Справа № 340/2790/19
Суддя: Г.М. Момонт
Дата ухвалення: 2020-04-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2020 року м. Кропивницький Справа №340/2790/19

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Момонт Г.М., розглянув у порядку спрощеного провадження (письмового провадження) в м. Кропивницькому адміністративну справу

за позовом: ОСОБА_1

до відповідача: Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області

про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії.

ОСОБА_1 звернувся з позовом до Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області про:

- визнання протиправною бездіяльності Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області викладеної у листі від 27.09.2019 р. №8157/0-3979/0/17-19, яка у розумінні ч.7 ст.118 Земельного кодексу України не є ані дозволом, ані вмотивованою відмовою у наданні ОСОБА_1 дозволу на розробку проекту землеустрою;

- зобов`язання Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 щодо надання дозволу на розробку проекту землеустрою для ведення особистого селянського господарства площею 1,8 га, яка знаходиться на території Диківської сільської ради Знам`янського району Кіровоградської області за межами населеного пункту та прийняти рішення з урахуванням висновків суду.

В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначив, що 27.08.2019 р. позивачем подано заяву (клопотання) про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення у приватну власність земельної ділянки орієнтовною площею 1,8 га для ведення особистого селянського господарства, яка знаходиться на території Диківської сільської ради Знам`янського району Кіровоградської області за межами населеного пункту. До заяви (клопотання) долучено висновок Диківської сільської ради Знам`янського району від 08.07.2019 р. №407 та графічні матеріали щодо бажаного місця розташування земельної ділянки, тобто, на думку представника позивача, виконано усі вимоги, передбачені ч.6 ст.118 Земельного кодексу України. Представник позивача наголошує на тому, що у жовтні 2019 року ОСОБА_1 отримано листа Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області від 27.09.2019 року №8157/0-3979/0/17-19, який у розумінні ч.7 ст.118 Земельного кодексу України не є ані дозволом, ані вмотивованою відмовою. Представник позивача стверджує, що з поданого ОСОБА_1 пакету документів вбачається, що підстав для відмови у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою у Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області. в рамках ч.7 ст.118 Земельного кодексу України не було, оскільки місце розташування земельної ділянки відповідає вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів. Представник позивача вказує, що Головне управління розглядало клопотання позивача про надання дозволу на розробку проекту землеустрою, за результатами чого, рішення про надання дозволу на розробку проекту землеустрою, так і рішення про відмову у його наданні, не були прийняті, що свідчить про бездіяльність відповідача.

Представником відповідача подано відзив на позовну заяву у якому заперечено щодо задоволення позову (а.с.35-40). Представник відповідача вказує, що 27.09.2019 р. наказом №Г-8157/0-3979/0/17-19 Головне управління розглянувши заяву позивача про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність загальною площею 1,8 га для ведення особистого селянського господарства на території Диківської сільської ради Знам`янського району Кіровоградської області повідомило про відмову у наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою та запропонувало повторно звернутися до Головного управління з заявою з відповідним рішенням про надання у користування земельної ділянки. Представник відповідача стверджує, що звертаючись до суду з позовом зобов`язати Головне управління Держгеокадастру у Кіровоградській області повторно розглянути заяву про надання дозволу на виготовлення документації із землеустрою, позивач намагався усунути перешкоду у реалізації його прав, якої у дійсності немає. Стосовно витрат на правничу допомогу представник відповідача зауважує, що зазначена в акті приймання-передачі вартість неспівмірна з наданими послугами. Додана квитанція від 04.11.2019 р. №0.0..1, на думку представника відповідача, не може бути документальним підтвердженням понесених витрат, оскільки кошти в сумі 7 000,00 грн. перераховані в терміналі самообслуговування за адресою АДРЕСА_1 та відомості, які вносяться в таку квитанцію ніким не перевіряються, чек не підтверджує факт перерахування коштів саме позивачем.

Ухвалою судді Кіровоградського окружного адміністративного суду від 11.11.2019 р. позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії залишено без руху (а.с.25).

Ухвалою судді Кіровоградського окружного адміністративного суду від 02.12.2019 р. відкрито провадження у справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомленням сторін (а.с.1-2).

31.12.2019 р. проведено перше судове засідання та розпочато розгляд справи по суті (а.с.49).

Дослідивши подані позивачем та відповідачем документи і матеріали, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, адміністративний суд,

ВСТАНОВИВ:

27.08.2019 р. адвокатом Майданюком С.І. в інтересах ОСОБА_1 подано до Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області заяву від 27.08.2019 р. про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 1,8 га на території Диківської сільської ради Знам`янського району Кіровоградської області для ведення особистого селянського господарства із земель резерву сільськогосподарського призначення (а.с.10, 43). До заяви додано копії паспорта, ідентифікаційного номера, висновок сільської ради та картографічні матеріали, а також копію договору про надання правової допомоги (а.с.8, 9, 11, 12, 44-47).

Листом від 27.09.2019 р. №Г-8157/0-3979/0/17-19 Головне управління Держгеокадастру у Кіровоградській області повідомило Грузина О., що для вирішення питання вказаного у зверненні пропонується повторно звернутися із заявою про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність до Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області, а також подати рішення про надання в користування земельних ділянок та всі необхідні документи відповідно до вимог законів та прийнятих до них нормативно-правових актів (а.с.13, 42).

Згідно з ч.2 ст.14 Конституції України право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Відповідно до п.«б» ч.1 ст.81 Земельного кодексу України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності.

При цьому, з огляду на зміст пп.«в» ч.3 ст.116 Земельного кодексу України, безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

На підставі п.«б» ч.1 ст.121 Земельного кодексу України громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності для ведення особистого селянського господарства не більше 2,0 гектара.

Згідно з ч.4 ст.122 Земельного кодексу України центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.

З огляду на п.1 Положення про Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14.01.2015 р. №15 (далі за текстом Положення №15) Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру (Держгеокадастр) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра аграрної політики та продовольства і який реалізує державну політику у сфері топографо-геодезичної і картографічної діяльності, земельних відносин, землеустрою, у сфері Державного земельного кадастру, державного нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі в частині дотримання земельного законодавства, використання та охорони земель усіх категорій і форм власності, родючості ґрунтів.

Пунктом 9 Положення №15 визначено, що Держгеокадастр в межах повноважень, передбачених законом, на основі і на виконання Конституції та законів України, актів Президента України та постанов Верховної Ради України, прийнятих відповідно до Конституції та законів України, актів Кабінету Міністрів України та наказів Мінекономіки видає накази організаційно-розпорядчого характеру, організовує та контролює їх виконання.

Відповідно до п.7 Положення №15 Держгеокадастр здійснює свої повноваження безпосередньо і через утворені в установленому порядку територіальні органи.

Згідно з п.1 Положення про Головне управління Держгеокадастру у Кіровоградській області, затвердженого наказом Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру від 17.11.2016 р. №308, чинного на час виникнення спірних правовідносин, Головне управління Держгеокадастру у Кіровоградській області є територіальним органом Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру та їй підпорядковане.

Тобто у даному випадку суб`єктом, уповноваженим на розпорядження земельними ділянками сільськогосподарського призначення державної власності є Головне управління Держгеокадастру у Кіровоградській області.

На підставі ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.ч.6, 7 ст.118 Земельного кодексу України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Таким чином, ч.7 ст.118 Земельного кодексу України визначає вичерпний перелік підстав для відмови у надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства.

Суд враховує, що дозвіл або відмова у його наданні має викладатися у формі індивідуально-правового акта, яким, з огляду на зміст Положення про Головне управління Держгеокадастру у Кіровоградській області, є наказ.

Викладене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду викладеною у постанові від 11.04.2018 р. у справі №806/2208/17 (провадження №К/9901/4400/17).

Як встановлено судом, за результатами розгляду заяви ОСОБА_1 відповідачем не прийнято жодного індивідуально-правового акта, натомість листом відмовлено у задоволенні заяви позивача.

Зважаючи на викладене суд дійшов висновку, що Головним управлінням Держгеокадастру у Кіровоградській області допущено бездіяльність щодо неприйняття у встановлений законом строк рішення за результатами розгляду заяви ОСОБА_1 про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки орієнтовною площею 1,80 га для ведення особистого селянського господарства на території Диківської сільської ради Зам`янського району Кіровоградської області.

Зважаючи на викладене суд дійшов висновку, що позовні вимоги про визнання протиправною бездіяльності Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області викладеної у листі від 27.09.2019 р. №8157/0-3979/0/17-19, яка у розумінні ч.7 ст.118 Земельного кодексу України не є ані дозволом, ані вмотивованою відмовою у наданні ОСОБА_1 дозволу на розробку проекту землеустрою та зобов`язання Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 щодо надання дозволу на розробку проекту землеустрою для ведення особистого селянського господарства площею 1,8 га, яка знаходиться на території Диківської сільської ради Знам`янського району Кіровоградської області за межами населеного пункту та прийняти рішення з урахуванням висновків суду, підлягають задоволенню з конкретизацією їх змісту.

Згідно з ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно з ч.1 ст.132 КАКС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

З огляду на п.п.1 ч.3 ст.132 КАС України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

З огляду на п.1 ч.3 ст.134 КАС України для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Згідно з ч.4 ст.134 КАС України для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Частиною 5 статті 134 КАС України визначено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до ч.ч.6, 7 ст.134 КАС України у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Статтею 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» від 05.07.2012 р. №5076-VI встановлено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини наведеної, зокрема, у п.95 рішення від 26.02.2015 р. у справі «Баришевський проти України», п.80 рішення від 12.10.2006 р. у справі «Двойних проти України», п.88 рішення від 30.03.2004 р. у справі «Меріт проти України». заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обгрунтованим.

При цьому, зважаючи на практику Європейського суду з прав людини (рішення від 23.01.2014 р. у справі «East/West Aliance Limited» проти України»), обгрунтованим слід вважати розмір витрат, що є співмірним до складності справи, виконаних адвокатом робіт (наданих послуг) та часом, витраченим на виконання таких робіт (надання послуг), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, а також з ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

З огляду на правову позицію Верховного Суду наведену у додатковій постанові від 05.09.2019 р. у справі №826/841/17 (провадження №К/9901/5157/19), суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, за наявності заперечень іншої сторони, з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обгрунтованою. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої постановлено рішення, всі її витрати на правничу допомогу, якщо, керуючись принципом справедливості як одного з основних елементів принципу верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, зважаючи на складність справи, якість підготовленого документа, витрачений адвокатом час тощо, є неспівмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

При зверненні до суду позивачем понесені судові витрати зі сплати судового збору в сумі 768,40 грн. (а.с.3) та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7 000,00 грн. (а.с.20).

Так, 23.08.2019 р. між адвокатом Майданюком Сергієм Івановичем (Виконавець) та ОСОБА_1 (Замовник) укладено договір про надання правової допомоги, відповідно до якого Замовник уповноважив Виконавця представляти інтереси Замовника в усіх державних та недержавних органах ( в тому числі в органах Міністерства юстиції України та органах державної влади та місцевого самоврядування усіх рівнів, в усіх судових установах, передбачених Законом України «Про судоустрій та статус суддів», установах, підприємствах і організаціях України, з приводу будь-яких питань, що пов`язані із представництвом інтересів Замовника, щодо оформлення на території Знам`янського району земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства (а.с.17).

З огляду на п.3.1 розділу ІІІ зазначеного Договору ціна за надання правничої допомоги встановлюється за домовленістю сторін згідно Додатку до даного договору.

Пунктом 1 Додатку до договору від 23.08.2019 р. про надання правової допомоги від 23.08.2019 р. визначено, що сторони за цим договором про надання правової допомоги домовились, що гонорар виконавця становить 7 000,00 грн. (а.с.18).

04.11.2019 р. адвокатом Майданюком С.І. та ОСОБА_1 складено приймання-передачі правової допомоги до договору про надання правової допомоги від 23 серпня 2019 р., з огляду на який сторонами погоджено, що виконавцем надано, а замовником прийнято таку правову допомогу: ознайомлення з матеріалами справи та дослідження законодавства, яке регламентує порядок безоплатної приватизації земельних ділянок (2 години), 500 грн. за годину, на суму 1 000,00 грн.; підготовка позовної заяви, оформлення додатків та розрахунків (6 годин), 1 000,00 грн. за годину, на суму 6 000,00 грн. (а.с.19).

04.11.2019 р. ОСОБА_1 сплачено ОСОБА_2 7 000,00 грн., що підтверджується квитанцією №0.0..1 від 04.11.2019 р. (а.с.20).

При цьому суд вважає необґрунтованими та безпідставним твердження відповідача, що квитанція від 04.11.2019 р. №0.0..1 не може бути документальним підтвердженням понесених витрат.

Суд враховує, що такі послуги, як ознайомлення з матеріалами справи та дослідження законодавства, яке регламентує порядок безоплатної приватизації земельних ділянок, охоплюються послугою щодо підготовки і подання позовної заяви.

Зважаючи на те, що дана справа законодавчо не віднесена до справ, які через їх складність недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні, враховуючи обсяг наданих адвокатом робіт та час витрачений на виконання таких робіт, немайновий характер спору та відсутність публічного інтересу до справи, суд дійшов висновку, що розмір витрат на правничу допомогу не є співмірним в розумінні ч.5 ст.134 КАС України, а тому відповідно до ч.6 ст.134 КАС України підлягає зменшенню.

Визначаючи розмір витрат на правничу допомогу суд враховує складність та обсяг робіт виконаних адвокатом у даній справі та вважає співмірним розмір витрат у сумі 3 500,00 грн., з розрахунку 7 годин роботи по 500,00 грн.

Таким чином, суд визнає підтвердженими, співмірними та такими, що пов`язані з розглядом даної справи витрати позивача на професійну правничу допомогу в розмірі 3 500,00 грн.

Зважаючи на викладене підлягають стягненню на користь ОСОБА_1 понесені ним судові витрати у загальному розмірі 4 268,40 грн., у тому числі судовий збір у розмірі 768,40 грн., витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3 500,00 грн., за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області.

Відповідно до ч.6 ст.245 КАС України у випадках, визначених у частинах третій п`ятій цієї статті, суд може визначити відповідачу суб`єкту владних повноважень розумний строк виконання рішення суду.

Оскільки рішення суду зобов`язує відповідача суб`єкта владних повноважень вчинити певні дії, суд вважає за необхідне встановити відповідачу розумний строк виконання рішення суду.

Керуючись ст.ст.132, 139, 242-246, 255, 293, 295-297 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Адміністративний позов задовольнити у повному обсязі.

2. Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області щодо неприйняття у встановлений законом строк рішення за результатами розгляду заяви ОСОБА_1 про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки орієнтовною площею 1,80 га для ведення особистого селянського господарства на території Диківської сільської ради Зам`янського району Кіровоградської області.

3. Зобов`язати Головне управління Держгеокадастру у Кіровоградській області (, м. Кропивницький, вул. Академіка Корольова, 26) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 ) про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки орієнтовною площею 1,80 га для ведення особистого селянського господарства на території Диківської сільської ради Зам`янського району Кіровоградської області від 27 серпня 2019 року та прийняти відповідне рішення.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 ) понесені ним судові витрати у загальному розмірі 4 268,40 грн. (чотири тисячі двісті шістдесят вісім грн. 40 коп.), у тому числі судовий збір у розмірі 768,40 грн. (сімсот шістдесят вісім грн. 40 коп.), витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3 500,00 грн. (три тисячі п`ятсот грн. 00 коп.) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області (, м. Кропивницький, вул. Академіка Корольова, 26).

Встановити Головному управлінню Держгеокадастру у Кіровоградській області розумний строк виконання рішення суду один місяць з дня набрання чинності рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 16 квітня 2020 року у справі №340/2790/19.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду через Кіровоградський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення.

Дата складання повного рішення суду 16 квітня 2020 року.

Суддя Кіровоградського

окружного адміністративного суду Г.М. Момонт