Справа № 183/4280/19
Суддя: Сорока О. В.
Дата ухвалення: 2020-04-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 183/4280/19
№ 2-а/183/23/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 квітня 2020 року Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області, у складі:

головуючої судді Сороки О.М.,

секретаря Пащенко А.С.,

розглянувши, в порядку спрощеного позовного провадження, адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора роти №2 батальйону №1 Управління патрульної поліції у Вінницькій області Департаменту патрульної поліції сержанта поліції Нагірняк Ольги Василівни про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, -

в с т а н о в и в:

11 липня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області з позовом до інспектора роти №2 батальйону №1 Управління патрульної поліції у Вінницькій області Департаменту патрульної поліції сержанта поліції Нагірняк Ольги Василівни, в якому просив скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАВ №1291199 від 03.07.2019 року, а провадження по справі про адміністративне правопорушення, - закрити.

Свій позов ОСОБА_1 обґрунтовує тим, що 03.07.2019 року він керував транспортним засобом в складі тягача марки MAN TGS 26.440 (номерний знак НОМЕР_1 ) з напівпричепом марки ВЕСТТ 930014 (номерний знак НОМЕР_2 ). На 381 км а/д М-12, Вінницька область, його ТЗ було зупинено відповідачем та винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАВ №1291199. Відповідно до вищевказаної постанови позивач визнаний винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.132-1 КУпАП. Як зазначено в оскаржуваній постанові: «водій керуючи ТЗ перевозив великогабаритний вантаж, Class Lexion 480 габаритні розміри якого перевищує дозволені без відповідного дозволу, чим постанову №30 КМУ, чим порушив пп. 22.5 ПДР», тому на позивача накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 510,00 грн.

Між тим, вказану постанову позивач вважає незаконною, оскільки адміністративного правопорушення він не вчиняв, в оскаржуваній постанові відсутні належні та допустимі докази, які б підтверджували його вину в даному правопорушенні, а працівник поліції не в повній мірі встановив необхідні для вирішення справи обставини, в тому числі, не вказав фактичні габарити ТЗ з вантажем, що могло б надати підстави вважати наявність порушення параметрів встановлених п.22.5 ПДР України. Крім того, відповідачем не дотримано процедури здійснення габаритно-вагового контролю у спеціально-відведеному місці, в тому числі, в певному пересувному пункті, проведення перевірки відповідності габаритів вантажу певним нормам із складенням відповідного документу.

Таким чином, позивач наполягає на тому, що відповідач розглянув справу та притягнув його до адміністративної відповідальності за відсутністю доказів вчинення ним правопорушення, упереджено, оскільки керувався лише домислами, припущеннями та порушуючи принцип всебічного, повного, та об`єктивного дослідження всіх обставин справи, зокрема не взяв до уваги наданий ним дозвіл, та наклав на позивача штраф у розмірі 510,00 грн.

Отже, зважаючи на те, що при винесенні оскаржуваної постанови суб`єкт владних повноважень не довів належними доказами перевищення ТЗ габаритних параметрів встановлених п.22.5 ПДР, позивач наполягає на її скасуванні та просить закрити провадження у справі за відсутності складу інкримінованого йому адміністративного правопорушення, тому звернувся до суду з даним позовом.

Ухвалою суду від 11 липня 2019 року відкрито провадження у справі, за правилами спрощеного позовного провадження.

В судове засідання позивач не з`явився, в прохальній частині позову просив розгляд справи проводити за його відсутності.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, надіславши до суду відзив на позов, у якому серед іншого зазначив, що під час патрулювання 03.07.2019 року на а/д М -12 відповідачем було зупинено вантажний тягач марки MAN TGS 26.440 днз НОМЕР_1 з напівпричепом марки ВЕСТТ 930014 днз НОМЕР_2 , водій якого ОСОБА_1 перевозив великогабаритний вантаж, габаритні розміри якого перевищують дозволені без відповідного дозволу, чим порушив п.22.5 ПДР України та правила проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами. Встановивши всі обставини правопорушення, інспектором поліції було прийнято рішення притягнути водія до адміністративної відповідальності та в подальшому винесено постанову про накладення адміністративного стягнення серії ЕАВ №1291119 за ст.132-1 КУпАП. Позивач, звертаючись із даним позовом не надав жодного доказу на підтвердження своєї позиції, а викладені у позові обставини не спростовують факт вчинення ним правопорушення, а також позивач не надав жодних доказів, які б доводили, що постанова винесена в порушення законодавства, а тому просить відмовити у задоволенні позову, а справу розглянути без його участі відповідача (а.с.15-18).

Зважаючи на те, що розгляд справи здійснюється за правилами спрощеного провадження, строки визначені судом для подання сторонами процесуальних заяв та доказів закінчилися, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін, за наявними у справі доказами.

На підставі ч.4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи.

Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов до наступного висновку.

Суду подано копію постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАВ №1291199, винесену 03 липня 2019 року інспектором роти №2 батальйону №1 Управління патрульної поліції у Вінницькій області Департаменту патрульної поліції сержантом поліції Нагірняк Ольгою Василівною, у відповідності до якої ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом TGS 26.440 НОМЕР_1 03.07.2019 року о 23.33 годин на а/д М12, 381 км Вінницької області, перевозив великогабаритний вантаж, а саме комбайн Class Lexion 480 габаритні розміри якого перевищує дозволені без відповідного дозволу, чим порушив постанову №30 КМУ, чим порушив п.22.5 ПДР - Порушення ПДР по перевезенню небезпечних вантажів, правил проїзду великогабаритних і великовагових ТЗ автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ст.132-1 КУпАП, тому на нього було накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 510 грн. (а.с.4).

У відповідності до ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Так, відповідно до п.5 ч.1 ст.213, ст.ст. 222, 258 КУпАП, органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, зокрема, про порушення правил дорожнього руху, правил забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі передбачених ст.132-1 КУпАП, в порядку скороченого провадження, тобто без складання протоколу про адміністративне правопорушення з винесенням постанови по справі про адміністративне правопорушення за результатами її розгляду на місці вчинення правопорушення.

Судом встановлено, що справа про адміністративне правопорушення розглянута безпосередньо на місці вчинення адміністративного правопорушення інспектором як уповноваженою посадовою особою органу поліції, що не суперечить ст.276 КУпАП.

Положеннями ч.5 ст.14 Закону «Про дорожній рух» передбачено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху України та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Відповідно до п.1.9 ПДР України, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

У відповідності до статті 132-1 КУпАП (в редакції чинній на дату винесення оскаржуваної постанови) порушення правил дорожнього перевезення небезпечних вантажів, правил проїзду великогабаритних і великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами , - тягне за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб, відповідальних за технічний стан, обладнання, експлуатацію транспортних засобів, уповноважених з питань безпеки перевезення небезпечних вантажів, громадян - суб`єктів господарської діяльності - у розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

В свою чергу, постановою Кабінету Міністрів України від 30 березня 1994 року № 198 затверджено Єдині правила ремонту і утримання автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, правила користування ними та охорони, відповідно до п. 16 яких перевезення небезпечних, великогабаритних і великовагових вантажів автомобільним транспортом по дорожніх об`єктах допускається за окремим дозволом в порядку і за плату, що визначається окремими актами законодавства.

Правила проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 18 січня 2001 року № 30 (далі - Правила проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів, Правила).

Згідно з п. 2 та п.3 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів транспортний засіб чи автопоїзд з вантажем або без вантажу вважається великогабаритним, якщо його габарити перевищують хоча б один з параметрів, зазначених у пункті 22.5 Правил дорожнього руху. Транспортний засіб чи автопоїзд з вантажем або без вантажу вважається великоваговим, якщо максимальна маса або осьова маса перевищує хоча б один з параметрів, зазначених у пункті 22.5 Правил дорожнього руху.

Пунктом 22.5 Правил дорожнього руху, на який міститься посилання в оскаржуваній постанові, встановлено, що за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м, за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Державтоінспекцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Державтоінспекцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м. Осі слід вважати здвоєними або строєними, якщо відстань між ними (суміжними) не перевищує 2,5 м.

В свою чергу, п.4 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів визначено, що рух великовагових та великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами здійснюється на підставі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні (далі - дозвіл), виданим перевізникові уповноваженим підрозділом Національної поліції, або документа про внесення плати за проїзд таких транспортних засобів.

Пунктом 25 зазначених Правил забороняється проїзд великогабаритних та великовагових транспортних засобів без дозволу, зазначеного у пункті 4 цих Правил, або документа, який підтверджує внесення плати за проїзд, що повинні знаходитися у водія і пред`являтися на вимогу уповноважених осіб.

В силу вищевказаних норм закону, керування спеціальною технікою на дорогах загального користування, зважаючи на встановленні законодавством обмеження, вимагає від водіїв неухильного дотримання Правил дорожнього руху з метою забезпечення безпеки інших учасників дорожнього руху, а також, при перевезенні великогабаритного вантажу, водій зобов`язаний мати при собі та на вимогу працівника поліції пред`явити відповідні документи.

Як вбачається з оскаржуваної постанови, адміністративне правопорушення полягає у тому, що позивач перевозив великогабаритний вантаж - комбайн Class Lexion 480 габаритні розміри якого перевищують дозволені без відповідного дозволу.

Позивач у позові зазначив, що відповідач при розгляді справи про адміністративне правопорушення не взяв до уваги наданий ним дозвіл, а також не спростовував той факт, що його вантаж є великогабаритним, і що для перевезення такого вантажу дійсно необхідне відповідне документальне супроводження.

Між тим, позивачем до суду не подано дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищають нормативні.

В той же час, частиною 1 ст.77 КАС України закріплено обов`язок кожної із сторін довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

З`ясування наведених вище обставин проводиться шляхом дослідження доказів та надання їм оцінки в порядку ст. 252 КУпАП.

Відповідно до ч. 1 ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

У відповідності до вимог ст. 268 КУпАП особі, яка притягується до адміністративної відповідальності роз`яснюються її права та обов`язки.

Вважаючи незаконною постанову по справі про адміністративне правопорушення за ст. 132-1 КУпАП, ОСОБА_2 послався на те, що відповідач не вказав фактичні габарити ТЗ з вантажем та не надав жодних доказів дотримання процедури здійснення габаритно-вагового контролю у спеціально-відведеному місці, в тому числі, в певному пересувному пункті, проведення перевірки відповідності габаритів вантажу певним нормам із складенням відповідного документу, а отже дії відповідача і постанову оскаржує виключно з формальних процедурних підстав.

Між тим, постановою Кабінету Міністрів України від 27.06.2007 року №879 «Про заходи щодо збереження автомобільних доріг загального користування» затверджено Порядок здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, який визначає механізм здійснення габаритно-вагового контролю великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, що використовуються на автомобільних дорогах загального користування (надалі Порядок №879).

Відповідно до п.6 Порядку №879, габаритно-ваговий контроль, крім документального, здійснюється виключно в пунктах габаритно-вагового контролю посадовими особами та/або працівниками відповідних органів.

Проведення габаритно-вагового контролю щодо здійснення відповідних вимірювань покладено на органи Укртрансбезпеки, які керуються вищевказаним порядком.

Відповідно до ст. 31 Закону України "Про Національну поліцію", поліція може застосовувати такі превентивні заходи, як перевірка документів особи; зупинення транспортного засобу; застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

Згідно ст.35 Закону «Про національну поліцію» поліцейський може зупинити транспортний засіб, якщо водій порушив Правила дорожнього руху. А в силу ст. 23 вказаного Закону, поліція відповідно до покладених на нею завдань регулює дорожній рух і здійснює контроль за дотриманням учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Таким чином вирізняються і не є ідентичними поняття габаритно-вагового контролю (що включає вимірювання на спецобладнанні і процедуру видачі дозвільних документів) і контролю за наявністю у водіїв таких транспортних засобів відповідних дозвільних документів та дотримання їх вимог при здійснення руху дорогами України (контролю безпеки дорожнього руху).

У даному випадку відповідач є уповноваженим працівником НП, який здійснював заходи щодо додержання правил ПДР України, а саме перевірки наявності у позивача відповідного дозволу Національної поліції, а отже відповідач не був зобов`язаний керуватися Порядком №879.

Саме позивач (водій) повинен довести наявність у нього документів, які підтверджують проходження ним габаритного контролю у встановлений законом спосіб і порядку, які надають дозвіл на користування дорогою при перевезенні великогабаритного вантажу, та /або документів про внесення відповідної плати за користування дорогами України.

Згідно зі ст.90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатній і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд виходить з того, що у даному випадку відповідач діяла в межах своїх повноважень, у спосіб, передбачений законом, з дотриманням процедури, без порушення прав особи, яке б тягло однозначне скасування прийнятого рішення, і діяла належно для досягнення мети, для якої вона наділена відповідним повноваженнями (щодо забезпечення безпеки дорожнього руху і дотримання водіями вимог ПДР України при керуванні транспортними засобами на дорогах України), і така мета була досягнута правомірними діями.

Тому, надаючи аналіз діям відповідача у контексті вимог статті 2 КАС України, суд не вбачає таких порушень, які б тягли скасування постанови. В цілому, дії відповідача правомірні, і оскаржувана постанова законна, і вона не може бути скасована лише з формальних підстав.

Таким чином, розглядаючи справу в межах заявлених позовних вимог, підстав позову і виходячи з наявних доказів, а також враховуючи ті обставини, що будь-яких інших аргументованих доказів щодо незаконності дій відповідача та постанови серії ЕАВ №1291199 від 03.07.2019 року у справі про адміністративне правопорушення судом не встановлено, суд не вбачає підстав для задоволення позову.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 9, 72, 77-79, 120, 241-246, 250, 286 КАС України, ст. ст. 132-1, 247, 292, 293 КУпАП, Правилами дорожнього руху, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 року, -

у х в а л и в:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до інспектора роти №2 батальйону №1 Управління патрульної поліції у Вінницькій області Департаменту патрульної поліції сержанта поліції Нагірняк Ольги Василівни про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАВ №1291199 від 03.07.2019 року, - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Сорока О.В.