Справа № 640/6638/20
Суддя: Кармазін О.А.
Дата ухвалення: 2020-04-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
22 квітня 2020 року м. Київ № 640/6638/20
Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Кармазіна О.А., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовомМіністерства оборони України
до третя особаДепартаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Бондар Михайло Миколайович
про визнання протиправними та скасування постанови,-
В С Т А Н О В И В:
Міністерство оборони України (03168, м. Київ, проспект Повітрофлотський, 6, код ЄДР: 00034022) (далі позивач, МОУ) звернулося до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом до Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (01001, м. Київ, вул. Городецького, 13, код ЄДР: 00015622) (далі відповідач, Департамент ДВС МЮУ), в якому просить суд скасувати постанову від 26.02.2020 ВП 60910214 про накладення на Міністерство оборони України штрафу у розмірі 5100,00 грн.

Позиція позивача.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 11.07.2019 по справі 240/7459/19, зміненим постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 13.11.2019 задоволено повністю позовні вимоги ОСОБА_1 (далі третя особа) та зобов`язано Міністерство оборони України (просп. Повітрофлотський, 6, м.Київ, ) призначити та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу у зв`язку із встановленням інвалідності II групи внаслідок травми та захворювання, пов`язаних із виконання обов`язків військової служби у розмірі 300-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, а саме: 14.09.2018 відповідно до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та Порядку затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року № 975, з урахуванням раніше виплачених сум одноразової грошової допомоги.

Позивач звертає увагу суду, що питання про призначення та виплати ОГД, судом визначений таким, що повинен відповідати Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», та Порядку затвердженому постановою Кабінету Міністрів України № 975 від 25.12.2013.

Пояснює, що пунктом 11 вищезгаданого Порядку затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 975 від 25.12.2013 визначено, що особа подає уповноваженому органу (обласному військкомату) відповідний пакет документів, а уповноважений орган надсилає його розпоряднику бюджетних коштів (Міністерству оборони України), у свою чергу, розпорядник бюджетних коштів у місячний строк після надходження всіх зазначених у пункті 11 постанови Кабінету Міністрів України № 975 від 25.12.2013 документів, приймає рішення про призначення одноразової грошової допомоги.

Таким чином, на думку позивача, рішення Міністерством оборони України повинно бути прийнято протягом місячного строку після надходження всіх документів від Житомирського обласного військового комісаріату.

Додає, що документи надійшли від уповноваженого органу на адресу Міноборони 22.01.2020, тоді як 21.02.2020 комісією Міністерства оборони України прийнято рішення стосовно призначення та виплаті ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги (протокол комісії № 26 від 21.02.2020 затверджений Міністром оборони України 25.02.2020).

Представник Міністерства оборони України звертає увагу суду на те, що Міністерством виконано рішення суду у порядку визначеному постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 13.11.2019, а саме: відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 975 у місячний строк з дня надходження документів.

Зазначає, що Міністерством оборони України на адресу Відділу примусового виконання рішень ДДВС Міністерства юстиції України 10.01.2020 направлялася заява про відкладення вчинення виконавчих дій у зв`язку із встановленим законом місячним строком необхідним для прийняття рішення.

При цьому, представник позивача пояснює, що порядок виконання судового рішення визначений постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 13.11.2019, яке набрало законної сили та відповідно до статті 129-1 Конституції України є обов`язковим до виконання. Стосовно зазначеного державним виконавцем 10 денного терміну на виконання згаданого рішення суду, то у даному випадку цей строк є загальним для виконання рішень немайнового характеру (ст.63 ЗУ Про виконавче провадження), а у даному випадку порядок та строки є спеціальними, такими, що встановлені рішенням суду. Водночас, головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Кузьменком О.С. у порушення вимог статті 63 Закону України «Про виконавче провадження» не перевірено виконання рішення боржником, та не зважаючи на його фактичне виконання було винесено 26.02.2020 постанову про накладення штрафу на Міністерство оборони України у зв`язку із невиконанням станом на 26.02.2020 виконавчого листа Житомирського окружного адміністративного суду від 09.12.2019 № 240/7459/19.

Наголошує, що зазначене не відповідає дійсності, оскільки вимоги виконавчого листа станом на 26.02.2020 були повністю виконані (протокол Комісії Міноборони був затверджений 25.02.2020).

Підсумовуючи викладене позивач просить суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

У клопотанні від 26.03.2020 позивач просив розглядати справу в порядку письмового провадження.

Позиція відповідача.
Представник відповідача надіслав до суду відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити у задоволенні позовних вимог, наголошуючи на правомірності постанови про накладення на боржника штрафу.

Позиція третьої особи.
Третя особа пояснень з приводу заявлених позовних вимог не надала.

Процесуальні дії, вчинені у справі.
Ухвалою від 23.03.2020 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено до судового розгляду у судовому засіданні. Вказану справу вирішено розглядати за правилами ст. 287 КАС України. Залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_1 (стягувача).

Учасники справи належним чином повідомлені про розгляд справи, у т.ч. за правилами ст. 268 КАС України. Відповідні матеріали учасниками справи отримані 30.03.2020.

Між тим, учасники справи у судове засідання не з`явилися, що, однак, не є перешкодою для розгляду справи, як то передбачено ч. 3 ст. 268 КАС України. Враховуючи вищевикладене, розгляд справи проведено 22.04.2020 відповідно до ч. 9 ст. 205 КАС України - в порядку письмового провадження.

Встановлені судом обставини.
Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 11.07.2019 по справі № 240/7459/19 позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково, визнано протиправним та скасовано п. 12 рішення Міністерства оборони України, оформленого протоколом комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум № 32 від 15.03.2019 про відмову ОСОБА_1 у призначенні одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням з 14.09.2018 інвалідності II групи внаслідок захворювання, пов`язаного із виконанням обов`язків військової служби та зобов`язано Міністерство оборони України повторно розглянути документи, подані ОСОБА_1 для призначення одноразової грошової допомоги та вирішити питання щодо призначення і виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням інвалідності II групи внаслідок захворювання, пов`язаного із виконання обов`язків військової служби, з 14.09.2018 відповідно до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та Порядку, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року № 975, з урахуванням висновків суду у вказаній справі.

Натомість постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 13.11.2019 по справі № 240/7459/19 апеляційну скаргу Міністерства оборони України залишено без задоволення, апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено повністю та зобов`язано Міністерство оборони України призначити та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу у зв`язку із встановленням інвалідності II групи внаслідок травми та захворювання, пов`язаних із виконання обов`язків військової служби у розмірі 300-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, а саме: 14.09.2018 відповідно до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та Порядку затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 № 975, з урахуванням раніше виплачених сум одноразової грошової допомоги.

При цьому, задовольняючи апеляційну скаргу ОСОБА_1 Сьомий апеляційний адміністративний суд зазначив, що: «В даному випадку, судове рішення має виключати можливість прийняття суб`єктом владних повноважень подальших протиправних рішень дій чи бездіяльності щодо позивача. Застосовуючи механізм захисту права та його відновлення, порушеного суб`єктом владних повноважень, суд вважає за необхідне зобов`язати відповідача призначити та виплатити позивачу одноразову грошову допомогу у зв`язку із встановленням інвалідності II групи внаслідок травми та захворювання, пов`язаних із виконанням обов`язків військової служби у розмірі 300-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, а саме: 14.09.2018 відповідно до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та Порядку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року № 975, з урахуванням раніше виплачених сум одноразової грошової допомоги».

На підставі виконавчого листа Житомирського окружного адміністративного суду від 09.12.2019 № 240/7459/19, 19.12.2019 головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Кузменком Олексієм Степановичем. прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження № 60910214, яка надійшла до позивача 03.01.2020.

Вказаною постановою зобов`язано Міністерство оборони України протягом 10 робочих днів призначити та виплатити позивачу одноразову грошову допомогу у зв`язку із встановленням інвалідності II групи внаслідок травми та захворювання, пов`язаних із виконанням обов`язків військової служби у розмірі 300-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, а саме: 14.09.2018 відповідно до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та Порядку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року № 975, з урахуванням раніше виплачених сум одноразової грошової допомоги.

З листа МО України від 13.02.2020 № 158 вбачається, що станом на вказану дату рішення суду на вимогу державного виконавця не було виконано.

При цьому, з цього листа, що рішення суду, яке набрало законної сили, позивач йменує як «незаконне» поза межами оскарження у процесуальному порядку, що вказує на явне та умисне ігнорування вимог ст. 129-1 Конституції України щодо обов`язковості судових рішень та вказує на небажання позивача виконувати рішення суду.

Натомість, 26.02.2020 головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Кузьменком О.С., за невиконання без поважних причин рішення суду у встановлений строк, прийнято постанову № 60910214, якою на боржника накладено штраф у розмірі 5100,00 грн.

Приймаючи постанову спірну постанову, державний виконавець зазначив, що на виконанні у Відділі примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України перебуває виконавче провадження № 60910214 по виконанню виконавчого листа Житомирського окружного адміністративного суду від 09.12.2019 № 240/7459/19 про зобов`язання Міністерство оборони України призначити та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу у зв`язку із встановленням інвалідності II групи внаслідок травми та захворювання, пов`язаних із виконанням обов`язків військової служби у розмірі 300-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, а саме: 14.09.2018 відповідно до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та Порядку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року № 975, з урахуванням раніше виплачених сум одноразової грошової допомоги.

Також зазначено, що державним виконавцем 19.12.2019 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження. Цією постановою зобов`язано боржника виконати рішення суду протягом 10 робочих днів. Копію постанови направлено сторонам виконавчого провадження.

Станом на 26.02.2020 рішення суду про зобов`язання Міністерство оборони України призначити та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу у зв`язку із встановленням інвалідності II групи внаслідок травми та захворювання, пов`язаних із виконанням обов`язків військової служби у розмірі 300-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, а саме: 14.09.2018 відповідно до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та Порядку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року № 975, з урахуванням раніше виплачених сум одноразової грошової допомоги, залишається невиконаним.

Міністерством оборони України протягом 10 робочих днів з моменту одержання постанови про відкриття виконавчого провадження від 19.12.2019 не вжито заходів щодо виконання виконавчого листа Житомирського окружного адміністративного суду від 09.12.2019 № 240/7459/19.

Відтак, державний виконавець дійшов висновку про накладення на Міністерство оборони України штрафу у розмірі 5100,00 грн.

Позивач, вважаючи вказану постанову такою, що порушує його права та інтереси, звернувся до суду з даним позовом.

Вирішуючи спір по суті, суд виходить з наступного.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України; суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України.

Як вже було зазначено судом, постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 13.11.2019 по справі № 240/7459/19 апеляційну скаргу Міністерства оборони України залишено без задоволення, апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено повністю та зобов`язано Міністерство оборони України призначити та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу у зв`язку із встановленням інвалідності II групи внаслідок травми та захворювання, пов`язаних із виконання обов`язків військової служби у розмірі 300-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, а саме: 14.09.2018 відповідно до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та Порядку затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 № 975, з урахуванням раніше виплачених сум одноразової грошової допомоги.

Відповідно до ч. 1 ст. 325 КАС України постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття.

Тобто, постанова Сьомого апеляційного адміністративного суду від 13.11.2019 у справі № 240/7459/19 набрала законної сили 13.11.2019 та рішення суду вже на цій підставі та вимог ч. 2 ст. 272 КАС України підлягало беззаперечному виконанню.

При цьому, відповідно до ч.ч. 2 та 3 ст. 14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Згідно з ст. 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Більш того, відповідно до ст. 1291 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання.
Таким чином, суд звертає увагу позивача на те, що судове рішення, яке набрало законної сили є обов`язковим до виконання.

Зважаючи на те, що постанова Сьомого апеляційного адміністративного суду від 13.11.2019 у справі № 240/7459/19 набрала законної сили 13.11.2019, з цієї ж дати така постанова підлягає обов`язковому виконанню учасниками справи.

Виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції (ч. 1 ст. 373 КАС України).

Згідно з ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції чинній на час прийняття спірної постанови) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження» відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Згідно з ч. 1 ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Згідно з ч. 1 та ч. 6 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону. За рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню, рішень про встановлення побачення з дитиною).

Отже, за рішенням немайнового характеру боржник зобов`язаний виконати таке рішення протягом 10 робочих днів, що слідують за днем отримання боржником постанови державного виконавця про відкриття виконавчого провадження, крім рішень, що підлягають негайному виконанню, рішень про встановлення побачення з дитиною.

В той же час, згідно з ч. 1, п. 1 ч. 2, ч. 4 ст. 18 названого Закону виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом. Вимоги виконавця щодо виконання рішень є обов`язковими на всій території України. Невиконання законних вимог виконавця тягне за собою відповідальність, передбачену законом.

Відповідно до ч.ч. 1 та 2 ст. 63 Закону України «Про виконавче провадження» за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження. У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 75 Закону України «Про виконавче провадження» у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

Відтак, вимоги виконавця щодо виконання рішень є обов`язковими до виконання усіма учасниками виконавчого провадження, у тому числі боржником. Державний виконавець зобов`язаний вживати ефективних, своєчасних та у повному обсязі заходів передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, а у разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу.

Суд зазначає, на підставі виконавчого листа Житомирського окружного адміністративного суду від 09.12.2019 № 240/7459/19, головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Кузменком Олексієм Степановичем. 19.12.2019 прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження № 60910214, якою боржника Міністерство оборони України зобов`язано протягом 10 робочих днів виконати рішення суду. Вказана постанова про відкриття виконавчого провадження отримана боржником 03.01.2020 (том 1 а.с. 24).

Тобто, беручи до уваги той факт, що постанову про відкриття провадження Міністерством оборони України було отримано 03.01.2020, боржник зобов`язаний був виконати рішення суду у строк до 17.01.2020 (десятий робочий день), що в даному випадку Міністерством оборони України зроблено не було.

При цьому, матеріали справи не містять жодних, у розумінні статті 73 КАС України доказів, поважності причин невиконання Міністерством оборони України у строк до 17.01.2020 як вимог виконавчого листа від 09.12.2019 № 240/7459/19, так і вимог державного виконавця.

Суд зазначає, що з моменту набрання постанови Сьомого апеляційного адміністративного суду від 13.11.2019 по справі № 240/7459/19 законної сили до моменту прийняття Міністерством оборони України рішення про призначення та виплату ОСОБА_1 (дата прийняття 21.02.2020) одноразової грошової допомоги пройшло більше трьох місяців, а саме: 3 місяці та 8 днів.

Відтак, зважаючи на невиконання обов`язкових вимог державного виконавця щодо виконання рішення суду протягом 10 робочих днів, а також беручи до уваги тривалий термін невиконання постанови Сьомого апеляційного адміністративного суду від 13.11.2019 по справі № 240/7459/19, суд приходить до висновку про правомірність прийняття головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Кузьменком О.С. постанови від 26.02.2020 № 60910214 про накладення на боржника штрафу у розмірі 5100,00 грн за невиконання без поважних причин рішення суду.

При цьому, безпідставним є посилання позивача на те, що Міністерством виконано рішення суду у порядку визначеному постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 13.11.2019 відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 № 975, а саме: у місячний строк з дня надходження документів, оскільки, по-перше, постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 13.11.2019 по справі № 240/7459/19, яка набрала законної сили 13.11.2019 зобов`язано Міністерство оборони України призначити та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу у зв`язку із встановленням інвалідності II групи внаслідок травми та захворювання, пов`язаних із виконання обов`язків військової служби у розмірі 300-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, а саме: 14.09.2018 відповідно до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та Порядку затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 № 975, з урахуванням раніше виплачених сум одноразової грошової допомоги, по-друге, завершальною стадією судового рішення суду є стадія виконання рішення суду, яка регламентується Законом України «Про виконавче провадження», яким і керується державний виконавець при виконанні рішення суду, які надають державному виконавцю право накладати арешт на боржників у разі невиконання боржником як рішення суду так і вимог державного виконавця.

Слід додати, що лише за вих. від 28.02.2020 МО України повідомило державного виконавця про призначення допомоги. Одночасно було зазначено про вжиття заходів по виплаті коштів. Лише 27.02.2020 було підписано розподіл на відкриття асигнувань для виплати зазначеної вище допомоги. Вказане повідомлення отримано державним виконавцем лише 04.03.2020, тобто вже поза межами дати прийняття рішення про накладення штрафу. Саме на цю дату державним виконавцем ухвалено постанову про закінчення виконавчого провадження.

Згідно з ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

За правилами частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи вищевикладене, а також виходячи із заявлених вимог та підстав позову, суд приходить до висновку, що в порядку виконання обов`язку, визначеного ч. 1 ст. 77 КАС України, позивачем не доведено обставин, на яких ґрунтуються його позовні вимоги.

Отже, виходячи з меж заявлених позовних вимог та їх обґрунтування, системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінки досліджених доказів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на з`ясуванні всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

На підставі вищевикладеного та керуючись положеннями ст.ст. 2, 5 11, 19, 72 77, 90, 139, § 2 («Розгляд окремих категорій термінових адміністративних справ») Глави 11 («Особливості позовного провадження в окремих категоріях адміністративних справ»), ст. 287 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову Міністерства оборони України (03168, м. Київ, проспект Повітрофлотський, 6, код ЄДР: 00034022) до Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (01001, м. Київ, вул. Городецького, 13, код ЄДР: 00015622) про скасування постанови про накладення штрафу від 25.02.2020 № 60910214, відмовити у повному обсязі.
Відповідно до ч. 1 ст. 272 КАС України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі їх апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції. Відповідно до ч. 6 ст. 287 КАС України апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня їх проголошення з урахуванням положень п/п. 15.5 п. 15 Розділу VII Перехідні положення КАС України (в редакції Закону № 2147-VIII) та п. 3 Розділу VI «Прикінцеві положення» КАС України (в редакції Закону України від 30 березня 2020 року № 540-IX).

Суддя О.А. Кармазін