Справа № 200/1986/20-а
Суддя: Кониченко О.М.
Дата ухвалення: 2020-04-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 квітня 2020 р. Справа№200/1986/20-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Кониченка Олега Миколайовича, розглянувши в письмовому провадженні адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1

до Торецького об`єднаного Управління Пенсійного фонду України Донецької області

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовом Торецького об`єднаного Управління Пенсійного фонду України Донецької області, відповідно до якого просив суд: визнати дії відповідача щодо відмови в перерахуванні пенсії протиправними; зобов`язати відповідача повторно розглянути його заяву від 17.10.2019 року про пе рерахування пенсії та перерахувати розмір пенсії, з урахуванням розміру заробітної плати позивача на момент призначення пенсії у 1993 році, на підставі ст. 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці», ст.ст. 40, 42 Закону України «Про загальнообов`яз кове державне пенсійне страхування».

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 25.11.1993 року йому призначено пенсію за віком за ст.14 Закону Ук раїни від 05.11.1991 №1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення». Позивач перебуває на обліку Торецького об`єднаного Управління Пенсійного фонду України Донецької області.

За вибором позивача для призначення пенсії обчислена заробітна плата за період 01.01.1986 - 31.12.1990 роки.

Після призначення пенсії позивач продовжив працювати, у тому числі на роботах з особливо шкідливими умовами, в зв`язку з чим проводився перерахунок пенсії за стажем та заробітком.

На підставі особистої заяви позивача від 28.03.2006 року, з 01.04.2006 року було проведено перерахунок пенсії згідно з ст. 42 Закону України від 09.07.2003 №1058 «Про загальнообов`яз кове державне пенсійне страхування» (далі - Закон№1058) , при цьому ПФУ провело розра хунок пенсії, обчисляючи середню заробітну плату за періоди 01.01.1986 - 31.12.1990 та з 01.07.2000-01.04.2006 роки.

Позивач вважає, що період роботи з 01.07.2000 - 01.04.2006 р. обраний для розрахунку середньої заробітної всупереч його інтересам, так як суттєво зменшує розмір пенсії.

01.04.2009 було проведено перерахунок пенсії по стажу та заробітку на підставі особистої заяви позивача від 03.04.2009, згідно зі ст. 42 Закону №1058.

При перерахунку пенсії у 2009 році був прийнятий розмір заробітної плати згідно останнього міста роботи за період з 01.07.2000 р. по 28.02.2009 р. Позивач зазначає, що у цей період він працював охоронцем, вантажником та отримував заробітну плату значно нижчу, ніж працю ючи в шахті, і врахування цієї заробітної плати в розрахунок його пенсії негативно впливає на розмір пенсії, що не можливо визнати для позивача вигідним, не прийнято до уваги розмір його заробітної плати на момент призначення йому пенсії.

17.10.2019 року позивач звернувся до Торецького об`єднаного Управління Пенсійного фонду України Донецької області з заявою про перерахування пенсії.

В листі від 31.01.2020 року №15/м-02-01-03 позивач посилається на ст. 40 Закону №1058 та зазначає, що розраховувати заробітну плату без врахування його заробітку з 01.07.2000 немає за конних підстав.

Позивач вважає, що відповідач перерахував розмір пенсії виходячи з меншого середнього заробітку, у результаті чого її розмір сильно зменшився, чим порушені права позивача.

Ухвалою від 24 лютого 2020 року суд відкрив провадження у справі, призначивши справу до розгляду на 23 березня 2020 року за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

23 березня 2020 року сторони повідомлені належним чином в судове засідання не з`явилися.

Згідно з ч.ч. 4, 5 ст. 250 КАС України, у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, ухвалення рішення, винесеного без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), суд підписує рішення без його проголошення.

Датою ухвалення судового рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено-повне чи скорочене). Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Відповідно до ч. 4 ст. 243 КАС України, судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи в порядку письмового провадження.

Суд дослідивши подані матеріали справи встановив наступне.

Позивач, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, про що свідчить паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_2 .

Згідно паспортних даних, позивач зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Позивач перебуває на обліку відповідача з 25.11.1993 року як отримувач пенсії за віком на пільгових умовах.

При перерахунку пенсії у 2009 році був прийнятий розмір заробітної плати згідно останнього міста роботи за період з 01.07.2000 р. по 28.02.2009 р.

ОСОБА_1 зазначає, що у цей період він працював охоронцем та вантажником і отримував заробітну плату нижчу, ніж працю ючи в шахті, вважає, що врахування цієї заробітної плати в розрахунок його пенсії негативно впливає на розмір пенсії, що для нього є невигідним, не прийнято до уваги розмір його заробітної плати на момент призначення йому пенсії.

17.10.2019 року позивач звернувся до Торецького об`єднаного Управління Пенсійного фонду України Донецької області з заявою про перерахування пенсії.

В листі від 31.01.2020 року №15/м-02-01-03 позивач посилається на ст. 40 Закону №1058 та зазначає, що розраховувати заробітну плату без врахування його заробітку з 01.07.2000 немає за конних підстав.

Позивач вважає, що відповідач перерахував розмір пенсії виходячи з меншого середнього заробітку, у результаті чого її розмір сильно зменшився, і такі дії позивача є протиправними.

Відповідач проти задоволення позову заперечує. Зазначає, що згідно з пункту 4.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України №22-1 від 25.11.2005 року, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України за №1567/11847 від 27.12.2005 року (далі - Порядок № 22-1) орган, що призначає пенсію, розглядає питання про призначення або перерахунок пенсії при зверненні особи з відповідною заявою на спеціальному бланку.

Заяви про переведення з одного виду пенсії на інший, про перерахунок пенсії й поновлення виплати раніше призначеної пенсії приймаються органом, що призначає пенсію, за наявності в особи всіх необхідних документів.

Заяви осіб про призначення, перерахунок, поновлення, переведення з одного виду пенсії на інший реєструються в журналі реєстрації рішень органу, що призначає пенсію. Особі або посадовій особі органом, що призначає пенсію, видається розписка із зазначенням дати прийняття заяви, а також переліку одержаних і відсутніх документів, які необхідно подати у тримісячний строк з дня прийняття заяви. Копія розписки зберігається в пенсійній справі.

Відповідач звертає увагу суду, що 17.10.2019 року ОСОБА_1 звернувся до Торецького ОУПФУ з письмовим зверненням, в якому просив: надати копію рішення про призначення пенсії; розрахунок розміру призначеної пенсії; зазначити дати та підстави перерахунку пенсії (копія звернення додана до відзиву).

Листом № 274/А-02-01-03 від 24.09,2019 року та № 21/А-02-01-03 від 06.02.2020 року Торецьким ОУПФУ було надано роз`яснення по суті питання, а саме, як розраховується пенсія відповідно до законодавства та водночас зазначено, що надані заяви розглянуті згідно із Законом України «Про звернення громадян»№393/96-ВР від 02.10.1996 року (як письмові звернення).

Відповідач зазначає, що лист № 307/М-02-01-15 від 31.10.2019 року, який направлено до позивача, не носить імперативний характер та не є конкретним рішенням по суті питання або відмовою, оскільки подана позивачем заява не відповідала формам, які вимагає пенсійне законодавство.

Відповідач також зазначає, що оскільки особа не зверталася за перерахунком призначеної йому пенсії до управління, Торецьким ОУПФУ не виносилось рішення щодо відмови в перерахунку ОСОБА_1 .

Також відповідач зазначає, що з 25.11.1993 року ОСОБА_1 призначено пенсію за віком за статтею 14 відповідно до з Закону України від 05.11.1991 №1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення».

У зв`язку з набранням чинності Законом України від 09.07.2003 №1058 «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з 01.01.2004 року згідно із частиною 2 статті 43 Закону України № 1058 для перерахунку пенсій, призначених до набрання чинності цим Законом, враховується заробітна плата (дохід), з якої було раніше обчислено пенсію, за документами, наявними в пенсійній справі, або за вибором пенсіонера - заробітна плата (дохід) за період, передбачений абзацом першим частини першої статті 40 цього Закону. При цьому заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається відповідно до частини другої статті 40 цього Закону із застосуванням середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки України, за 2002 рік.

Відтак, з 01.07.2020 заробітна плата ОСОБА_1 обчислена за період з 01.11.1991 року по 31.10.1993 року і склала 1600,97 грн. (коефіцієнт заробітної плати 5,22426 * 306,45 - середня заробітна плата працівників, зайнятих у галузях економіки України за 2002 рік).

28.03.2006 року ОСОБА_1 звернувся до управління із заявою про перерахунок пенсії по стажу, надавши копію трудової книжки, довідку про пільговий характер роботи та довідку про заробітну плату за період роботи з 01.01.1986 року по 31.12.1990 року.

Статтею 40 Закону України №1058 передбачено, що при обчисленні пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь- які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв.

Відповідач зазначає, що заробітна плата для перерахунку пенсії ОСОБА_1 обчислена за період з 01.01.1986 року по 31.12.1990 року та з 01.07.2000 року по 31.07.2005 року і склала 2394, 52 грн. (3,255533 (коеф. заробітної плати) * 735,57 (середня заробітна плата за календарний рік, що передує року звернення (за повний 2005 рік).

З 01.04.2006 року управлінням проведено перерахунок пенсії по стажу та заробітку на підставі особистої заяви ОСОБА_1 від 28.03.2006 року, згідно частини 2 статті 42 Закону України № 1058.

З 01.04.2009 року управлінням проведено перерахунок пенсії по стажу на підставі особистої заяви ОСОБА_1 від 03.04.2009 року, згідно частини 2 статті 42 Закону України № 1058.

Відповідач зазначає, що на даний час пенсія розрахована відповідно до законодавства України із заробітної плати , яка обчислена за період з 01.01.1986 року по 31.12.1990 року та з 01.07.2000 року по 28.02.2009 року.

Відповідач вважає, що діяв в межах законодавства про пенсійне забезпечення, підстави для задоволення позову відсутні.

Вирішуючи спірні правовідносини суд виходив з наступного.

Згідно ст. 3 Конституції України, людина, її життя і здоров`я, честь і гідність. недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Відповідно до статті 19 Конституції України, правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до положень частини 1 статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у старості.

Згідно з положеннями статті 4 Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, одним з видів загальнообов`язкового державного соціального страхування є пенсійне страхування. При цьому відносини, що виникають за цим видом соціального страхування, регулюються законами, прийнятими відповідно до цих Основ. Разом з цим, положення частини першої статті 27 Основ передбачають, що виплати та надання соціальних послуг, на які має право застрахована особа за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, може бути припинено: якщо виплати призначено на підставі документів, що містять неправдиві відомості, якщо страховий випадок стався внаслідок дії особи, за яку настає кримінальна відповідальність, якщо страховий випадок стався внаслідок умисної дії особи, внаслідок невиконання застрахованою особою своїх обов`язків щодо загальнообов`язкового державного соціального страхування, в інших випадках, передбачених законами.

Отже, Основи законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування вичерпних випадків припинення таких страхових виплат, як пенсія, не передбачають, але встановлюють, що вони можуть бути передбачені іншими законами.

Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.

Зміна умов і норм загальнообов`язкового державного пенсійного страхування здійснюється виключно шляхом внесення змін до цього Закону.

Відповідно до ч. 2 ст. 7 Закону України від 09.07.2003 №1058, пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Згідно з ч.ч. 1-3 ст. 24 Закону України від 09.07.2003 №1058, страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Період, протягом якого особа, яка підлягала загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню на випадок безробіття, отримувала допомогу по безробіттю (крім одноразової її виплати для організації безробітним підприємницької діяльності) та матеріальну допомогу у період професійної підготовки, перепідготовки або підвищення кваліфікації, включається до страхового стажу.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Страховий стаж обчислюється в місяцях. Неповний місяць роботи, якщо застрахована особа підлягала загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню або брала добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, зараховується до страхового стажу як повний місяць за умови, що сума сплачених за цей місяць страхових внесків з урахуванням сум страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати, є не меншою, ніж мінімальний страховий внесок.

Періоди роботи після призначення пенсії зараховуються до страхового стажу на загальних підставах.

Страховий стаж враховується в одинарному розмірі, крім випадків, передбачених цим Законом.

За кожний повний рік стажу роботи (врахованого в одинарному розмірі) на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, зайнятість на яких давала та дає право на пенсію на пільгових умовах, до страхового стажу додатково зараховується по одному року.

Пільговий порядок обчислення стажу роботи, передбачений законодавством, що діяло раніше, за період з 1 січня 2004 року застосовується виключно в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах та за вислугу років.

Відповідно до ч. 3 ст. 28 Закону України від 09.07.2003 №1058, мінімальний розмір пенсії особам, на яких поширюється дія Закону України "Про підвищення престижності шахтарської праці", та працівникам, зайнятим повний робочий день під землею обслуговуванням зазначених осіб, які відпрацювали на підземних роботах не менш як 15 років для чоловіків та 7,5 року для жінок за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, встановлюється незалежно від місця останньої роботи у розмірі 80 відсотків заробітної плати (доходу) застрахованої особи, визначеної відповідно до статті 40 цього Закону, з якої обчислюється пенсія, але не менш як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність.

Відповідно до ч. 1 ст. 40 Закону України від 09.07.2003 №1058, для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв.

Для визначення розміру пенсії за віком відповідно до частини другої статті 27 цього Закону заробітна плата для обчислення частини пенсії за період страхового стажу до набрання чинності цим Законом визначається на умовах і в порядку, передбачених законодавством, що діяло раніше, а для обчислення частини пенсії за період страхового стажу після набрання чинності цим Законом - на умовах, передбачених абзацом першим цієї частини.

Заробітна плата (дохід) за період страхового стажу до 1 липня 2000 року враховується для обчислення пенсії на підставі документів про нараховану заробітну плату (дохід), виданих у порядку, встановленому законодавством, за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами, а за період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року - за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку.

Відповідно до ч. 2 ст. 43 Закону України від 09.07.2003 №1058, для перерахунку пенсій, призначених до набрання чинності цим Законом, враховується заробітна плата (дохід), з якої було раніше обчислено пенсію, за документами, наявними в пенсійній справі, або за вибором пенсіонера - заробітна плата (дохід) за період, передбачений абзацом першим частини першої статті 40 цього Закону. При цьому заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається відповідно до частини другої статті 40 цього Закону із застосуванням середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки України, за 2002 рік.

Дослідивши обставини справи та матеріали адміністративного позову, відзиву на адміністративний позов, проаналізувавши законодавство, яким врегульовано спірні правовідносини, суд дійшов наступних висновків.

17.10.2019 року позивач звернувся до відповідача з заявою, відповідно до якої просив: надати копію рішення про призначення пенсії; розрахунок розміру призначеної пенсії; зазначити дати та підстави перерахунку пенсії.

Дослідивши зміст вказаної заяви судом встановлено, що питання щодо перерахунку пенсії позивачем не порушувалось.

Листом № 274/А-02-01-03 від 24.09,2019 року та № 21/А-02-01-03 від 06.02.2020 року відповідачем було надано роз`яснення по суті порушених у зверненні позивача питань.

Щодо позиції сторін відносно наявності (відсутності) підстав перерахувати пенсію позивача з використанням періоду з 01.11.1991 року по 31.10.1993 року та здійснення перерахунку без врахування періоду з 01.07.2000 року по 28.02.2009 року, суд зазначає наступне.

Судом встановлено, що з 01.07.2000 заробітна плата ОСОБА_1 обчислена за період з 01.11.1991 року по 31.10.1993 року і склала 1600,97 грн.

28.03.2006 року ОСОБА_1 звернувся до відповідача з заявою про перерахунок пенсії по стажу, надавши копію трудової книжки, довідку про пільговий характер роботи та довідку про заробітну плату за період роботи з 01.01.1986 року по 31.12.1990 року.

З 01.04.2006 року відповідачем проведено перерахунок пенсії по стажу та заробітку на підставі особистої заяви ОСОБА_1 від 28.03.2006 року, згідно частини 2 статті 42 Закону України № 1058.

Тобто, період з 01.01.1986 року по 31.12.1990 року застосовано відповідачем згідно заяви позивача за його бажанням.

Частиною 1 ст. 40 Закону України від 09.07.2003 №1058, чітко визначено, що для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року.

За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв.

Зі змісту цієї норми вбачається, що до 01.07.2000 року для обчислення пенсії може були врахована заробітна плата за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року, в іншій частині - для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року.

Виходячи з положень ч. 1 ст. 40 Закону України від 09.07.2003 №1058, здійснення перерахунку пенсії позивачу без застосування показників заробітної плати, яка обчислена за період з 01.07.2000 року по 28.02.2009 року, суперечить діючому законодавству та застосування замість цього періоду показників заробітної плати, обчисленої за період з 01.11.1991 року по 31.10.1993 року, унеможливлено законом.

Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги позивача задоволенню не підлягають.

Керуючись Конституцією України та Кодексом адміністративного судочинства України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Торецького об`єднаного Управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання дій щодо відмови в перерахуванні пенсії протиправними; зобов`язання Торецького об`єднаного Управління Пенсійного фонду України Донецької області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 17.10.2019 року про пе рерахування пенсії та перерахувати розмір пенсії, з урахуванням розміру заробітної плати позивача на момент призначення пенсії у 1993 році, на підставі ст. 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці», ст.ст. 40, 42 Закону України «Про загальнообов`яз кове державне пенсійне страхування» - відмовити.

Повний текст рішення складено та підписано 22 квітня 2020 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Роз`яснити сторонам, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 47, 79, 80, 114, 122, 162, 163, 164, 165, 169, 177, 193, 261, 295, 304, 309, 329, 338, 342, 363 Кодексу адміністративного судочинства України, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, подання доказів, витребування доказів, забезпечення доказів, а також строки звернення до адміністративного суду, подання відзиву та відповіді на відзив, заперечення, пояснень третьої особи щодо позову або відзиву, залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви, пред`явлення зустрічного позову, розгляду адміністративної справи, апеляційного оскарження, розгляду апеляційної скарги, касаційного оскарження, розгляду касаційної скарги, подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами продовжуються на строк дії такого карантину.Строк, який встановлює суд у своєму рішенні, не може бути меншим, ніж строк дії карантину, пов`язаного із запобіганням поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19).

Текст рішення розміщений в Єдиному державному реєстрі судових рішень (веб-адреса сторінки: http://www.reyestr.court.gov.ua/).

Суддя О.М. Кониченко