Справа № 620/662/20
Суддя: Бородавкіна С.В.
Дата ухвалення: 2020-04-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 квітня 2020 року м. Чернігів Справа № 620/662/20

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді - Бородавкіної С.В.,

розглянувши у спрощеному позовному провадженні без повідомлення (виклику) сторін справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про зобов`язання вчинити певні дії та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

У С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 ) 21.02.2020 звернувся до суду з адміністративним позовом до Військової частини НОМЕР_1 (далі в/ч НОМЕР_1 ), у якому просить:

- зобов`язати відповідача видати йому трудову книжку з відповідними відмітками та внесенням дати її фактичної видачі;

- стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу у зв`язку з затримкою видачі трудової книжки у розмірі 128 746,30 грн., з урахуванням суми грошових коштів на дату фактичної видачі трудової книжки;

- зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити йому грошову індексацію (згідно калькулятора індексації) за затримку у проведенні розрахунку за період з 15.07.2019 по дату фактичної видачі трудової книжки.

Свої вимоги мотивує тим, що законодавство України зобов`язує керівника установи, організації видати працівникові трудову книжку при звільненні. Однак, всупереч наведеного, керівництво в/ч НОМЕР_1 вказаний обов`язок не виконало. Крім того, вважає, що у зв`язку із затримкою видачі трудової книжки, відповідач має нарахувати та виплатити йому середній заробіток за час вимушеного прогулу та індексацію за період з 15.07.2019 по дату фактичної видачі трудової книжки.

Ухвалою судді від 25.02.2020 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Також установлено відповідачу 15-дений строк з дня вручення вказаної ухвали для надання відзиву на позов.

У встановлений судом строк від відповідача надійшов відзив на позов, у якому в/ч НОМЕР_1 позовні вимоги не визнала, просила відмовити у їх задоволенні та зазначила, що за загальним правилом записи про час військової служби військовослужбовця, звільненого зі Збройних Сил України, повинні вноситися до трудової книжки за тим місцем роботи, де він працевлаштується після звільнення зі служби, у тому числі на підставі військового квитка. Також відповідач звернув увагу, що військовослужбовці не є працівниками та на них не поширюються положення законодавства України про працю. Так, основним документом персонального обліку офіцерів, осіб рядового, сержантського і старшинського складу є їхні особові справи.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що у задоволенні позову має бути відмовлено, враховуючи таке.

Як вбачається із матеріалів справи, 16.07.2016 ОСОБА_1 із Міністерством оборони України в особі уповноваженого командира було укладено контракт про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України на посадах осіб рядового, сержантського та старшинського складу строком на 3 роки (а.с. 8-9).

Відповідно до укладеного контракту позивач добровільно узяв на себе зобов`язання, у тому числі, проходити військову службу у Збройних Силах України протягом строку контракту.

У подальшому, наказом командира в/ч НОМЕР_1 від 15.07.2019 №145 ОСОБА_1 виключено зі списків особового складу частини та усіх видів забезпечення у зв`язку із звільненням з військової служби (а.с. 10).

Вважаючи, що відповідач під час звільнення з військової служби, у порушення вимог чинного законодавства, не видав належним чином оформлену трудову книжку, ОСОБА_1 звернувся до суду з відповідним позовом.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд враховує таке.

Відповідно до Закону України від 25.03.1992 №2232-XII «Про військовий обов`язок і військову службу» (далі Закон №2232-ХІІ) військовослужбовці - це громадяни України, які проходять військову службу у складі Збройних Сил України та інших військових формувань.

При цьому, згідно із статтею 2 Закону №2232-ХІІ військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

Стаття 3 КЗпП України визначає, що законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами.

Відповідно до статті 48 КЗпП України, трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації або у фізичної особи понад п`ять днів.

До трудової книжки заносяться відомості про роботу, заохочення та нагороди за успіхи в роботі на підприємстві, в установі, організації; відомості про стягнення до неї не заносяться.

Порядок ведення трудових книжок визначається Кабінетом Міністрів України.

Спільним наказом Міністерства праці, Міністерства юстиції, Міністерства соціального захисту населення від 29.07.1993 №58 затверджено Інструкцію про порядок ведення трудових книжок працівників, яка зареєстрована у Міністерстві юстиції України 17.08.1993 за №110 (далі - Інструкція).

Разом з тим, суд звертає увагу, що військовослужбовці не перебувають у трудових відносинах з підприємствами, установами, організаціями усіх форм власності та господарювання, а проходять службу. Порядок проходження служби урегульовано спеціальними нормативно-правовими актами, які покладають на громадян, котрі перебувають на такій службі, додаткові обов`язки і відповідальність. У зв`язку із наведеним, ведення та видача трудових книжок військовослужбовцям не передбачені.

Зокрема, Указом Президента України від 10 грудня 2008 року №1153/2008 затверджено Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України (далі Положення).

Згідно із пунктом 11 Положення, проходження військової служби військовослужбовцем відображається в його особовій справі, яка ведеться у порядку та за формою, встановленими Міністерством оборони України.

До особової справи вносяться передбачені законом відомості про військовослужбовця та членів його сім`ї, а також за його попередньою згодою інші необхідні відомості.

Порядок обліку військовослужбовців, форми і призначення облікових документів, порядок їх складання і ведення визначаються Міністерством оборони України.

У свою чергу, пунктом 1.4 вищевказаної Інструкції передбачено, що особи, які вперше шукають роботу і не мають трудової книжки, повинні пред`явити паспорт, диплом або інший документ про освіту чи професійну підготовку. Військовослужбовці, звільнені із Збройних Сил України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Прикордонних військ України, Цивільної оборони України, Управління охорони вищих посадових осіб України та інших військових формувань, створених відповідно до законодавства України та військовослужбовці, звільнені із Збройних Сил колишнього Союзу РСР і Збройних сил держав учасниць СНД, пред`являють військовий квиток.

Крім того, згідно із пунктом «а» пункту 2.19 Інструкції до трудових книжок за місцем роботи вносяться окремим рядком з посиланням на дату, номер та найменування відповідних документів записи про час служби у складі Збройних Сил України та інших військах, де на тих, які проходять службу, не поширюється законодавство про працю і державне соціальне страхування, із зазначенням дати призову (зарахування) і дати звільнення із служби.

Отже, змістовний аналіз положень Інструкції вказує на те, що за загальним правилом записи про час військової служби військовослужбовця, звільненого зі Збройних Сил України, повинні вноситися до трудової книжки за тим місцем роботи, де він працевлаштується після звільнення з військової служби, у тому числі на підставі військового квитка.

Відповідно до абзацу 5 пункту 4.1 Інструкції власник або уповноважений ним орган зобов`язаний видати працівнику його трудову книжку в день звільнення з унесеним до неї записом про звільнення. Інших випадків видачі оригіналу трудової книжки законодавством не встановлено.

Разом з тим, як було встановлено вище, відповідач не був зобов`язаний вести трудову книжку позивача, відповідно у нього відсутній обов`язок видачі ОСОБА_1 трудової книжки з відмітками.

Відповідно до частини п`ятої статті 235 КЗпП України у разі затримки видачі трудової книжки з вини власника або уповноваженого ним органу працівникові виплачується середній заробіток за весь час вимушеного прогулу.

Вимушений прогул це час, протягом якого працівник з вини власника або уповноваженого ним органу був позбавлений змоги працювати. Вимушений прогул працівника має місце при незаконній відмові у прийнятті його на роботу або при несвоєчасному укладенні трудового договору, незаконному відстороненні від роботи, незаконному звільненні або незаконному переведенні на іншу роботу, затримці видачі трудової книжки, неправильному формулюванні в трудовій книжці причини звільнення, якщо воно перешкоджало працевлаштуванню його.

Тобто, необхідною умовою для застосування цієї законодавчої норми є наявність вини роботодавця у затримці видачі трудової книжки.

Зважаючи на відсутність обов`язку у відповідача зберігати, вести та видавати військовослужбовцям, які зараховані до списків особового складу частини за контрактом, трудові книжки, суд дійшов висновку про відсутність підстав для визнання періоду починаючи з 15.07.2019 вимушеним прогулом, у зв`язку із чим позовні вимоги у цій частині є необґрунтованими та у їх задоволенні слід відмовити.

Також, враховуючи вищенаведене, суд вважає за необхідне відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог про зобов`язання в/ч НОМЕР_1 нарахувати та виплатити йому індексацію за затримку розрахунку за період з 15.07.2019 на дату фактичної видачі трудової книжки.

Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Отже, враховуючи вищевикладене, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України, суд вважає, що у задоволенні позовних вимоги ОСОБА_1 слід відмовити.

Керуючись статтями 227, 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:
У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про зобов`язання вчинити певні дії та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту. Апеляційна скарга, з урахуванням положень підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII ''Перехідні положення'' Кодексу адміністративного судочинства України, подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повний текст рішення виготовлено 16 квітня 2020 року.

Позивач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ).
Відповідач: Військова частина НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_3 , вул. Шевченка, 105, м. Чернігів, 14030).

Суддя С.В. Бородавкіна