Справа № 500/661/20
Суддя: Чепенюк Ольга Володимирівна
Дата ухвалення: 2020-04-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/661/20

24 квітня 2020 рокум.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд у складі судді Чепенюк О.В., розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання протиправними дій та рішень, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Тернопільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області, Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (нова редакція, а.с.16-21), в якому просить:

визнати протиправними дії Тернопільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області в частині відмови у призначенні та виплаті їй пенсійних виплат за період з 19.09.2019 по 04.12.2019;

визнати протиправним та скасувати рішення Тернопільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області про призначення їй пенсійних виплат в частині дати їх призначення;

зобов`язати Тернопільське об`єднане управління Пенсійного фонду України Тернопільської області призначити та виплатити пенсію по інвалідності як працівнику органів прокуратури на підставі статті 86 Закону України «Про прокуратуру» з 19.09.2019;

визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області щодо відмови скасувати протиправне рішення Тернопільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області в частині відмови призначити та виплатити їй пенсію по інвалідності як працівнику органів прокуратури на підставі статті 86 Закону України «Про прокуратуру» з 19.09.2019.

Позов обґрунтовано наступними обставинами.

Позивачці, яка є пенсіонером органів прокуратури, згідно з рішенням Тернопільської обласної медико-соціальної експертної комісії від 19.09.2019 встановлено інвалідність другої групи довічно, що дає їй право на призначення пенсії відповідно до частин другої, дев`ятої статті 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 №1697-VІІ (далі - Закон №1697-VІІ). Вказана пенсія призначена ОСОБА_1 Тернопільським об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України Тернопільської області з 05.12.2019 (з дати звернення позивачки), а не з 19.09.2019 з дати встановлення інвалідності, з чим не погоджується позивачка.

ОСОБА_1 23.12.2019 подала скаргу на вказане рішення та дії Тернопільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, проте відповідно до його рішення від 23.01.2020 її права не поновлені.

Свою позицію про необхідність призначення та перерахунку пенсії саме з дня встановлення (зміни) групи інвалідності, а не з дня звернення до органів пенсійного фонду, ОСОБА_1 мотивує положеннями частини першої статті 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV (далі Закон № 1058-IV), відповідно до якої пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку, зокрема, пенсія по інвалідності призначається з дня встановлення інвалідності, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня встановлення інвалідності.

Також вказує на повноваження Тернопільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області, визначені Положенням про управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також про об`єднані управління, затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України 22.12.2014 № 28-2, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 15.01.2015 № 41/26486, та Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, передбачені Положенням про головні управління Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України 22.12.2014 № 28-2, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 15.01.2015 № 41/26485.

Ухвалою суду від 27.03.2020 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено відповідно до пункту 2 частини першої статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) судовий розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи у письмовому провадженні за наявними у справі матеріалами.

15.04.2020 до суду від Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області надійшов відзив на позов (а.с.115-119) та матеріали пенсійної справи ОСОБА_1 (а.с.35-113). Відповідач у відзиві на позов його заперечує, посилаючись на те, що позивачкою 05.12.2019 було подано заяву про перехід на інший вид пенсії, а саме: з пенсії по інвалідності, призначеної відповідно до Закону № 1058-IV, на пенсію по інвалідності відповідно до Закону №1697-VІІ, а не призначення пенсії по інвалідності. Відтак, до спірних правовідносин підлягає застосуванню частина третя статті 45 Закону №1058-IV, яка визначає, що переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви <…>, а не пункт 2 частини першої статті 45 цього Закону, як помилково вважає позивачка, яка застосовується при призначенні пенсії по інвалідності.

Позивачці призначено пенсію по інвалідності відповідно до Закону №1697-VІІ з 05.12.2019 на основі документів, поданих разом із заявою про перехід на інший вид пенсії, підстав для призначення пенсії з 19.09.2019 немає, а так само для проведення виплат з 19.09.2019 по 04.12.2019. З огляду на це представник відповідача просить в позові відмовити.

Крім того, представник Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області у відзиві зазначає, що Тернопільське об`єднане управління Пенсійного фонду України Тернопільської області припинило свою діяльність з 06.08.2019. Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 22.08.2018 № 628 «Деякі питання функціонування органів Пенсійного фонду України» Тернопільське об`єднане управління Пенсійного фонду України Тернопільської області реорганізовано шляхом приєднання до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, яке є його правонаступником.

Визначаючись щодо належності відповідачів у даній справі судом встановлено, що відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 22.08.2018 № 628 «Деякі питання функціонування органів Пенсійного фонду України» Тернопільське об`єднане управління Пенсійного фонду України Тернопільської області реорганізовано шляхом приєднання до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області.

06.08.2019 до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань внесено запис про державну реєстрацію припинення Тернопільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області (а.с.121-122).

Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області є правонаступником усіх прав та обов`язків Тернопільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області в силу положень статті 104 Цивільного кодексу України.

Судом встановлено, що спірні правовідносини між позивачкою та органом пенсійного фонду виникли після 06.08.2019, тобто після припинення діяльності такого суб`єкта владних повноважень як Тернопільське об`єднане управління Пенсійного фонду України Тернопільської області. Відтак, спір виник між ОСОБА_1 та Головним управлінням Пенсійного фонду в Тернопільській області, а не Тернопільським об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України Тернопільської області (як помилково вважає позивачка), державна реєстрація якого вже припинена. Відтак, єдиним та належним відповідачем у справі є Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області. На ці обставини суд звертав увагу позивачки в ухвалі суду від 12.03.2020 про залишення позовної заяви без руху, проте позивачка на усунення недоліків позовної заяви подала нову редакцію позову, у якій зазначила два відповідача Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області та Тернопільське об`єднане управління Пенсійного фонду України Тернопільської області.

Згідно із статтею 52 КАС України у разі вибуття або заміни сторони чи третьої особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд допускає на будь-якій стадії судового процесу заміну відповідної сторони чи третьої особи її правонаступником. Усі дії, вчинені в адміністративному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього в такій самій мірі, у якій вони були б обов`язкові для особи, яку він замінив.

З огляду на те, що позивачка у новій редакції позову вказала одним з відповідачів Тернопільське об`єднане управління Пенсійного фонду України Тернопільської області, яке припинило свою діяльність, а суд не вправі без згоди позивачки визначатися з питанням належності відповідача, то суд вважає за необхідне допустити процесуальне правонаступництво та замінити відповідача Тернопільське об`єднане управління Пенсійного фонду України Тернопільської області на його правонаступника Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області. Відтак, суд розглядає справу за позовними вимогами ОСОБА_1 до єдиного відповідача Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області.

Дослідивши письмові докази, у тому числі матеріали пенсійної справи ОСОБА_1 , та письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив наступні обставини та відповідні до них правовідносини.

З 05.01.2017 ОСОБА_1 призначено пенсію по інвалідності третьої групи загального захворювання відповідно до Закону № 1058-ІV, що підтверджується розпорядженням №761 та протоколом №761 Тернопільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області від 24.02.2017 (а.с.56-57).

19.09.2019 ОСОБА_1 відповідно до виписки з акта огляду медико-соціальною експертною комісією встановлено другу групу інвалідності довічно (а.с.90).

19.10.2019 відповідачем у зв`язку зі зміною групи інвалідності проведено перерахунок пенсії з 19.09.2019, що підтверджується протоколом про призначення пенсії з ІКІС ПФУ: Підсистема призначення та виплати пенсії (а.с.93) та протоколом про індивідуальний перерахунок пенсії (а.с.94).

В подальшому 05.12.2019 ОСОБА_1 звернулася до Тернопільського міського відділу обслуговування громадян (сервісний центр №1) Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, а не до Тернопільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області, як помилково вважає позивачка, із письмовою заявою за призначенням / перерахунком пенсії встановленої форми (а.с.41). Одночасно ОСОБА_1 подала заяву від 05.12.2019 довільної форми, адресовану начальнику Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, у якій просила провести виплату різниці між пенсією призначеною згідно з Законом № 1058-ІV та пенсією, на яку вона має право відповідно до частини дев`ятої статті 86 Закону №1697-VII (а.с.42). До таких заяв позивачкою додано паспорт (копія), трудова книжка (копія), довідка про заробітну плату з 01.07.2000 року по день звернення, довідка про оклад, що підтверджується розпискою-повідомленням поданих до заяви документів (а.с.41 зворот).

Відповідно до протоколу про призначення пенсії з ІКІС ПФУ: Підсистема призначення та виплати пенсії (а.с.35) Головним управлінням Пенсійного фонду України проведено перерахунок пенсії ОСОБА_1 у зв`язку з переходом із пенсії по інвалідності відповідно до Закону № 1058-IV на пенсію по інвалідності відповідно до Закону №1697-VІІ. За даними протоколу оформленого у формі розрахунку перерахунок проведено з 05.12.2019, страховий стаж склав 21 рік 5 місяців 3 дні, у тому числі в органах прокуратури 12 років 4 місяці 17 днів, пенсія призначена у розмірі 60 відсотків від заробітної плати. При цьому окремого рішення про перерахунок (призначення) пенсії позивачці відповідачем не приймалося.

Отже, Головним управлінням Пенсійного фонду України перерахована та виплачена пенсія за заявою ОСОБА_1 з 05.12.2019, тобто з дати подачі заяви про перерахунок пенсії, пенсію визначено у розмірі 60 відсотків заробітку, з якого встановлено проводити виплату пенсії за інвалідністю відповідно до Закону України «Про прокуратуру».

23.12.2019 позивачка звернулася до начальника Головного управління Пенсійного фонду України з листом, у якому повідомляла про те, що 05.12.2019 нею до Тернопільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області подано «заяву про призначення пенсії по другій групі інвалідності на підставі частини дев`ятої статті 86 Закону України «Про прокуратуру», оскільки вона набула стаж роботи в органах прокуратури більше 10 років та 19.09.2019 їй встановлено інвалідність другої групи». Однак, 21.12.2019 їй нараховано пенсію у розмірі встановленому згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Враховуючи частину п`яту статті 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», заявниця просила здійснити перерахунок та виплатити різницю між пенсією, виплаченою згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», та пенсією, на яку вона має право згідно з частинами другою, дев`ятою статті 86 Закону України «Про прокуратуру», починаючи з 19.09.2019 (а.с.4).

Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області надало відповідь ОСОБА_1 листом від 23.01.2020 № 1056/Г-11 такого змісту.

«Повідомляємо, що з 05.12.2017 Вам виплачувалась пенсія по інвалідності третьої групи внаслідок загального захворювання відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Згідно акту огляду МСЕК з 19.09.2019 Вам встановлено другу групу інвалідності. Законом України «Про прокуратуру» зазначено, що прокурорам, визнаним особами з інвалідністю І або II групи, призначається пенсія по інвалідності в розмірі 60 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 01.11.2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії, за наявності стажу роботи в органах прокуратури не менше 10 років.

Заява про перерахунок пенсії подається пенсіонером особисто або його законним представником до органу, що призначає пенсію, за місцем перебування на обліку як одержувача пенсії.

Відповідно до Вашої заяви від 05.12.2019 та поданої довідки про заробітну плату від 02.12.2019 № 18-55-19 проведено перерахунок пенсії у зв`язку з переведенням на пенсію по інвалідності другої групи згідно із Законом України «Про прокуратуру». Після проведеного перерахунку розмір пенсійної виплати становить 16380,00 грн. пенсію в новому розмірі та доплату по проведеному перерахунку за період з 05.12.2019 по 31.12.2019 в сумі 12103,00 грн виплачено в січні 2020 року» (а.с.5).

Отже, позивачку з 05.12.2019 переведено на пенсію по інвалідності другої групи відповідно до Закону №1697-VІІ, з цього часу їй нараховується та виплачується пенсія у розмірі, визначеному цим Законом, а не Законом № 1058-IV. Спірним залишається питання з якого часу має проводитись виплата такої пенсії: з дати подання заяви чи з дати встановлення інвалідності особі.

Позивачка, не погодившись з відмовою органів пенсійного фонду перевести ОСОБА_1 на пенсію по інвалідності другої групи відповідно до Закону України «Про прокуратуру» з 19.09.2019 (з дня встановлення інвалідності), звернулася до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає, що згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

На час звернення позивачки із заявою від 05.12.2019 до органів пенсійного фонду, питання пенсійного забезпечення працівників прокуратури України, а також обмеження щодо виплати та обчислення розміру пенсії, регулюються Законом України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 №1697-VІІ, який набрав чинності 15.07.2015.

Питання пенсійного забезпечення працівників прокуратури визначені у статті 86 цього Закону.

Так, відповідно до частини другої статті 86 Закону № 1697-VII пенсія (працівникам прокуратури) призначається в розмірі 60 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 01 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії.

Частиною дев`ятою статті 86 Закону №1697-VII передбачено, що прокурорам, визнаним інвалідами І або II групи, призначається пенсія по інвалідності в розмірах, передбачених частиною другою цієї статті, за наявності стажу роботи в органах прокуратури не менше 10 років.

Загальні умови призначення пенсії по інвалідності визначено розділом IV Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року №1058-ІV.

Згідно зі статтею 30 Закону №1058-ІV пенсія по інвалідності призначається в разі настання інвалідності, що спричинили повну або часткову втрату працездатності, тобто в разі встановлення органами медико-соціальної експертизи однієї із трьох груп інвалідності.

Частиною першою статті 35 Закону №1058-ІV визначено, що у разі зміни групи інвалідності пенсія в новому розмірі виплачується з дня зміни групи інвалідності.

Відповідно до статті 44 Закону №1058-ІV заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Строки призначення (перерахунку) та виплати пенсії регламентує стаття 45 Закону №1058-ІV.

Відповідно до частини першої статті 45 Закону №1058-ІV пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку:

1) пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку. <…>.

2) пенсія по інвалідності призначається з дня встановлення інвалідності, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня встановлення інвалідності; <…>.

Згідно з частиною третьою статті 45 Закону №1058-ІV переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Якщо особа після призначення пенсії по інвалідності продовжувала працювати та набула не менш як 24 місяці страхового стажу після призначення (попереднього перерахунку) пенсії незалежно від перерв у роботі, при переведенні вперше з пенсії по інвалідності на пенсію за віком застосовується середня заробітна плата (дохід), визначена частиною другою статті 40 цього Закону для призначення пенсії.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що частиною третьою статті 45 Закону № 1058-ІV регламентовано порядок переведення з одного виду пенсії, призначеного саме за цим Законом (пенсія за віком; пенсія по інвалідності; пенсія у зв`язку з втратою годувальника), на інший.

Аналогічні висновки, викладені в постанові Верховного Суду від 31.05.2019 по справі №359/4709/17.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 отримувала пенсію по інвалідності відповідно до Закону №1058-ІV, який передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії, ніж Закон №1697-VII.

За призначенням пенсії відповідно до Закону № 1697-VII позивачка звернулася вперше 05.12.2019 та за результатами розгляду її заяви про призначення пенсії по інвалідності відповідно до частин другої, дев`ятої статті 86 Закону № 1697-VII, позивачці призначено пенсію по інвалідності за спеціальним законом з дати подання заяви 05.12.2019.

У даному випадку відбулось не переведення позивачки з одного виду пенсії на інший, як вважає відповідач, а саме з пенсії по інвалідності відповідно до Закону №1058-ІV на пенсію по інвалідності відповідно до Закону №1697-VII, який передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії, а фактично призначення пенсії за Законом №1697-VII. Відтак, положення частини третьої статті 45 Закону №1058-ІV (яка визначає строк призначення пенсії при переведенні з одного виду пенсії на інший) не застосовуються.

При вирішенні даної адміністративної справи суд враховує висновки, викладені Верховним Судом України у постанові від 29.11.2016 у справі № 133/476/15-а (№ 21-6331а15), що у випадку призначення особі пенсії за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 № 1788-XII, який передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії, а в подальшому при виявленні такою особою бажання отримувати пенсію за віком відповідно до Закону № 1058-IV, має місце саме призначення пенсії за віком, а не переведення з пенсії за вислугу років на пенсію за віком згідно частини третьої статті 45 Закону № 1058-IV. Вказана правова позиція Верховного Суду України підтримана Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 31.10.2018 у справі № 876/5312/17 (№577/2576/17, провадження № 11-731апп18).

Як встановлено судом 19.09.2019 медико-соціальною експертною комісією проведений повторний огляд ОСОБА_1 та встановлена інвалідність другої групи безстроково.

05.12.2019 у межах трьохмісячного строку звернення щодо призначення пенсії по інвалідності, позивачка звернувся до Тернопільського міського відділу обслуговування громадян (сервісний центр №1) Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, із заявою про призначення пенсії по інвалідності відповідно до вимог частин другої, дев`ятої статті 86 Закону № 1697-VII.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що у відповідності до положень частини першої статті 45 Закону №1058-ІV пенсія по інвалідності другої групи відповідно до частин другої, дев`ятої статті 86 Закону № 1697-VII ОСОБА_1 повинна бути призначена з дня встановлення інвалідності 19.09.2019. На дату встановлення другої групи інвалідності позивачка мала стаж роботи в органах прокуратури більше 10 років, тобто відповідала умовам для призначення пенсії відповідно до частини дев`ятої статті 86 Закону №1697-VII.

Визначаючись щодо позовних вимог, суд зазначає, що з огляду на встановлені обставини справи та наведені положення законодавства, є підстави для часткового задоволення позовних вимог та прийняття рішення про визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області в частині відмови призначити та виплатити ОСОБА_1 пенсію по інвалідності як працівнику органів прокуратури на підставі статті 86 Закону України «Про прокуратуру» за період з 19.09.2019 по 04.12.2019 та зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області призначити позивачці пенсію по інвалідності як працівнику органів прокуратури на підставі статті 86 Закону України «Про прокуратуру» з 19.09.2019 та провести її виплату за період з 19.09.2019 по 04.12.2019, з урахуванням виплачених сум пенсії.

В задоволені решті позовних вимог слід відмовити, оскільки окремого рішення про перерахунок та виплату позивачці пенсії по інвалідності другої групи відповідно до Закону України «Про прокуратуру» з 05.12.2019 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Тернопільській області не приймалося, а протокол про призначення пенсії з ІКІС ПФУ: Підсистема призначення та виплати пенсії (а.с.35), оформлений у вигляді розрахунку, в якому визначена дата 05.12.2019, з якої необхідно здійснити перерахунок та проводити виплати пенсії по інвалідності другої групи відповідно до Закону України «Про прокуратуру», не є рішенням у розумінні КАС України. Це ж стосується і позовної вимоги позивачки про «визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області щодо відмови скасувати протиправне рішення Тернопільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області в частині відмови призначити та виплатити їй пенсію по інвалідності як працівнику органів прокуратури на підставі статті 86 Закону України «Про прокуратуру» з 19.09.2019». Судом встановлено, що всі дії щодо призначення (перерахунку) пенсії позивачки вчинялись Головним управлінням Пенсійного фонду України в Тернопільській області, фактично ця позовна вимога дублює попередню, яка задоволена судом.

На переконання суду, достатнім і ефективним способом захисту порушених прав позивачки є визнання дій відповідача в частині відмови призначити та виплатити їй пенсію по інвалідності як працівнику органів прокуратури на підставі статті 86 Закону України «Про прокуратуру» за період з 19.09.2019 по 04.12.2019 протиправними та зобов`язання у зв`язку з цим вчинити певні дії.

Частиною першою статті 9 КАС України передбачено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини першої та другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Пенсійний орган не довів, що призначаючи пенсію по інвалідності відповідно до Закону №1697-VІІ з дати звернення ОСОБА_1 , а не з дати встановлення їй другої групи інвалідності, діяв відповідно до закону, обґрунтовано, пропорційно (зокрема, з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія).

Позовні вимоги підлягають до задоволення частково.

Оскільки позивачка звільнена від сплати судового збору, питання розподілу судових витрат судом не вирішується.

Керуючись статтями 72-77, 90, 241-246, 250 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання протиправними дій та рішень, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області в частині відмови призначити та виплатити ОСОБА_1 пенсію по інвалідності як працівнику органів прокуратури на підставі статті 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 №1697-VІІ за період з 19.09.2019 по 04.12.2019.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області призначити ОСОБА_1 пенсію по інвалідності як працівнику органів прокуратури на підставі статті 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 №1697-VІІ з 19.09.2019 та провести її виплату за період з 19.09.2019 по 04.12.2019, з урахуванням виплачених сум пенсії.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Тернопільський окружний адміністративний суд.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ).

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (Майдан Волі, 3, місто Тернопіль, 46001, ).

Повний текст рішення складено та підписано 24.04.2020.

Суддя Чепенюк О.В.

Згідно з оригіналом:

Суддя Чепенюк О.В.