Справа № 160/487/20
Суддя: Кальник Віталій Валерійович
Дата ухвалення: 2020-03-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2020 року Справа № 160/487/20
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кальника В.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії, -
15.01.2020 року ОСОБА_1 звернулась до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, у якому позивачка просить:
- визнати неправомірними дії ГУ ПФУ в Дніпропетровській області про недоцільність перерахунку пенсії на підставі рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12.06.2019 року по справі № 160/3929/19 відповідно до ч. 2 ст. 57, ч. 2 ст. 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок чорнобильської катастрофи», враховуючи норми ч. 2 ст. 27 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з обмеженнями суми 168 грн. та коефіцієнту заробітної плати пенсійних виплат;
- зобов`язати ГУ ПФУ в Дніпропетровській області здійснити перерахунок за наданим зразком, починаючи з 01.03.2019 року, та виплачувати пенсію на підставі рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12.06.2019 року по справі № 160/3929/19 відповідно до ч. 2 ст. 57, ч. 2 ст. 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», враховуючи норми ч. 2 ст. 27 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» без обмежень у сумі 168 грн та коефіцієнту заробітної плати пенсійних виплат.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12.06.2019 року по справі № 160/3929/19 відповідачем належним чином не виконано, і в результаті перерахунку пенсії, відповідачем зазначено про недоцільність такого перерахунку, оскільки розмір пенсії зменшиться. Під час проведення перерахунку відповідачем застосовані обмеження у сумі 168 грн та обраний коефіцієнт заробітної плати 5,6, що, на думку позивача, є неправомірним та порушує право позивачки на пенсію. Вважаючи такі дії відповідача неправомірними, позивачка просила задовольнити позовні вимоги.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20.01.2020 року відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження.
Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області 28.01.2020 року отримано копію ухвали суду про відкриття спрощеного позовного провадження в даній адміністративній справі та копію позову разом із копіями доданих до нього документів.
07.02.2020 року до суду від відповідача надійшов відзив щодо заявлених позовних вимог, в якому відповідач просив суд відмовити в задоволенні позову. Зазначив, що на підставі рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12.06.2019 року по справі № 160/3929/19 відповідачем за заявою позивачки від 25.02.2019 року була призначена пенсія за віком згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», розрахунок якої проведений згідно ч. 2 ст. 57, ч. 2 ст. 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з врахуванням довідки про заробітну плату № 2858/1 від 15.09.2013 року, видану ВСП Шахтоуправління «Тернівське» ПАТ «ДТЕК Павлоградвугілля». Позивачці був проведений розрахунок пенсії на підставі ч. 2 ст. 27 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». За результатами такого розрахунку перша складова пенсії позивачки обмежена максимальним розміром 168 грн та застосований коефіцієнт заробітної плати 5,6. Відповідач вважає, що під час проведення розрахунку порушень не було, загальний розмір пенсії, яку позивачка має право отримувати станом на 01.06.2019 року, становить 1924 грн 45 коп., що призвело до зменшення пенсії в порівнянні з тією, що вона отримує зараз, а тому, перерахунок пенсії проводити недоцільно.
В наданій до суду 12.02.2020 року відповіді на відзив, позивачка також зазначила, що просила відповідача провести перерахунок пенсії на підставі ч. 2 ст. 57, ч. 2 ст. 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», проте отримала відмову, яку вважає незаконною, оскільки такою відмовою було порушено її право на соціальний захист, через те, що вказаний Закон не встановлює обмежень у пенсії 168 грн та обмежень у коефіцієнті заробітної плати.
Розглянувши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується адміністративний позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.
Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що позивачка ОСОБА_1 перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Дніпропетровській області з 01.05.1993 року та отримувала пенсію по інвалідності в розмірі фактичних збитків (захворювання, пов`язане з роботами по ліквідації аварії на ЧАЕМ) згідно ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».
25.02.2019 року позивачка звернулася з письмовою заявою до відповідача про здійснення розрахунку пенсійних виплат, враховуючи норми ч. 2 ст. 27, ч. 2 ст. 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» відповідно до положень ч. 2 ст. 57, ч. 2 ст. 56, ст. 49, ст. 50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».
Отримавши відмову в проведені перерахунку пенсії, позивачка звернулася до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовною заявою та рішенням суду від 12.06.2019 року по справі № 160/3929/19 її позовні вимоги задоволені частково. Визнане протиправним та скасоване рішення, викладене у формі листа «Про відмову в перерахунку пенсії» та зобов`язано повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 25.02.2019 року.
На виконання рішення суду, відповідачем був проведений розрахунок та повторно надана відмова в перерахунку пенсії з посиланням на те, що розмір пенсії на 01.01.2019 року, яку позивачка отримувала по інвалідності в розмірі фактичних збитків (захворювання, пов`язане з роботами по ліквідації аварії на ЧАЕС) згідно ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», становив 4315 грн. 23 коп.
Після проведеного перерахунку за рішенням суду на підставі заяви від 25.02.2019 року з врахування довідки про заробітну плату № 2858/1 від 15.09.2013 року, виданої ВСП Шахтоуправління «Тернівське» ПАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» позивачці призначена пенсія за віком згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», розрахунок якої проведений згідно ч. 2 ст. 57 та ч. 2 ст. 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Загальний розмір пенсії з 01.09.2019 року становив 7108 грн. 59 коп.
19.08.2019 року позивачкою подана заява про перерахунок пенсії за віком з урахування ч. 4 ст. 57, ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», обчислення якої проводиться відповідно до ч. 2 ст. 27 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
В своєму листі від 09.09.2019 року №229/0322-19 відповідач зазначив, що при переведенні на пенсію по інвалідності в розмірі фактичних збитків відбудеться зменшення розміру пенсії.
10.11.2019 року позивачка звернулася до відповідача із заявою з проханням надати роз`яснення щодо інформації, вказаної у листі від 09.09.2019 року.
Листом від 24.12.2019 року за № 9175/Т-09 позивачці було надано роз`яснення, що за ч. 2 ст. 27 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» за бажанням застрахованої особи частина розміру пенсії за віком за період страхового стажу, набутого до дня набрання чинності цим Законом, може бути визначена відповідно до раніше діючого законодавства (перша складова), а частина розміру пенсії за період страхового стажу, набутого після набрання чинності цим Законом, - відповідно до Закону 1058 (друга складова).
Перша складова пенсії позивачки при розрахунку становитиме 168 грн. з максимальним обмеженням, а коефіцієнт заробітної плати становитиме 5,6 з обмеженням. Загальний розмір пенсії позивачки при перерахунку становитиме 1924 грн. 45 коп.
Вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд виходить з наступного.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12.06.2019 року встановлено, що позивачка звернулася до відповідача з вимогою від 25.02.2019 року про здійснення розрахунку пенсійних виплат, враховуючи норми ч. 2 ст. 27, ч. 2 ст. 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» відповідно до положень ч. 2 ст. 57, ч. 2 ст. 56, ст. 49, ст. 50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 57 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», обчислення середньомісячного заробітку провадиться відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». У разі обчислення пенсії відповідно до частини другої статті 27 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» за бажанням того, хто звернувся за пенсією, середньомісячний фактичний заробіток для обчислення пенсії може визначатися за будь-які 12 місяців підряд роботи на територіях радіоактивного забруднення.

Відповідно до ч. 2 ст. 27 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», за бажанням застрахованої особи частина розміру пенсії за віком за період страхового стажу, набутого до дня набрання чинності цим Законом, може бути визначена відповідно до раніше діючого законодавства, а частина розміру пенсії за період страхового стажу, набутого після набрання чинності цим Законом, - відповідно до цього Закону. При цьому частина розміру пенсії за віком, обчислена за раніше діючим законодавством, не може перевищувати максимальних розмірів пенсій, визначених законом для відповідних категорій пенсіонерів, та не може бути нижчою, ніж розмір трудової пенсії за віком з урахуванням цільової грошової допомоги на прожиття, що діяли на день набрання чинності цим Законом.

З викладеного вбачається, що розмір пенсії розраховується за двоскладовою формулою і перша частина, яка припадає на період стажу до набрання чинності Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», визначається на підставі положень Закону України «Про пенсійне забезпечення» та з обмеженням пенсії максимальним розміром, який діяв до набрання чинності Законом, а друга частина, яка припадає на період страхового стажу після набрання чинності Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», визначається за цим Законом.

Постановою Кабінету Міністрів України від 20.11.2003 року №1783 «Про заходи щодо поліпшення пенсійного забезпечення громадян» (зі змінами, внесеними постановою Кабінету Міністрів України № 312 від 11.03.2004 року) передбачено застосування під час призначення пенсії за двоскладовою формулою мінімального та максимального розміру пенсій (з врахуванням цільової грошової допомоги), встановлених постановою Кабінету Міністрів України №544 від 15.04.2003 року «Про підвищення розмірів трудових пенсій», збільшених на 12%.

З матеріалів справи вбачається, що відповідачем був проведений розрахунок з урахуванням вищевказаних норм та встановлено, що максимальний розмір пенсії по першій складовій позивачці не може перевищувати 168 грн. (ст.19 Закону України «Про пенсійне забезпечення», максимальний розмір пенсії не може перевищувати трьох мінімальних пенсій за віком), а коефіцієнт заробітної плати при цьому становить 5,6 (з обмеженням).

Таким чином, суд зазначає, що діюче до 01.01.2004 року пенсійне законодавство передбачало обмеження пенсії максимальним розміром 168 грн., а тому відповідачем під час проведення розрахунку правомірно застосоване таке обмеження, у зв`язку з чим, суд вважає необґрунтованими позовні вимоги позивачки щодо визнання таких дій відповідача неправомірними та зобов`язання здійснити перерахунок та виплачувати пенсію відповідно до положень ч. 2 ст. 57, ч. 2 ст. 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок чорнобильської катастрофи», враховуючи норми ч. 2 ст. 27 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» без обмеження сумою 168 грн.

Щодо застосування відповідачем коефіцієнту заробітної плати 5,6, суд також вважає такі дії відповідача правомірними, виходячи з наступного.

Пунктом 2 ч. 1 ст. 41 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначено, що до заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії враховуються суми виплат (доходу), отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов`язкове державне пенсійне страхування, а за періоди до запровадження обмеження максимального розміру заробітної плати (доходу), з якої сплачувалися зазначені внески (збір), - у межах сум, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, включалися до заробітної плати, з якої обчислювалася пенсія відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення», і не перевищують 5,6 розміру середньої заробітної плати в Україні на день отримання зазначених сум.

Тобто обмеження у вигляді застосування коефіцієнту 5,6 розміру середньої заробітної плати застосовується лише у випадку врахування до заробітної плати для обчислення пенсії, сум виплат (доходу), отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом.

Відповідачем був проведений розрахунок з урахуванням довідки про заробітну плату № 2858/1 від 15.09.2013 року, виданої ВСП Шахтоуправління «Тернівське» ПАТ «ДТЕК Павлоградвугілля», за якою розмір заробітної плати позивачці визначений за липень -серпень 1987 року, тобто до набрання чинності Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», відтак, застосування відповідачем при розрахунку коефіцієнту 5,6 також є правомірним.

Враховуючи наведене вище, суд дійшов висновку, що розрахунок, зазначений в листі ГУ ПФУ в Дніпропетровській області від 24.12.2019 року № 9175-Т-09, є правомірним, та призначення пенсії за ним призведе до зменшення розміру пенсії, яку має право отримувати позивачка.

Згідно ч.1 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 ст.77 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Приписами статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідачем у ході судового розгляду справи доведено, що у спірних відносинах він діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

На підставі вищевикладеного, розглянувши справу в межах позовних вимог на підставі наданих сторонами доказів, з урахуванням встановлених обставин, суд дійшов до висновку, що адміністративний позов є необґрунтованим та задоволенню не підлягає.

У зв`язку з відмовою в задоволенні позову та тим, що позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п.13 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», розподіл судових витрат відповідно до ст.139 КАС України не здійснюється.

Керуючись ст. ст. 139, 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії - відмовити.

Судові витрати у справі не стягуються.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в порядку та у строки, встановлені ст. ст. 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.В. Кальник