Справа № 400/3971/19
Суддя: Танасогло Т.М.
Дата ухвалення: 2020-04-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 квітня 2020 р.м.ОдесаСправа № 400/3971/19

Головуючий в 1 інстанції: Лебедєва Г.В. рішення суду першої інстанції прийнято у м. Миколаїв 13 лютого 2020 року

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача: Танасогло Т.М.,

суддів: Димерлія О.О., Єщенка О.В.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Миколаївського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів на ухвалу Миколаївського окружного адміністративного суду від 13 лютого 2020 року у справі за адміністративним позовом Миколаївського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів до Товариства з обмеженою відповідальністю "ТД ЛАКМА" про стягнення заборгованості в сумі 25 383,45 грн.,-

В С Т А Н О В И В:

До Миколаївського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Миколаївського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів (далі по тексту позивач,) до Товариства з обмеженою відповідальністю "ТД ЛАКМА" (далі по тексту відповідач, ТОВ "ТД ЛАКМА" про стягнення заборгованості в сумі 25 383, 45 грн.

13 лютого 2020 року ухвалою Миколаївського окружного адміністративного суду вищевказаний адміністративний позов Миколаївського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів залишено без розгляду, у зв`язку з пропуском строку звернення до адміністративного суду.

Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, Миколаївське обласне відділення Фонду соціального захисту інвалідів подало апеляційну скаргу, в якій просить суд апеляційної інстанції скасувати ухвалу суду.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт посилається на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права.

Зокрема апелянт зазначає в своїй апеляційній скарзі, що суд першої інстанції фактично визначив єдині обставини, що свідчать про поважність причин пропуску строку для звернення до суду, тобто фактично встановивши для віділення лише один варіант поведінки, а саме це звернення віділення до Головного управління Пенсійного фонду у Миколаївській області для отримання інформації про працевлаштування відповідачем осіб з інвалідністю.

Крім того апелянт вказує, що судом першої інстанції не прийнято до уваги обставини стосовно не надання відповідачем інформації на лист Миколаївського обласного віділення 27.03.2018 року №06-198/521. Проте ці обставини мають суттєве значення для вирішення питання щодо поважності причин пропуску для звернення до суду, так як саме надання інформації відповідачем передбачено положеннями Закону України Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні від 21.03.91 р. №815- XII, зі змінами та доповненнями (далі Закон №875- XII).

Судова колегія вважає, що апеляційну скаргу можливо розглянути в порядку письмового провадження відповідно до п.1 ч.1 ст. 311 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу належить залишити без задоволення з наступних підстав:

Судом першої інстанції встановлено, що Товариства з обмеженою відповідальністю "ТД ЛАКМА" є юридичною особою, яка здійснює господарську діяльність та використовує найману працю.

ТОВ ТД ЛАКМА 11.09.2019 року надало до Миколаївського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів заяву про реєстрацію роботодавця у відділенні Фонду соціального захисту інвалідів та звіт форми № 10-ПІ Про зайнятість і працевлаштування інвалідів за 2017 рік.

В 2017 році штатна чисельність працівників відповідача становила 13 осіб, з них жодна особа, якій встановлена інвалідність не працювала на підприємстві, позаяк кількість інвалідів-штатних працівників, які повинні працювати на робочих місцях, створених відповідно до вимог статті 19 Закону України Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні для відповідача складає 1 одиницю (особу). Проте відповідачем не було працевлаштовано жодного інваліда.

15.11.2019 року Миколаївське обласне відділення Фонду соціального захисту інвалідів звернулось до суду з вимогою про стягнення з ТОВ ТД ЛАКМА адміністративно-господарських санкцій та пені за порушення вимог ст. ст. 19, 20 Закону України Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні.

Залишаючи без розгляду адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що позивач звертаючись до суду з даним позовом 15.11.2019 року з вимогою про стягнення з ТОВ ТД ЛАКМА адміністративно-господарських санкцій та пені за порушення вимог ст. ст. 19, 20 Закону України Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні пропустив тримісячний строк звернення до адміністративного суду, встановлений ч. 2 ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України.

П`ятий апеляційний адміністративний суд погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне:

Згідно частини 1 та 2 статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Відповідно до ч. 2 ст. 122 КАС України для звернення до адміністративного суду суб`єкта владних повноважень встановлюється тримісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня виникнення підстав, що дають суб`єкту владних повноважень право на пред`явлення визначених законом вимог. Цим Кодексом та іншими законами можуть також встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду суб`єкта владних повноважень.

Отже початок перебігу строку звернення до суду є день, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Статтею 20 Закону України Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні передбачено, що адміністративно-господарські санкції за недотримання нормативу робочих місць для працевлаштування інвалідів сплачуються (нараховуються, застосовуються) підприємствами самостійно в строк до 15 квітня року, наступного за роком, в якому відбулося порушення нормативу, встановленого частиною 1 статті 19 цього Закону.

Згідно пункту 2.1 Інструкції щодо заповнення форми № 10-ПІ (річна звітність) Звіт зайнятість і працевлаштування інвалідів, затвердженої наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 10 лютого 2007 року № 42 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 13 лютого 2007 року за № 117/13384, звіт складається роботодавцями щороку і до 1 березня, наступного після звітного періоду, подається або надсилається рекомендованим листом за місцем їх державної реєстрації відділенню Фонду соціального захисту інвалідів.

Отже, річний звіт за формою № 10-ПІ щодо кількості працевлаштованих інвалідів за 2017 рік відповідач повинен був надати позивачу не пізніше 01 березня 2018 року та розрахувати і сплатити адміністративно-господарські санкції за невиконання нормативу робочих місць, призначених для працевлаштування інвалідів, - до 15 квітня 2018 року.

При цьому суд апеляційної інстанції наголошує, що саме з 16 квітня відповідного року у Фонду соціального захисту інвалідів виникає право на стягнення несплачених підприємством самостійно сум санкцій у судовому порядку і на подання такого позову поширюється саме строк звернення до суду, встановлений ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України.

З огляду на вищевикладене, відлік строку на звернення до суду для позивача, як суб`єкта владних повноважень, почався не з моменту, коли він дізнався про порушення, як він помилково вважає, а з дня виникнення підстав, що дають право на пред`явлення передбачених законом вимог, тобто 16 квітня 2018 року.

Так як позивач звернувся з позовом 15 листопада 2019 року, то тримісячний строк звернення до адміністративного суду був пропущений позивачем.

Аналогічна правова позиції Верховного Суду, викладена в постанові від 08.08.2019 року у справі № 809/1931/16.

З огляду на викладене суд апеляційної інстанції погоджується висновом суду першої інстанції, що звертаючись до суду з даним позовом 15.11.2019 року з вимогою про стягнення з ТОВ ТД ЛАКМА адміністративно-господарських санкцій та пені за порушення вимог ст. ст. 19, 20 Закону України Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні, позивач пропустив тримісячний строк звернення до адміністративного суду, встановлений ч. 2 ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України.

Щодо доводу апелянта, що ним вживались усі необхідні заходи для отримання інформації про працевлаштування позивачем інвалідів за 2017 рік, колегія суддів зазначає наступне.

Частиною 8 ст. 19 Закону України Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні, яка відповідно до Закону України від 16.10.2012 № 5462-VI була викладена в новій редакції: Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, зайнятість населення, з метою контролю за виконанням нормативу робочих місць, передбаченого частиною першою цієї статті, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, здійснює перевірки підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій інвалідів, фізичних осіб, які використовують найману працю, щодо реєстрації у Фонді соціального захисту Інвалідів, подання ними звітів про зайнятість та працевлаштування інвалідів, виконання нормативу робочих місць, призначених для працевлаштування інвалідів, у тому числі шляхом зарахування.

Тобто відповідно до положень ч. 8 ст. 19 Закону України Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні, Фонд соціального захисту інвалідів не має законодавчих підстав для здійснення вищевказаних перевірок у разі порушення роботодавцем вимог ст. 19 Закону України Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні, а саме: реєстрації у Фонді соціального захисту інвалідів; подання звітів про зайнятість та працевлаштування осіб з Інвалідністю; виконання нормативу робочих місць, призначених для працевлаштування інвалідів, у т.ч. шляхом зарахування.

Так як такі повноваження з 16.10.2012 року перейшли до Державної інспекції України з питань праці.

Листом Фонду соціального захисту інвалідів від 24.05.2013 року № 1/3-59/68 роз`яснено, що після внесення змін Законом України від 16.10.2012 року № 5462- VI до Закону України Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні Фонд втратив право проводити перевірки.

Разом з тим, відповідно до вимог частини 1 статті 6 Закону України Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності від 05.04.2007р. №877-У підставами для здійснення позапланових заходів є неподання суб`єктом господарювання документів обов`язкової звітності за два звітні періоди підряд без поважних причин або без надання письмових пояснень про причини, що перешкоджали поданню таких документів.

З матеріалів справи вбачається, що підприємсто не подавало звіти за формою №10-ПІ "Звіт про зайнятість та працевлаштування інвалідів" за 2016, 2017 роки, відтак це було підставою для проведення позапланових заходів в 2018 році на підставі вимог Закону України "Про основи засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" від 05.04.2007 року №877.

При цьому позивач звернувся до Управлінням Держпраці у Миколаївській області з проханням провести позапланову перевірку відповідача лише 11.06.2019 року та у серпні 2019 року Управлінням Держпраці у Миколаївській області було проведено перевірку ТОВ ТД ЛАКМА і встановлено порушення.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що Миколаївське обласне відділення після не надання відповідачем звіту форми № 10-ПІ до 01.03.2018 року за звітний 2017 рік звернулось до Товариства з обмеженою відповідальністю "ТД ЛАКМА" з листом від 27.03.2018 року № 06-198/521 де просило надати до відділення заяву про реєстрацію та звіт форми № 10-ПІ за 2017 рік, а також у разі, якщо середньооблікова кількість штатних працівників облікового складу підприємства за 2017 рік складала менше 8 осіб, просило направити лист до відділення з відповідною інформацією.

Тобто як вбачається з вищевказаного листа від 27.03.2018 року № 06-198/521, позивачу було відомо про факт існування ТОВ «ТД Лакма» як такого, а також про те, що підприємство не зареєстроване у Миколаївському обласному відділені Фонду соціального захисту інвалідів.

В свою чергу, відповідач у 2018 році на лист Миколаївського обласного відділення 27.03.2018 року № 06-198/521 не відреагував.

Однак, позивач у 2018 році не звертався до Головного управління Пенсійного фонду України у Миколаївській області з проханням надати інформацію за 2017 рік, і лише листом від 13.03.2019 року № 08-35/367 позивач звернувся до цього органу з проханням надати інформацію за 2018 рік.

Відтак, звернення або незвернення Віділення до Головного управління Пенсійного фонду України у Миколаївській області з метою отримання інформації про порушення прав позивача залежить від волевиявлення самого позивача.

Аналогічна правова позиція щодо кваліфікації поважних причин пропуску строку звернення до суд, була викладена Великою Палатою Верховного суду у постановах від 04.09.2019 року у справі №9901/174/19, від 14.02.2019 року у справі №П/9901/896/18 та від 03.04.2019 року у справі №9901/896/18.

Частиною 1 ст.123 КАС України, передбачено, що у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Таким чином, поважними причинами визнаються лише ті обставини, які були обєктивно непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, повязані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

За загальним правилом перебіг строку на звернення до адміністративного суду починається від дня винекнення права на адміністративний позов, тобто, коли особа дізналася або могла дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.

Отже, вищенаведене свідчить про небажання позивача дізнатися у передбачений законом спосіб про порушення його прав та інтересів відповідачем, в частині на подання «Звіту про зайнятість та працевлаштування інвалідів», за формою №10-ПІ до 01.03.2018 року, та невиконання відповідачем обовязку сплати адміністративно-господарських санкцій за 2017 рік, не можуть бути поважною причиною пропуску строку звернення до суду.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що з метою включення відповідача до кола субєктів права, які зобовязані виконувати приписи вимоги статті 19 Закону №875- XII позивач був зобов`язаний та мав право отримати інформацію щодо середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу за 2017 рік від Пенсійного фонду України.

Частиною 3 статті 17 Закону України Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування від 08.07.2010р. №2464-//І (в редакції станом на 15.08.2018р.) Пенсійний фонд та центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, здійснюють обмін інформацією з Державного реєстру та Централізованого банку даних з проблем інвалідності у порядку, встановленому Пенсійним фондом спільно із зазначеним центральним органом виконавчої влади.

Також суд апеляційної інстанції зазначає, що довід апелянта, про те, що ні Законом України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні», ні іншими нормативно-правовими актами не встановлено обовязок відділень Фонду соціального захисту інвілідів щодо самостіного виявлення роботодавців, у яких працевлаштовано 8 і більше осіб є помилковим з огляду на наступне:

Як встановлено нормами статті 20 Закону №875- XII спори, що виникають із правовідносин за статтями 19 і 20 цього Закону, вирішуються Фондом соціального захисту інвалідів або в судовому порядку. Фонд соціального захисту інвалідів, його відділення мають право захищати свої права та законні інтереси, у тому числі в суді.

Нормами пункту 6 «Положення про Фонд соціального захисту інвалідів», затвердженого наказом міністерства соціальної політики України від 14.04.2011 №129, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 28.04.2011 року за №528/19266 встановлено, що Фонд відповідно до покладених на нього завдань, в тому числі:

Спрямовує, координує та контролює роботу територіальних відділень Фонду з питань діяльності, визначеної в положеннях про відділення, у тому числі щодо:

реєстрації у них підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських об`єднань осіб з інвалідністю, фізичних осіб, які використовують найману працю;

організації прийому звітів про зайнятість та працевлаштування осіб з інвалідністю, зарахування кількості робочих місць, їх аналізу та перевірки правильності в них розрахунків;

обліку підприємств, установ, організацій,у тому числі підприємств, організацій громадських обєднань осіб з інвалідністю, фізичних осіб, які використовують найману працю;

ведення претензійно-позовної роботи в судах різних інстанцій.

У відповідності до вимог пункту частини 1 пункту 3 розділу «ІІ. Механізм взаємодії» «Порядку взаємодії державних органів та установ щодо професійної реабілітації, зайнятості та працевлаштування інвалідів», затвердженого наказом Міністерства соціальної політики України 03.06.2014 року за №672/25446. Відділення Фонду соціального захисту інвалідів надають (щороку до 01 травня року, наступного за звітним) регіональним центрам зайнятості інформацію про роботодавців, які не виконали нормативу робочих місць для працевлаштування інвалідів, із зазначенням кількості не створених ними робочих місць для працевлаштування інвалідів у межах установленого нормативу.

Отже колегія суддів апеляційної інстанції акцентує увагу, що вищенаведена норма не передбачає подання інформації виключно про тих роботодавців, які подали до Відділень Фонду соціального захисту інвалідів «Звіт про зайнятість та працевлаштування інвалідів» за формою №10-ПІ.

Відповідно до приписів пункту 6 «Положення про Миколаївське обласне відділення соціального захисту інвалідів» затвердженого наказом Фонду соціального захисту інвалідів від 18.09.2017 року №55 Миколаївське обласне відділення соціального захисту інвалідів здійснює збір сум адміністративно-господарських санкцій та пені за невиконання підприємствами, установами, організаціями, у тому числі підприємствами, організаціями громадських об`єднань осіб з інвалідністю, фізичними особами, які використовують найману працю, нормативу робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю.

З огляду на зазначене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про невчасне звернення позивача із запитом до ГУ Пенсійного фонду України у Миколаївській області щодо середньооблікової чисельності штатних працівників відповідача, що є невиконанням завдань покладених чинним законодавством на Миколаївське обласне відділення Фонду соціального захисту інвалідів та призвело до пропуску строків звернення до суду.

Відповідно до вищевикладеного суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивач не вжив усіх необхідних заходів для отримання інформації про працевлаштування позивачем інвалідів за 2017 рік для здійснення розрахунку суми адміністративно-господарських санкцій з подальшим зверненням до суду для реалізації покладених завдань зі стягнення суми адміністративно-господарських санкцій у разі невиконання роботодавцем встановленого нормативу за рік.

Відповідно до ч. 4 ст. 123 КАС України, якщо після відкриття провадження у справі суд дійде висновку, що викладений в ухвалі про відкриття провадження у справі висновок суду про визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду був передчасним, і суд не знайде інших підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Суд апеляційної інстанції вважає вірним висновок суду першої інстанції, що позивачем подано позов з пропуском встановленого строку, а висновок викладений в ухвалі суду від 14.01.2020 року про визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду був передчасним, і суд першої інстанції не знайшов інших підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, тому позовну заяву слід залишити без розгляду.

Інші доводи апеляційної скарги встановлених обставин справи та висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається.

Згідно з ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Миколаївського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів, - залишити без задоволення.

Ухвалу Миколаївського окружного адміністративного суду від 13 лютого 2020 року по справі № 400/3971/19, - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя Танасогло Т.М.
Судді Димерлій О.О. Єщенко О.В.