Справа № 200/13916/19-а
Суддя: Ястребова Любов Вікторівна
Дата ухвалення: 2020-04-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 квітня 2020 року справа №200/13916/19-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: судді-доповідача Ястребової Л.В., суддів Блохіна А.А., Казначеєва Е.Г., розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 30 січня 2020 р. у справі № 200/13916/19-а (головуючий І інстанції Аканов О.О.) за позовом ОСОБА_1 до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області, в особі Дружківського міського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії,-

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (надалі - позивач) звернулась до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області, в особі Дружківського міського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області (надалі - відповідач, Управління) в якому просила визнати неправомірними дії відповідача щодо невиплати страхових виплат позивачу за період з 01.06.2017 року по 30.06.2018 року та зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити страхові виплати ОСОБА_1 за період з 01.06.2017 року по 30.06.2018 року.

В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що вона перебуває на обліку в Дружківському міському відділенні управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області як внутрішньо переміщена особа та як дитина загиблого шахтаря. Отримує допомогу по втраті годувальника. З 01 червня 2017 року по червень 2018 року страхові виплати не виплачені. Відповідачем повідомлено про те, що соціальні виплати за минулий період з 01 червня 2017 по 30 червня 2018 будуть виплачені із дотриманням вимог чинного законодавства. Позивач вважає дії відповідача щодо невиплати страхових виплат у визначений період такими, що порушують конституційні права, Закон України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (а.с. 4-11).

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 30 січня 2020 року адміністративний позов задоволено. Визнано протиправними дії управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області в особі Дружківського міського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України щодо припинення щомісячних страхових виплат, особі, яка має на це право, ОСОБА_1 з 01.06.2017 року по 30.06.2018 року. Зобов`язано управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області в особі Дружківського міського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України відновити нарахування та виплату щомісячних страхових виплат, особі, яка має на це право, ОСОБА_1 з 01.06.2017 року по 30.06.2018 року з урахуванням виплачених сум (а.с. 142-145).

Не погодившись з судовим рішенням, відповідач звернувся з апеляційною скаргою, вважає рішення необґрунтованим та таким, що винесено з порушенням норм матеріального і процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що згідно листа управління соціального захисту населення Дружківської міської ради №01-12/6257-03 від 01.06.2017р. страхові виплати позивачу були припинені з 01.06.2017р. з причини скасування довідки внутрішньо переміщеної особи. Зазначає, що робочі органи виконавчої дирекції Фонду мають право проводити виплати, в тому числі нарахованих, але не виплачених щомісячних страхових виплат за наявності у потерпілого на виробництві довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи чи відмітку в паспорті про місце проживання на території, яка контролюється органами державної влади України. Наголошує, що пункт 6 частини 1 статті 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» №1105-ХІV передбачає припинення страхових виплат «в інших випадках, передбачених законодавством». Також зазначає, що позивач не скористався своїм правом на отримання належних йому сум страхових виплат та не звернувся до робочих органів виконавчої дирекції Фонду з заявою про продовження страхових виплат як внутрішньо переміщена особа в період з 31.05.2017р по 01.07.2018 року (а.с.149-152).

Відповідно до вимог ч. 1 та ч. 2 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального права, встановила наступне.

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серії НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 (а.с. 12-13).

Відповідно до довідки від 12 липня 2018 року № ОСОБА_1 є особою яка має статус внутрішньо переміщеною особи, фактичне місце проживання/перебування: АДРЕСА_2 (а.с. 15).

Відповідно до посвідчення дитини загиблого шахтаря серії НОМЕР_3 від 21.02.2008 року позивач має право на пільги, встановлені законодавством для дітей загиблих шахтарів (а.с. 16).

Позивач із заявою від 18.07.2019 року звернувся до Дружківсього міського управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області щодо термінів повернення заборгованості по виплаті регресу в період з квітня 2017 по червень 2018 року (а.с. 17).

Листом від 25.07.19 року №05-05/795 Дружківське міське відділення повідомило, що позивач знаходиться на обліку та отримує страхові виплати, як внутрішньо переміщена особа з 01.10.2014р. по 31.05.2017р., з 01.07.2018р. по теперішній час. Згідно листа управління соціального захисту населення Дружківської міської ради №01-12/6257-03 від 01.06.2017 страхові виплати припинено з 01.06.2017р. з причини скасування довідки внутрішньо переміщеної особи відповідно до листа Державної прикордонної служби України від 15.05.2017 №0.64-15614/0/15-17.

12.07.2018 року позивач звернувся із заявою про продовження/відновлення раніше призначеної страхової виплати в разі смерті потерпілого з наданням нової довідки ВПО з тимчасовою реєстрацією за адресою: АДРЕСА_3 та довідки про підтвердження про денну форму навчання від Гданського університету у м.Гданськ в Польщі від 03.07.2017р. та 21.06.2018р. з плановим терміном закінчення навчання 30.09.2019 року. На підставі рішення комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат ВПО та отриманим 17.07.2018р. протоколом міської комісії, відповідно до постанови КМУ від 25.04.2018р. №335 «Про внесення змін до постанови КМУ від 08.06.2016р. №365, позивачу відновлено страхова виплата з місяця, в якому надійшла заява, а саме з 01.07.2018р. з урахуванням відповідних проведених перерахунків щомісячних страхових виплат з 01.01.2018 р. та з 01.03.2018р. Роз`яснено, що виплата внутрішньо переміщеним особам сум соціальних виплат, які не виплачені за минулий період (з 01.06.2017р. по 30.06.2018р.) з 12.05.2018р. здійснюється з додержанням вимог постанови №335, тобто суми соціальних виплат обліковуються у відділенні Фонду та виплачуються на умовах окремого порядку, визначеного Кабінетом Міністрів України, який відсутній станом на 24.07.2019р. (а.с. 18).

Постановою фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Дружківці №0530/6561.1/6561.1/19 від 08 червня 2017 року припинено виплату особі, яка має на неї право, ОСОБА_1 , щомісячної грошової суми, причина припинення: скасування довідки ВПО з 01 червня 2017 року (а.с. 69).

Постановою Дружківського міського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України №0521/6561.1/6561.1/21 від 19 липня 2018 року продовжено раніше призначені щомісячні страхові виплати ОСОБА_1 , у разі смерті потерпілого, у розмірі 7525,26 грн. з 01 липня 2018р. по 30 червня 2019р. включно (а.с. 52).

Постановою Дружківського міського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України №0521/6561/2177/11 від 15 березня 2019 року призначено перераховану суму щомісячної страхової виплати з 01 березня 2019 року особі, яка має на це право у разі смерті потерпілого, ОСОБА_1 (а.с. 40).

Згідно відомостей про нараховані та виплачені страхові виплати відповідно до програмного забезпечення «Реєстр потерпілих» стосовно ОСОБА_1 , загальна сума страхових виплат, що обліковується за період з червня 2017 року по червень 2018 року становить 82 053,98 грн., щомісячні страхові виплати за період з червня 2017 по червень 2018 не нараховано та не виплачено (а.с. 31).

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Відповідно до статті 64 Конституції України конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

В умовах воєнного або надзвичайного стану можуть встановлюватися окремі обмеження прав і свобод із зазначенням строку дії цих обмежень.

Ні воєнний, ні надзвичайний стан в Україні в цілому, як і на окремих територіях Донецької та Луганської областей, не запроваджено.

Згідно з частиною 1 статті 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 23 вересня 1999 року № 1105-XIV (далі Закон № 1105-XIV) страховими виплатами є грошові суми, які Фонд виплачує застрахованому чи особам, які мають на це право, у разі настання страхового випадку.

Відповідно до частини 7 статті 36 Закону № 1105-XIV страхові виплати складаються із: 1) страхової виплати втраченого заробітку (або відповідної його частини) залежно від ступеня втрати потерпілим професійної працездатності (далі - щомісячна страхова виплата); 2) страхової виплати в установлених випадках одноразової допомоги потерпілому (членам його сім`ї та особам, які перебували на утриманні померлого); 3) страхової виплати дитині, яка народилася інвалідом внаслідок травмування на виробництві або професійного захворювання її матері під час вагітності; 4) страхових витрат на медичну та соціальну допомогу.

Частиною 1 статті 47 № 1105-XIV визначено, що страхові виплати провадяться щомісячно в установлені Фондом дні на підставі постанови цього Фонду або рішення суду: 1) потерпілому - з дня втрати працездатності внаслідок нещасного випадку або з дати встановлення професійного захворювання; 2) особам, які мають право на виплати у зв`язку зі смертю годувальника, - з дня смерті потерпілого, але не раніше дня виникнення права на виплати.

Страхові виплати провадяться протягом строку, на який встановлено втрату працездатності у зв`язку із страховим випадком, а фінансування додаткових витрат згідно з цим Законом - протягом строку, на який визначено потребу в них (частина 5 статті 47 Закону № 1105-XIV).

Згідно з частинами 4, 7 статті 47 Закону № 1105-XIV виплати, призначені, але не одержані своєчасно потерпілим або особою, яка має право на одержання виплат, провадяться за весь минулий час, але не більш як за три роки з дня звернення за їх одержанням. Якщо потерпілому або особам, які мають право на одержання страхової виплати, з вини Фонду своєчасно не визначено або не виплачено суми страхової виплати, ця сума виплачується без обмеження протягом будь-якого строку та підлягає коригуванню у зв`язку із зростанням цін на споживчі товари та послуги в порядку, встановленому статтею 34 Закону України «Про оплату праці».

За положеннями пункту 3 розділу VII Прикінцеві та перехідні положення Закону № 1105-ХІV особливості надання соціальних послуг та виплати матеріального забезпечення за соціальним страхуванням внутрішньо переміщеним особам (громадянам України, які переселилися з тимчасово окупованої території, території проведення антитерористичної операції або зони надзвичайної ситуації) визначаються Кабінетом Міністрів України.

Преамбулою Закону України від 20 жовтня 2014 року № 1706-VII «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб»(далі - Закон №1706-VII) визначено, що він відповідно до Конституції та законів України, міжнародних договорів України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, встановлює гарантії дотримання прав, свобод та законних інтересів внутрішньо переміщених осіб.

Відповідно до частини 1 статті 7 вказаного Закону, для взятої на облік внутрішньо переміщеної особи реалізація прав на зайнятість, пенсійне забезпечення, загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття, у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, на отримання соціальних послуг здійснюється відповідно до законодавства України.

Частиною 10 вказаної статті Закону № 1706-VII передбачено, що внутрішньо переміщені особи з тимчасово окупованої території мають право на отримання матеріального забезпечення, страхових виплат та соціальних послуг за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності і від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, безпосередньо у робочих органах Фонду соціального страхування України за фактичним місцем проживання, перебування.

Матеріальне забезпечення, страхові виплати призначаються за наявності необхідних документів, що підтверджують право на ці виплати, а в разі їх відсутності - за даними Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування у порядку, встановленому правлінням Фонду соціального страхування України.

У разі відсутності в зазначеному Реєстрі необхідних відомостей матеріальне забезпечення, страхові виплати надаються у мінімальному розмірі, встановленому правлінням Фонду соціального страхування України, з наступним перерахуванням сум матеріального забезпечення після надходження документів, що підтверджують право застрахованих осіб на їх надання.

Частиною 1 статті 46 Закону № 1105-XIV регламентовано, що страхові виплати і надання соціальних послуг припиняються: 1) на весь час проживання потерпілого за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України; 2) на весь час, протягом якого потерпілий перебуває на державному утриманні, за умови, що частка виплати, яка перевищує вартість такого утримання, надається особам, які перебувають на утриманні потерпілого; 3) якщо з`ясувалося, що виплати призначено на підставі документів, які містять неправдиві відомості. Сума витрат на страхові виплати, отримані застрахованим, стягується в судовому порядку; 4) якщо страховий випадок настав внаслідок навмисного наміру заподіяння собі травми; 5) якщо потерпілий ухиляється від медичної чи професійної реабілітації або не виконує правил, пов`язаних з установленням чи переглядом обставин страхового випадку, або порушує правила поведінки та встановлений для нього режим, що перешкоджає одужанню; 6) в інших випадках, передбачених законодавством.

Отже вказана стаття вказує на випадки, згідно яких страхові виплати і надання соціальних послуг припиняються.

Матеріалами справи підтверджується, що з 01.06.2017 року по 30.06.2018 року позивач не звертався до органів фонду соціального страхування та території підконтрольній органам влади з питання отримання щомісячних страхових виплат та заборгованості по виплатах. При цьому, відповідачем виплату страхових виплат припинено у зв`язку із скасуванням довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи.

Водночас, статтею 46 Закону №1105-XIV такої підстави для припинення страхових виплат не встановлено.

Отже, підстави зазначені відповідачем не є передбаченими законом підставами для припинення виплат.

За вимогами статті 92 Конституції України, виключно законами України визначаються, зокрема: права і свободи людини і громадянина, гарантії цих прав і свобод; основні обов`язки громадянина; основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення; засади регулювання праці і зайнятості, шлюбу, сім`ї, охорони дитинства, материнства, батьківства; виховання, освіти, культури і охорони здоров`я; екологічної безпеки (пункти 1, 6).

Верховна Рада України може змінити закон виключно законом, а не шляхом прийняття підзаконного правового акту. Нормативно-правові акти Кабінету Міністрів України відносяться до категорії підзаконних, а тому не можуть змінювати в бік звуження права громадян, які встановлено нормативно-правовими актами вищої юридичної сили. Право на обмеження конституційних прав громадян Кабінету Міністрів України Верховною Радою України не надано.

Крім того, постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 29.06.2017 р. у справі № 826/12123/16, яка залишена без змін постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 04.07.2018 р. та ухвалою Верховного Суду від 20 грудня 2018 року, визнано нечинним Порядок здійснення контролю за проведенням соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам за місцем їх фактичного проживання/перебування, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 08.06.2016 р. №365.

Суди дійшли до висновку, що положення пунктів 7, 8, 9, 13 Порядку призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам та Порядок здійснення контролю за проведенням соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам за місцем їх фактичного проживання/перебування, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 08 червня 2016 року № 365 та абзац 10 пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України «Про здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам» від 05 листопада 2014 року № 637 обмежують осіб, що належать до ВПО у реалізації їхніх прав, зокрема, прав на пенсійне та соціальне забезпечення та є такою, що призводить до непрямої дискримінації за ознакою місця проживання та перебування на обліку ВПО, а також порушує принцип рівності, передбачений статтею 24 Конституції України та гарантії вільного пересування територією України, передбачені статтею 33 Конституції України.

Крім того, зміна місця проживання або тимчасова відсутність за місцем проживання після призначення виплат, у розумінні статті 46 Закону № 1105, не може вважатися належної підставою для припинення виплати та невиплаті недоодержаних позивачем сум.

Стаття 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачає, що реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

У спірних правовідносинах відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України на відповідача, як суб`єкта владних повноважень, покладено обов`язок доведення правомірності не виплати соціальних виплат позивачу.

У свою чергу, відповідачем не доведено правомірності не виплати соціальних виплат позивачу.

Отже, Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області, в особі Дружківського міського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області, не виплачуючи соціальні виплати за відсутності передбачених законами України підстав порушило право позивача на їх отримання, при цьому, зазначене право є об`єктом захисту за ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про зобов`язання Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області в особі Дружківського міського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України відновити нарахування та виплату щомісячних страхових виплат, особі, яка має на це право, ОСОБА_1 з 01.06.2017 року по 30.06.2018 року з урахуванням виплачених сум.

Відповідно до положень ч.1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на наведене, судова колегія дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, та ухвалено судове рішення про задоволення позовних вимог з додержанням норм матеріального і процесуального права. У зв`язку з викладеним доводи апеляційної скарги не приймаються до уваги, тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись статтями 308, 311, 315, 316, 321, 322, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 30 січня 2020 р. у справі № 200/13916/19-а - залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 30 січня 2020 р. у справі №200/13916/19-а - залишити без змін.

Повне судове рішення - 21 квітня 2020 року.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому статтею 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя Л.В. Ястребова

Судді А.А. Блохін

Е.Г. Казначеєв