Справа № 1.380.2019.005913
Суддя: Макарик Володимир Ярославович
Дата ухвалення: 2020-04-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2020 рокуЛьвівСправа № 1.380.2019.005913 пров. № А/857/1979/20

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді - Макарика В.Я.

суддів - Бруновської Н.В., Шавеля Р.М.

розглянувши у порядку письмового провадження в місті Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 10 січня 2020 року (головуючий суддя в суді першої інстанції Гулик А.Г., м. Львів) у справі № 1.380.2019.005913 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

11 листопада 2019 року ОСОБА_1 звернувся з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області в якому просив визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо ненадання йому достовірної, точної та повної інформації на письмовий запит від 01.11.2019. Зобов`язати відповідача надати йому достовірну, точну та повну інформацію на письмовий запит від 01.11.2019 протягом п`яти робочих днів з дня набрання чинності рішенням суду.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 10 січня 2020 року в задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії відмовлено повністю.

Не погодившись із цим рішенням, його оскаржив позивач ОСОБА_1 , який вважає, що рішення суду першої інстанції прийняте з порушенням норм матеріального і процесуального права та без урахування всіх обставин справи. Тому апелянт просить скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Суд апеляційної інстанції заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши підстави в межах апеляційної скарги, вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, виходячи з наступного.

Судом апеляційної інстанції з матеріалів справи встановлено, що 01.11.2019 позивач звернувся до відповідача із запитом, в якому просив на підставі вимог п. а ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» донарахувати та виплатити йому пенсію у розмірі 50% сум грошового забезпечення за 20 років вислуги, а саме за такий період: із 01.01.1992 до 01.06.1993 у розмірі 50% відповідних сум грошового забезпечення, замість виплачених і отриманих 30% процентів пенсії; із 01.06.1993 до 01.01.2016 у розмірі 50% відповідних сум грошового забезпечення, замість виплачених і отриманих ним 40% пенсії. Просив здійснити перерахунок та виплатити йому не виплачену пенсію за 20 років вислуги у розмірі 50% сум грошового забезпечення, з урахуванням раніше виплачених грошових сум, починаючи з 01.01.1992 до 01.01.2016. Не виплачену та не перераховану пенсію за вказаний період часу у розмірі 50% відповідних сум грошового забезпечення за 20 років вислуги, виплатити загальною сумою та одним платежем.

06.11.2019 відповідач надав позивачу відповідь № 30207/02.02, в якій вказав, що запит буде розглянуто в порядку Закону України «Про звернення громадян».

Позивач не погодився з відповіддю Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, тому звернувся з відповідним позовом до суду.

Закон України «Про доступ до публічної інформації» визначає порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених вказаним Законом, та інформації, що становить суспільний інтерес.

Публічна інформація це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених вказаним Законом (ч. 1 ст. 1 Закону України «Про доступ до публічної інформації»).

В постанові Пленуму Вищого адміністративного суду України від 29.09.2016 № 10 (далі постанова № 10) вказано, що публічною інформацією є відображена або задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях:

- уся інформація, що перебуває у володінні суб`єктів владних повноважень, тобто органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, органів влади Автономної Республіки Крим, інших суб`єктів, що здійснюють владні управлінські функції відповідно до законодавства та рішення яких є обов`язковими для виконання (пункт 1 частини першої статті 13 Закону України «Про доступ до публічної інформації»);

- інформація щодо використання бюджетних коштів юридичними особами, що фінансуються з державного, місцевих бюджетів, бюджету Автономної Республіки Крим (пункт 2 частини першої статті 13 Закону України «Про доступ до публічної інформації»);

- інформація, пов`язана з виконанням особами делегованих повноважень суб`єктів владних повноважень згідно із законом чи договором, включаючи надання освітніх, оздоровчих, соціальних або інших державних послуг (пункт 3 частини першої статті 13 Закону України «Про доступ до публічної інформації»);

- інформація щодо умов постачання товарів, послуг та цін на них, якщо йдеться про суб`єктів господарювання, які займають домінуюче становище на ринку або наділені спеціальними чи виключними правами, або є природними монополіями (пункт 4 частини першої статті 13 Закону України «Про доступ до публічної інформації»);

- інформація про стан довкілля; якість харчових продуктів і предметів побуту; аварії, катастрофи, небезпечні природні явища та інші надзвичайні події, що сталися або можуть статися і загрожують здоров`ю та безпеці громадян;

- інша інформація, що становить суспільний інтерес (суспільно необхідна інформація) (частина друга статті 13 Закону України «Про доступ до публічної інформації»).

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про доступ до публічної інформації» доступ до публічної інформації відповідно до вказаного Закону здійснюється на принципах:

1) прозорості та відкритості діяльності суб`єктів владних повноважень;

2) вільного отримання, поширення та будь-якого іншого використання інформації, що була надана або оприлюднена відповідно до цього Закону, крім обмежень, встановлених законом;

3) рівноправності, незалежно від ознак раси, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних або інших ознак.

визначальним для публічної інформації є те, що вона заздалегідь зафіксована будь-якими засобами та на будь-яких носіях та знаходилась у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 Закону України «Про доступ до публічної інформації» запит на інформацію - це прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні.

Частиною 5 ст. 19 Закону України «Про доступ до публічної інформації» передбачено, що запит на інформацію має містити:

1) ім`я (найменування) запитувача, поштову адресу або адресу електронної пошти, а також номер засобу зв`язку, якщо такий є;

2) загальний опис інформації або вид, назву, реквізити чи зміст документа, щодо якого зроблено запит, якщо запитувачу це відомо;

3) підпис і дату за умови подання запиту в письмовій формі.

Згідно з п. 1.1 Постанови № 10 не є інформаційним запитом звернення, для відповіді на яке необхідно створити інформацію, крім випадків, коли розпорядник інформації не володіє запитуваною інформацією, але зобов`язаний нею володіти (пункт 1 частини першої статті 22 Закону України «Про доступ до публічної інформації»).

Суд першої інстанції встановив, що позивач звернувся до відповідача із запитом від 01.11.2019, в якому просив здійснити перерахунок та виплатити йому не виплачену пенсію. Даний запит позивача стосується перерахунку та виплати пенсії, а тому не є інформаційним запитом, оскільки для надання відповіді на нього відповідачу необхідно створити інформацію.

Згідно з абз. 2 п. 3.4 Постанови № 10 одержавши запит на інформацію, який подано згідно із Законом України «Про доступ до публічної інформації», проте який за своїм змістом є зверненням громадянина відповідно до Закону України «Про звернення громадян», розпорядник інформації повинен відмовити у задоволенні такого запиту через невідповідність його предмета вимогам закону (пункт 2 частини п`ятої статті 19, пункт 4 частини першої статті 22 Закону України «Про доступ до публічної інформації»), та з урахуванням принципів добросовісності і розсудливості розглянути запит за Законом України «Про звернення громадян». При цьому запитувача повинно бути повідомлено у п`ятиденний строк про те, що його запит на інформацію буде розглядатися як звернення відповідно до Закону України «Про звернення громадян».

З матеріалів справи видно, що відповідач у відповіді № 30207/02.02 вказав, що запит буде розглянуто в порядку Закону України «Про звернення громадян».

Вказаний запит позивача від 01.11.2019 розглянутий відповідачем в порядку Закону України «Про звернення громадян», що підтверджується наданою відповіддю від 03.12.2019 № 32729/02;02-05.

Щодо несвоєчасного надання публічної інформації на запит, слід звернути увагу на ч. 1 ст. 20 Закону України «Про доступ до публічної інформації» у якій зазначено, що розпорядник інформації має надати відповідь на запит на інформацію не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту.

Судом апеляційної інстанції з матеріалів справи встановлено, що на запит позивача від 01.11.2019 відповідач надав відповідь, датовану 06.11.2019, тобто з дотриманням строку, визначеного ч. 1 ст. 20 Закону України «Про доступ до публічної інформації».

З огляду на викладене суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що суд першої інстанції, вирішуючи даний публічно-правовий спір, правильно встановив фактичні обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а відтак апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. ст. 241, 243, 308, 310, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 10 січня 2020 року у справі № 1.380.2019.005913 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції лише у випадках, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України з урахуванням пункту 3 розділу VI "Прикінцевих положень" Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя В. Я. Макарик
судді Н. В. Бруновська
Р. М. Шавель