Справа № 709/240/20
Суддя: Чубай В. В.
Дата ухвалення: 2020-04-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 709/240/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 квітня 2020 року смт Чорнобай

Чорнобаївський районний суд Черкаської області у складі:

головуючого судді - Чубая В.В.,

за участі секретаря судового засідання - Кіян С.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора роти № 4 БПП в м. Кременчук УПП в Полтавській області Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Жуікова Дмитра Олеговича, Департаменту патрульної поліції про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Чорнобаївського районного суду Черкаської області з позовом до інспектора роти № 4 БПП в м. Кременчук УПП в Полтавській області ДПП лейтенанта поліції Жуікова Д.О. (далі - відповідач-1), Департаменту патрульної поліції (далі - відповідач-2) про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення.

В обґрунтування позову зазначалося, що стосовно позивача 30 січня 2020 року винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі. Так, на позивача накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510,00 гривень за ч. 1 ст. 132-1 КУпАП, а саме за порушення вимог п. 22.5 Правил дорожнього руху України (далі - ПДР України).

Позивач вважав оскаржувану постанову безпідставною та такою, що не відповідає нормам чинного законодавства, а її мотивувальна чатина не відповідає фактичним обставинам справи. Стверджував, що під час зупинки на вимогу відповідача-1 надав ТТН від 30 січня 2020 року № 695294, відповідно до якої маса вантажу (брутто) складає

21,850 т, а тому посилання відповідача-1 у мотивувальній частині оскаржуваної постанови на перевезення позивачем вантажу масою 31,34 т не відповідає дійсності. Крім того, посилання відповідача-1 в оскаржуваній постанові на порушення позивачем

п. 22.5 ПДР України, згідно з яким встановлено обмеження для руху транспортних засобів, пов`язані з перевищенням габаритних та/або вагових параметрів, не утворює складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 132-1 КУпАП, оскільки приміткою встановлено, що дія ч. 1 цієї статті Кодексу не поширюється на правопорушення, пов`язані з перевищенням габаритних та/або вагових параметрів. У зв`язку з викладеним позивач просив визнати протиправною та скасувати оскаржувану постанову, а провадження по справі закрити.

Від відповідача-1 на адресу суду надійшов письмовий відзив, в якому останній зазначив, що наведені позивачем в позові доводи про надання на його вимогу ТТН від

30 січня 2020 року № 695294, відповідно до якої маса вантажу (брутто) складає 21,85 т, та копію якої додано до позовної заяви, не заслуговують на увагу, не відповідають фактичним обставинам справи, спростовуються відомостями, внесеними до п. 6 оскаржуваної постанови. Так, насправді позивач надав відповідачу-1 ТТН на відпуск нафтопродуктів (нафти) від 30 січня 2020 року № 122428/1, відповідно до змісту якої маса нафтопродукту складала 31,34 т, а загальна вага всього транспортного засобу, яку відповідач-1 встановив, ознайомившись зі свідоцтвами про реєстрацію транспортного засобу та напівпричепа, склала 44,69 т. Більше того, ТТН від 30 січня 2020 року

№ 695294, копію якої позивач додав до позову, не може бути належним, достовірним і допустимим доказом, оскільки не містить жодних даних про посадових осіб, зокрема їх ПІБ, та на вимогу відповідача-1 не надавалася, про її існування останньому не повідомлено. Таким чином позивач притягнутий до адміністративної відповідальності за порушення спеціальних правил руху транспортного засобу фактичною масою понад 40 т, тобто з порушенням вимог п. 22.5 ПДР України. У зв`язку з викладеним відповідач-1 просив визнати його належним відповідачем та відмовити у задоволенні позову у повному обсязі (а.с. 20-25).

Представник відповідача-2 Тимошенко О.О. надіслала до суду аналогічний по змісту відзив та просила у задоволенні позову відмовити повністю (а.с. 59-65).

Учасники справи у судове засідання не з`явилися. Позивач та його представник Гричаненко О.М. у судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень, причини неявки суду невідомі. Відповідачі в поданих відзивах просили розгляд справи проводити без їх участі.

Згідно з ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 205 КАС України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

За таких обставин суд ухвалив провести розгляд справи за відсутності сторін.

Судом встановлені наступні обставини справи та визначені відповідно до них правовідносини.

Постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, від 30 січня 2020 року серії ДПО18 № 670213, винесеною інспектором роти № 4 БПП в м. Кременчук УПП в Полтавській області ДПП лейтенантом поліції Жуіковим Д.О., позивача за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 132-1 КУпАП, притягнуто до адміністративної відповідальності у виді штрафу у розмірі 510,00 гривень (а.с. 6). Відповідно до змісту оскаржуваної постанови позивач 30 січня 2020 року о 17:35 по пров. Медовий 2-в в

м. Кременчук Полтавської області керував транспортним засобом "Scania 420"

(д.н.з. НОМЕР_1 ) з напівпричепом "Trailor S4431C" (д.н.з. НОМЕР_2 ), перевозив вантаж (паливо дизельне), маса якого відповідно до ТТН № 00152307 склала 31,34 т, загальна маса транспортного засобу 44,69 т. Своїми діями позивач порушив вимоги

п. 22.5 ПДР України.

Згідно з п. 8 ч. 1 ст. 23 Закону України "Про Національну поліцію" поліція відповідно до покладених на неї завдань: у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження в справі про адміністративні правопорушення, зокрема є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови.

Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи (ст. 280 КУпАП).

За змістом ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення про порушення правил дорожнього руху. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Зі змісту позову вбачається, що позивач не погоджується з оскаржуваною постановою, оскільки стверджує, що порушення вимог п. 22.5 ПДР України, який встановлює обмеження щодо руху транспортних засобів з перевищенням габаритних

та/або вагових параметрів, не утворює складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 132-1 КУпАП, як про це зазначено в примітці до цієї статті.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 132-1 КУпАП порушення правил дорожнього перевезення небезпечних вантажів, правил проїзду великогабаритних і великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами - тягне за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб, відповідальних за технічний стан, обладнання, експлуатацію транспортних засобів, уповноважених з питань безпеки перевезення небезпечних вантажів, громадян - суб`єктів господарської діяльності - у розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно з п. 22.5 ПДР України (в редакції, яка діяла на момент винесення оскаржуваної постанови) за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м, за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Національною поліцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь -

11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м; осі слід вважати здвоєними або строєними, якщо відстань між ними (суміжними) не перевищує 2,5 м; рух транспортних засобів та їх составів з навантаженням на одиночну вісь понад 11 т, здвоєні осі - понад 16 т, строєні осі - понад 22 т або фактичною масою понад 40 т (для контейнеровозів - навантаження на одиночну вісь - понад 11 т, здвоєні осі - понад 18 т, строєні осі - понад 24 т або фактичною масою понад 44 т, а на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - понад 46 т) у разі перевезення подільних вантажів автомобільними дорогами забороняється; забороняється рух транспортних засобів з навантаженням на вісь понад 7 т або фактичною масою понад 24 т автомобільними дорогами загального користування місцевого значення.

При цьому у ч. 2 ст. 29 Закону України "Про дорожній рух" зазначено, що з метою збереження автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, допускається за наявності дозволу на участь у дорожньому русі таких транспортних засобів. Порядок видачі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, та розмір плати за його отримання встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. 4 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18 січня 2001 року № 30, рух великовагових та великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами здійснюється на підставі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні (далі - дозвіл), виданим перевізникові уповноваженим підрозділом Національної поліції, або документа про внесення плати за проїзд таких транспортних засобів.

Згідно з п. 3 Порядку здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від

27 червня 2007 року № 879 (далі - Порядок), габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування здійснюється Укртрансбезпекою, її територіальними органами та уповноваженими підрозділами Національної поліції.

Пунктом 6 цього Порядку передбачено, що габаритно-ваговий контроль, крім документального, здійснюється виключно в пунктах габаритно-вагового контролю посадовими особами та/або працівниками відповідних органів.

Таким чином, оцінивши наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов висновку, що стосовно позивача відповідачем-1 в межах повноважень та з дотриманням процесуальної процедури проведено документальний габаритно-ваговий контроль та встановлено відсутність відповідного дозволу.

При цьому зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що відповідачу-1 під час перевірки документів позивачем надавалася саме ТТН на відпуск нафтопродуктів (нафти) від 30 січня 2020 року № 122428/1, копія якої додана до відзиву на позов. Згідно з вказаною ТТН маса нафтопродукту складала 31,34 т, та саме у ній зазначено код ЄДРПОУ ПАТ "Укртатнафта" 00152307, який помилково вказано відповідачем-1 як номер ТТН. Проте, вказана помилка, на переконання суду, є суто технічною та жодним чином не впливає на суть адміністративного правопорушення.

Натомість подану позивачем разом із позовом копію ТТН від 30 січня 2020 року

№ 695294 суд оцінює критично, оскільки останнім не доведено, що саме ця ТТН надавалася відповідачу-1 під час проведення перевірки документів. Вказані обставини суд оцінює як лінію поведінки позивача, спрямовану на уникнення адміністративної відповідальності.

Отже, позивачем допущено порушення п. 22.5 ПДР України в частині спеціальних правил руху транспортних засобів та їх составів у разі перевищення їх фактичної маси понад 40 т, тобто без відповідного дозволу, що утворює склад адміністратвиного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 132-1 КУпАП, а саме порушення правил проїзду великогабаритних і великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами.

Водночас позивачем не надано інших належних та допустимих доказів, які б давали підстави для скасування оскаржуваної постанови.

Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до ч. 1 ст. 287 КУпАП постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено прокурором у випадках, передбачених ч. 5 ст. 7 цього Кодексу, особою, щодо якої її винесено, а також потерпілим.

Пунктом 3 ч. 1 ст. 288 КУпАП передбачено, що постанову у справі про адміністративне правопорушення, винесену органами Національної поліції, може бути оскаржено в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному КАС України, з особливостями, встановленими цим Кодексом.

Частиною 3 ст. 286 КАС України передбачено, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, зокрема залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За таких обставин суд дійшов висновку, що відповідач-1 довів правомірність своїх дій щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності, а тому вважає за необхідне у задоволенні адміністративного позову відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 77, 205, 242-246, 286 КАС України, суд -

в и р і ш и в:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до інспектора роти № 4 БПП в м. Кременчук УПП в Полтавській області ДПП лейтенанта поліції Жуікова Дмитра Олеговича, Департаменту патрульної поліції про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення - відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Суддя В.В. Чубай