Справа № 520/9979/19
Суддя: Присяжнюк О.В.
Дата ухвалення: 2020-04-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2020 р.Справа № 520/9979/19
Другий апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді: Присяжнюк О.В.,

Суддів: Любчич Л.В. , Спаскіна О.А. ,

за участю секретаря судового засідання Медяник А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 02.03.2020 року (ухвалену суддею Горшковою О.О.) по справі № 520/9979/19 за позовом ОСОБА_1 до Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах м. Харків Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), треті особи ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом до Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах м. Харків Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), в якому просила: визнати протиправною бездіяльність державного виконавця у виконавчому провадженні, відкритому постановою № 10-560/05р від 26.05.2005 р., що полягає у невиконанні рішення суду за виконавчим листом № 2-1291, виданим 14.03.2005 р. Староміським районним судом м. Вінниці про стягнення з ОСОБА_3 , який проживає: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_2 18655 грн.; зобов`язати державного виконавця здійснити передбачені, Законом України «Про виконавче провадження», виконавчі дії з виконання рішення суду за виконавчим листом № 2-1291, виданого 14.03.2005 р. Староміським районним судом м. Вінниці, про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 18655 грн. у виконавчому провадженні, відкритому постановою № 10-560/05р від 26.05.2005 р.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 02.03.2020 р. позов задоволено частково, а саме: зобов`язано Міжрайонний відділ державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах м. Харків Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), розглянути заяву ОСОБА_1 від 06.06.2019 р. та надати відповідь, щодо якої зазначити: чи актуальний арешт на 2/3 частини квартири АДРЕСА_1 , який був накладений постановою ВДВС Ленінського району м. Харкова № 10-560/05р від 26.05.2005 р.; чи вчинялися державним виконавцем дії щодо зняття арешту з 2/3 частини квартири АДРЕСА_1 , за наслідками прийняття постанови від 26.04.2011 р. про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п. 4 ч. 1. ст. 47 Закону України "Про виконавче провадження" (в редакції за 2011 рік); в задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, позивачка подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просила змінити абзац другий рішення Харківського окружного адміністративного суду від 02.03.2020 р. та викласти у такій редакції: «Вийти за межі позовних вимог. Зняти арешт та оголошені заборони з майна ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 , накладені постановою державного виконавця Лахно О.В. про відкриття виконавчого провадження № 10-560/05р від 26.05.2005 р.»; абзац 2 сторінки 6 мотивувальної частини рішення Харківського окружного адміністративного суду від 02.03.2020 р. після слів «вийти за межі позовних вимог та викласти у такій редакції: «зняти арешт та оголошені заборони з майна ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 , накладені постановою державного виконавця Лахно О.В. про відкриття виконавчого провадження № 10-560/05р від 26.05.2005 р.». Одночасно позивачка зазначила, що в іншій частині рішення не оскаржується.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги, апелянтка посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а саме: вимог Закону України "Про виконавче провадження", Кодексу адміністративного судочинства України та на не відповідність висновків суду обставинам справи, оскільки арешт неможливо зняти в межах виконавчого провадження, яке знищено, а, відповідно до ч. 5 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», арешт може бути знятий судом, враховуючи право суду вийти за межі позовних вимог з метою недопущення формалізму та ефективного захисту порушених прав позивачки щодо здійснення права власності як співвласника вищевказаної квартири. Крім того, апелянтка зазначила, що суд першої інстанції правомірно вийшов за межі позовних вимог, оскільки неможливо розглянути позов ОСОБА_1 , у зв`язку зі знищенням виконавчого провадження, проте, суд неправильно вирішив справу по суті в цій частині, неправильно застосувавши Закон України «Про виконавче провадження», так як неможливо надати будь-яку інформацію зі знищеного виконавчого провадження, що унеможливлює виконання рішення суду.

У судове засідання учасники справи не з`явилися, своїх представників не направили, про дату, час і місце судового засідання повідомлені своєчасно та належним чином.

Відповідно до ч. 4 ст. 229, ч. 2 ст. 313 КАС України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою технічного запису не здійснювалося.

Згідно із ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, вважає, що вимоги апеляційної скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судовим розглядом встановлено, що згідно зі свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 27.01.2011 р. реєстраційний № 3-52, ОСОБА_1 є спадкоємцем зазначеного в заповіті майна ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме, 1/3 частини квартири з відповідною частиною місць загального користування № АДРЕСА_1 .

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 05.04.2016 р. реєстраційний № 1-14, ОСОБА_1 є спадкоємцем майна ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , а саме, 1/3 частини квартири з відповідною частиною місць загального користування № АДРЕСА_1 .

Згідно із довідкою Комунального підприємства "ХАРКІВСЬКЕ МІСЬКЕ БЮРО ТЕХНІЧНОЇ ІНВЕНТАРИЗАЦІЇ" ХАРКІВСЬКОЇ МІСЬКОЇ РАДИ № 2000263 від 18.02.2016 р., яка видана ОСОБА_1 для подання нотаріусу 06.02.2018 р. № 01-16/166, власниками квартири АДРЕСА_1 , є ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , яким на умовах спільної часткової власності належать по 1/3 частки вказаної квартири, та ОСОБА_1 , якій на умовах приватної власності належить 1/3 частка цієї квартири. Відповідно до матеріалів інвентаризаційної справи, постановою відділу державної виконавчої служби Ленінського районного управління юстиції у м. Харкові від 26.05.2005 р. накладено арешт на ім`я ОСОБА_3 .

Постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Ленінського районного управління юстиції у м. Харкові № 10-560/05 р від 26.05.2005 р. відкрито виконавче провадження по примусовому виконанню виконавчого листа № 2-1291, виданого 14.03.2005 р. Староміським районним судом м. Вінниці, про стягнення з ОСОБА_3 18655 грн. на користь ОСОБА_2 та накладено арешт на все майно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 , та оголошено заборону на його відчуження.

За результатами розгляду звернення позивачки від 04.06.2019 р. про надання інформації про хід виконавчого провадження за виконавчим листом № 2-1291, виданим 14.03.2005 р. Староміським районним судом м. Вінниці, листом Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах м. Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області № 45033 від 19.06.2019 р. повідомлено, що ОСОБА_1 не є стороною виконавчого провадження, (стягувачем або боржником) у виконавчому провадженні по примусовому виконанню виконавчого листа № 2-1291, виданого 14.03.2005 р. Староміським районним судом м. Вінниці, про стягнення з ОСОБА_3 18655 грн. на користь ОСОБА_2 , у зв`язку з чим неможливо надати їй відомості про вказане виконавче провадження.

Не погоджуючись з бездіяльністю відповідача щодо невиконання рішення суду за виконавчим листом № 2-1291, виданим 14.03.2005 р. . Староміським районним судом м. Вінниці, позивачка звернулася до суду з цим позовом.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що для належного способу захисту прав ОСОБА_1 необхідно вийти за межі позовних вимог та зобов`язати Міжрайонний відділ державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах м. Харків Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) розглянути заяву позивачки від 06.06.2019 р. та надати відповідь, щодо якої зазначити: чи актуальний арешт на 2/3 частини квартири АДРЕСА_1 , який був накладений постановою ВДВС Ленінського району м. Харкова № 10-560/05р від 26.05.2005 р.; чи вчинялися державним виконавцем дії щодо зняття арешту з 2/3 частини квартири АДРЕСА_1 за наслідками прийняття постанови від 26.04.2011 року про повернення виконавчого документа стягувачеві на підставі п. 4 ч. 1. ст. 47 Закону України "Про виконавче провадження" (в редакції за 2011 рік).

Оскільки Міжрайонним відділом державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах м. Харків Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) на рішення суду першої інстанції не подано апеляційну скаргу, то рішення Харківського окружного адміністративного суду від 02.03.2020 р. переглядається судом апеляційної інстанції в межах доводів і вимог апеляційної скарги ОСОБА_1 .

Згідно із ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження», сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник. Стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ. Боржником є визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава, на яких покладається обов`язок щодо виконання рішення.

Сторони можуть реалізувати свої права і обов`язки у виконавчому провадженні самостійно або через представників. Особиста участь фізичної особи у виконавчому провадженні не позбавляє її права мати представника ( ч. 1 ст. 16 Закону України «Про виконавче провадження»).

Судовим розглядом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що ОСОБА_1 не є стороною або представником сторони у виконавчому провадженні по примусовому виконанню виконавчого листа № 2-1291, виданого 14.03.2005 р. Староміським районним судом м. Вінниці, про стягнення з ОСОБА_3 18655 грн. на користь ОСОБА_2 .

Як вбачається зі змісту позовної заяви та апеляційної скарги ОСОБА_1 , позивачка оскаржує бездіяльність відповідача у вищезазначеному виконавчому провадженні, так як арештом майна ОСОБА_3 , яке знаходиться в АДРЕСА_1 , порушується її право власності як співвласника цієї квартири.

Проте, суд апеляційної інстанції вважає помилковими вищезазначені доводи позивачки з наступних підстав.

Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 319 Цивільного кодексу України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства.

Відповідно до ч. 1 ст. 356 Цивільного кодексу України, власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Згідно із ч. 1 ст. 358 Цивільного кодексу України, право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою.

Відповідно до ст. 361 Цивільного кодексу України, співвласник має право самостійно розпорядитися своєю часткою у праві спільної часткової власності.

Пунктом 8 частини 1 статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що позивач - особа, на захист прав, свобод та інтересів якої подано позов до адміністративного суду.

Судовим розглядом встановлено, що постановою про відкриття виконавчого провадження по примусовому виконанню виконавчого листа № 2-1291, виданого 14.03.2005 р. старшим державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Ленінського районного управління юстиції у м. Харкові, арешт накладено безпосередньо на майно ОСОБА_3 , а не на майно ОСОБА_1 та ОСОБА_5 .

Тобто, судом встановлено, що відповідачем у спірних правовідносинах не порушуються особисті права, свободи та інтереси ОСОБА_1 , у зв`язку з чим відсутні правові підстави для задоволення її апеляційної скарги.

Крім того, в своїй апеляційній скарзі ОСОБА_1 фактично просить задовольнити позовні вимоги, які не заявлялися в суді першої інстанції, які, відповідно до ч. 5 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції не може розглядати.

Із врахуванням вищевикладеного, відповідно до ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення Харківського окружного адміністративного суду від 02.03.2020 р. - без змін.

Керуючись ст. ст. 229, 243, 271, 287, 308, 313, 316, 322, 325, 326, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, - .

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 02.03.2020 року по справі № 520/9979/19 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

.

Головуючий суддя О.В. Присяжнюк
Судді Л.В. Любчич О.А. Спаскін