Справа № 825/3811/15-а
Суддя: Данилевич Н.А.
Дата ухвалення: 2020-04-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

22 квітня 2020 року

Київ

справа №825/3811/15-а

адміністративне провадження №К/9901/15384/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого судді (судді-доповідача) - Данилевич Н.А.,

суддів - Смоковича М.І.,

Шевцової Н.В.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні

касаційну скаргу Управління Міністерства внутрішніх справ України в Чернігівській області

на постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 07 червня 2017 року (головуючий суддя - Палій В.В., судді - Бородавкіна С.В., Кашпур О.В.)

та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 27 липня 2017 року (головуючий суддя - Беспалов О.О., судді - Грибан І.О., Губська О.А.)

у справі № 825/3811/15-а

за позовом ОСОБА_1

до Міністерства внутрішніх справ України, управління Міністерства внутрішніх справ України у Чернігівській області,

третя особа без самостійних вимог на предмет спору - Чернігівська обласна організація професійної спілки атестованих працівників органів внутрішніх справ України

про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді, -

в с т а н о в и в :

І. ІСТОРІЯ СПРАВИ

Короткий зміст позовних вимог

В грудні 2015 року ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернулася до Чернігівського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Міністерства внутрішніх справ України (далі - відповідач 1, МВС України), управління Міністерства внутрішніх справ України у Чернігівській області (далі - відповідач 2, УМВС у Чернігівській області), в якому, з урахуванням заяви про зміну позовних вимог, просила:

визнати протиправним та скасувати наказ УМВС України в Чернігівській області від 06.11.2015 № 416 о/с в частині звільнення лейтенанта міліції ОСОБА_1 з органів внутрішніх справ, з посади дільничного інспектора міліції сектору дільничних інспекторів міліції Ніжинського міського відділу УМВС України в Чернігівській області (з обслуговування міста Ніжин та Ніжинського району, 1 категорії, м. Ніжин), у запас за підпунктом «г» пункту 64 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ;

зобов`язати МВС України поновити ОСОБА_1 на відповідній посаді в поліції та надати можливість продовжити відпустку по догляду за дитиною по досягненню нею трирічного віку, а у разі неможливості такого поновлення працевлаштувати її на рівнозначній посаді в структурних підрозділах МВС України.

Короткий зміст рішень судів попередніх інстанцій

Постановою Чернігівського окружного адміністративного суду від 17 березня 2016 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 16 червня 2016 року, в задоволенні позову - відмовлено.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 13 грудня 2016 року касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково.

Постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 17 березня 2016 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 16 червня 2016 року скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Постановою Чернігівського окружного адміністративного суду від 07 червня 2017 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 27 липня 2017 року адміністративний позов ОСОБА_1 - задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано наказ Управління Міністерства внутрішніх справ України в Чернігівській області від 06.11.2015 № 416 о/с у частині звільнення ОСОБА_1 з посади дільничного інспектора міліції сектору дільничних інспекторів міліції Ніжинського міського відділу Управління Міністерства внутрішніх справ України в Чернігівській області (з обслуговуванням міста Ніжин та Ніжинського району, 1 категорії, м. Ніжин) на підставі підпункту "г" пункту 64 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ (через скорочення штатів).

Зобов`язано Управління Міністерства внутрішніх справ України в Чернігівській області поновити ОСОБА_1 на посаді дільничного інспектора міліції сектору дільничних інспекторів міліції Ніжинського міського відділу Управління Міністерства внутрішніх справ України в Чернігівській області (з обслуговуванням міста Ніжин та Ніжинського району, 1 категорії, м. Ніжин) з 07.11.2015.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суди попередніх інстанцій виходили з того, що позивачка є матір`ю дитини віком до трьох років і у період прийняття оскаржуваного наказу перебувала у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, а тому, у відповідності до частини 3 статті 184 Кодексу законів про працю України, мала право на обов`язкове працевлаштування, що не було враховано відповідачем при її звільненні та призвело до порушення її конституційного права на працю, передбаченого статтею 43 Конституції України. Відповідачами, крім того, не надано жодних доказів, які б підтверджували, що ОСОБА_1 відмовилась від проходження служби в поліції та/або не могла бути прийнята на службу до поліції, зокрема, через невідповідність вимогам, що ставляться до поліцейського. Отже, відсутність відмови ОСОБА_1 від проходження служби в поліції, на думку суду, є достатньою підставою вважати, що позивачка висловила бажання проходити службу у поліції. У свою чергу, під час розгляду судами даної справи відповідачами не надано жодних належних та допустимих доказів щодо запропонування ОСОБА_1 іншої посади у цій або іншій установі відповідно до її спеціальності, що, у свою чергу, свідчить про невиконання відповідачами обов`язку щодо встановлення можливості використання позивачки на службі в органах внутрішніх справ. Судами не взяті до уваги посилання представника УМВС України в Чернігівській області як у письмових запереченнях, так і у судовому засіданні на той факт, що Управлінням вживались, передбачені чинним законодавством України, заходи щодо працевлаштування позивачки шляхом направлення до Ніжинського міського центру зайнятості інформації, викладеної у листі від 18.08.2015 №29115, про заплановане масове вивільнення працівників Ніжинського міського відділу УМВС України в Чернігівській області (з обслуговування міста Ніжин та Ніжинського району, 1 категорії, м. Ніжин), оскільки інформування центру зайнятості про масове вивільнення працівників не є вжиттям заходів щодо працевлаштування позивачки у розумінні Кодексу законів про працю України. Разом з тим, вимогу позивачки про зобов`язання МВС України поновити ОСОБА_1 на відповідній посаді в поліції, а у разі неможливості такого поновлення працевлаштувати її на рівнозначній посаді в структурних підрозділах МВС України суди вважали такою, що не підлягає задоволенню, оскільки право позивачки у відносинах публічної служби повністю відновлені, шляхом поновлення її на посаді дільничного інспектора міліції сектору дільничних інспекторів міліції Ніжинського міського відділу УМВС України в Чернігівській області (з обслуговування міста Ніжин та Ніжинського району, 1 категорії, м. Ніжин). У свою чергу, щодо вимоги позивачки про зобов`язання відповідача надати можливість продовжити відпустку по догляду за дитиною по досягненню нею трирічного віку, то суди звернули увагу на її передчасність, адже після поновлення на посаді позивачка не буде позбавлена права звернутись із відповідним клопотанням до роботодавця.

Короткий зміст вимог касаційної скарги та відзиву (заперечень)

18 серпня 2017 року на адресу суду касаційної інстанції надійшла касаційна скарга Управління Міністерства внутрішніх справ України в Чернігівській області на постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 07 червня 2017 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 27 липня 2017 року, в якій скаржник просить скасувати зазначені рішення судів та постановити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування поданої касаційної скарги Управління Міністерства внутрішніх справ України в Чернігівській області вказує на те, що судами попередніх інстанцій не взято до уваги той факт, що станом на 06.11.2015 рапорт від ОСОБА_1 до Ніжинського МВ УМВС України та УМВС України в Чернігівській області не надходив. Позивачка із заявою про прийняття до органів Національної поліції у порядку, визначеному законом не зверталася, що підтверджується довідкою, яка наявна в матеріалах справи та вказує на правомірність звільнення ОСОБА_1 . Щодо дотримання відповідачем 2 процедури вивільнення працівників, враховуючи те, що ОСОБА_1 є матір`ю, котра має дитину, яка не досягла трьох років, то скаржник зазначив, що Ніжинським МВ УМВС України в Чернігівській області надано лист директору Ніжинського міського центру зайнятості від 18.08.2015 № 29115 з інформацією про заплановане масове вивільнення працівників відділу. Тобто, Ніжинським МВ УМВС України в Чернігівській області вживалися передбачені законодавством заходи для працевлаштування позивачки, однак дані докази не враховані судами.

07.09.2017 на адресу суду касаційної інстанції надійшли заперечення ОСОБА_1 на зазначену касаційну скаргу, в якому позивачка вважає викладені в ній доводи безпідставними та необґрунтованими і просить залишити її без задоволення, а рішення судів попередніх інстанцій - без змін.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 23 серпня 2017 року за даною касаційною скаргою відкрито касаційне провадження.

Ухвалою Верховного Суду від 21 квітня 2020 року касаційну скаргу Управління Міністерства внутрішніх справ України в Чернігівській області прийнято до провадження та призначено до касаційного розгляду.

II. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ

ОСОБА_1 з 26.07.2013 по 06.11.2015 проходила службу в органах внутрішніх справ, що підтверджується копією витягу з трудової книжки позивачки серії НОМЕР_1 від 26.07.2013, наявною у матеріалах справи (т.1 а.с.73-75).

ОСОБА_1 з 22.09.2015 знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та з 01.08.2015 по 01.08.2018 їй призначено допомогу при народженні дитини, що підтверджується довідкою Управління праці соціального захисту населення Ніжинської міської ради від 04.11.2015 № 03-10478 (т.1 а.с.72).

Наказом начальника УМВС України в Чернігівській області від 06.11.2015 № 416 о/с «По особовому складу», згідно з пунктами 10 та 11 Розділу ХІ Закону України «Про Національну поліцію» та відповідно до Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, позивачку звільнено з посади дільничного інспектора міліції сектору дільничних інспекторів міліції Ніжинського міського відділу УМВС України в Чернігівській області (з обслуговування міста Ніжин та Ніжинського району, 1 категорії, м. Ніжин) у запас Збройних Сил України за підпунктом «г» пункту 64 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ (через скорочення штатів) з 06.11.2015 (т. 1 а.с.142).

ІІІ. ДЖЕРЕЛА ПРАВОВОГО РЕГУЛЮВАННЯ (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин)

Частина 2 статті 19 Конституції України: органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частина 6 статті 43 Конституції України: Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Пункт 1 Розділу ХІ Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 № 580-VIII (далі - Закон № 580-VIII): Цей Закон набирає чинності через три місяці з дня, наступного за днем його опублікування, крім:

1) пунктів 1, 2, 3, 7-13, 15, 17-18 розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" цього Закону, які набирають чинності з дня, наступного за днем його опублікування;

2) частини сьомої статті 15 та частини п`ятої статті 21 цього Закону, які набирають чинності з 1 січня 2017 року.

Пункт 8 Розділу ХІ Прикінцеві та перехідні положення Закону № 580-VIII: З дня опублікування цього Закону всі працівники міліції (особи рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ), а також інші працівники Міністерства внутрішніх справ України, його територіальних органів, закладів та установ вважаються такими, що попереджені у визначеному порядку про можливе майбутнє звільнення через скорочення штатів.

Пункт 9 Розділу ХІ Прикінцеві та перехідні положення Закону № 580-VIII: Працівники міліції, які виявили бажання проходити службу в поліції, за умови відповідності вимогам до поліцейських, визначеним цим Законом, упродовж трьох місяців з дня опублікування цього Закону можуть бути прийняті на службу до поліції шляхом видання наказів про призначення за їх згодою чи проходження конкурсу на посади, що заміщуються поліцейськими, у будь-якому органі (закладі, установі) поліції.

Посади, що пропонуються особам, зазначеним у цьому пункті, можуть бути рівнозначними, вищими або нижчими щодо посад, які ці особи обіймали під час проходження служби в міліції.

Пункт 10 Розділу ХІ Прикінцеві та перехідні положення Закону № 580-VIII:Працівники міліції, які відмовилися від проходження служби в поліції та/або не прийняті на службу до поліції в тримісячний термін з моменту попередження про наступне вивільнення, звільняються зі служби в органах внутрішніх справ через скорочення штатів.

Указані в цьому пункті особи можуть бути звільнені зі служби в органах внутрішніх справ до настання зазначеного в цьому пункті терміну на підставах, визначених Положенням про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ.

Пункт 11 Розділу ХІ Прикінцеві та перехідні положення Закону № 580-VIII: Перебування працівників міліції на лікарняному чи у відпустці не є перешкодою для їх звільнення зі служби в органах внутрішніх справ відповідно до "Прикінцевих та перехідних положень" цього Закону.

Пункт 4 Розділу ХІ Прикінцеві та перехідні положення Закону № 580-VIII: До приведення законодавства України у відповідність із цим Законом акти законодавства застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.

Підпункт «г» пункту 64 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затверджене постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29.07.1991 № 114 (далі - Положення № 114): Особи середнього, старшого і вищого начальницького складу звільняються зі служби в запас (з постановкою на військовий облік): через скорочення штатів - при відсутності можливості подальшого використання на службі;

Пункт 17 Положення № 114: Вагітні жінки і матері з числа осіб рядового і начальницького складу користуються всіма правами і пільгами, встановленими законодавством.

Частина 3 статті 184 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України): Звільнення вагітних жінок і жінок, які мають дітей віком до трьох років (до шести років - частина шоста статті 179), одиноких матерів при наявності дитини віком до чотирнадцяти років або дитини-інваліда з ініціативи власника або уповноваженого ним органу не допускається, крім випадків повної ліквідації підприємства, установи, організації, коли допускається звільнення з обов`язковим працевлаштуванням. Обов`язкове працевлаштування зазначених жінок здійснюється також у випадках їх звільнення після закінчення строкового трудового договору. На період працевлаштування за ними зберігається середня заробітна плата, але не більше трьох місяців з дня закінчення строкового трудового договору.

ІV. ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

Вирішуючи питання про обґрунтованість поданої касаційної скарги, Верховний Суд виходить з наступного.

08 лютого 2020 року набрали чинності зміни до Кодексу адміністративного судочинства (далі - КАС України), внесені Законом України від 15.01.2020 № 460-ІХ, за правилом пункту 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» якого, касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.

Суд касаційної інстанції наголошує на тому, що відповідно до частини 1 статті 341 КАС України, Суд переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази (ч. 2 ст. 341 КАС України).

Суд, аналізуючи приписи пункту 9 Розділу ХІ Прикінцевих та перехідних положень Закону № 580-VIII, зауважує, що працівнику міліції, який виявив бажання проходити службу в поліції, упродовж трьох місяців з дня опублікування цього Закону, гарантоване право бути прийнятим на службу до поліції за умови його відповідності вимогам до поліцейських та надання згоди на призначення на дану посаду, або у разі успішного проходження конкурсу.

Проте, надання згоди працівником міліції на призначення на посаду в органі поліції, неможливе без його обізнаності із переліком усіх наявних вакантних посад в даному органі.

Тобто, наданню згоди повинна була передувати пропозиція щодо призначення на відповідну посаду, а саме - ініціатива керівництва, оскільки згода особи, по своїй суті, є відповіддю на цю ініціативу, а наслідком такої згоди є призначення особи на посаду у відповідності до узгодженої пропозиції. Отже, особа, попереджена про звільнення внаслідок скорочення штатів, у цьому випадку не має можливості виявити ініціативу, і своє волевиявлення здійснює шляхом згоди на ініціативу керівництва.

Така ініціатива є обов`язковою, оскільки без неї не може бути встановлено наявність чи відсутність можливості подальшого використання особи на службі відповідно до підпункту "г" пункту 64 Положення.

Стосовно другого з наведених вище випадків - то необхідна ініціатива особи щодо участі в конкурсі. Спосіб виявлення такої ініціативи визначається порядком проведення конкурсу та може мати форму письмової заяви (рапорту).

Таким чином, лише в разі, якщо особа відмовилася від усіх пропозицій щодо зайняття посад і не подала заяви (рапорту) про участь в конкурсі на зайняття посад, виникають підстави для застосування пункту 10 розділу XI Закону №580-VІІІ і звільнення особи за скороченням штатів.

Слід зауважити, що Верховний Суд України в постанові від 28 жовтня 2014 року у справі №21-484а14 визначив правову позицію, за якою встановлена законодавством можливість ліквідації державної установи (організації) з одночасним створенням іншої, яка буде виконувати повноваження (завдання) особи, що ліквідується, не виключає, а включає зобов`язання роботодавця (держави) по працевлаштуванню працівників ліквідованої установи. При цьому, у випадку незаконного звільнення працівника з роботи, його порушене право повинно бути відновлене шляхом поновлення його на посаді, з якої його було незаконно звільнено.

З огляду на приписи ч.2 ст.77 КАС України, Суд вважає, що під час розгляду цієї справи відповідачами не надано жодних належних доказів, які б підтверджували пропонування позивачу посади в органах Національної поліції і його відмови від цих посад.

Відтак, колегія суддів дійшла висновку про протиправність звільнення позивача з підстав недотримання порядку та процедури такого звільнення з причин скорочення штатів.

Посилання скаржника на вжиття заходів щодо працевлаштування позивачки шляхом надсилання до Ніжинського міського центру зайнятості листа про заплановане масове вивільнення працівників Ніжинського МВ УМВС України в Чернігівській області, зважаючи на те, що вона є матір`ю дитини віком до трьох років, Суд вважає такими, що не заслуговують на увагу, оскільки не спростовують недотримання відповідачем соціальних гарантій жінок, визначених статтею 184 КЗпП України.

Таким чином, враховуючи викладене, колегія суддів касаційної інстанції вважає зазначені в касаційній скарзі доводи Управління Міністерства внутрішніх справ України в Чернігівській області безпідставними та правомірно спростованими судами першої та апеляційної інстанцій, а висновки судів - правильними, обґрунтованими, та такими, що відповідають нормам матеріального та процесуального права, з огляду на що і підстави для скасування чи зміни оскаржуваних судових рішень відсутні.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 349 КАС України суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення першої та (або) апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно з частиною 1 статті 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись статтями 341, 343, п.1 ч.1.ст.349, ст.350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, -

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу Управління Міністерства внутрішніх справ України в Чернігівській області залишити без задоволення.

Постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 07 червня 2017 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 27 липня 2017 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та не оскаржується.

Суддя-доповідач Н.А. Данилевич

Судді М. І. Смокович

Н. В. Шевцова