Справа № 320/5250/19
Суддя: Василенко Ярослав Миколайович
Дата ухвалення: 2020-03-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 320/5250/19 Головуючий у 1-й інстанції: Терлецька О.О.
Суддя-доповідач: Василенко Я.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2020 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого Василенка Я.М.,

суддів Чаку Є.В., Шурка О.І.,

при секретарі Баглай О.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Українська Молочна Компанія» на рішення Київського окружного адміністративного суду від 06.12.2019 у справі за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Українська Молочна Компанія» до Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И В:

ТОВ «Українська Молочна Компанія» звернулась до суду першої інстанції з позовом, в якому просила:

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області від 19.06.2019 № 3.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 06.12.2019 у задоволені позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням ТОВ «Українська Молочна Компанія» звернулась із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржуване рішення, як таке, що прийняте із порушенням норм матеріального і процесуального права, та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що ГУ ДФС у Київській області проведено документальну планову виїзну перевірку ТОВ «Українська Молочна Компанія» з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.2016 по 31.12.2018, валютного - за період з 01.01.2016 по 31.12.2018 єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування - за період з 01.01.2016 по 31.12.2018, за результатами якої складено акт перевірки від 22.05.2019 №415/10/10-36-14-12/34099131 (далі - акт перевірки).

Згідно з актом перевірки встановлено наступне.

Перевіркою, проведеною за період з 01.01.2016 по 31.12.2018 встановлено здійснення виплати доходу нерезиденту джерелом походження з України, а саме виплата процентів за договором позики від 08.02.2017№ MR-25, з нерезидентом Moregrove Limited (Кіпр), на загальну суму 109736,26 доларів США, відповідно до наступних платіжних доручень, зокрема, за 2018 рік виплачено у гривневому еквіваленті 468711 грн., сума утриманих податків на прибуток іноземних юридичних осіб (2%) - 9566 грн., сума нарахованих відсотків - 478277 гривень.

Під час перевірки позивачем надано довідку про статус резидента реєстраційний номер 12265404J від 17.11.2017, видана Міністерством Фінансів Республіки Кіпру, яка засвідчує, що компанія «Moregrove Limited» є резидентом Кіпру, з якою укладено Конвенцію про уникнення подвійного оподаткування.

До перевірки не надано довідку за 2018 рік, яка підтверджує, що «Moregrove Limited» є резидентом Кіпру, всупереч вимогам п. 103.8 ст. 103 Податкового кодексу України для застосування Конвенції між Урядом України і Урядом Республіки Кіпр за виплатами, що відбулися у 2018 році.

Враховуючи викладене, перевіркою, зокрема, зроблено висновок про порушення ст. 141 Податкового кодексу України, за виплатою нерезиденту прибутку, та несплатою податку на прибуток нерезидента.

На підставі висновків акта перевірки ГУ ДФС у Київській області прийнято податкове повідомлення-рішення від 19.06.2019 № про донарахування позивачу 62 175, 55 грн. ПДВ та застосування 15 543, 89 грн. штрафних санкцій.

Позивач, вважаючи податкове повідомлення-рішення протиправним та таким, що підлягає скасуванню, звернувся до суду першої інстанції з даним адміністративним позовом.

Суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, оскільки ТОВ «Українська Молочна Компанія» до перевірки не надано довідку за 2018 рік, яка підтверджує, що «Moregrove Limited» є резидентом Кіпру, то податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області від 19.06.2019 № 3 є правомірним та не підлягає скасуванню.

Апелянт у своїй скарзі зазначає, що судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, порушено норми матеріального та процесуального права.

Колегія суддів вважає доводи апелянта обґрунтованими та не погоджується з висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Згідно із частинами 1 та 2 статті 19 Закону України «Про міжнародні договори України» чинні міжнародні договори України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства і застосовуються у порядку, передбаченому для норм національного законодавства.

Відповідно до пункту 3.2 статті 3 Податкового кодексу України якщо міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, встановлено інші правила, ніж ті, що передбачені ПК України, застосовуються правила міжнародного договору.

Положення пункту 103.1 статті 103 Податкового кодексу України визначають, що застосування правил міжнародного договору України здійснюється шляхом звільнення від оподаткування доходів із джерелом їх походження з України, зменшення ставки податку або шляхом повернення різниці між сплаченою сумою податку і сумою, яку нерезиденту необхідно сплатити відповідно до міжнародного договору України.

Згідно з пункту 103.2. статті 103 Податкового кодексу України особа (податковий агент) має право самостійно застосувати звільнення від оподаткування або зменшену ставку податку, передбачену відповідним міжнародним договором України на час виплати доходу нерезиденту, якщо такий нерезидент є бенефіціарним (фактичним) отримувачем (власником) доходу і є резидентом країни, з якою укладено міжнародний договір України. У разі отримання синдикованого фінансового кредиту особа (податковий агент) застосовує ставку податку, передбачену відповідним міжнародним договором України, на дату виплати процентів або інших доходів, отриманих із джерел в Україні, учасникам синдикату кредиторів з урахуванням того, резидентом якої юрисдикції є кожен учасник синдикованого кредиту, та пропорційно до його частки у межах кредитного договору, за умови що він є бенефіціарним (фактичним) отримувачем (власником) доходу, незалежно від того, виплата здійснюється через агента чи напряму. Застосування міжнародного договору України в частині звільнення від оподаткування або застосування пониженої ставки податку дозволяється тільки за умови надання нерезидентом особі (податковому агенту) документа, який підтверджує статус податкового резидента згідно з вимогами пункту 103.4 цієї статті.

Відповідно до пункту 103.4 статті 103 Податкового кодексу України підставою для звільнення (зменшення) від оподаткування доходів із джерелом їх походження з України є подання нерезидентом з урахуванням особливостей, передбачених пунктами 103.5 і 103.6 цієї статті, особі (податковому агенту), яка виплачує йому доходи, довідки (або її нотаріально засвідченої копії), яка підтверджує, що нерезидент є резидентом країни, з якою укладено міжнародний договір України, а також інших документів, якщо це передбачено міжнародним договором України.

Довідка видається компетентним (уповноваженим) органом відповідної країни, визначеним міжнародним договором України, за формою, затвердженою згідно із законодавством відповідної країни, і повинна бути належним чином легалізована, перекладена відповідно до законодавства України (пункт 103.5. статті 103 Податкового кодексу України в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Згідно абзацу першого пункту 103.6. статті 103 Податкового кодексу України у разі потреби така довідка може бути затребувана у нерезидента особою, яка виплачує йому доходи, або контролюючим органом під час розгляду питання про повернення сум надміру сплачених грошових зобов`язань на іншу дату, що передує даті виплати доходів.

Пунктом 103.8 статті 103 Податкового кодексу України визначено, що особа, яка виплачує доходи нерезидентові у звітному (податковому) році, у разі подання нерезидентом довідки з інформацією за попередній звітний податковий період (рік) може застосувати правила міжнародного договору України, зокрема щодо звільнення (зменшення) від оподаткування, у звітному (податковому) році з отриманням довідки після закінчення звітного (податкового) року.

Відповідно до пункту 103.10 статті 103 Податкового кодексу України у разі неподання нерезидентом довідки відповідно до пункту 103.4 цієї статті доходи нерезидента із джерелом їх походження з України підлягають оподаткуванню відповідно до законодавства України з питань оподаткування.

З матеріалів справи вбачається, що висновок про порушення ст. 141 Податкового кодексу України за виплатою нерезиденту прибутку та несплатою податку на прибуток нерезидента слугувало те, що всупереч вимогам п. 103.8 ст. 103 Податкового кодексу України для застосування Конвенції між Урядом України і Урядом Республіки Кіпр за виплатами, що відбулися у 2018 році, позивачем до перевірки не надано довідку за 2018 рік, яка підтверджує, що «Moregrove Limited» є резидентом Кіпру.

Колегія суддів звертає увагу, що дійсно до перевірки такої довідки надано позивачем не було.

Водночас, колегія суддів зауважує, що товариством з обмеженою відповідальністю «Українська Молочна Компанія» в період проведення перевірки була надана відповідачу довідка Міністерства фінансів республіки Кіпр за 2017 рік, яка підтверджувала, що компанія «Moregrove Limited» є резидентом Кіпру, а також лист компанії «Moregrove Limited» від 04.07.2019, в якому остання підтверджує той факт, що вона є компанією з обмеженою відповідальністю, створена та зареєстрована в Республіці Кіпр за реєстраційним номером НЕ 265404.

При цьому, отримавши від позивача копії вказаних документів, податковий орган мав можливість, в силу приписів статті 24 Конвенції між Урядом України і Урядом Республіки Кіпр «Про уникнення подвійного оподаткування та запобігання податковим ухиленням стосовно податків на доходи», пункту 103.6 статті 103 ПК України, вжити заходів для перевірки достовірності, належності та достатності таких, зокрема витребувати від позивача належним чином легалізовану та перекладену довідку Міністерства фінансів Республіки Кіпр про резиденство Компанії «Moregrove Limited» за 2018 рік та встановити платнику податків розумний строк на її подання, або зробити відповідний запит для підтвердження достовірності та достатності поданої позивачем довідки, та додаткових документів та додаткових документів до компетентних органів Республіки Кіпр. Водночас, відповідачем не було надано доказів на вчинення таких дій.

Також, з матеріалів справи вбачається, що суду першої інстанції було надано довідку Міністерства фінансів республіки Кіпр за 2018 рік, яка підтверджує, що «Moregrove Limited» є резидентом Республіки Кіпр (а.с. 173-175).

Таким чином, наявність такої довідки у позивача станом на дату судового розгляду судом першої інстанції є підставою для звільнення від оподаткування доходів із джерелом їх походження з України, що спростовує доводи відповідача щодо ненадання позивачем під час перевірки довідки щодо резиденства компанії «Moregrove Limited» за 2018 рік, оскільки за положеннями пункту 103.4 статті 103 ПК України підставою для звільнення від оподаткування є надання його саме особі, яка виплачує йому доходи, а не контролюючому органу.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 08.05.2018 у справі № 821/1279/17.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Враховуючи вищевикладене та те, що надані позивачем довідки Міністерства фінансів Республіки Кіпр за 2017 та 2018 роки підтверджують факт того, що з дати реєстрації (09.04.2010) та по дату видачі довідки за 2018 рік (09.10.2019), компанія «Moregrove Limited» є резидентом Республіки Кіпр та підлягає оподаткуванню на Кіпрі стосовно прибутку та майна, отриманого з будь-яких джерел, колегія суддів приходить до висновку, що при виплаті податку на прибуток нерезидента у 2018 році застосовується зменшена ставка податку, зазначена у ст. 11 Конвенції.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 12.03.2019 у справі № 809/552/16.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку про протиправність податкового повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області від 19.06.2019 № 3 та наявність підстав для його скасування.

Отже, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції прийняте рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Апелянт надав до суду докази, що спростовують правомірність рішення суду першої інстанції.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 315, п. 4 ч. 1 ст. 317 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції вирішив його скасувати та ухвалити нове рішення, оскільки судом першої інстанції неправильно застосовано норми матеріального права та порушено норми процесуального права.

Згідно з ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. З наявних в матеріалах справи платіжних доручень вбачається, що позивачем сплачено судовий збір: за подачу адміністративного позову в сумі 2 007, 00 грн.; за подачу апеляційної скарги в розмірі 3 010, 50 грн., які слід стягнути з Головного управління Державної податкової служби у Київській області (правонаступник Головного управління Державної фіскальної служби Київській області) за рахунок бюджетних асигнувань на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Українська Молочна Компанія».

Керуючись ст.ст. 243, 244, 250, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Українська Молочна Компанія» задовольнити.

Рішення Київського окружного адміністративного суду від 06.12.2019 скасувати та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги товариства з обмеженою відповідальністю «Українська Молочна Компанія» до Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області (правонаступником якого є - Головне управління Державної податкової служби у Київській області) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби Київській області (правонаступником якого є - Головне управління Державної податкової служби у Київській області) від 19.06.2019 № 3.

Стягнути з Головного управління Державної податкової служби у Київській області (, адреса: 03151, м. Київ, вул. Народного Ополчення, 5А) за рахунок бюджетних асигнувань на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Українська Молочна Компанія» (, адреса: 07620, Київська область, Згурівський район, вул. Київський шлях, 60-А) судовий збір в сумі 5 017, 50 грн.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку та строки, встановлені ст.ст. 328-331 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: Василенко Я.М.

Судді: Чаку Є.В.

Шурко О.І.

Повний текст постанови виготовлений 10.03.2020.