Справа № 580/903/20
Суддя: В.В. Гаращенко
Дата ухвалення: 2020-04-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2020 року справа № 580/903/20

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Гаращенка В.В., розглянувши в порядку спрощеного провадження без виклику сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України, ліквідаційної комісії УМВС України в Черкаській області, про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

До Черкаського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з адміністративним позовом до Міністерства внутрішніх справ України, ліквідаційної комісії УМВС України в Черкаській області, в якому просить:

- визнати протиправною відмову Міністерства внутрішніх справ України, яка оформлена листом № 4703/15-2020 від 11.02.2020, в призначенні та виплаті ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, відповідно до статті 23 Закону України «Про міліцію» та Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 850 від 21 жовтня 2015 року;

- зобов`язати ліквідаційну комісію управління Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області повторно надіслати до Міністерства внутрішніх справ України висновок та документи для призначення та виплату ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, відповідно до статті 23 Закону України «Про міліцію» та Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 850 від 21 жовтня 2015 року;

- зобов`язати Міністерство внутрішніх справ України прийняти рішення про призначення та виплату ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги в розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення II групи інвалідності 15.10.2019 року, відповідно до статті 23 Закону України "Про міліцію" та Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 850 від 21 жовтня 2015 року;

- встановити судовий контроль за виконанням судового рішення, зобов`язавши подати у встановлений судом строк звіт про його виконання.

Ухвалою судді від 23.03.2020 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомлення учасників справи.

Відповідачем - МВС України, разом з відзивом подано до суду клопотання про вихід із спрощеного провадження, однак суд керуючись ст. 262 КАС України відмовляє в задоволенні вказаного клопотання, оскільки дана справа не підлягає в обов`язковому порядку розгляду в порядку загального позовного провадження.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що в період з 18.01.1984 до 10.07.2000 проходив службу в органах внутрішніх справ України. Під час проходження служби в період з 06 до 25 червня 1986 року, виконував службові обов`язки по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильської АЕС, внаслідок чого 30.08.2000 йому встановлено третю групу інвалідності, а в подальшому 15.10.2019 другу групу інвалідності.

В зв`язку із встановленням другої групи інвалідності позивач вважає, що набув право на отримання одноразової грошової допомоги відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 №850 внаслідок захворювання пов`язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ у розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб.

Щодо твердження відповідача, що позивач звільнений зі служби в органах внутрішніх справ, саме як майор внутрішньої служби та проходив службу в підрозділах державної пожежної охорони МВС України, позивач звернув увагу, що на момент звільнення зі служби підрозділи державної пожежної охорони підпорядковувались Міністерству внутрішніх справ України. Також позивач звернув увагу, що його особова справа знаходиться в управлінні Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області, в період роботи та на момент звільнення на нього поширювався Закон України «Про міліцію», а не Закон України «Про пожежну безпеку», тому Державна служба України з надзвичайних ситуацій не здійснює розгляд питань щодо виплати позивачу грошової допомоги, оскільки позивач проходив службу та відносився до працівників міліції.

На підставі наведеного позивач вважає, що Міністерство внутрішніх справ України повинно прийняти рішення про виплату йому одноразової грошової допомоги, а ліквідаційна комісія управління Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області повторно надіслати до Міністерства внутрішніх справ України висновок та документи для призначення та виплату ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги.

Відповідач - ліквідаційна комісія УМВС України в Черкаській області, подав відзив проти позову, в якому зазначив, що відповідно до ст. 17 Закону України «Про пожежну безпеку» спеціальні звання внутрішньої служби присвоюються відповідно до чинного законодавства особам рядового та начальницького складу державної пожежної охорони, а ст. 23 Закону України «Про міліцію» передбачена виплата одноразової грошової допомоги особам, яким присвоєно звання «міліції», тому питання управління службами цивільного захисту, у т.ч. пожежної частини, в якій проходив службу позивач, здійснює саме Державна служба України з надзвичайних ситуацій.

Окрім того, відповідно до довідки до акту огляду медико - соціальної експертної комісії №467531 від 18.10.2019, позивачу встановлено II групу інвалідності у зв`язку із захворюванням, яке пов`язано з виконанням службових обов`язків по ЛНА на ЧАЕС, що не є тотожним із захворюванням, яке пов`язано з проходженням служби в органах внутрішніх справ.

Відповідач - ліквідаційна комісія УМВС України в Черкаській області стверджує, що перший раз позивачу встановлено інвалідність 30.08.2000, другий раз встановлено інвалідність після повторного огляду 26.09.2005, третій раз після повторного огляду встановлено 15.10.2019, тобто між повторними оглядами проходило більше ніж два роки, як передбачено Постановою № 850.

Відповідно до довідки національної акціонерної страхової компанії «Оранта» Гузь О.М. отримував страхову суму за державним обов`язковим особистим страхуванням в розмірі 11514,20грн. за встановлення III групи інвалідності.

Отже, право на отримання одноразової грошової допомоги у відповідності до Порядку №850 позивач не набув.

Відповідач - МВС України, подав відзив проти позову, в якому просив відмовити в задоволенні позовних вимог, аргументуючи свою позицію тим, що у позовній заяві ОСОБА_1 безпосередньо посилається на положення ч. 6 ст. 23 Закону України від 20.12.1990 № 565-ХІІ «Про міліцію», отже, позивач обґрунтовує свою правову позицію шляхом застосування до спірних правовідносин нормативно-правового акту, що втратив чинність і на спірні правовідносини не розповсюджується.

Крім того, в надісланих документах позивача відсутня інформація про наявність, відсутність отримання виплат, встановлених іншими законами.

Відповідач - МВС України, звернув увагу, що порядком не передбачено зазначати у листі МВС, який адресується адресату від якого безпосередньо надійшли документи (у даному випадку л/к УМВСУ в Черкаській області), усі невідповідності при розгляді документів щодо призначення ОГД (у даному випадку щодо призначення ОГД ОСОБА_2 ), адже вважається, що адресат, який надсилає такі документи щодо призначення одноразової грошової допомоги був обізнаним щодо дотримання вимог Порядку №850 та повинна перевірити самостійно відповідність таких документів, і лише після цього направляти до МВС України.

У разі якщо адресат, який надсилає документи до МВС щодо призначення ОГД, але надіслав не всі необхідні документи, які передбачені Порядком, або такі, що не відповідають нормам Порядку, МВС перевіривши їх, повертає їх безпосередньо до адресата для доопрацювання та усунення невідповідностей.

Також, питання про прийняття рішення за наслідками розгляду заяви позивача про призначення останньому спірної грошової допомоги носить дискреційний характер.

На думку відповідача, оскаржуваний лист МВС України не є листом про відмову в призначенні одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 , а є листом адресованим безпосередньо л/к УМВСУ в Черкаській області щодо необхідності доопрацювання надісланих останнім матеріалів та повторного їх направлення для прийняття рішення щодо призначення ОГД.

Отже, МВС України не мало змоги прийняти рішення передбачене Порядком, оскільки надіслані документи потребували доопрацювання, а після доопрацювання від л/к УМВС України в Черкаській області на адресу МВС України такі документи не надходили, тому підстави для задоволення позовних вимог відсутні.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_1 звільнений 10.07.2000 з посади начальника спеціалізованої державної пожежної частини - 15, м. Корсунь - Шевченківський, наказом 110 о/с, в званні майора внутрішньої служби.

Позивачу первинно була встановлена III група інвалідності 30.08.2000 (до 30.08.2002), в зв`язку з захворюванням, яке пов`язано з виконанням службових обов`язків з ЛНА на ЧАЕС.

Під час повторного огляду комісією МСЕК 26.09.2005 позивачу встановлено III групу інвалідності (безтерміново), в зв`язку з захворюванням, яке пов`язано з виконанням службових обов`язків по ЛНА на ЧАЕС.

Під час наступного повторного огляду комісією МСЕК 15.10.2019 позивачу встановлено II групу інвалідності (безтерміново), в зв`язку з захворюванням, яке пов`язано з виконанням службових обов`язків по ЛНА на ЧАЕС, що підтверджується довідкою до акта огляду МСЕК №1 серія 12 ААБ №467531 від 28.10.2019.

У зв`язку з чим ОСОБА_1 21.11.2019 звернувся до ліквідаційної комісії УМВС України в Черкаській області із заявою та надав всі передбачені Порядком № 850 документи.

Відповідно до висновку від 16.12.2019 ліквідаційної комісії УМВС України в Черкаській області, складеним на підставі п. 3.2 Порядку № 850 від 21.10.2015, позивачу призначено одноразову грошову допомогу в розмірі 388561,32 грн., яка обрахована шляхом зменшення суми на яку має право інвалід ІІ групи (401400 грн.) на суму, що вже отримана позивачем (12838,68 грн.).

Зазначений висновок ліквідаційної комісії УМВС України в Черкаській області подано для затвердження Департаменту фінансово-облікової політики МВС України.

Листом №4703/15-2020 від 11.02.2020 Департаментом фінансово-облікової політики МВС України повернуто на доопрацювання матеріали на призначення ОГД ОСОБА_1 як особі, яка не була працівником міліції, у зв`язку з невідповідністю вимогам Порядку №850.

Листом №Г-317 від 29.11.2019 ліквідаційна комісія УМВС України в Черкаській області повідомила позивача про відсутність підстав для направлення до МВС України документів про призначення одноразової грошової допомоги внаслідок невідповідності наданих позивачем матеріалів вимогам Порядку №850, у зв`язку з тим, що він до категорії працівників міліції не належав, оскільки мав спеціальне звання майора внутрішньої служби.

Листом №Г-43 ліквідаційна комісія УМВС України в Черкаській області повідомила позивача про підставу повернення документів згідно з листом Департаменту фінансово-облікової політики МВС України №4703/15-2020 від 11.02.2020.

Вважаючи таку відмову протиправною, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Частиною 6 ст. 23 Закону України «Про міліцію» № 565-XII від 20.12.1990 встановлено, що у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного працівнику міліції під час виконання ним службових обов`язків, яке призвело до встановлення йому інвалідності, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності I групи, 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності II групи, 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності III групи в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України. Визначення ступеня втрати працездатності працівником міліції у період проходження служби в органах внутрішніх справ у кожному випадку ушкодження здоров`я здійснюється в індивідуальному порядку відповідно до законодавства.

На виконання вказаної норми Закону України «Про міліцію» Кабінетом Міністрів України 21 жовтня 2015 року затверджено Порядок та умови призначення і виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції № 850.

Пунктом 5 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про Національну поліцію» Закон № 565-XII визнано таким, що втратив чинність. Однак, за змістом пунктом 15 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» вказаного Закону право на отримання одноразової грошової допомоги, інших виплат, передбачених Законом № 565-XII, зберігається і здійснюється в порядку, що діяв до набрання чинності Законом України «Про Національну поліцію».

Отже, за колишніми працівниками міліції зберігається право на отримання одноразової грошової допомоги, інших виплат, передбачених Законом № 565-XII відповідно до Порядку №850, який діяв до набрання чинності Законом України «Про Національну поліцію» й, виходячи з положень якого обов`язок з прийняття рішення про призначення чи відмову в призначенні грошової допомоги покладено саме на Міністерство внутрішніх справ України.

Відповідно до п. 1 Порядку № 850 від 21.10.2015 ці Порядок та умови визначають механізм призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції.

Згідно п.п. 2 п. 2 Порядку № 850 від 21.10.2015 днем виникнення права на отримання грошової допомоги у разі встановлення працівнику міліції інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності є дата встановлення втрати працездатності, що зазначена в довідці медико-соціальної експертної комісії.

Відповідно до п.п. 2 п. 3 Порядку № 850 від 21.10.2015 грошова допомога призначається і виплачується у разі установлення працівникові міліції інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого під час виконання ним службових обов`язків, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, у розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності II групи.

Відповідно до п. 14 Порядку № 850 від 21.10.2015 призначення і виплата грошової допомоги не здійснюються, якщо загибель (смерть), поранення (контузія, травма або каліцтво), інвалідність чи часткова втрата працездатності без установлення інвалідності працівника міліції за висновком комісії з розслідування нещасного випадку є наслідком:

-учинення ним злочину, адміністративного правопорушення або дисциплінарного проступку;

-учинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння;

-навмисного спричинення собі тілесного ушкодження чи іншої шкоди своєму здоров`ю або самогубства (крім випадку доведення особи до самогубства, установленого судом);

-подання особою завідомо неправдивих відомостей для призначення і виплати грошової допомоги.

Такі підстави є вичерпними і розширеному тлумаченню не підлягають.

Так, п. 3 Порядку № 850 від 21.10.2015 встановлює підстави для призначення та виплати одноразової грошової допомоги:

-загибель (смерть) працівника міліції, який перебував на службі в органах внутрішніх справ, під час виконання ним службових обовязків;

-установлення працівникові міліції інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого під час виконання ним службових обовязків, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ;

-часткова втрата працездатності працівником міліції без установлення йому інвалідності внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого під час виконання ним службових обов`язків.

Зазначені підстави визначені як самостійні та надають право на отримання одноразової грошової допомоги при настанні хоча б однієї з них.

При цьому, право на отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку з установленням працівникові міліції інвалідності обґрунтовується наявністю причинно-наслідкового зв`язку між інвалідністю та службою в органах внутрішніх справ.

Згідно пункту 9 Порядку № 850, уповноважений орган в місячний строк після надходження зазначених у пункті 8 Порядку та умов документів приймає рішення про призначення або у випадках, передбачених пунктом 14 цих Порядку та умов, про відмову в призначенні грошової допомоги і надсилає його разом із зазначеними документами керівникові органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, для видання наказу про виплату такої допомоги, або у разі відмови - для письмового повідомлення осіб із зазначенням мотивів відмови.

Тобто, відповідач, як суб`єкт владних повноважень, зобов`язаний прийняти рішення стосовно виплати одноразової грошової допомоги, а не ухилятись від розгляду поданих документів та від прийняття обґрунтованого рішення.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом, зокрема, в постановах від 13 лютого 2018 року у справі № 808/1866/16, від 19 вересня 2018 року у справі № 530/1280/17, від 03 жовтня 2018 року у справах № 361/7249/17, № 361/7249/17 та від 06 березня 2019 року у справі №822/1616/18.

За змістом ч. 5 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

В даному випадку відповідач не виконав свого обов`язку та не прийняв жодного рішення за результатами розгляду заяви позивача разом з поданими документами.

Посилання в листах № 4703/15-2020 від 11.02.2020 та №Г-317 від 29.11.2019 щодо відсутності у позивача статусу працівника міліції суд вважає необґрунтованими, виходячи з таких міркувань.

Відповідно до п. 1 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ затвердженого постановою КМУ від 29 липня 1991 №114, це Положення визначає порядок проходження служби особами рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, їх права і обов`язки. До рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ належать особи, які перебувають у кадрах Міністерства внутрішніх справ і яким присвоєно спеціальні звання, встановлені законодавством.

Указом Президента України від 27.01.2003 №47/2003 «Про заходи щодо вдосконалення державного управління в сфері пожежної безпеки, захисту населення і територій від наслідків надзвичайних ситуацій» органи і підрозділи Державної пожежної охорони виведені зі складу МВС і передані до складу МНС України в 2003 році.

Суд звертає увагу, згідно записів у трудовій книжці позивач проходив службу в органах внутрішніх справ та звільнений 10.07.2000 з органів внутрішніх справ, тобто на час звільнення позивач відносився до працівників міліції.

Отже, повернення поданих позивачем документів з цих підстав є неправомірним, оскільки саме Міністерство внутрішніх справ України зобов`язано вирішувати питання про виплату позивачу одноразової грошової допомоги.

При цьому, вимоги про зобов`язання Міністерства внутрішніх справ України прийняти рішення про виплату одноразової грошової допомоги є передчасними, оскільки жодного рішення за результатами розгляду заяви позивача і доданих до неї документів, останнє не прийняло.

Одночасно суд вважає безпідставними посилання Міністерства внутрішніх справ України у відзиві щодо відсутності в надісланих документах інформації про наявність, відсутність отримання виплат, встановлених іншими законами, оскільки жоден з листів надісланих позивачу такої інформації не містить.

Також суд відхиляє доводи Міністерства внутрішніх справ України щодо відсутності в нього обов`язку зазначати про всі недоліки поданих документів, оскільки відповідач є суб`єктом владних повноважень, який в силу положень ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, тобто відповідач повинен приймати рішення у відповідності до вимог Порядку № 850, а не на власний розсуд вирішувати вказане питання.

Відповідно до частин 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення; в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Приймаючи до уваги, що позивач просить визнати протиправною відмову відповідача - Міністерства внутрішніх справ України, однак останній відповідного рішення не приймав, надавши відповідь листом, чим допустив протиправну бездіяльність, тому суд для повного захисту прав позивача відповідно до ч. 2 ст. 9 КАС України вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та визнати неправомірною бездіяльність Міністерства внутрішніх справ України щодо неприйняття рішення про призначення позивачу одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням ІІ групи інвалідності, пов`язаної з проходженням служби в органах внутрішніх справ.

З урахуванням наведеного для відновлення порушених прав позивача суд вважає за необхідне зобов`язати ліквідаційну комісію управління Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області повторно надіслати до Міністерства внутрішніх справ України висновок та документи для розгляду питання про призначення та виплати одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, відповідно до статті 23 Закону України «Про міліцію» та Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 850 від 21 жовтня 2015 року.

Також суд вважає за необхідне зобов`язати Міністерство внутрішніх справ України прийняти рішення за результатами розгляду питання про призначення одноразової грошової допомоги позивачу, з урахуванням висновків суду, викладених в мотивувальній частині судового рішення.

Щодо встановлення судового контролю за виконанням рішення суд в порядку ст. 382 КАС України, то відповідно до зазначеної правової норми такі дії є правом, а не обов`язком суду. Позивач не навів аргументованих доводів та не надав доказів того, що дане рішення суду буде відповідачем тривалий час не виконане, в зв`язку з чим своєчасно у межах розумних строків не будуть поновлені його права, тому дана вимога позивача не підлягає задоволенню.

За вказаних обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, зважаючи, що відповідач не довів правомірність вчинених ним дій, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивача є обґрунтованими, а вимоги такими, що належить задовольнити частково.

Керуючись ст.ст. 6, 9, 14, 72, 76, 90, 241-246, 255, 295 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати неправомірною бездіяльність Міністерства внутрішніх справ України (, вул. Богомольця, 10, м. Київ, 01601) щодо неприйняття рішення про призначення ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням ІІ групи інвалідності, пов`язаної з проходженням служби в органах внутрішніх справ.

Зобов`язати ліквідаційну комісію управління Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області (, вул. Смілянська, 57, м. Черкаси, Черкаська обл., 18036) повторно надіслати до Міністерства внутрішніх справ України висновок та документи для розгляду питання про призначення та виплати одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, відповідно до статті 23 Закону України «Про міліцію» та Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 850 від 21 жовтня 2015 року

Зобов`язати Міністерство внутрішніх справ України прийняти рішення за результатами розгляду питання про призначення одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 відповідно до висновку УМВС України в Черкаській області від 16.12.2019, у зв`язку із встановленням ІІ групи інвалідності, з урахуванням висновків суду, викладених в мотивувальній частині судового рішення.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду через Черкаський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня підписання рішення, з урахуванням особливостей визначених п. 3 розділу VI «Прикінцеві положення» КАС України.

Суддя В.В. Гаращенко