оскільки позивач має самостійно звернутися до відповідної особи із проханням повернути автомобіль.

Оскільки у суду відсутні дані про відмову позивачу в повернені автомобіля, зазначені вимоги позову слід вважати передчасними.

Відповідно до пункту 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 24.06.1988 року «Про практику розгляду судами скарг на постанови у справах про адміністративні правопорушення», розглядаючи відповідно до ст. 293 КпАП скаргу або протест на постанову у справі про адміністративне правопорушення, суд повинен перевірити: чи накладено адміністративне стягнення правомочним органом; чи є в діях даної особи ознаки проступку, за який законом передбачена адміністративна відповідальність, і вина у його вчиненні; чи не сплив строк давності для притягнення до адміністративної відповідальності; чи правильні висновки органу (посадової особи), який виніс постанову, про тяжкість вчиненого проступку і обтяжуючі обставини; чи враховані пом`якшуючі обставини, майновий стан винного.

Норма частини другої статті 283 КУпАП передбачено, що постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Дослідивши та проаналізувавши зміст оскаржуваної постанови інспектора, суд приходить до висновку, що вона відповідає вимогам статті 283 КУпАП.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (стаття 252 КУпАП).

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність (стаття 9 КУпАП).

Наведені у заяві доводи позивача не спростовують даних оскаржуваної ним постанови.

При цьому, зміст оскаржуваної постанови не суперечить вимогам статті 283 КУпАП, а вид і розмір накладеного на правопорушника стягнення повністю відповідає санкції, передбаченої ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Стаття 71 Кодексу адміністративного судочинства України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу; в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Проте, у суду відсутні дані про те, що відповідач заперечує проти адміністративного позову, а тому у нього і відсутній обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення.

Враховуючи встановлені судом обставини та зміст правовідносин, що виникли між сторонами, суд вважає, що відповідач діяв у межах чинного законодавства та правомірно на достатніх підставах виніс постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що позов є безпідставним і необґрунтованим, у зв`язку з чим, в задоволенні позову слід відмовити в повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 122 ч. 2, 283 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ст. ст. 2, 7 - 12, 69 - 72, 76, 79, 86, 128, 158 - 163 КАС України,

В И Р І Ш И В:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до поліцейського Васильківського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Київській області Хоменка В`ячеслава Олеговича про скасування постанови - відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду в тридцятиденний строк з дня складення повного судового рішення.

Головуючий

Дата складення повного рішення суду - 22 квітня 2020 року.