Справа № 932/12828/19
Суддя: Литвиненко І. Ю.
Дата ухвалення: 2020-02-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Ім`ям України Провадження № 2-а/932/394/20
05 лютого 2020 року м. Дніпро
Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська, у складі судді Литвиненка І.Ю., розглянувши у судовому засіданні у приміщенні суду у м. Дніпрі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора патрульної поліції 4 роти 1 батальйону управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Туманова Юрія Анатолійовича про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, -
Позивач, ОСОБА_1 , у серпні 2019 року, звернувся до суду із адміністративним позовом про скасування постанови серії ЕАВ № 1414885 від 11 серпня 2019 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, яка винесена інспектором роти 4 батальйону 1 Управління патрульної поліції у м. Дніпрі Тумановим Ю.А. за ч. 1 ст. 126 КпАП України (а.с. 1-4).
В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що 11 серпня 2019 року його було притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 гривень за ч. 1 ст. 126 КпАП України. Вказав, що не згоден з таким рішенням інспектора поліції та вважає постанову незаконною, оскільки поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів оформлено ним в електронному вигляді, однак інспектор не прийняв до уваги його доводи та піддав його адміністративному стягненню.
Ухвалою суду від 04 вересня 2019 року у справі відкрито загальне позовне провадження, підготовче судове засідання призначено на 13 вересня 2019 року (а.с. 10).
19 листопада 2019 року до суду надійшов відзив на адміністративний позов, в якому відповідач не погодився із заявленими вимогами та прохав відмовити у їх задоволенні. Посилався на те, що постанова про накладення адміністративного стягнення винесена відповідно до вимог чинного законодавства (а.с. 23).
Ухвалою суду від 05 лютого 2020 року у задоволенні заяви представника Департаменту патрульної поліції Національної поліції України Марченка А.О. про залучення, як третьої особи, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача, відмовлено (а.с. 25-26).
В судове засідання позивач не з`явився, у позові прохав розглянути справу за його відсутності (а.с. 2).
Представник відповідача в судове засідання не з`явився, у відзиві на позов прохав розглянути справу за його відсутності (а.с. 23). З цих підстав, на виконання приписів ч. 4 ст. 229 КАС України, суд розглянув справу за відсутності учасників справи без фіксування судового процесу технічними засобами та ухвалив рішення.
Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог з огляду на наступне.
Як встановлено в судовому засіданні, постановою від 11 серпня 2019 року серії ЕАВ № 1414885 у справі про адміністративне правопорушення інспектором роти 4 батальйону 1 Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Тумановим Ю.А. на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 гривень за скоєння правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП (а.с. 3), відповідно до якої водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Skania Р340, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , без полісу обов`язкового страхування власників наземних транспортних засобів, чим порушив п. 2.1ґ ПДР України.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 283 КпАП України, постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу. Частиною 4 ст. 283 КпАП України передбачено, що постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, крім даних, визначених частинами другою і третьою цієї статті, повинна містити відомості про адресу веб-сайта в мережі Інтернет, на якому особа може ознайомитися із зображенням чи відеозаписом транспортного засобу в момент вчинення адміністративного правопорушення, ідентифікатор для доступу до зазначеної інформації та порядок звільнення від адміністративної відповідальності. Згідно з вимогами ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Відповідно до вимог ст. 251 КпАП України, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу. Згідно з вимогами ст. 258 КпАП України протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі. Протоколи не складаються і в інших випадках, коли відповідно до закону штраф накладається і стягується, а попередження оформлюється на місці вчинення правопорушення. Відповідно положень ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Частиною 3 ст. 286 КАС України встановлено, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності, місцевий загальний суд, як адміністративний, має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 126 КпАП України, керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Згідно із вимогами п. 2.1ґ ПДР, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі чинний страховий поліс (страховий сертифікат «Зелена картка») про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів або чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса (на електронному або паперовому носії), відомості про який підтверджуються інформацією, що міститься в єдиній централізованій базі даних, оператором якої є Моторне (транспортне) страхове бюро України. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи (посвідчення). Нормою статті 16 Закону України «Про дорожній рух» визначено основні права та обов`язки водія транспортного засобу якими, зокрема вказано, що водій зобов`язаний мати при собі та на вимогу поліцейського, пред`являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.
З наведених норм чинного законодавства України та фактичних обставин справи випливає наступне. Інспектором поліції Тумановим Ю.А. водія ОСОБА_1 піддано адміністративному стягненню за скоєння ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КпАП України, у розмірі 425 гривень, як на водія, який керував транспортним засобом Skania Р340, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , без полісу обов`язкового страхування власників наземних транспортних засобів, чим порушив п. 2.1ґ ПДР України. Відповідачем належним чином не задокументовано та не доведено належними і допустимими доказами факту порушення позивачем правил дорожнього руху окрім того, що, на його думку, позивач не мав полісу обов`язкового страхування власників наземних транспортних засобів, оскільки жодних доказів на підтвердження будь-якого факту порушення у встановлений судом строк відповідачем не надано.
Так, порушення вимог правил дорожнього руху є адміністративним правопорушенням, однак доказів про притягнення позивача за вчинення такого правопорушення до адміністративної відповідальності відповідачем не надано. Отже вимога поліцейського про пред`явлення полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, передбаченого п. 2.1 ПДР України є незаконною, як і подальші дії, що виявились у складенні ним та винесенні оскаржуваної постанови.
У силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. Всі факти встановлені судом у сукупності викликають сумніви щодо факту самого правопорушення та законності його фіксації. Рішення суб`єкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим і не може базуватись на припущеннях та неперевірених фактах.
Підсумовуючи викладене, керуючись нормами ч. 2 ст. 77 КАС України, відповідно до якої в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову, суд дійшов висновку, що відповідачем не доведена правомірність винесеної ним постанови та накладення на позивача штрафу, а отже, позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню.
При цьому, суд вважає, що належним способом захисту порушеного права позивача в спірних правовідносинах буде визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення серії ЕАВ № 1414885 від 11 серпня 2019 року, про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, у вигляді штрафу в розмірі 425 грн., за вчинення правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП, та закриття провадження по вказаній справі.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 23, 33, 126, 247, 251-252, 255-256, 276-277, 283 КпАП України, ст. ст. 5, 6-11, 77, 121-123, 143, 243-246, 250-251, 293, 295 КАС України, суд, -
Адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора патрульної поліції 4 роти 1 батальйону управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Туманова Юрія Анатолійовича про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності задовольнити.
Визнати протиправною та скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення серії ЕАВ № 1414885 від 11 серпня 2019 року про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КпАП України.
Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КпАП України, закрити.
Рішення може бути оскаржено до Третього апеляційного адміністративного суду згідно з вимогами ч. 4 ст. 286 КАС України протягом десяти днів зо дня його проголошення особами, що брали участь у судовому засіданні, а особами, які не брали участь у судовому засіданні протягом десяти днів зо дня отримання ними його копії.

Рішення набирає законної сили протягом десяти днів зо дня його проголошення, або десяти днів зо дня отримання його копії учасниками процесу, які не брали участь у судовому засіданні, якщо не буде оскаржено у встановленому порядку.

Суддя І.Ю. Литвиненко