Справа № 640/20491/18
Суддя: Глущенко Яна Борисівна
Дата ухвалення: 2020-04-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2020 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача Глущенко Я.Б.,

суддів Земляної Г.В., Черпіцької Л.Т.,

секретаря Суркової Д.О.,

розглянувши у порядку письмового провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, Львівського обласного військового комісаріата про визнання протиправною бездіяльності, скасування рішення та зобов`язання вчинити дії, за апеляційною скаргою Міністерства оборони України на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 20 січня 2020 року, -

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2019 року ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) звернувся у суд з позовом до Міністерства оборони України (далі відповідач 1, апелянт, МО України), ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі відповідач 2, Львівський ОВБ) про визнання протиправною бездіяльності, скасування рішення та зобов`язання вчинити дії.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що відповідач 1 в порушення чинного законодавства заяву позивача про призначення одноразової грошової допомоги не розглянув, жодного рішення не прийняв. На переконання позивача, спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, тому, просить суд зобов`язати МО України призначити одноразову грошову допомогу у зв`язку з настанням інвалідності ІІІ групи, яка настала внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 20 січня 2020 року позов задоволено частково. Визнано протиправними дії МО України щодо непризначення позивачу одноразової грошової допомоги у зв`язку з настанням інвалідності ІІІ групи, яка настала внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби. Скасовано рішення МО України від 11 червня 2016 року № 38, оформлене протоколом засідання комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби, в частині повернення на доопрацювання документів позивача на адресу Львівського обласного військового комісаріату. Зобов`язано МО України розглянути заяву позивача про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з інвалідністю, пов`язаною з виконанням обов`язків військової служби та прийняти відповідне рішення, визначене Порядком призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року №975.

Не погоджуючись із рішенням суду, МО України звернулось з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального права, просить його скасувати та прийняти нове, яким в задоволенні позову відмовити повністю.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що позов подано з пропуском строку, встановленого Кодексом адміністративного судочинства України для звернення до суду з відповідним позовом. Також зазначає, що до заяви про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з інвалідністю, пов`язаною з виконання обов`язків військової служби, має бути додано первинні документи із зазначенням обставин одержання поранення (травми), витяг із історії хвороби або інші медичні чи військово-облікові документи, які підтверджують причини і обставини одержання військовослужбовцем поранення (контузії, травми, каліцтва). Чого позивачем зроблено не було. Крім того, військовослужбовці строкової військової служби мають право на отримання одноразової грошової допомоги, у разі встановлення інвалідності не пізніше трьох місяців від дня звільнення зі служби.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Розгляд справи здійснюється у порядку письмового провадження згідно пункту 3 частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду без змін, з таких підстав.

Судом установлено, що витягом з протоколу засідання Військово-лікарської комісії Західного регіону по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв від 26 серпня 2015 року № 570 підтверджено наявність у позивача поранення, контузії, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії.

Відповідно до довідки з акта огляду МСЕК від 28 квітня 2016 року позивачу встановлено ІІІ групу інвалідності на строк до 01 травня 2017 року, причина інвалідності - поранення, контузія, захворювання, пов`язані з участю в бойових діях при перебуванні на території інших країн.

Згідно з витягом з протоколу засідання комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідністю осіб, звільнених з військової служби від 03 червня 2016 № 38, затвердженого Міністром оборони України 11 червня 2016, розглянувши подані документи, комісія дійшла висновку про необхідність повернення на доопрацювання документів, поданих на розгляд особами з числа колишніх військовослужбовців, зокрема позивачем, оскільки відсутні документи, що свідчать про причину та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), зокрема про те, що воно не пов`язане із наслідками вчинення особою кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження.

Про прийняття зазначеного рішення позивачу стало відомо з листа Департамента фінансів Міністерства оборони України від 01 серпня 2018 року № 0290/50.

Уважаючи таке рішення відповідача протиправним, позивач звернувся з відповідним позовом до суду.

Задовольняючи позовні вимоги в частині, суд виходив з того, що питання наявності чи відсутності у позивача права на отримання одноразової грошової допомоги як військовослужбовцю строкової військової служби МО України не вирішено.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з наступних підстав.

Приписами частини 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку із виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни здійснюється відповідно до Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25 березня 1992 року №2232-ХІІ (далі - Закон України № 2232-ХІІ).

Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей визначені Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20 грудня 1991 року №2011-ХІІ (далі - Закон України № 2011-ХІІ).

Відповідно до статті 41 Закону України №2232-ХІІ виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України №2011-ХІІ.

Положеннями частини 2 статті 16 Закону України №2011-ХІІ (в редакції, чинній на час звернення до відповідача за призначенням одноразової грошової допомоги) визначено осіб та випадки призначення та виплати одноразової грошової допомоги.

Відповідно до частини 9 статті 163 Закону України №2011-ХІІ порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України.

На виконання наведеної бланкетної норми 25 грудня 2013 року Кабінетом Міністрів України прийнято постанову №975, якою затверджено відповідний порядок (далі Порядок №975.

Пунктом 3 цього Порядка визначено, що у разі встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності, днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є дата, що зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії.

Згідно з пунктом 11 Порядка № 975 військовослужбовець, військовозобов`язаний та резервіст, якому виплачується одноразова грошова допомога у разі настання інвалідності чи втрати працездатності без встановлення йому інвалідності, подає уповноваженому органу такі документи: заяву про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням інвалідності чи часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності; довідку медико-соціальної експертної комісії про встановлення групи інвалідності або відсотка втрати працездатності із зазначенням причинного зв`язку інвалідності чи втрати працездатності.

До заяви додаються копії: постанови відповідної військово-лікарської комісії щодо встановлення причинного зв`язку поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання; документа, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), зокрема про те, що воно не пов`язане із вчиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження; сторінок паспорта з даними про прізвище, ім`я та по батькові і місце реєстрації; документа, що засвідчує реєстрацію фізичної особи у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків, виданого органом доходів і зборів (для фізичної особи, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків, офіційно повідомила про це відповідний орган доходів і зборів та має відмітку в паспорті громадянина України, - копію сторінки паспорта з такою відміткою).

Відповідно до пункта 12 Порядка № 975 призначення і виплата одноразової грошової допомоги військовослужбовцям, військовозобов`язаним та резервістам, яких призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, здійснюється Міноборони, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, та іншими органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів - військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві - резервістами (далі - розпорядник бюджетних коштів).

Керівник уповноваженого органу подає у 15-денний строк з дня реєстрації всіх документів розпорядникові бюджетних коштів висновок щодо виплати одноразової грошової допомоги, до якого додаються документи, зазначені в пунктах 10 і 11 цього Порядку.

Пунктом 13 Порядка № 975 встановлено, що розпорядник бюджетних коштів приймає у місячний строк після надходження зазначених документів рішення про призначення або відмову у призначенні одноразової грошової допомоги і надсилає його разом з документами уповноваженому органові для видання наказу про виплату такої допомоги особам, які звернулися за нею, або у разі відмови для письмового повідомлення заявника із зазначенням мотивів відмови.

Отже, відповідно до наведених положень розгляд заяви і доданих до неї документів, поданих військовослужбовцем для призначення і виплати одноразової грошової допомоги повинен закінчуватись прийняттям відповідного рішення (про призначення або відмову у призначенні одноразової грошової допомоги), що відповідачем 1 зроблено не було.

Водночас прийняття Міністерством оборони України Комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби про повернення документів позивача про призначення одноразової грошової допомоги без розгляду суперечить вимогам Порядка № 975, оскільки положеннями цього Порядка не передбачено можливості вирішення цього питання шляхом прийняття рішення про повернення документів без розгляду.

Проте, у зв`язку із тим, що питання наявності чи відсутності у позивача права на отримання одноразової грошової допомоги як військовослужбовцю строкової військової служби відповідачем не вирішено, оскільки документи повернуті, рішення, передбачене Порядком №975, суб`єкт владних повноважень не приймав, місцевий суд дійшов обґрунтованого висновку, що вимоги позивача про зобов`язання МО України прийняти рішення про призначення відповідної грошової допомоги є передчасними.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 25 вересня 2018 року у справі № 741/982/16, від 11 вересня 2019 року у справі №760/12922/16, від 09 жовтня 2019 року у справі № 817/662/18 та від 19 грудня 2019 року у справі №756/1004/16-а.

Посилання МО України на постанови Верховного Суду від 20 січня 2020 року у справі №822/220/18 та від 26 червня 2018 року у справі №750/5074/17 колегія суддів до уваги не приймає.

У справі №822/220/18 предметом розгляду виступало питання необхідності надання військовослужбовцями документів, що свідчать про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва).

У справі №750/5074/17 предметом розгляду виступало питання наявності у позивача права на отримання грошової допомоги.

У справі, яка є предметом розгляду, спірним є питання невиконання МО України покладеного на нього обов`язку по прийняттю рішення за результатами розгляду отриманих документів. Отже, наведені судові рішення прийняті у справах, предметом розгляду яких були обставини, які відрізняються від обставин у даній справі.

Також, колегія суддів вважає безпідставним твердження апелянта про пропущення позивачем строку звернення до суду з відповідним позовом.

Як зазначено вище, МО України допустило протиправну бездіяльність, яка полягає у невиконанні обов`язку по прийняттю рішення про призначення або відмову у призначенні одноразової грошової допомоги.

Відповідна бездіяльність є триваючим порушенням, на усунення якого і направлено звернення до суду.

Як убачається з усталеної судової практики Верховного Суду, встановлені процесуальним законом строки та наслідки у вигляді повернення позовної заяви на підставі їх пропуску не можуть слугувати меті відмови у захисті порушеного права, легалізації триваючого правопорушення, в першу чергу, з боку держави(постанова від 07 лютого 2019 року у справі №295/6531/17, від 18 лютого 2020 року у справі №1840/3344/18).

З огляду на викладене, оцінюючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів виходить з того, що судом першої інстанції було надано належну правову оцінку аргументам, викладеним у позовній заяві та запереченнях проти позову. Жодних нових доводів, які б доводили порушення норм матеріального права при винесенні оскаржуваного судового рішення, в апеляційній скарзі не зазначено.

Відповідно до статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до пункта 1 частини 1 статті 315 Кодексу адміністративного судочинства України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Приписи статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України визначають, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції судове рішення ухвалено з дотриманням норм чинного матеріального та процесуального права і підстави для його скасування відсутні.

Керуючись статтями 33, 34, 243, 311, 316, 321, 322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Міністерства оборони України залишити без задоволення.
Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 20 січня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя Я.Б. Глущенко

Судді Г.В. Земляна

Л.Т. Черпіцька