Справа № 580/2675/19
Суддя: Аліменко Володимир Олександрович
Дата ухвалення: 2020-04-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 580/2675/19 Суддя (судді) першої інстанції: В.П. Тимошенко
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2020 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

судді-доповідача: Аліменка В.О.

суддів: Кучми А.Ю., Бєлової Л.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційні скарги Головного управління ДФС у Черкаській області та Державної фіскальної служби України на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 30 жовтня 2019 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Черкаській області, третя особа: Державна фіскальна служба України про визнання протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И Л А:

До Черкаського окружного адміністративного суду звернулася з позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Черкаській області, в якому просить:

- визнати протиправними дії Головного управління ДФС у Черкаській області (вул. Хрещатик, 235, м. Черкаси, 18000, ) щодо складання і подання до Державної фіскальної служби України висновку про призначення ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 одноразової грошової допомоги в разі інвалідності працівника податкової міліції відповідно до Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або інвалідності працівника міліції, податкової міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.05.2007 №707;

- зобов`язати Головне управління ДФС у Черкаській області (вул. Хрещатик, 235, м. Черкаси, 18000, ) скласти та подати до Державної фіскальної служби України висновок про призначення ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням II групи інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням служби в ОВС, відповідно до статті 23 Закону України "Про міліцію" (із змінами, внесеними Законом України №208-УІІІ від 13.02.2015) та Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівників міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 №850.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 30.10.2019 року позов задоволено частково:

Визнано протиправною відмову Головного управління ДФС у Черкаській області у розгляді заяви ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний податковий номер НОМЕР_1 ) у виплаті одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням ІІ групи інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням служби в органах податкової міліції, оформлену листом від 16 вересня 2019 №225709/23-00-05-018.

Зобов`язано Головне управління ДФС у Черкаській області повторно прийняти та розглянути заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний податковий номер НОМЕР_1 ) про призначення одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням ІІ групи інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ, відповідно до статті 23 Закону України "Про міліцію" (із змінами, внесеними Законом України №208-VІІІ від 13.02.2015) та Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівників міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 №850 з врахуванням висновків суду.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

При цьому, задовольняючи позовні вимоги в частині, суд першої інстанції виходив з того, що, за колишніми працівниками податкової міліції, яким встановлено інвалідність внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням служби, зберігається право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої Законом України «Про міліцію», виплата якої здійснюється відповідно до Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 року №850 (далі - Порядок №850).

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, Відповідач-1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати його в частині задоволених позовних вимог до ГУ ДФС у Черкаській області та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити повністю. В обґрунтування своїх доводів зазначає, що на момент виникнення спірних правовідносин одночасно два підзаконних акти регулювали питання виплати одноразової грошової допомоги, працівники податкової міліції проходять службу у складі органів ДФС України і не належать до органів внутрішніх справ, а проведення розрахунку та виплати одноразової грошової допомоги працівникам податкової міліції законодавчо не врегульовано, адже Закон України «Про міліцію» втратив чинність з 07.11.2015 року. Крім того, наголошує, що із заявою про виплату одноразової грошової допомоги за правилами Порядку №850 позивачка не зверталась, а посилання суду першої інстанції на правові позиції Верховного Суду є помилковими, оскільки вони стосуються іншого правового регулювання.

Крім того, не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, третя особа подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати його в частині задоволених позовних вимог до ДФС України та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити повністю. Свої доводи, які загалом збігаються з аргументами апеляційної скарги ГУ ДФС у Черкаській області, додатково обґрунтовує тим, що за наслідками розгляду поданих позивачем документів ДФС України було прийняте оформлене листом рішення, що свідчить про безпідставність висновків суду першої інстанції про те, що жодних рішень щодо виплати одноразової грошової допомоги Позивачу Відповідачем-2 не приймалося.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, виходячи з такого.

Як вбачається з матеріалів справи та було встановлено судом першої інстанції, згідно з наказом ДФС України від 01.08.2016 №0022-о/д капітана податкової міліції - старшого оперуповноваженого з особливо важливих справ міжрегіонального відділу оперативного документування оперативного управління Головного управління ДФС у Черкаській області ОСОБА_1 31 серпня 2016 року звільнено з посади та податкової міліції ДФС в запас за п. 64 пп. "б" (через хворобу) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29.07.1991 N 114.

Відповідно до свідоцтва про хворобу №130 військово-лікарської комісії Державної установи "Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Черкаській області" від 25.05.2016 захворювання ОСОБА_1 пов`язані з проходженням служби в органах внутрішніх справ; непридатна до військової служби в мирний час, обмежено придатна у воєнний час.

Згідно з довідкою до акту огляду МСЕК серія 12 ААА №530040 від 26.08.2016 позивачу встановлено ІІ групу інвалідності з 26.08.2016, причина інвалідності: захворювання, пов`язані з проходженням служби в ОВС. Відповідно до довідки про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках серія 12 ААА №022602 від 26.08.2016 ступінь втрати працездатності ОСОБА_1 80 відсотків.

16 серпня 2019 року позивач звернувся до Головного управління ДФС у Черкаській області із заявою про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням йому ІІ групи інвалідності внаслідок захворювання, що пов`язане з проходженням служби в органах ДФС України.

Листом Головного управління ДФС у Черкаській області від 16.09.2019 №25709/23-00-05-018 позивача повідомлено, що працівники податкової міліції проходять службу в складі ДФС і не належать до органів внутрішніх справ. Проведення розрахунку та виплати одноразової грошової допомоги працівникам податкової міліції законодавчо не врегульовано. Розгляд матеріалів про виплату одноразової грошової допомоги працівникам податкової міліції буде відновлено після внесення відповідних змін до Податкового кодексу України або прийняття нового нормативно- правового акту.

На підставі встановлених вище обставини, виходячи з системного аналізу приписів ст. 356 Податкового кодексу України, ст. 23 Закону України «Про міліцію», п. 15 Прикінцевих і перехідних положень Закону України «Про Національну поліцію», а також ряду приписів Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 року №850 (далі - Порядок №850), суд першої інстанції дійшов висновку про часткову обґрунтованість позовних вимог, оскільки подальше продовження питання про призначення Позивачу одноразової грошової допомоги врегульовано приписами ст. 23 Закону України «Про міліцію» та нормами Порядку №850, який був чинний на момент встановлення останньому інвалідності.

З таким висновком суду першої інстанції не можна не погодитися з огляду на таке.

Відповідно до п. 356.1 ст. 356 Податкового кодексу України держава гарантує правовий та соціальний захист осіб начальницького і рядового складу податкової міліції та членів їхніх сімей. На них поширюються гарантії соціального і правового захисту, передбачені статтями 20-23 Закону України «Про міліцію» та Законом України «Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ і деяких інших осіб та їх соціальний захист».

Як вірно зазначив суд першої інстанції, Закон України «Про міліцію» втратив чинність з 07.11.2015 року у зв`язку з набранням чинності Законом України «Про Національну поліцію».

Водночас, приписи п. 15 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про Національну поліцію» визначають, що право на отримання одноразової грошової допомоги, інших виплат, передбачених Законом України «Про міліцію», зберігається і здійснюється в порядку, що діяв до набрання чинності Законом України «Про Національну поліцію».

До набрання чинності Законом України «Про Національну поліцію» порядок виплати одноразової грошової допомоги регулювався нормами статті 23 Закону України «Про міліцію» та Порядком №850.

Аналогічна позиція викладена Верховним Судом, зокрема, в постановах від 07.03.2018 року у справі № 464/5571/16-а, від 21.06.2018 року у справі № 822/31/18, від 28.08.2018 року №804/6297/17, від 06.03.2019 року у справі № 822/163/18 та від 20.05.2019 року у справі № 405/704/17(2-а/405/29/17).

Так, відповідно до ч. 6 ст. 23 Закону України «Про міліцію» у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного працівнику міліції під час виконання ним службових обов`язків, яке призвело до встановлення йому інвалідності, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі, зокрема, 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності ІI групи в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України. Визначення ступеня втрати працездатності працівником міліції у період проходження служби в органах внутрішніх справ у кожному випадку ушкодження здоров`я здійснюється в індивідуальному порядку відповідно до законодавства.

На виконання ст. 23 Закону України «Про міліцію» постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 року №850 затверджено Порядок та умови призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції.

Відповідно до п. 3 Порядку №850 грошова допомога призначається і виплачується у разі, установлення працівникові міліції інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого під час виконання ним службових обов`язків, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, у розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності II групи.

Згідно п. 2 Порядку №850 днем виникнення права на отримання грошової допомоги є, у разі встановлення працівнику міліції інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності, дата встановлення втрати працездатності, що зазначена в довідці медико-соціальної експертної комісії.

За наведеного правового регулювання колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що складання ГУ ДФС у Черкаській області висновку про виплату одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 за правилами Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.05.2007 року №707 (далі - Порядок №707), було б можливим лише за умови набуття права на отримання такої допомоги до 12.03.2015 року. В іншому ж випадку, до спірних правовідносин підлягали застосуванню норми і положення ст. 23 Закону України «Про міліцію» та Порядку №850.

Даний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною, зокрема, у постанові від 20.05.2019 року у справі № 295/3198/18.

Посилання Апелянтів на те, що заява була подана позивачем за правилами Порядку №707, а не згідно положень Порядку №850, що унеможливило застосування її положень до спірних правовідносин, судовою колегією оцінюється критично, оскільки порівняльний аналіз змісту п. 5 Порядку №707 та п. 7 Порядку №850, а також заяв (рапортів) про виплату одноразової грошової допомоги, що є додатками до них, свідчить про їх тотожне змістове навантаження, форму викладу, а також перелік документів, необхідних для подання. Крім того, зазначення у бланку заяви від 12.03.2018 року посилання на Методичні рекомендації, затверджені наказом ДФС України від 09.12.2015 року №973, не звільняє суб`єкта владних повноважень діяти у виключно у порядку та у спосіб, визначені чинним законодавством, як того вимагають норми прямої дії ч. 2 ст. 19 Конституції України. Таким чином, можливе оформлення заяви про виплату одноразової грошової допомоги за допомогою зразка, складеного відповідно до Порядку №707, не спростовує правильності висновків суду першої інстанції про необхідність застосування до спірних правовідносин саме положень Порядку №850.

Крім того, судовою колегією враховується, що пунктами 7 - 9 Порядку №850 передбачено, що працівник міліції, якому призначається грошова допомога у разі встановлення інвалідності чи часткової втрати працездатності без установлення інвалідності, подає за місцем служби такі документи: заяву (рапорт) про виплату грошової допомоги у зв`язку з установленням інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності за формою згідно з додатком до цих Порядку та умов; довідку медико-соціальної експертної комісії про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності (у відсотках).

Керівник органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, подає МВС в 15-денний строк з дня реєстрації документи, зазначені в пунктах 6 або 7 цих Порядку та умов, висновок щодо виплати грошової допомоги.

МВС в місячний строк після надходження зазначених у пункті 8 цих Порядку та умов документів приймає рішення про призначення або у випадках, передбачених пунктом 14 цих Порядку та умов, про відмову в призначенні грошової допомоги і надсилає його разом із зазначеними документами керівникові органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, для видання наказу про виплату такої допомоги, або у разі відмови - для письмового повідомлення осіб із зазначенням мотивів відмови.

Як вже було зазначено вище, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що Позивач має право на отримання одноразової грошової допомоги у розмірі, визначеному статтею 23 Закону України «Про міліцію», та в порядку, визначеному постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 року №850.

Аналізуючи положення наведених вище пунктів Порядку №850, Черкаський окружний адміністративний суд, визначаючи належний спосіб захисту прав ОСОБА_1 , вірно зауважив, що підставою для призначення особі одноразової грошової допомоги є видача ДФС України наказу про виплату такої допомоги, в іншому ж випадку особа письмово повідомляється про відмову у такій виплаті із зазначенням мотивів такої відмови. При цьому суд вірно підкреслив, що підставою для розгляду питання щодо призначення одноразової грошової допомоги є висновок щодо її виплати, складений за підписом керівника органу, в якому проходив службу працівник міліції.

Судовою колегією враховується, що Верховний Суд України у постановах від 18.03.2014 року у справі №21-11а14 та від 22.04.2014 року у справі №21-484а13 висловив правову позицію у подібних правовідносинах, згідно якої підставою для повідомлення про відмову у призначенні одноразової грошової допомоги є рішення суб`єкта владних повноважень, прийняте з цього питання. Оскільки останній не розглянув звернення про виплату у одноразової грошової допомоги та відповідного рішення не прийняв, то суд повинен був зобов`язати його розглянути це звернення згідно з вимогами чинного законодавства України, а не підміняти орган, на який покладено вирішення зазначеного питання. На вказані обставини вірно звернув увагу Апелянт.

Зі змісту Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11.03.1980 року на 316-й нараді та ч. 3 ст. 2 КАС України, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень адміністративний суд не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за критеріями, передбаченими ст. 2 КАС України.

За таких обставин, оскільки відповідного рішення за правилами Порядку №850 Третя особа по суті заяви не приймала, Відповідачем-1 висновок згідно вимог згаданої постанови Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 року №850 не складався, колегія суддів вважає, що заява Позивача щодо нарахування та виплати одноразової грошової допомоги у разі настання інвалідності розглянута поза межами правового поля належного нормативного регулювання, що свідчить про допущення ГУ ДФС у Черкаській області і ДФС України протиправних дій, які призвели до порушення прав особи.

Відтак, оскільки заява Позивача Відповідачем не розглянута по суті і не було прийнято уповноваженою особою відповідного рішення, то суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що належним способом захисту прав ОСОБА_1 є зобов`язання ГУ ДФС у Черкаській області скласти та подати до ДФС України висновок про призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням ІІ групи інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням служби в ОВС, відповідно до ст. 23 Закону України «Про міліцію» (із змінами, внесеними Законом України №208-VІІІ від 13.02.2015 року) та Порядку №850.

Судовою колегією враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Таким чином, судова колегія приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а викладені в апеляційних скаргах доводи позицію суду першої інстанції не спростовують.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Приписи ст. 316 КАС України визначають, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 242-244, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційні скарги Головного управління ДФС у Черкаській області та Державної фіскальної служби України залишити без задоволення, а рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 30 жовтня 2019 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена в порядку та строки, встановлені ст.ст. 328, 329 КАС України.

Суддя-доповідач В.О. Аліменко

Судді А.Ю. Кучма

Л.В. Бєлова

Повний текст постанови складено 22 квітня 2020 року.