Справа № 375/353/20
Суддя: Литвин О. В.
Дата ухвалення: 2020-04-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 375/353/20
Провадження № 2-а/375/10/20
Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.04.2020 Рокитнянський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді - Литвина О.В.,

при секретарі - Юрченко Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі №2 приміщення суду в смт.Рокитне у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до інспектора 2 батальону 2 роти УПП в м.Києві Департаменту патрульної поліції, рядового поліції Коваля Владислава Сергійовича (03151, м.Київ, вул.Народного Ополчення, 9), інспектора 2 батальону 2 роти УПП в м.Києві Департаменту патрульної поліції, сержанта поліції Левіна В`ячеслава Сергійовича (03151, м.Київ, вул.Народного Ополчення, 9)

про визнання незаконними дій, визнання незаконною постанови у справі про адміністративне правопорушення та її скасування, -

ВСТАНОВИВ:

Звернувшись до суду із вказаним позовом, позивач просить скасувати постанову серії ЕАК № 1991586 про накладення на нього адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, за ч. 1 ст. 121 КУпАП.

В обґрунтування такої своєї вимоги посилається на те, що 18 січня 2020 року о 11 год 53 хв, керуючи автомобілем "Fiat Fiorino" та повертаючи з вул. Уманська на Чоколівський бульвар, що в м. Києві, він був зупинений працівником поліції. Відповідно до фіксованого відеозапису автомобіль зупинив інспектор сержант поліції УПП у м. Києві Левін В`ячеслав Сергійович. Представившись, працівник поліції повідомив йому про вчинення ним правопорушення, що вбачається із наявності на віторовому склі автомобіля тріщини і за що передбачено адміністративну відповідальність за ч.1 ст. 121 КУпАП. Він заперечив проти наявності в його діях правопорушення за вказаних обставин. Наразі, інспектор поліції попросив його предявити документи для перевірки, взявши які, останній пішов до службового автомобіля та повернувся через 5-7 хвилин. Віддавши документи, працівник поліції повідомив йому про необхідність заміни вітрового скла автомобіля та повернувся до службового автомобіля. Після вказаних подій він продовжив рух.
01.03.2020 він отримав поштовим звязком від УПП у м. Києві постанову про накладення на нього адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі Серія ЕАК № 1991586, винесену інспектором рядовим поліції УПП у м. Києві Ковалем Вячеславом Сергійовичем. В рядку де вказано «підпис особи, яка притягується до адміністративного правопорушення» за допомогою кулькової ручки вказано «Від підпису протокола відмовився».
Вважає постанову протиправною і такою, що підлягає скасуванню з підстав порушення працівником поліції процедури розгляд справи про адмінправопорушення. Зазначає, що остання винесена працівником поліції, який не має відношення до зупинки його автомобіля та виніс оскаржувану постанову таємно з порушенням порядку розгляду справи, оголошення справи, вручення постанови, його прав та внесенням до постанови недостовірних даних.
Також вважає, що таким чином вказаний працівник поліції порушив ЗУ «Про національну поліцію України», а саме вимоги статей 3, 6-8, 18 в тім, що працівник поліції керується Конституцією України та принципом верховенства права, забезпечення дотримання прав та свобод людини, повинен неухильно виконувати положення законів України.
Посилається, що положення діючих Правил дорожнього руху не забороняють керувати транспортним засобом при наявності тріщини на вітровому склі. В пунктах 31.3 та 31.4 ПДР відсутнє посипання на ДСТУ-3649-2010. Частиною 1-3 ст.121 КУпАП також не передбачено відповідальність за наявність тріщини на вітровому склі автомобіля і останні також не містять посилань на будь-які стандарти, тоді як останні,на які посилається я працівник поліції, поширюється на категорію транспортних засобів М, MG, N, NG, О, тобто на КТЗ, що призначені для спеціальних робочих функцій або перевезення пасажирів чи вантажу певних категорій і до яких не відносяться автомобілі В-класу.
Позивач, будучи належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи, в судове засідання не з"явився та подав клопотання про розгляд справи у його відсутності.

Відповідачі, будучи належним чином повідомленими про час і місце розгляду справи, в судове засідання не з"явилися, про причину неявки суд не повідомили, відзиву на позов та заяви про розгляд справи у їх відсутності не подали.

За викладеного та зважаючи на відсутність перешкод для розгляду справи у даному судовому засіданні, суд у відповідності до положень ч.9 ст. 205 КАС України ухвалює провести розгляд справи у письмовому провадженні.

Дослідивши зміст позовної заяви та доданих до неї письмових доказів, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до частини першої статті 4 КАС України справа адміністративної юрисдикції, це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.

Згідно з частиною першою статті 19 вказаного кодексу, юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

За викладеного даний спір підлягає розгляду адміністративним судом та з огляду на положення ч. 3 ст. 30 КАС України розгляд даного спору має бути завершений загальним судом як адміністративним судом першої інстанції.

Відповідно до п. 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом МВС України від 07.11.2015 року за № 1395 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 10.11.2015 року № 1408/27853 (далі по тексту Інструкція № 1395) у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п`ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128,129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП.

Згідно з п.п. 1, 2 розділу ІІІ Інструкції № 1395 справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, за місцем проживання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за місцем реєстрації транспортного засобу та на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Постанова у справі про адміністративне правопорушення, передбачене частиною першою статті 122 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст. 280 КУпАП України орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з п.1 ст. 247 КУпАП України обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення. Наявність події і складу правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно з п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року №14 "Про практику застосування судами України законодавства у справах по деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті", зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Крім того, даною постановою зазначено - судам слід звернути увагу на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягають до відповідальності, потерпілих, їх законних представників і захисників.

Згідно з вимогами ст. 244 КАС України під час ухвалення рішення суд вирішує: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Відповідно до вимог ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Судом встановлено, що постановою від 18.01.2020 року серія ЕАК № 1991586 позивача визнано винуватим у вчиненні передбаченого ч.1 ст.121 КУпАП та накладено адмінстягнення у виді штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340.00 грн.
Згідно постанови 18.01.2020 року о 11:25:21 годині ОСОБА_1 керував транспортним засобом в місті Києві по вульвару Чколівському, в якого на вітровому склі в зоні роботи склоочисників були тріщиниз тріщину лобового скла в зоні склоочисників довжиною більше 50 мм, чим порушив п.31.4. ПДР України (керування водієм транспортним засобом, технічний стан і обладання якого не відповідають вимогам стандартів, правил дорожнього руху і технічної експлуатації), чим вчинив передбачене ч.1 ст.121 КУпАП адміністративне правопорушення.
Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватися на припущеннях, усі сумніви, щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Відповідальність за ч. 1 ст. 121 КУпАП настає за керування водієм транспортним засобом, що має несправності системи гальмового або рульового керування, тягово-зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів.
Пунктом 31.1 ПДР України встановлено, що технічний стан транспортних засобів та їх обладнання повинні відповідати вимогам стандартів, що стосуються безпеки дорожнього руху та охорони навколишнього середовища, а також правил технічної експлуатації, інструкцій підприємств-виробників та іншої нормативно-технічної документації.
Згідно з п.6.8.5 ДСТУ 3649:2010, затвердженій Наказом від 28.12.2010 р. № 630, на вітровому склі КТЗ не дозволено сколи чи тріщини в зоні роботи склоочисників.
Наявність тріщини на лобовому склі позивачем, як встановлено з позову, не заперечується, однак, зазначений пункт "Про Правила дорожнього руху України» (п.31.1) не містить заборони щодо експлуатації транспортних засобів з тріщинами на вітровому склі.
Також за керування транспортним засобом з тріщиною в зоні роботи склоочисників не передбачено відповідальності ч.1 ст. 121 КУпАП.
Отже, притягнення позивача до адміністративної відповідальності з цих підстав не ґрунтується на законі.
Слушними і такими, що заслуговують на увагу суду, є доводи позивача в тім, що при винесення оскаржуваної постанови мало місце порушення вимог чинного законодаства при розгляді справи про адмінправопорушення. А саме, що справа була розглянута інспетором поліції у відсутність позивача, чим було порушено його передбачені ст. 268 КУпАП.
Відповідач не скористався своїм правом заперечувати проти позову, всупереч вимогам ст. 77 КАС України в тім, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, такого свого обов"язку не виконав, належних та допустимих доказів, які б спростували доводи позивача, суду не подав.
Згідно п. 3 ч. 3 ст. 286 Кодекс адміністративного судочинства України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.
В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винуватості особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.
За таких обставин факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КУпАП, не є доведеним.
На підставі викладеного, суд вважає, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адмінправопорушення, передбачений частиною 1 статті 121 КУпАП, а тому оскаржувана постанова про притягнення його до адміністративної відповідальності за цією статтею є незаконною, а порушене право позивача підлягає захисту шляхом скасування останньої та закриття провадження у справі.

Доводи позивача про незаконність дій відповідача у справі інспектора 2 батальону 2 роти УПП в м.Києві Департаменту патрульної поліції, сержанта поліції Левіна В`ячеслава Сергійовича по зупинці транспортного засобу під його керування за встановлених судом обставин спору є слушними. Наразі, його вимога про визнання таких дій відповідача незаконними на переконання суду не може бути предметом окремого оскарження, оскільки не спричинили порушення прав позивача, які підлягають судовому захисту. Протилежного позивач суду не довів. Не містять таких доводів і матеріали справи. Таким чином, позов в цій частині вимог є необгрунтованим, а тому задоволенню не підлягає.

Позов таким чином підлягає частковому задоволенню.

Від сплати судового збору на користь держави позивач звільнений.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 247, 256, 258, 287, 288, 293 КУпАП, ст.ст. 6, 9, 11, 17, 30, 73, 77, 244, 246, 250, 286 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до інспектора 2 батальону 2 роти УПП в м.Києві Департаменту патрульної поліції, рядового поліції Коваля Владислава Сергійовича (03151, м.Київ, вул.Народного Ополчення, 9) про визнання незаконною постанови у справі про адміністративне правопорушення та її скасування - задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову інспектора 2 батальону 2 роти УПП в м.Києві Департаменту патрульної поліції, рядового поліції Коваля Владислава Сергійовича у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАК № 1991586 від 18.01.2020 за ч.1 ст.121 КУпАП про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 340.00 грн, а провадження у справі закрити.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до інспектора 2 батальону 2 роти УПП в м.Києві Департаменту патрульної поліції, сержанта поліції Левіна В`ячеслава Сергійовича про визнання дій протипранвими - відмовити.

Рішення може бути оскаржено шляхом подання через Рокитнянський районний суд Київської області на протязі тридцяти днів з дня його проголошення апеляційної скарги до Шостого апеляційного адміністративного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано, а у разі його апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Суддя О.В. Литвин

Рішення набуло законної сили "____"__________________20___