Справа № 640/1304/20
Суддя: Безименна Наталія Вікторівна
Дата ухвалення: 2020-04-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 640/1304/20 Суддя (судді) першої інстанції: Кузьменко В.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 квітня 2020 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Безименної Н.В.

суддів Бєлової Л.В. та Кучми А.Ю.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Окружного адміністративного суду м.Києва від 23 січня 2020 року у справі за заявою ОСОБА_1 про забезпечення позову,-

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Окружного адміністративного суду м. Києва із заявою про забезпечення позову, в якій просив зупинити дію індивідуального акту - рішення дисциплінарної палати Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури м.Києва від 09 січня 2020 року №208.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м.Києва від 23 січня 2020 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та задовольнити заяву про вжиття заходів забезпечення позову. Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що на момент пред`явлення заяви про забезпечення позову і до цього часу вже заподіяна шкода конституційним правам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі та для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а частина шкоди вже не може бути відшкодована.

Кваліфікаційно-дисциплінарна комісія адвокатури м.Києва подала відзив на апеляційну скаргу, в якій зазначає, що висновок суду першої інстанції про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову є цілком вірним, оскільки зупинивши дію оскаржуваного рішення позивач фактично на момент розгляду справи в суді уникне відповідальності та продовжуватиме здійснювати адвокатську діяльність.

Згідно ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

В силу положень п.3 ч.1 ст.311 КАС України, враховуючи що апеляційну скаргу подано на ухвалу суду першої інстанції, яке постановлена без повідомлення учасників справи, справу призначено до апеляційного розгляду в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч.1 ст.311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі: 1) відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю; 2) неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання; 3) подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Беручи до уваги, що в суді першої інстанції питання було розглянуто без повідомлення учасників справи та враховуючи, що за наявними у справі матеріалами її може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, з огляду на відсутність необхідності розглядати справу у судовому засіданні, керуючись приписами ст.311 КАС України, колегія суддів доходить висновку про відсутність підстав для здійснення розгляду справи за участі сторін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, колегія суддів виходить з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що за результатами розгляду скарги № 3/457-19 від 08.07.2019 адвоката Солдаткіна О.С. та адвоката Смірнова А.А. про дисциплінарний проступок адвоката ОСОБА_1 , 09.01.2020 ДП КДКА м. Києва розглянула дисциплінарну справу відносно адвоката ОСОБА_1 та рішенням №208 від 09.01.2020 притягнула його до дисциплінарної відповідальності шляхом зупинення права на заняття адвокатською діяльністю строком на шість місяців.

Вважаючи, що вказане рішення є протиправним, а невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити та унеможливити виконання рішення суду, ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про забезпечення позову до подачі адміністративного позову шляхом зупинення дії індивідуального акту - рішення дисциплінарної палати Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури м.Києва від 09 січня 2020 року №208.

Відмовляючи у вжитті заходів забезпечення адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з того, що мотивуючи в заяві наявність підстав для зупинення дії оскаржуваного рішення, заявником на підтвердження обставин, на яких ґрунтуються вимоги щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову, до суду не надано жодних доказів, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду.

Колегія суддів апеляційної інстанції вважає такий висновок суду першої інстанції необґрунтованим, виходячи з наступного.

Частинами 1, 2 ст. 150 КАС України передбачено, що суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову - це надання позивачеві тимчасової правової охорони його прав та інтересів, за захистом яких він звернувся до суду, до вирішення спору судом та набрання рішенням суду законної сили. Заходи забезпечення позову є втручанням суду у спірні правовідносини до їх вирішення, тому вони повинні застосовуватися судом з підстав та в порядку, прямо передбаченому законом.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: 1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

З аналізу наведених норм законодавства вбачається, що з метою захисту прав та інтересів особи суд за її заявою або з власної ініціативи може постановити ухвалу про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, постановлення якої належить до дискреційних повноважень суду та вирішення питання щодо їх вжиття залежить від наявності однієї з обставин, передбачених ч. 2 ст. 150 КАС України, що встановлюється судом виходячи з конкретних доказів, поданих заявником.

Доведення наявності зазначених підстав або принаймні однієї з них, з точки зору процесуального закону, є необхідною передумовою для вжиття судом заходів забезпечення позову у разі їх вжиття за клопотанням особи.

Суд повинен у кожному випадку, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи є хоча б одна з названих обставин, і оцінити, чи не може застосуванням заходів забезпечення позову бути завдано ще більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.

Суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Не допускається забезпечення позову, зокрема, шляхом зупинення дії рішення суб`єкта владних повноважень, яке не є предметом оскарження в адміністративній справі, або встановлення заборони або обов`язку вчиняти дії, що випливають з такого рішення (п. 5 ч. 3 ст. 151 КАС України).

При розгляді заяв про забезпечення позову суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих заявником на підтвердження своїх вимог, пересвідчитись, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам, що можуть бути нею заявлені.

Згідно Рекомендації № R (89) 8 про тимчасовий судовий захист в адміністративних справах, прийнятій Комітетом Ради Європи 13 вересня 1989 року, рішення про вжиття заходів тимчасового захисту може, зокрема, прийматися у разі, якщо виконання адміністративного акта може спричинити значну шкоду, відшкодування якої неминуче пов`язано з труднощами, і якщо на перший погляд наявні достатньо вагомі підстави для сумнівів у правомірності такого акта. Суд, який постановляє вжити такий захід, не зобов`язаний одночасно висловлювати думку щодо законності чи правомірності відповідного адміністративного акта; його рішення стосовно вжиття таких заходів жодним чином не повинно мати визначального впливу на рішення, яке згодом має бути ухвалено у зв`язку з оскарженням адміністративного акта.

Тобто, інститут забезпечення позову є однією з гарантій захисту прав, свобод та законних інтересів юридичних та фізичних осіб-позивачів в адміністративному процесі, механізмом, який покликаний забезпечити реальне та неухильне виконання судового рішення прийнятого в адміністративній справі.

Водночас, заходи забезпечення мають бути адекватними та співмірними.

Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з майновими наслідками заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Отже, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом подальших позовних вимог, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

В ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування: або обставин, що свідчать про істотне ускладнення чи унеможливлення виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або очевидних ознак протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю до ухвалення рішення у справі. А також вказати, в чому будуть полягати дії, направлені на відновлення прав позивача, оцінити складність вчинення цих дій, встановити, що витрати, пов`язані з відновленням прав, будуть значними.

Так, скаржник здійснює індивідуальну адвокатську діяльність на підставі свідоцтва від 24.12.2015 серія КС №5536/10.

З його пояснень вбачається, на його утриманні знаходиться дружина ОСОБА_3 , яка є пенсіонером по стану здоров`я, виховання та матеріальне утримування малолітньої ОСОБА_4 здійснює також позивач.

Вказані факти підтверджені свідоцтвами про народження ОСОБА_5 НОМЕР_4 (а.с.64) та про шлюб ОСОБА_1 та ОСОБА_3 Серії НОМЕР_2 (а.с.65), заочним рішенням Дарницького районного суду м. Києва у цивільній справі №753/10196/15-ц (а.с.66) та пенсійного посвідчення ОСОБА_3 . Серії НОМЕР_3 (а.с.67).

В матеріалах справи також наявні банківські роздруківки щодо оплати аліментів на утримання середньої доньки заявника ОСОБА_6 (а.с. 65-81).

У провадженні апелянта перебуває більше ніж 20 справ кримінального, адміністративного, цивільного проваджень на стадії судового провадження, на підтвердження чого в матеріалах справи наявні відповідні копії договорів про надання правничої допомоги (а.с.36-53) та копії роздруківок з сайту судової влади щодо справ, у яких ОСОБА_1 бере участь як адвокат (а.с.54-63).

Перевіряючи ухвалу суду першої інстанції та відхиляючи доводи КДКА м. Києва, апеляційний суд зазначає, що позивач отримує дохід лише від здійснення ним індивідуальної адвокатської діяльності, що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, позаяк доказів щодо наявності у нього інших джерел доходу суду не надано. Крім того, позивач має на утриманні дружину інваліда та малолітню доньку, а також здійснює сплату аліментів.

Зазначені обставини у їх сукупності переконують судову колегію в тому, що невжиття заходів забезпечення позову в цій справі шляхом зупинення дії оскаржуваного позивачем рішення КДКА може призвести до порушення його конституційного права на працю, суттєво вплинути на майнове становище, ділову репутацію та виконання ним батьківських обов`язків з утримання неповнолітніх дітей, що істотно ускладнить або навіть унеможливить здійснення ефективного захисту та поновлення його прав і законних інтересів, в разі визнання їх судом порушеними та задоволення цього позову.

Вказане узгоджується з позицією, викладеній в ухвалі Верховного Суду від 26 вересня 2019 року у справі №320/3497/19, в якій Суд погодився з висновками судів про наявність підстав для задоволення заяви про вжиття заходів забезпечення позову з тотожних обставин.

Також суд звертає увагу, що у передбачений ч.2 ст.153 КАС України десятиденний строк з моменту подачі заяви про забезпечення позову, ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду м.Києва із позовом до Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури м.Києва про визнання протиправним та скасування рішення ДП КДКА м.Києві від 09.01.2020 №208 та ухвалою Окружного адміністративного суду м.Києва від 30.01.2020 у справі №640/1844/20 відкрито провадження за вказаним позовом ОСОБА_1 , що в свою чергу свідчить про співмірність заявлених заходів забезпечення адміністративного позову.

Таким чином, колегія суддів вважає, що в даному випадку наявні передбачені п.1 ч.2 ст.150 КАС України правові підстави для вжиття заходів забезпечення позову, щодо яких позивач звернувся до суду з цією заявою, у визначений ним спосіб, шляхом зупинення дії індивідуального акту - рішення дисциплінарної палати Кваліфікаційно-дисциплінарної-комісії адвокатури м.Києва від 09.01.2020 №208.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції було порушено норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання, з огляду на наявність передбачених законодавством підстав для вжиття заходів забезпечення позову. У зв`язку з цим суд вважає за необхідне скасувати ухвалу Окружного адміністративного суду м. Києва від 23 січня 2020 року та постановити нову, якою задовольнити заяву позивача про вжиття заходів забезпечення позову до подачі адміністративного позову.

Керуючись ст.ст.150, 151, 154, 241, 242, 311, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Ухвалу Окружного адміністративного суду м.Києва від 23 січня 2020 року про відмову у вжитті заходів забезпечення позову до подачі адміністративного позову скасувати та ухвалити нове рішення, яким заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову до подачі адміністративного позову - задовольнити.

Зупинити дію індивідуального акту - рішення дисциплінарної палати Кваліфікаційно-дисциплінарної-комісії адвокатури м.Києва від 09.01.2020 №208.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів, з урахуванням положень ст. 329 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Текст постанови складено 21 квітня 2020року.

Головуючий суддя Н.В.Безименна

Судді Л.В.Бєлова

А.Ю.Кучма