Справа № 280/399/20
Суддя: Кисіль Роман Валерійович
Дата ухвалення: 2020-04-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2020 року Справа № 280/399/20 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі судді Киселя Р.В., розглянувши за правилами спрощеного провадження, у письмовому провадженні, адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Амструд» (провулок Поштовий, буд. 25ж, смт. Більмак, Більмацький район, Запорізька область, 71001), в особі представника адвоката Кобець Костянтина Васильовича (вул. Армійська, буд. 64, смт Комиш-Зоря, Більмацький район, Запорізька область, 71031), до Управління Укртрансбезпеки у Запорізькій області (вул. Музична, буд. 2А, м. Запоріжжя, 69083) та Державної служби України з безпеки на транспорті (пр. Перемоги, буд. 14, м. Київ, 01135) про визнання протиправною та скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

15.01.2020 до Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Амструд» (далі позивач або ТОВ «Амстуд»), в особі представника адвоката Кобець Костянтина Васильовича, до Управління Укртрансбезпеки у Запорізькій області (далі відповідач 1 або Управління Укртрансбезпеки) та Державної служби України з безпеки на транспорті (далі відповідач 2 або ДСУ з безпеки на транспорті), в якій позивач просить суд: визнати протиправною та скасувати постанову відповідача 1 про застосування адміністративно-господарського штрафу від 24.12.2019 №173164.

Крім того, просить стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача 2 понесені судові витрати у вигляді судового збору 2102 грн.

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що як вбачається з наявних документів, транспортний засіб нібито здійснював перевезення з перевищення навантаження на одиночну вісь 10,25 тон, дозволена маса на яку 9 тон. При цьому, загальна маса транспортного засобу не перевищувала вагові обмеження, а саме при дозволеній загальній масі для вантажних автомобілів - понад 40 тон, фактична загальна маса склала 25 тон. Під час проведення зважування працівникам Управління Укртрансбезпеки було повідомлено що вантаж (сипуча суміш С-7) є сипучим та подільним і міг зміститись при будь-якому русі чи гальмуванні автомобіля, однак посадовими особами відповідача 1 вказана обставина не була взята до уваги. При цьому позивач стверджує, що на сьогодні відсутня офіційно затверджена методика зважування сипучого вантажу по осях. Також посилається на те, що незважаючи на нібито перевищення вагових параметрів на одну вісь, подальший рух транспортного засобу працівниками Управління Укртрансбезпеки не заборонявся, автомобіль продовжив подальший рух по маршруту перевезення. Крім того зазначає, що акт перевірки на місці зупинки не вручався, вказаний акт надійшов позивачу тільки разом зі спірною постановою. Вказані обставини, в їх сукупності, на думку позивача свідчать про протиправність винесеної постанови та є підставами для її скасування.

Ухвалою від 20.01.2020 відкрито спрощене позовне провадження в адміністративній справі №280/5184/19. Судове засідання призначено на 13.02.2020 з повідомленням (викликом) сторін.

Станом на 13.02.2020 відповідачами не подані до суду відзиви на позов.

У судове засідання 13.02.2020 представники відповідачів не прибули.

13.02.2020 від представника позивача до суду надійшло клопотання про відкладення судового засідання.

Ухвалою від 13.02.2020 судове засідання відкладалось до 12.03.2020.

Станом на 12.03.2020 відповідачами не подані до суду відзиви на позов.

У судове засідання 12.03.2020 представники відповідачів повторно не прибули.

12.03.2020 від представника позивача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності в порядку письмового провадження. На задоволенні позовних вимог наполягає в повному обсязі.

13.03.2020 від відповідача 1 надійшов відзив на позовну заяву в якому Управління Укртрансбезпеки заперечило проти позовних вимог та зазначило, що 11.11.2019 контролюючими особами Управління Укртрансбезпеки проведено зважування транспортного засобу номерний знак НОМЕР_1 . Після проходження габаритно-вагового контролю вказаного транспортного засобу згідно з довідкою про зважування було встановлено, що навантаження на здвоєну вісь перевищує нормативно-встановлені параметри 20,300 т, замість встановленої 16 т. Зважаючи на зазначене співробітниками Управління Укртрансбезпеки на законних підставах було віднесено транспортний засіб позивача до великовагових, оскільки перевантаження на здвоєну вісь склало на 26,88% більш ніж встановлено нормативом. А на підставі цього ними складено Акт від 11.11.2019 №0016451 про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів, Акт №185213 проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень вантажів автомобільним транспортом, саме у якому і зазначено порушення вимог діючого транспортного законодавства у частині перевищення нормативно встановлених параметрів перевезення вантажу понад 20% перевантаження без відповідного дозволу. На підставі висновків Акту №185213 від 11.11.2019 відповідачем 1 була винесена постанову №173164 від 24.12.2019 про застосування адміністративно-господарського штрафу на підставі абз. 16 ч.1 ст.60 Закону України «Про автомобільний транспорт», якою накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 34 000 грн.

Оцінивши наявні у справі документи і матеріали, належність, допустимість кожного доказу окремо, а також достатність та взаємний зв`язок наявних в матеріалах справи доказів у їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, судом встановлено наступне.

11.11.2019 на транспортному засобі КАМАЗ 65115 (д.н.з. НОМЕР_1 ) здійснювались вантажні перевезення за маршрутом смт. Більмак - м. Камянка Дніпровка Запорізької обл. Перевозився сипучий подільний вантаж (Суміш С-7) загальною масою (разом з масою транспортного засобу) 25 тон, що підтверджується довідкою №0009951 від 11.11.2019 про результати здійснення габаритно-вагового контролю.

Під час руху транспортного засобу, посадовими особами Управління Укртрансбезпеки було проведено габаритно-ваговий контроль зазначеного вантажного автомобіля.

Відповідно до чеку зважування від 11.11.2019 №21735 (а.с.17) та довідки №0009951 від 11.11.2019, навантаження на вісі зазначеного транспортного засобу склало: 4.7; 10,25; 10,05. Повна маса транспортного засобу становила 25 тон.

За результатами проведеного габаритно-вагового контролю вищезазначеного транспортного засобу було складено:

- акт про перевищення транспортним засобом нормативно-вагових параметрів від 11.11.2019 №0016451 (а.с.15);

- розрахунок плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування від 11.11.2019 №47, яким визначено суму до сплати у розмірі 331,74 євро (а.с. 15 зворотній бік).

- акт проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом від 11.11.2019 №185213 (а.с. 16).

Акт від 11.11.2019 №0016451 та розрахунок плати за проїзд від 11.11.2019 №47 були направлені позивачу супровідним лист №73160/26/24-19 від 21.11.2019 (а.с. 18). При цьому з додатків до супровідного листа вбачається, що акт від 11.11.2019 №185213 позивачу не направлявся. Також відсутні докази вручення зазначеного акту водію транспортного засобу.

На підставі висновків акт проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом від 11.11.2019 №185213 відповідачем 1 була винесена постанова про застосування адміністративно-господарського штрафу №173164 від 24.12.2019 (а.с. 12). Вказаною постановою, на підставі абз. 16 ч.1 ст.60 Закону України «Про автомобільний транспорт» на позивача накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 34000 грн.

Вважаючи, що відповідач 1 при винесені постанови про стягнення штрафу діяв не на підставі, не в межах повноважень та не у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, позивач звернувся із даним позовом до суду.

Вирішуючи даний спір, суд виходив з таких мотивів та норм права.

Відповідно до статті 6 Конституції України органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України.

Статтею 19 Конституції України встановлено обов`язок органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11 лютого 2015 року №103 затверджено Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) (далі - Положення №103).

Відповідно до пункту 1 Положення №103 Державна служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті та у сфері безпеки на морському та річковому транспорті (крім сфери безпеки мореплавства суден флоту рибного господарства).

Згідно підпункту 1 пункту 4 Положення основними завданнями Укртрансбезпеки є, зокрема, реалізація державної політики з питань безпеки на автомобільному транспорті загального користування (далі - автомобільний транспорт), міському електричному, залізничному транспорті та у сфері безпеки на морському та річковому транспорті.

Підпунктами 15 та 27 пункту 5 Положення №103 визначено, що Укртрансбезпека відповідно до покладених на неї завдань: здійснює габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування; здійснює нарахування плати за проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, під час здійснення габаритно-вагового контролю.

Відповідно до пункту 8 Положення №103 Укртрансбезпека здійснює свої повноваження безпосередньо, через утворені в установленому порядку територіальні органи та Держспецтрансслужбу.

Механізм здійснення габаритно-вагового контролю регламентується Порядком здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 27 червня 2007 року №879 (далі - Порядок №879).

Пунктом 3 Порядку №879 встановлено, що габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування здійснюється Укртрансбезпекою, її територіальними органами та відповідними підрозділами МВС, що забезпечують безпеку дорожнього руху.

Крім того, відповідно до пункту 4 Порядку №103 взаємодії Державної інспекції України з безпеки на наземному транспорті, Міністерства внутрішніх справ України, Державного агентства автомобільних доріг України під час організації та проведення робіт із зважування та здійснення габаритно-вагового контролю транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів на автомобільних дорогах загального користування затвердженого Наказом Міністерства інфраструктури України, Міністерства внутрішніх справ України 10.12.2013 року № 1007/1207, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 04 лютого 2014 року за № 215/24992, посадові особи Укртрансінспекції під час здійснення габаритно-вагового контролю:

- здійснюють зупинку транспортного засобу для здійснення габаритно-вагового контролю у форменому одязі за допомогою сигнального диска (жезла) з дотриманням Правил дорожнього руху та Порядку зупинення транспортного засобу, що здійснює автомобільні перевезення пасажирів та вантажів, посадовими особами Державної інспекції з безпеки на наземному транспорті та її територіальних органів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 травня 2013 року № 422;

- видають довідку про результати здійснення габаритно-вагового контролю;

- складають акт про перевищення транспортним засобом нормативних габаритних або вагових параметрів та визначають суму плати за проїзд за формулою розрахунку відповідно до пунктів 30 - 31-1 Порядку здійснення габаритно-вагового контролю.

Відповідно до підпункту 2 та 3 пункту 1 Порядку №879 терміни, що вживаються у цьому Порядку, мають таке значення:

- вимірювання (зважування) - процес визначення за допомогою вимірювального (зважувального) обладнання габаритно-вагових параметрів фактичної маси та навантаження на вісь (осі) транспортного засобу, що проводяться згідно з методикою, затвердженою спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері метрології;

- великовагові та великогабаритні транспортні засоби - транспортні засоби, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні навантаження на вісь (осі) та загальна маса або габарити яких перевищують один з параметрів, що зазначені у пункті 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306. При цьому транспортний засіб не може вважатися великоваговим та/або великогабаритним, якщо його параметри не перевищують нормативи більш як на 2 відсотки.

Згідно пунктів 12, 13 та 14 Порядку №879 вимірювальне і зважувальне обладнання для здійснення габаритно-вагового контролю повинне утримуватись у робочому стані; періодично проводиться повірка (метрологічна атестація) такого обладнання з подальшим клеймуванням (пломбуванням) та видачею відповідного свідоцтва спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері метрології.

Під час здійснення габаритно-вагового контролю не допускається використання вимірювального і зважувального обладнання, періодична повірка (метрологічна атестація) якого не проведена, а також обладнання, що перебуває у несправному стані.

Вимоги до облаштування та технічного оснащення пунктів габаритно-вагового контролю визначаються Мінінфраструктури.

Пунктами 17 та 18 Порядку №879, передбачено, що у разі коли за допомогою автоматичних зважувальних пунктів виявлено факт перевищення встановлених габаритно-вагових параметрів, габаритно-ваговий контроль транспортного засобу здійснюється на найближчому стаціонарному та/або пересувному пункті габаритно-вагового контролю.

За результатами габаритно-вагового контролю на стаціонарному або пересувному пункті водієві транспортного засобу видається довідка про здійснення габаритно-вагового контролю із зазначенням часу і місця його здійснення.

Відповідно до пункту 21 Порядку №879 у разі виявлення факту перевищення хоча б одного вагового та/або габаритного нормативного параметра більш як на 2 відсотки подальший рух транспортного засобу забороняється до внесення плати за його проїзд автомобільними дорогами загального користування (далі - плата за проїзд). Плата за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу, що рухався без відповідного дозволу, здійснюється у подвійному розмірі за пройдену частину маршруту по території України.

З матеріалів справи вбачається, що позивач здійснював перевезення вантажу - суміш С-7, яка є щебенево - піщаною сумішшю, тобто сипучим (подільним) вантажем.

Отже, вантаж є сипучим, не сталим під час руху в транспортному засобі, а тому може змінювати розподіл навантажень на вісі транспортного засобу у русі та/або під час гальмування, що не було взято до уваги під час здійснення контролю.

Слід зазначити, що єдиною методикою виконання вимірювань поосьових навантажень на маси вантажних транспортних засобів в русі в Україні є лише Методика виконання вимірювань поосьових навантажень на маси вантажних транспортних засобів у русі, розроблена Харківським національним автомобільно-дорожнім університетом Державної служби автомобільних доріг України, затверджена заступником голови Державної служби автомобільних доріг України (Укравтодор), атестована з ГОСТ 8.010-99 Національним науковим центром «Інститут Метрології», свідоцтво про атестацію №02-84-08, проте зазначена Методика не розповсюджується на транспортні засоби з рідким вантажем або вантажем, що змінює розподіл навантажень на вісі транспортного засобу в русі, що свідчить про відсутність вимог щодо нормативів навантаження транспортних засобів з відповідним видом вантажу, та відповідно про неможливість встановлення факту порушення вагових параметрів.

В наданому відзиві вказана обставина Управлінням Укртрансбезпеки не спростована, з чого суд приходить до висновку, що при здійсненні зважування транспортного засобу з сипучим вантажем, що змінює розподіл навантажень на осі транспортного засобу в русі, результати вимірювання, здійсненні представниками відповідача 1, не можна вважати належними, оскільки такі вимірювання, здійсненні без відповідної Методики, свідчать про неможливість встановлення достовірного та точного показника навантаження на кожну з осей транспортного засобу з відповідним сипучим вантажем.

Пунктом 22 Порядку №879 У разі виявлення на стаціонарних або пересувних чи автоматичних зважувальних пунктах порушення правил проїзду великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів такий транспортний засіб тимчасово затримується згідно із статтею 265-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Власник великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу або уповноважена ним особа має право привести габаритно-вагові параметри транспортного засобу у відповідність з установленими нормативами шляхом часткового розвантаження, перевантаження на інший транспортний засіб або у будь-який інший спосіб (пункт 23 Порядку №879).

В пункті 24 Порядку №879 встановлено, що після приведення габаритно-вагових параметрів транспортного засобу у відповідність з установленими нормативами і внесення плати за проїзд такий засіб спрямовується для здійснення повторного габаритно-вагового контролю. Якщо під час здійснення повторного габаритно-вагового контролю фактів перевищення габаритно-вагових параметрів не виявлено, транспортний засіб може продовжити подальший рух.

Проте, транспортний засіб позивача не затримувався, жодних протоколів в порядку КУпАП щодо тимчасового затримання не складалося і позивачу не вручалося, представники уповноважених підрозділів Національної поліції на контрольному пересувному пункті були відсутні.

Крім того, суд вважає за необхідне зазначити наступне, спеціальним законом, що регулює спірні правовідносини, є Закон України «Про автомобільний транспорт» №2344-III від 05.04.2001 (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, далі Закон №2344-III).

На виконання вимог статті 6 Закону №2344-III, постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 №1567 було затверджено Порядок здійснення державного контролю на автомобільному транспорті (далі - Порядок №1567), який визначає процедуру здійснення державного контролю за додержанням суб`єктами господарювання, які провадять діяльність у сфері автомобільного транспорту (далі - суб`єкти господарювання), вимог законодавства про автомобільний транспорт, норм та стандартів щодо організації перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, норм міжнародних договорів про міжнародне автомобільне сполучення, виконанням умов перевезень, визначених дозволом на перевезення на міжобласних автобусних маршрутах, вимог Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення, дотриманням габаритно-вагових параметрів, наявністю дозвільних документів на виконання перевезень та відповідністю виду перевезень, відповідних ліцензій, внесенням перевізниками-нерезидентами платежів за проїзд автомобільними дорогами.

Абзацом 3 п.20 Порядку №1567 передбачено, що виявлені під час перевірки порушення вимог законодавства та норм і стандартів щодо організації перевезень автомобільним транспортом зазначаються в акті з посиланням на порушену норму.

Пунктом 25 Порядку №1567 встановлено, що справа про порушення розглядається в органі державного контролю за місцезнаходженням суб`єкта господарювання або за місцем виявлення порушення (за письмовою заявою уповноваженої особи суб`єкта господарювання) не пізніше ніж протягом двох місяців з дня його виявлення.

Згідно з п.26 та п.27 Порядку №1567 справа про порушення розглядається у присутності уповноваженої особи суб`єкта господарювання.

Про час і місце розгляду справи про порушення уповноважена особа суб`єкта господарювання повідомляється під розписку чи рекомендованим листом із повідомленням.

У разі неявки уповноваженої особи суб`єкта господарювання справа про порушення розглядається без її участі.

Відповідачами на надано суду доказів повідомлення позивача про розгляд справи про порушення вимог законодавства та норм і стандартів щодо організації перевезень автомобільним транспортом, що є порушенням вимог Порядку №1567.

Частиною другою статті 2 КАС України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частинами першою та другою статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Відповідно до частин першої, другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд, відповідно до статті 90 КАС України, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідач не надав суду доказів на спростування доводів позивача, а тому заявлені позивачем вимоги є такими, що підлягають задоволенню.

Суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі (частина перша статті 143 КАС України).

Відповідно до приписів частини першої статті 139 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

При поданні позовної заяви позивачем сплачено судовий у розмірі 2102 грн.

Відповідно до п.16 Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 103 від 11.02.2015 року, Укртрансбезпека є юридичною особою публічного права, має печатку із зображенням Державного Герба України та своїм найменуванням, власні бланки, рахунки в органах Казначейства.

Пунктом 3 Постанови Кабінету Міністрів України № 592 від 26.06.2015 року "Деякі питання забезпечення діяльності Державної служби з безпеки на транспорті" утворені територіальні органи Державної служби з безпеки на транспорті як структурні підрозділи апарату Служби за переліком згідно з додатком 3, зокрема Управління Укртрансбезпеки в Запорізькій області області, проте територіальні органи створено без статусу юридичної особи.

З урахуванням зазначеного, суд вважає за необхідне стягнути з Державної служби України з безпеки на транспорті за рахунок бюджетних асигнувань Державної служби України з безпеки на транспорті на користь позивача судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2102 грн.

Керуючись статтями 241, 243-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Амструд» (провулок Поштовий, буд. 25ж, смт. Більмак, Більмацький район, Запорізька область, 71001; ) до Управління Укртрансбезпеки у Запорізькій області (вул. Музична, буд. 2А, м. Запоріжжя, 69083) та Державної служби України з безпеки на транспорті (пр. Перемоги, буд. 14, м. Київ, 01135; ) про визнання протиправною та скасування постанови - задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову Управління Укртрансбезпеки у Запорізькій області про застосування адміністративно-господарського штрафу від 24.12.2019 №173164.

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Амструд» (провулок Поштовий, буд. 25ж, смт. Більмак, Більмацький район, Запорізька область, 71001; ) за рахунок бюджетних асигнувань Державної служби України з безпеки на транспорті (пр. Перемоги, буд. 14, м. Київ, 01135; ) судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2102,00 грн. (дві тисячі сто дві гривні 00 копійок).

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Р.В. Кисіль