Справа № 640/23448/19
Суддя: Васильченко І.П.
Дата ухвалення: 2020-04-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 квітня 2020 року м. Київ № 640/23448/19

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Васильченко І.П. розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві

про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі-позивач/ ОСОБА_1 ) звернувся до Окружного адміністративного суду м. Києва із позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України у м. Києві (далі-відповідач/ГУ ПФУ у м. Києві) в якій просить:

- визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві щодо виплати ОСОБА_1 пенсії за вислугу років без обмеження її максимальним розміром заробітної плати та розміру пенсії, яка оформлена листом Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві № 130329/02/Б-7730 від 14.06.2019.

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві виплачувати ОСОБА_1 пенсію за вислугу років без обмеження її максимальним розміром заробітної плати та розміру пенсії і здійснити виплату різниці між отриманою та належною до сплати сумами пенсії, починаючи з 23.07.2018 до дати рішення суду, однією сумою.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 04 грудня 2019 року відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), встановлено відповідачу строк для надання відзиву на позов.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що він є пенсіонером та отримує пенсію за вислугу років відповідно до Закону України "Про прокуратуру". Зазначає, що відповідачем протиправно було відмовлено йому у виплаті йому пенсії за вислугу років, яка призначена відповідно до статті 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 №1697-VII без обмеження максимальним розміром. Як вказує позивач, на момент подання заяви він мав право на пенсію без обмеження її максимальним розміром на підставі Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 №1697-VII, оскільки проходить військову службу працюючи у військовій прокуратурі під час особливого періоду, який триває, проте відповідачем безпідставно не враховано вимоги Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 24.12.2015 №911-VIII та Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 06.12.2016 №1774-VIII, відповідно до яких до позивача не можуть застосовуватися обмеження максимального розміру пенсії.

Відповідач подав відзив на позовну заяву, у якому просив відмовити у задоволенні позовних вимог. В обґрунтування відзиву зазначає, що відповідно до статті 86 Закону України від 14.10.2014 №1697-VII «Про прокуратуру» (далі - Закон №1697-VII) максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, встановлених для осіб, які втратили працездатність. Тимчасово, по 31.12.2017, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740 гривень. Отже відсутні підстави для виплати пенсії позивачу без обмежень максимальним розміром. При цьому, відповідач заперечує проти виплати пенсії у розмірі, зазначеному позивачем, оскільки до повноважень пенсійного органу входить визначення відповідно до розміру якої заробітної плати обчислюється розмір пенсії..

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва встановив наступне.

ОСОБА_1 перебуває на обліку в ГУ ПФУ та з 23.07.2018 отримує пенсію за вислугу років відповідно до Закону № 1697-VII.

Згідно із розрахунком пенсії позивача, вона обрахована відповідно до статті 86 Закону 1697-VII у розмірі 60 % від суми заробітної плати, основний розмір пенсії від суми середньої заробітної плати в розмірі 55845,00 грн. складає - 33921,25 грн., в тому числі: 33507,00 грн. - основний розмір пенсії, цільова допомога учасникам бойових дій - 40,00 грн., підвищення учасникам бойових дій - 374,25 грн.

Розмір пенсії позивача з обмежений максимальною величиною і до виплати з 23.07.2018 р. становить 14350,00 грн., з 01.12.2018 становить 14979,00 грн., з 01.07.2019 р. становить 15640,00 грн., з 01.12.2019 становить 16380,00 грн.

Позивач 17.05.2019 звернувся с заявою до ГУ ПФУ, в якій просив повідомити, у зв`язку із чим та на підставі яких нормативно-правових актів призначено пенсію в розмірі 33921,25 грн. (з врахуванням 374,25 грн. - підвищення учасникам бойових дій; 40,00 грн. - цільова допомога учасникам бойових дій), а не в розмірі 51522,86 (85871,44 грн. х 60 %), як передбачено Законом № 1697-VII та у зв`язку із чим та на підставі яких нормативно-правових документів обмежено розмір пенсії до десяти прожиткових мінімумів, встановлених для осіб, які витратили працездатність та чи прийнято до уваги, що він є військовослужбовцем, учасником бойових дій та проходить військову службу в особливий період.

Листом № 130329/02/Б-7730 від 14.06.2019 ГУ ПФУ повідомило позивача, що з 01.01.2018 максимальна величина бази нарахування єдиного внеску визначається як максимальна сума доходу застрахованої особи на місяць, що дорівнює 15 розмірам мінімальної заробітної плати, встановленої Законом України " Про Державний бюджет України на 2018 рік ", на яку нараховується єдиний внесок (55845, 00 грн. = 3723, 00 грн. х 15).

Відповідач також вказав на те, що максимальний розмір пенсії, призначеної на умовах Закону України «Про прокуратуру» (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною), не може перевищувати десяти розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність. Іншого чинним законодавством не передбачено.

Також судом встановлено, що відповідно до довідки, виданої Генеральною прокуратурою України 11.05.2018 № 18-50 д.п.п, витягу з послужного списку, з 21.07.2015 р., на підставі наказу ГПУ №272-ВК від 21.07.2015 р., ОСОБА_1 проходив військову службу в Головній військовій прокуратурі Генеральної прокуратури України на посаді заступника начальника відділу нагляду за додержанням законів органами, що проводять ОРД ГВП ГП України.

Вважаючи протиправними такі дії відповідача щодо обмеження максимального розміру пенсії, позивач звернувся з даним позовом до суду за захистом своїх порушених прав.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до абзацу шостого частини п`ятнадцятої статті 86 Закону № 1697-VII (в редакції змін, внесеними згідно із Законами № 911-VIII та № 1774-VIII) максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, встановлених для осіб, які втратили працездатність. Тимчасово, по 31.12.2017, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740 грн.

Пунктом 13-2 розділу XV Прикінцевих положень Закону № 1058-IV визначено, що максимальний розмір пенсії, призначеної на умовах законів України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про статус народного депутата України», «Про наукову і науково-технічну діяльність» (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, встановлених для осіб, які втратили працездатність.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» встановлено прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність: з осіб, які втратили працездатність: з 1 січня 2019 року - 1497 гривень, з 1 липня - 1564 гривні, з 1 грудня - 1638 гривень.

Щодо проходження військової служби ОСОБА_1 під час дії особливого періоду, то судом враховано судову практику з цього питання. Наприклад, у постанові від 07.11.2018 у справі № 755/12037/16 Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що особливий період відповідно до Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21.10.1993 № 3543-XII діє в Україні від 17.03.2014, після оприлюднення Указу Президента України від 17.03.2014 № 303/2014 «Про часткову мобілізацію». Президент України відповідного рішення про скасування особливого періоду, як і рішення про демобілізацію військовослужбовців, прийнятих на військову службу за контрактом на строк до закінчення особливого періоду, не приймав. Наведена позиція неодноразово висловлювалась у постановах Верховного Суду від 14.02.2018 у справі № 131/1449/16-ц, від 14.02.2018 у справі № 727/2187/16-ц, від 20.02.2018 у справі 640/4439/16-ц; від 21.02.2018 у справі № 211/1546/16-ц, від 25.04.2018 у справі № 205/1993/17-ц.

З огляду на таку судову практику, суд доходить висновку, що станом на час вирішення питання про призначення позивачу пенсії, він проходив військову службу та обіймав посаду в органах військової прокуратури в особливий період.

За твердженням позивача, на нього як на військовослужбовця, який проходить службу в органах прокуратури поширюються перехідні положення Закону № 911-VIII та Закону № 1774-VIII.

Відповідно до пункту 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 911-VIII обмеження щодо виплати пенсії, щомісячного довічного грошового утримання, передбачені цим Законом, не застосовуються протягом особливого періоду до пенсій, щомісячного довічного грошового утримання, що призначені особам, які проходять військову службу або перебуваються на посадах в <…> органах військової прокуратури <…>. Після завершення особливого періоду виплата пенсій таким особам здійснюється згідно із законодавством.

У відповідності до пункту 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 1774-VIII обмеження щодо виплати пенсії, щомісячного довічного грошового утримання, передбачені цим Законом, не застосовуються протягом особливого періоду до пенсій, щомісячного довічного грошового утримання, що призначені особам, які проходять військову службу <…> або перебувають на посадах в органах військової прокуратури <…>. Після завершення особливого періоду виплата пенсій таким особам здійснюється згідно із законодавством.

Таким чином, обмеження щодо максимального розміру пенсії не можуть бути застосовані до позивача, оскільки він проходить військову службу в органах військової прокуратури під час дії особливого періоду.

За наведених підстав не може бути застосовано до позивача положення абзацу шостого частини п`ятнадцятої статті 86 Закону № 1697-VII, яким встановлюється обмеження максимального розміру пенсії, оскільки такі обмеження передбачені Законом № 911-VIII та Закону № 1774-VIII, відповідно не можуть поширюватись на позивача, який проходив військову службу в особливий період на посаді заступника начальника відділу нагляду за додержанням законів органами, що проводять ОРД в Головній військовій прокуратурі Генеральної прокуратури України та продовжує походити військову службу на час розгляду справи.

Відповідачем, як правову підставу для обмеження максимальним розміром пенсії позивача зазначено Закон № 1058-IV.

Проте пунктом 8 Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 03.10.2017 № 2148-VII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій", яким внесені зазначені зміни до Закону № 1058-IV установлено, що норми статті 86 Закону № 1697-VIII щодо пенсійного забезпечення діють до дня внесення змін до Закону України від 09.04.1992 № 2262-XII "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (далі - Закон № 2262-XII). Відповідні зміни до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" не вносились, тому до спірних відносин підлягають застосуванню положення статті 86 Закону № 1697-VII.

З огляду на висновки суду проте, що до спірних правовідносин підлягають застосування положення статті 86 Закону № 1697-VII з урахуванням особливостей, встановлених прикінцевими та перехідними положеннями Закону № 911-VIII та Закону № 1774-VIII щодо не поширення на позивача, який проходить військову службу в особливий період, обмежень встановлених Законом № 1697-VII, а також пунктом 13-2 розділу XV Прикінцевих положень Закону № 1058-IV щодо обмеження пенсії максимальним розміром, не застосування до позивача вимог пункту 31-2 розділу XV Прикінцевих положень Закону № 1058-IV з урахуванням пункту 8 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" від 03.10.2017 № 2148-VII, суд доходить висновку, що відповідачем виплачується пенсія позивачу з 23.07.2018 р. в розмірі 14350,00 грн., з 01.12.2018 становить 14979,00 грн., з 01.07.2019 р. становить 15640,00 грн., з 01.12.2019 становить 16380,00 грн., тобто з обмеженням максимального розміру без достатніх правових підстав. Відтак слід визнати протиправною відмову ГУ ПФУ щодо виплати позивачу пенсії за вислугу років без обмеження її максимальним розміром, яка оформлена листом ГУ ПФУ № 130329/02/Б-7730 від 14.06.2019.

Також слід зазначити, що, суд в межах повноважень визначених Кодексом адміністративного судочинства України вправі вирішувати питання про правомірність порядку, умов, строків нарахування та виплати пенсії, її складових, а не конкретно визначеного розміру пенсії, тому в даному випадку належним способом захисту буде зобов`язання відповідача здійснити виплату з урахуванням виплачених сум.

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечити, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно із статтею 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню.

Згідно з ч. 5 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі відмови у задоволенні вимог позивача, звільненого від сплати судових витрат, або залишення позовної заяви без розгляду чи закриття провадження у справі, судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. В даному випадку позивач в силу норм Закону України "Про судовий збір" від сплати судового збору не звільнений та відомості щодо понесених відповідачем судових витрат відсутні, а тому судові витрати за рахунок позивача на користь відповідачів не стягуються.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 72-77, 139, 241-246, 255, 257-263 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

1. Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 ) задовольнити частково.

2. Визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві щодо виплати ОСОБА_1 пенсії за вислугу років, призначену 23.07.2018, без обмеження її максимальним розміром заробітної плати та розміру пенсії, яка оформлена листом Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві № 130329/02/Б-7730 від 14.06.2019.

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві виплачувати ОСОБА_1 пенсію за вислугу років, призначену 23.07.2018, без обмеження її максимальним розміром заробітної плати та розміру пенсії, з урахуванням раніше виплачених сум, починаючи з 23.07.2018.

4. В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293, 295, 296 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя І.П. Васильченко