Справа № 200/1595/20-а
Суддя: Стойка В.В.
Дата ухвалення: 2020-04-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 квітня 2020 р. Справа№200/1595/20-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Стойки В.В., розглянувши в порядку спрощеного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_1 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити певні дії.

Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач з 07.05.2013 року відповідно до наказу ГУ МВС в Донецькій області від № 140 о/с був звільнений зі служби в органах МВС за п. 64 «є» (порушення дисципліни). У даному наказі зазначено, що станом на 07.05.2013 року вислуга років в календарному обчисленні складає 20 років 06 місяців 26 днів, у пільговому обчисленні - 25 років 8 місяців 22 дні.

З метою отримання пенсії позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області із відповідною заявою, проте рішенням № 16/03-1-18 в призначенні пенсії було відмовлено через недостатність стажу в календарному обчисленні.

Позивач вважає дії відповідача такими, що порушують його конституційні права та просить суд визнати їх такими в судовому порядку, скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області № 16/03-1-18 від 19.07.2019 року, зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області з 22.04.2019 року за заявою позивача від 18.04.2018 року призначити пенсію за вислугою років на підставі пункту «а» ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» зарахувавши до вислуги років на пільгових умовах - 25 років 8 місяців 22 дні.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 17.02.2020 відстрочено ОСОБА_1 сплату судового збору за даною справою до прийняття рішення по суті. Прийнято до розгляду позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити певні дії і відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження суддею одноособово, в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

04.03.2020 року до суду надійшов відзив на позов від представника ГУ ПФУ в Донецькій області, в якому зазначено, що жодна норма Закону №2262 не містить приписів щодо призначення пенсії за вислугу років при наявності вислуги років, обчисленої на пільгових мовах. Календарна вислуга позивача на день звільнення зі служби в поліції складає 20 років 06 місяців 26 днів, що не відповідає встановленим вимогам згідно з п. а ч. 1 ст. 12 Закону №2262, тому у задоволенні позову представник просив відмовити у повному обсязі.

10.03.2020 року до суду від позивача надійшла відповідь на відзив, аналогічна змісту позовної заяви. Додатково позивач зазначив, що Закон №2262 не містить розмежування календарного та пільгового обчислення вислуги років, що з урахуванням положень ст. 17-1 цього Закону та Постанови КМУ №393 свідчить про необхідність зарахування до вислуги років періоду, обчисленого на пільгових умовах. Тому позивач вважає, що на час звільнення, станом на 07.05.2013 року, він має правона призначення пенсії за вислугою років.

За приписами частини 5 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Враховуючи відсутність клопотань сторін щодо розгляду справи у судовому засіданні, справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та повідомлення сторін.

Дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив наступне.

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України. Наказом ГУ МВС в Донецькій області від № 140 о/с ОСОБА_1 був звільнений зі служби в органах МВС за п. 64 «є» (порушення дисципліни). У даному наказі зазначено, що на 07.05.2013 року вислуга років ОСОБА_1 в календарному обчисленні складає 20 років 06 місяців 26 днів, у пільговому обчисленні - 25 років 8 місяців 22 дні.

18.04.2018 року ОСОБА_1 звернувся до установи відповідача із заявою про призначення пенсії за вислугою років.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України № 16/03-1-18 від 19.07.2019 року в призначенні пенсії було відмовлено. Зазначено, що відповідно до п. «а» ст. 12 Закону України № 2262 пенсії за вислугу років призначаються особою, які звільнені зі служби в період в період з 01.10.2012 року по 30.09.2013 року та на день звільнення мають вислугу 21 календарний рік і більше. В поданні для призначення пенсії та в наказі про звільнення від 07.05.2013 року № 140 о/с, зазначено, що вислуга років ОСОБА_1 на день звільнення у календарному обчисленні становить 20 років 6 місяців. Враховуючи викладене, в призначенні пенсії за вислугою років відмовлено.

Суд зазначає, що обчислена відповідачем пільгова вислуга років не оспорюється, відповідні доводи відсутні.

Вирішуючи даний спір, суд виходить з такого.

Відповідно до частини 1 статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Частиною 1 ст. 2 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09.04.1992 №2262-XII, визначено, що військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, які мають право на пенсійне забезпечення, пенсії відповідно до цього Закону призначаються і виплачуються після звільнення їх зі служби.

Умови призначення пенсій за вислугу років визначені у статті 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

Відповідно до п. "а" ч. 1 статті 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", пенсія за вислугу років призначається особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах "б" - "д", "ж" статті 1 - 2 цього Закону (крім осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону), незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби: з 1 жовтня 2012 року по 30 вересня 2013 року і на день звільнення мають вислугу 21 календарний рік і більше.

Згідно з ч. 2 статті 17 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", до вислуги років поліцейським, особам офіцерського складу, особам середнього, старшого та вищого начальницького складу органів внутрішніх справ, державної пожежної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції чи Державної кримінально-виконавчої служби України при призначенні пенсії на умовах цього Закону додатково зараховується час їхнього навчання (незалежно від форми навчання) у цивільних вищих навчальних закладах, а також в інших навчальних закладах, після закінчення яких присвоюється офіцерське (спеціальне) звання, до вступу на військову службу, службу до органів внутрішніх справ, Національної поліції, державної пожежної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції чи Державної кримінально-виконавчої служби України або призначення на відповідну посаду в межах до п`яти років із розрахунку один рік навчання за шість місяців служби.

Виходячи з наведеного, в Законі України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" не вказано, що пенсію за вислугу років можна призначати особам при наявності 21 календарного року вислуги, обчисленої на пільгових умовах; вказаним Законом чітко передбачено, що пенсія за вислугу років призначається при наявності 21 календарного року, та міститься виключний перелік періодів служби, які враховуються в календарну вислугу років.

Аналогічний правовий висновок щодо застосування норм матеріального права у спорах цієї категорії міститься, зокрема, у постановах Верховного Суду від 27 березня 2018 року у справі № 295/6301/17, від 19 вересня 2018 року у справі № 725/1959/17, від 22 листопада 2018 року у справі № 161/4876/17.

Суд зауважує, що календарний рік - це проміжок часу від першого до останнього дня того чи іншого року по календарю; рік, який особа фактично відпрацювала на займаній посаді, тому саме календарна вислуга років є визначальною для набуття права на призначення такої пенсії.

Враховуючи приписи чинного законодавства, суд дійшов висновку щодо відсутності у позивача права на призначення пенсії за вислугою років з урахуванням пільгової вислуги років, оскільки позивач не має встановленої п. "а" ч. 1 статті 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" календарної вислуги років - замість 21 календарного року або більше позивач має календарну вислугу 20 років 06 місяців.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 22 січня 2019 року у справі № 295/10742/16-а (адміністративне провадження № К/9901/33618/18), від 31 січня 2019 року у справі № 295/15121/16-а (адміністративне провадження № К/9901/30776/18, від 27 лютого 2019 року у справі № 295/6454/17 (адміністративне провадження № К/9901/17388/18).

Згідно з ч. 5 статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

За таких обставин, враховуючи правовий висновок Верховного Суду щодо застосування вказаних норм матеріального права, суд не може прийняти аргументи позивача, якими він обґрунтовує достатність підстав для набуття права на пенсію за вислугу років відповідно до п. "а" статті 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" наявністю на дату його звільнення зі служби загальної вислуги 25 років 08 місяців 22 дні. З цих же підстав суд не приймає інші доводи позивача.

Згідно з положеннями статті 244 КАС України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження.

Вирішуючи даний спір, суд, керуючись ч.2 ст. 2 КАС України, зобов`язаний перевірити рішення суб`єктів владних повноважень, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення; безсторонньо (неупереджено), з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія).

Згідно ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Отже, виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що відповідач діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а викладені в позовній заяві вимоги позивача є необґрунтованими, недоведеними та такими, що не підлягають задоволенню.

Відповідно, враховуючи висновок про відмову в задоволенні позову, на підставі приписів ст. 139 КАС України, судовий збір підлягає стягненню з позивача на користь Державного бюджету України.

На підстав наведеного, керуючись ст. ст. 32, 139, 243 - 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити певні дії, - відмовити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 ) на користь Державного бюджету України судовий зір в розмірі 840, 80грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або справа розглянута в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Роз`яснити сторонам, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 47, 79, 80, 114, 122, 162, 163, 164, 165, 169, 177, 193, 261, 295, 304, 309, 329, 338, 342, 363 КАС України, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, подання доказів, витребування доказів, забезпечення доказів, а також строки звернення до адміністративного суду, подання відзиву та відповіді на відзив, заперечення, пояснень третьої особи щодо позову або відзиву, залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви, пред`явлення зустрічного позову, розгляду адміністративної справи, апеляційного оскарження, розгляду апеляційної скарги, касаційного оскарження, розгляду касаційної скарги, подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами продовжуються на строк дії такого карантину.

Суддя В.В. Стойка