Справа № 240/6240/20
Суддя: Єфіменко Ольга Володимирівна
Дата ухвалення: 2020-04-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

(про відмову у забезпеченні позову)

21 квітня 2020 року м. Житомир справа № 240/6240/20

категорія 111060000

Житомирський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Єфіменко О.В., розглянувши заяву про забезпечення позову в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Житомирській області про визнання протиправними та скасування вимог,

встановив:

До Житомирського окружного адміністративного суду звернувся представник ОСОБА_1 із позовом, в якому просить визнати протиправними та скасувати вимоги про сплату боргу (недоїмки) №Ф-57339-53 від 07.11.2019 та №Ф-57339-53 від 12.02.2020 прийняті ГУ ДПС у Житомирській області.

Ухвалою судді від 21.04.2020 позовну заяву залишено без руху. Надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви.

Разом з позовною заявою, подано до суду заяву про забезпечення позову, в якій представник позивача просить забезпечити позов, шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого документа - вимоги про сплату позивачем боргу (недоїмки ) №Ф-57339-53 У від 07.11.2019. Вказує, що оскаржувані вимоги відповідача містять очевидні ознаки протиправності, зокрема: неналежним чином надіслані особі, якої вона стосується, відповідно до законодавства, винесені внаслідок неналежного виконання своїх обов`язків посадовими особами контролюючого органу, порушена процедура прийняття відповідного рішення контролюючими органами та порушені конституційні права громадян. Крім того, наголошує, що на підставі оскаржуваної постанови відкрито виконавче провадження, а тому враховуючи тривалість судового розгляду та виконання Держказначейством судових рішень у порядку черговості внаслідок постійного дефіциту державного бюджету невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити ефективне поновлення порушених прав позивача.

Крім того, до позовної заяви додано клопотання про звільнення від сплати судового збору за подання до суду, в тому числі заяви про забезпечення позову. В обґрунтування якого вказано, що позивач на даний час не працює та не має будь-яких доходів, знаходиться на утриманні батьків, на підтвердження чого надано відомості з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків.

Ознайомившись із вказаним клопотанням та доданими до нього доказами та з метою забезпечення доступу позивача до правосуддя, суд вважає, що таке підлягає задоволенню, шляхом звільнення ОСОБА_1 від сплати судового збору за подання до суду заяви про забезпечення позову.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, слід врахувати наступне.

Частиною першою статті 154 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) встановлено, що заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.

Згідно з ч.2 ст.150 КАС України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Частиною 2 статті 151 КАС України передбачено, що заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Отже, з викладених норм слідує, що забезпечення адміністративного позову можливе виключно за наявності обставин визначених ч.2 ст.150 КАС України, які підлягають доведенню позивачем та встановленню судом у разі вжиття таких заходів.

Зокрема, варто зазначити, що розглядати заяву про забезпечення позову суд має з урахуванням доказів, наданих заявником на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що існує реальна загроза істотного ускладнення виконання чи невиконання рішення суду або очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю. Застосований судом захід забезпечення позову має відповідати вимогам, на забезпечення яких він вживається.

Так, матеріалами справи підтверджено, що 07.11.2019 та 12.02.2020 відповідачем прийнято вимоги про сплату позивачем боргу (недоїмки) №Ф-57339-53У та №Ф- 57339-53, зокрема зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

28.02.2020 державним виконавцем Малинського районного відділу державної виконавчої служби Централь-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) відкрито виконавче провадження №61407811 по виконанню податкової вимоги №Ф-57339-53У від 07.11.2019. У межах виконавчого провадження державним виконавцем винесено постанову про стягнення виконавчого збору від 28.02.2020 та постанови про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження від 28.02.2020.

Таким чином, з обставин викладених у клопотанні про забезпечення позову вбачається, що позивач фактично ставить питання про зупинення дії рішення державного виконавця однак такі дії не є предметом даного позову.

А тому, у контексті наведеного слід відмітити, що забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі оскаржуваної податкової вимоги, не відповідає меті застосування правового інституту забезпечення позову.

Інститут забезпечення позову є елементом права на судовий захист і спрямований на те, щоб не допустити незворотності певних наслідків відповідних дій щодо відновлення порушеного права.

Відповідно до роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 № 9 "Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" та постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 06.03.2008 року № 2 "Про практику застосування адміністративним судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства під час розгляду адміністративних справ", розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Згідно п. 17 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 06.03.2008 № 2, застосування судом таких заходів забезпечення, які за змістом є ухваленням рішення без розгляду справи по суті, не відповідає меті застосування правового інституту забезпечення позову. Забезпеченням позову у такий спосіб суди виходять за межі підстав забезпечення позову, що є неприпустимим.

Як вже зазначалося, представник позивача у заяві про забезпечення позову вказує, що оскаржувані вимоги відповідача містять очевидні ознаки протиправності, зокрема: неналежним чином надіслані особі, якої вони стосуються, відповідно до законодавства, винесені внаслідок неналежного виконання своїх обов`язків посадовими особами контролюючого органу, порушена процедура прийняття відповідного рішення контролюючими органами та порушені конституційні права громадян.

При цьому, слід зазначити, що правову оцінку діям відповідача в частині винесення спірних податкових вимог та їх правомірність, суд надаватиме під час вирішення спору по суті, оскільки зупинення стягнення на підставі оскаржуваної податкової вимоги за своїм характером є вирішенням вказаного спору по суті, що не відповідає меті та завданням інституту заходів забезпечення позову.

Неправомірність чи правомірність дій, рішення відповідача, які є предметом позову, може бути встановлена лише на підставі дослідження поданих сторонами доказів під час судового розгляду даної справи

Разом з тим, варто зазначити, що дії державного виконавця Малинського районного відділу державної виконавчої служби Централь-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) у виконавчому провадженні № 61407811 можуть бути додатково оскаржені позивачем у порядку та у строки встановлені Законом України «Про виконавче провадження» та слугувати предметом іншого позову.

Відтак, підстав для задоволення заяви про забезпечення позову суд не вбачає.

Керуючись статтями 150, 151, 243, 248, 256 КАС України,

ухвалив:

Клопотання представника позивача про звільнення від сплати судового збору - задовольнити.

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову - відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили негайно після її проголошення та може бути оскаржена до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України, з урахуванням приписів пп. 15.5 п. 15 Розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст ухвали складено 21.04.2019.

Суддя О.В. Єфіменко