Справа № 640/2759/20
Суддя: Кармазін О.А.
Дата ухвалення: 2020-04-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 квітня 2020 року м. Київ № 640/2759/20

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Кармазіна О.А., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовомОСОБА_1
доМіністерства оборони України
про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) звернувся до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом до Міністерства оборони України (03168, м. Київ, просп. Повітрофлотський, 6), в якому просить суд:

1) визнати протиправною бездіяльність Міністерства оборони України в особі Міністра оборони України Загороднюка Андрія Павловича щодо не проведення ним особистого прийому громадян згідно затвердженого графіку прийому з моменту призначення його на посаду, а саме: з 29.08.2019 та станом на день подачі позову;

2) зобов`язати Міністерство оборони України в особі Міністра оборони України провести особистий прийом громадян згідно затвердженого графіку прийому на якому особисто прийняти позивача.

Позиція позивача.

Позивач зазначає, що згідно графіку прийому МО України, який розміщено на його офіційному веб-сайті, Міністр оборони України повинен був проводити особистий прийом громадян 28 січня 2020 року.

Проте, в порушення ч. 1 та 2 статті 22 Закону України «Про звернення громадян» 28 січня 2020 особистий прийом громадян Міністр оборони України не проводив, чим порушив конституційне право позивача на звернення громадян, яке виразилось у тому, що порушені у зверненні позивача питання входили до його компетенції.

Позивач наголошує, що з часу призначення 29.08.2019 Міністра оборони України він жодного разу не проводив особистий прийом громадян, що є неприпустимим у правовій державі та свідчить про його бездіяльність та самоусунення від виконання вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України та ст. 22 Закону України «Про звернення громадян».

Позивач наголошує, що частиною 2 статті 16 Закону України «Про звернення громадян» визначено, що скарги осіб з інвалідністю внаслідок війни розглядаються першими керівниками державних органів особисто.

Позивач додає (а.с. 15), що на протязі 2019 - 2020 він неодноразово звертався з усними зверненнями на телефони приймальні та відділу звернень, а також неодноразово звертався з письмовими заявами до Міністра оборони України. Окрім записів на особистий прийом до Міністра оборони України по телефонам, з метою черговою фіксації протиправних дій відповідача, він також звернувся до Міністра оборони України з письмовим зверненням від 05.01.2020. Вказаному зверненню на офіційному веб-сайті Урядової гарячої лінії 1545 в особистому кабінеті був присвоєний номер КО-10099186. Інформацію про завершення розгляду вказаного звернення було висвітлено 10.02.2020 в особистому кабінеті «статус звернення - розглянуто» та до цього доданий відповідний лист.

Проте, як надалі зазначає позивач, наведений лист свідчить про протиправну бездіяльність відповідача щодо неналежного розгляду скарги позивача та умисний обман та викривлення фактів, оскільки посадова особа яка його підписала, а саме: начальник відділу по роботі з громадянами та доступу до публічної інформації МО України О.В. Копаниця, не належить до кола осіб, які визначені, які визначені ч. 2 ст. 16 вищезгаданого Закону.

У вказаному листі зазначено, що позивач був прийнятий на особистому прийомі 28.01.2020 за дорученням Міністра обороти України, першим заступником Міністра оборони України Руснаком І.С. В той же час, як зазначає позивач, особою, яка проводила особистий прийом замість Міністра оборони України визнано, що він не може вирішити питання позивача. Наведене питання може вирішити тільки Міністр оборони України.

Враховуючи викладене у позові, позивач просить задовольнити позов.

Позиція відповідача.

Відповідач зазначає, що позовні вимоги є необґрунтованими, безпідставними та такими, що втратили свою актуальність у зв`язку із звільненням ОСОБА_2 з посади Міністра оборони України.

Звертає увагу, що положення ч. 2 ст. 19 вищезгаданого Закону поширюються на випадки розгляду скарг певних осіб, а не звернень, що на думку відповідача має місце у даному випадку.

Разом з цим, 28.01.2020 забезпечено проведення особистого прийому громадян, за дорученням - першим заступником Міністра як першим керівником державного органу. За результатами прийому 03.02.2020 Міністром оборони України було видане доручення заступнику Міністра ОСОБА_3 опрацювати звернення позивача та поінформувати автора звернення у встановленому порядку.

На виконання вказаного доручення заступником Міністра листом від 27.02.2010 № 266/183 було поінформовано ОСОБА_1 та надано обґрунтовану відповідь на порушені питання.

Відповідач також звертає увагу, що наказом Міністерства оборони України від 28.12.2016 № 735, зареєстрованого в Мін`юсті України 23.01.2017 за № 94/29962, затверджено Інструкцію про організацію розгляду звернень та проведення особистого прийому. Відповідно до Інструкції у разі відсутності Міністра особистий прийом громадян проводить уповноважена особа.

З огляду на відсутність Міністра у зв`язку із службовою необхідністю, особистий прийом здійснював його перший заступник.

Звертається також увага, що порушене позивачем питання не відноситься до прямої компетенції Міністра, а відноситься до компетенції житлової комісії за місцем перебування на квартирному обліку особи відповідно до Інструкції № 380 від 31.07.2018, а питання виплати грошової компенсації за належне для отримання житлове приміщення врегульовано постановою КМ України від 02.09.2015 № 728.

Відтак, відповідач не вбачає підстав для задоволення позову.

Процесуальні дії, вчинені у справі.

Ухвалою від 11.02.2020 позовну заяву залишено без руху та надано строк для усунення недоліків.

Ухвалою від 02.03.2020 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи та проведення судового засідання.

Встановлені судом обставини.

Позивач має посвідчення із визначенням, що він є інвалідом 3 групи і має право на пільги встановлені законодавством України для ветеранів війни - інвалідів війни. Посвідчення видано 26.12.2018 із строком дії до 01.01.2021.

Крім того, позивач має посвідчення, пред`явник якого має право на пільги встановлені законодавством України для ветеранів війни - учасників бойових дій.

05.01.2020 позивачем сформовано звернення на ім`я Міністра оборони України в якому зазначено про відсутність можливості реалізувати право на отримання житла внаслідок протиправної бездіяльності певних посадових осіб Головного квартирно-експлуатаційного управління ЗСУ.

Позивач просив Міністра оборони України прийняти його на особистому прийомі 28.01.2020.

28.01.2020 проведено особистий прийом позивача у Міністерстві оборони України.

Особистий прийом за дорученням Міністра оборони України проведений його першим заступником Міністра Руснаком І.С.

Зазначено у витязі з протоколу прийому громадян (а.с. 38), що було прийнято ОСОБА_1 , учасника бойових дій, особа з інвалідністю 3 групи, мешкає у смт. Десна, - з питань забезпечення житлом для постійного проживання або грошовою компенсацією за належне для отримання житло; відносно не надання відповіді на звернення заявника керівництвом Міноборони, за яких правових підстав працівниками КЕУ відмолено в отриманні житла, не забезпеченні його житлом у відповідності до законодавства України.

Зазначено також у протоколі, що Міністром оборони України надано окреме доручення за зверненням громадянина ОСОБА_1 . Зокрема: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 надано доручення забезпечити опрацювання звернення громадянина ОСОБА_1 до Міністра оборони України. Доручено проінформувати автора звернення. ОСОБА_5 доручено вивчити питання перенесення житлової черги із одного гарнізону в інший гарнізон у разі зміни місця проживання громадянина після звільнення з військової служби. За необхідності ініціювати внесення відповідних змін (доповісти до 27.02.2020). Доручено ОСОБА_6 повторно опрацювати звернення ОСОБА_1 , надати вичерпну інформацію щодо забезпечення житлом у Чернігівському гарнізоні у 2019 та виплатою грошової компенсації за належне для отримання житло звільненим військовослужбовцям, учасникам бойових дій та особам з інвалідністю (доповісти до 27.02.2020).

27.02.2020 Міністерством оборони України за результатами особистого прийому надано відповідь на звернення від 05.01.2020 та від 14.01.2020, де зазначено, що під час особистого прийому громадян, який відбувся 28.11.2019, позивачу вже було ґрунтовно роз`яснено вимоги чинного законодавства щодо порядку забезпечення житлом.

Повторно проінформовано позивача щодо правових підстав для відмови у вирішенні питання стосовно забезпечення позивача житловим приміщенням для постійного проживання у Чернігівському гарнізоні. Звертається увага на черговість забезпечення житлом, про надання житла потягом 2-х років з дня взяття на облік, на те, що в черзі попереду позивача перебуває ще 3 особи. Наголошується, що черга на отримання житла ще не надійшла. Крім того, зазначено, що надання житлового приміщення раніше за інших осіб, законодавством не передбачено. Звернута увага заявника, що рішення стосовно розподілу житла приймається житловими комісіями військових частин. Щодо отримання грошової компенсації також звернута увага (т.1, а.с. 43), що оскільки черга на отримання житла не підійшла правові підстави для розгляду питання про виплату компенсації відсутні.

Надано також розгорнуті відповіді на інші питання, поставлені позивачем.

Вирішуючи з урахуванням наведеного спір по суті, суд виходить з наступного.

Так, відповідно до статті 1 Закону України "Про звернення громадян" (далі також - Закон) громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

Відповідно до ст. 3 Закону під зверненнями громадян слід розуміти викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги. Пропозиція (зауваження) - звернення громадян, де висловлюються порада, рекомендація щодо діяльності органів державної влади і місцевого самоврядування, депутатів усіх рівнів, посадових осіб, а також висловлюються думки щодо врегулювання суспільних відносин та умов життя громадян, вдосконалення правової основи державного і громадського життя, соціально-культурної та інших сфер діяльності держави і суспільства. Заява (клопотання) - звернення громадян із проханням про сприяння реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством їх прав та інтересів або повідомлення про порушення чинного законодавства чи недоліки в діяльності підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, народних депутатів України, депутатів місцевих рад, посадових осіб, а також висловлення думки щодо поліпшення їх діяльності. Клопотання - письмове звернення з проханням про визнання за особою відповідного статусу, прав чи свобод тощо. Скарга - звернення з вимогою про поновлення прав і захист законних інтересів громадян, порушених діями (бездіяльністю), рішеннями державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, об`єднань громадян, посадових осіб.

У свою чергу, відповідно до ст. 22 Закону України "Про звернення громадян" керівники та інші посадові особи органів державної влади, місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян зобов`язані проводити особистий прийом громадян.

Прийом проводиться регулярно у встановлені дні та години, у зручний для громадян час, за місцем їх роботи і проживання. Графіки прийому доводяться до відома громадян.

Порядок прийому громадян в органах державної влади, місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах, організаціях незалежно від форм власності, об`єднаннях громадян визначається їх керівниками.

Усі звернення громадян на особистому прийомі реєструються. Якщо вирішити порушені в усному зверненні питання безпосередньо на особистому прийомі неможливо, воно розглядається у тому ж порядку, що й письмове звернення. Про результати розгляду громадянину повідомляється письмово або усно, за бажанням громадянина.

Відтак, в рамках правового регулювання особистого прийому громадян Законом встановлено, що: особистий прийом пов`язаний із розглядом звернення; вказане звернення має бути пов`язано із діяльністю відповідного органу чи його посадових осіб, реалізацією функцій такого органу; порядок прийому громадян визначається керівником установи/органу.

У свою чергу, відповідно до ч. 2 ст. 16 Закону України «Про звернення громадян» скарги Героїв Радянського Союзу, Героїв Соціалістичної Праці, осіб з інвалідністю внаслідок війни розглядаються першими керівниками державних органів, органів місцевого самоврядування, установ, організацій і підприємств особисто.

Порядок розгляду, реєстрації, приймання, узагальнення та аналізу звернень військовослужбовців, членів їх сімей, працівників Збройних Сил України, а також інших громадян України, іноземців та осіб без громадянства, які законно перебувають на території України (далі - громадяни), у структурних підрозділах апарату Міністерства оборони України та Генерального штабу Збройних Сил України, інших органів військового управління, з`єднаннях, військових частинах, військових навчальних закладах та військових навчальних підрозділах вищих навчальних закладів, установах та організаціях Збройних Сил України (далі - військові частини), а також порядок контролю за його дотриманням визначений, на виконання вимог ст. 22 Закону України визначено Інструкцією про організацію розгляду звернень та проведення особистого прийому громадян у Міністерстві оборони України та Збройних Силах України, яка затверджена наказом Міністерства оборони України від 28 грудня 2016 року N 735 (зареєстрована в Міністерстві юстиції України 23 січня 2017 р. за N 94/29962).

Відповідно до п. 8 зазначеної Інструкції у разі відсутності Міністра оборони України особистий прийом громадян проводять уповноважені ним посадові особи. Міністр оборони України здійснює прийом громадян з питань його компетенції.

Відтак, у разі відсутності Міністра оборони України особистий прийом може бути проведений уповноваженою особою.

У даному випадку витягом із протоколу прийому громадян від 28.01.2020 підтверджується відсутність Міністра оборони України та уповноваження ним першого заступника Міністра оборони України провести особистий прийом позивача.

В порядку виконання обов`язку, визначеного ч. 1 ст. 77 КАС України, позивачем не надано документальних підтверджень на спростування наведеного та у суду відсутні підстави для сумніву відомостей, наведених в офіційному документі - витязі із вищезгаданого протоколу.

Суд наголошує, що виходячи з положень ст. ст. 14 - 16 Закону України «Про звернення громадян» передбачено, саме розгляд відповідних звернень громадян проводиться першими керівниками державних органів.

Що стосується особистого прийому, то положеннями статті 22 Закону України «Про звернення громадян», яка регулює правила проведення особистого прийому, передбачено, що порядок особистого прийому визначається керівниками відповідних органів.

У даному випадку вказаний порядок визначений вищезгаданою Інструкцією, якою у розвиток норм Закону передбачено, що у разі відсутності Міністра за його дорученням особистий прийом ведеться відповідною уповноваженою особою. Норми статті 22 Закону передбачають, що керівники державних органів ведуть особистий прийом та у даному випадку одним з керівників МО України є перший заступник Міністра, який і здійснював прийом позивача за дорученням Міністра. Положення ст. 22 Закону не встановлюють, що особистий прийом громадян, які мають відповідний статус, ведеться виключно першим керівником (у даному випадку - Міністром).

У даному випадку, хоча прийом за дорученням Міністра був проведений його першим заступником, між тим питання, порушені у зверненнях позивача від 05.01.2020 (т.1. а.с. 21) та від 14.01.2020, як вбачається з витягу з протоколу від 28.01.2020, були розглянуті саме Міністром оборони України та саме ним згідно протоколу надані відповідні доручення відповідальним по напрямкам особам, за результатами чого сформовано відповідь позивачу, де, крім іншого, зазначено, що у черзі на отримання житла перед позивачем перебуває ще три особи та надання позивачу житла поза чергою осіб з одним статусом та категорією черги, тобто минаючи вказаних осіб, законодавством не передбачено.

Відтак, у суду відсутні правові підстави для висновку про порушення Міністром оборони України прав чи інтересів позивача у зв`язку з проведенням особистого прийому громадян 28.01.2020.

Тим більше відсутні підстави для задоволення вимог про визнання протиправною бездіяльності Міністра оборони України щодо не проведення ним особистого прийому громадян згідно затвердженого графіку прийому з 29.08.2019 та станом на день подачі позову, оскільки, крім заяви позивача про його особистий прийом 28.01.2020 та наявні відомості про особистий прийом позивача 28.11.2019 (не є предметом оскарження), до матеріалів справи не надано будь-яких інших звернень про особистий прийом позивача, що вказує на те, що незалежно від обставин проведення інших прийомів громадян, права позивача щодо проведення інших прийомів громадян у даному випадку не зачіпаються та, відповідно, не порушуються.

Відповідно відсутні підстави для задоволення похідних позовних вимог про зобов`язання Міністра оборони України провести повторний, а по суті - третій прийом позивача з питань, які вже двічі були розглянуті та, що стосується останнього прийому 28.01.2020, позивачу надана належним чином обґрунтована та детальна відповідь від 27.02.2020 (т. 1, а.с. 41 - 49) з наведенням нормативного обґрунтування та фактичних даних.

При цьому, суд звертає увагу, що фактично звернення позивача стосується надання йому переваг в отриманні житла або компенсації перед іншими особами, які перебувають у такій же черзі на житло як і позивач та позов не містить нормативного обґрунтування щодо пріоритетності реалізації прав позивача перед іншими рівними за статусом особами.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У той же час, відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

У даному випадку, виходячи із наведеного вище у сукупності, суд не вбачає підстав для висновку про вчинення Міністерством оборони України або Міністром оборони України протиправних дій відносно позивача чи допущення з їх боку протиправної бездіяльності відносно нього. За висновком суду відповідачем вживалися вичерпні заходи щодо розгляду звернення позивача та проведення його особистого прийому в межах відповідних правил та процедур, встановлених законодавством України та зазначених вище, відповідачем не допущено порушень норм законодавства України у взаємовідносинах з позивачем, а відтак суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову та, відповідно, до висновку про відмову у задоволенні позову у повному обсязі.

У взаємозв`язку з наведеним слід зазначити, що відповідно до п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд, що і вчинено судом у даній справі.

На підставі вищевикладеного та керуючись положеннями статтями 2, 5 - 11, 19, 72 - 77, 90, 139, 241 - 246, 250, 251, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) відмовити у повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України. Рішення суду може бути оскаржено за правилами, встановленими ст. ст. 293, 295 - 297 Кодексу адміністративного судочинства України з урахуванням положень п/п. 15.5 п. 15 Розділу VII "Перехідні положення" КАС України (в редакції Закону № 2147-VIII) та п. 3 Розділу VI «Прикінцеві положення» КАС України (в редакції Закону України від 30 березня 2020 року № 540-IX).

Суддя О.А. Кармазін