Справа № 640/6390/19
Суддя: Головань О.В.
Дата ухвалення: 2020-04-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Вн. №27/196
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

16 квітня 2020 року № 640/6390/19

За позовом ОСОБА_1

До Міністерства оборони України

Про включення до списку надання постійного житла

Суддя О .В.Головань

Обставини справи:

Позовні вимоги заявлені про зобов`язання відповідача відповідно до вимог чинного законодавства України розглянути по суті звернення від 14.12.2018, повторне звернення від 26.02.2019 шляхом виготовлення, розгляду та затвердження Списку надання постійного житла в частині щодо ОСОБА_1 за заявою від 23.12.2014 про вчинення дій щодо виключення з службового житлового фонду МО України 2-кімнатної квартири АДРЕСА_4 житловою площею 29, 6 кв.м., по АДРЕСА_4 з повідомленням про результати розгляду у письмовій формі та стягнути суму спричиненої моральної шкоди.

Ухвалою суду від 18.04.2019 р. відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

21.08.2019 року відповідачем до суду подано відзив на позовну заяву.

Ознайомившись з матеріалами справи, суд, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 отримав у користування службову квартиру на підставі рішення Міністра оборони України від 12.12.2011 р. № 15983/з, рішення ККЕУ Міноборони України, узгодженого з ЖКГ м. Києва, розпорядження Солом`янської РДА в м. Києві від 23.05.2012 року № 293 та ордеру № НОМЕР_1 .

17.06.2003 року ОСОБА_1 був зарахований на квартирний облік по житловій комісії військової прокуратури Західного регіону України відповідно до підпункту 11 пункту 2 "Положення про порядок забезпечення жилою площею в Збройних силах України", затвердженого наказом Міноборони України від 03.02.1995 р. № 20 (зі змінами) для отримання постійного житла, а також був включений у списки осіб, які мають право на позачергове отримання житла, згідно з вимогами статті 34 ЖК Української РСР та пунктів 13-15 Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в УРСР, затверджених Постановою Ради Міністрів УРСР та Української Республіканської Ради професійних спілок від 11.12.1984 р. № 470 (зі змінами).

Наказом Генерального прокурора України від 12.03.2009 р. № 378ц ОСОБА_1 був переведений до Головного управління військових прокуратур Генеральної прокуратури України та прийнятий на квартирний облік по житловій комісії військової прокуратури Центрального регіону України (м. Київ).

Наказом Міноборони України від 23.07.2012 року № 578 ОСОБА_1 звільнений у запас.

23.12.2014 р. ОСОБА_1 у порядку, передбаченому Інструкцією, звернувся до житлової комісії ККЕУ з заявою про подачу ККЕУ та ЖКГ м. Києва клопотання щодо виключення зі складу службового фонду Міноборони України службової квартири.

23.12.2014 р. ОСОБА_1 подав до ККЕУ та ЖКГ м. Києва заяву щодо зміни службового статусу квартири.

21.01.2015 р. житлова комісія ККЕУ прийняла рішення про задоволення заяви ОСОБА_1 та необхідність клопотати перед ККЕУ та ЖКГ м. Києва про виключення зазначеної квартири зі складу службових.

30.06.2016 р. ОСОБА_1 отримав лист начальника ККЕУ від 17.06.2016 р. №303/25/6-960, у якому зазначено, що відповідно до витягу з протоколу ЖКГ м. Києва від 25.05.2016 р. № 10 позивачу відмовлено у виключенні квартири зі службового житлового фонду Міноборони України на підставі роз`яснень юридичного департаменту Міноборони України від 26.10.2015 р. № 298/6/1397 у зв`язку з перевищенням житлової площі та запропоновано за додатковими роз`ясненнями звертатись до голови житлової комісії.

У лютому позивач звернувся до Печерського районного суду м. Києва з позовом до Київського квартирно-експлуатаційного управління Міністерства оборони України, Житлової комісії гарнізону м. Києва про визнання рішення протиправним та зобов`язання вчинити дії.

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 12.07.2017 р., залишеного без змін ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 11.10.2017 р., позов у справі №757/10624/17-ц задоволено: визнано незаконним рішення ККЕУ Міноборони України від 17.06.2016 р. № 303/25/6-960, прийняте на підставі протоколу ЖКГ м. Києва від 25.05.2016 р. № 10, про відмову ОСОБА_1 у виключенні зі складу службового житлового фонду Міноборони України квартири на склад сім`ї з двох осіб у зв`язку з перевищенням норм житлової площі, зобов`язано ККЕУ Міноборони України відповідно до пунктів 4.4-4.6 розділу IV Інструкції про організацію забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, затвердженої наказом Міноборони України від 30.11.2011 р. № 737, виключити квартиру зі службового житлового фонду Міноборони України зі зняттям ОСОБА_1 з квартирного обліку.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 13.06.2018 року ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 11.10.2017 року в частині зобов`язання ККЕУ Міноборони України відповідно до пунктів 4.4-4.6 розділу ІV Інструкції про організацію забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, затвердженої наказом Міноборони України від 30.11.2011 р. № 737, виключити квартиру зі службового житлового фонду Міноборони України зі зняттям ОСОБА_1 з квартирного обліку скасовано. Відмовлено ОСОБА_1 в задоволенні позовних вимог про зобов`язання ККЕУ Міноборони України відповідно виключити квартиру зі службового житлового фонду Міноборони України зі зняттям ОСОБА_1 з квартирного обліку. В іншій частині ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 11.10.2017 року залишено без змін.

У жовтні 2018 р. ОСОБА_1 звернувся із заявами до Київського КЕУ про надання інформації щодо розгляду заяв від 23.12.2014 року та від 07.06.2018 року з доданими судовими рішеннями та відповідними довідками щодо виключення з службового житлового фонду МО України 2-кімнатної квартири житловою площею 29.6 кв.м. №43 по АДРЕСА_4 та зазначити яких заходів вжито підпорядкованою установою для виконання рішень суду.

10.10.2018 р. та 23.11.2018 р. листами № 303/25/6085, № 303/25-7149 Київське квартирно-експлуатаційне управління повідомило позивача про те, що ним завжди приймалися рішення в межах компетенції та повноважень, передбачених чинним законодавством, здійснюється робота спрямована на дотримання законних прав, інтересів держави, в особі оборонного відомства і позивача, як громадянина і військовослужбовця.

Також повідомлено, що ухвалою Верховного Суду від 13.06.2018 року відмовлено у задоволенні позовних вимог про зобов`язання Київського квартирно-експлуатаційного управління Міністерства оборони України виключити квартиру із службового житлового фонду Міністерства оборони України із зняттям з квартирного обліку.

14.12.2018 року позивач звернувся до Заступника Міністра оборони України Шевчука О.М. із заявою про зобов`язання відповідні квартирно-експлуатаційні структурні підрозділи МО України виконати передбачені чинним законодавством дії, а саме: згідно пунктів 4-6 Розділу VІІ зазначеної Інструкції виготувати Список надання постійного житла в частині, що стосується ОСОБА_1 , розглянути його по суті та про прийняте рішення письмово повідомити у строки, передбачені ст. 20 Закону України "Про звернення громадян"

На час звернення до суду 22.03.2019 р. будь-якої відповіді вказаного звернення від 14.12.2018 р., а також повторного звернення від 26.02.2019 р. щодо подальшого розгляду по суті заяви від 23.12.2014 р. про виключення з службового житлового фонду МО України квартири не отримав.

Позивач - ОСОБА_1 - вважає протиправною бездіяльність відповідача щодо не виконання судових рішень та не розгляду його звернень, посилаючись на порушення його прав та законних інтересів. Також, позивач зазначає на завдання йому моральної шкоди протиправними незаконними рішеннями та бездіяльністю відповідача.

Відповідач - Міністерство оборони України - проти задоволення позовних вимог заперечило з наступних підстав.

Відповідач зазначив, що 21.01.2019 року уповноважений орган в особі Головного квартирно-експлуатаційного управління Збройних Сил України за дорученням у межах компетенції опрацьовано звернення ОСОБА_1 до заступника Міністра оборони України та надано відповідь оформлену листом за вих. №303/4/136 від 21.01.2019.

Також зазначено, що постановою Верховного Суду від 13.06.2018 не зобов`язано квартирно-експлуатаційні органи Збройних Сил України, зокрема Київське КЕУ, вчинити дії щодо виключення із числа службового житлового фонду Міноборони квартири АДРЕСА_4 .

Отже, правові підстави для підготовки Київським КЕУ, як органом, що уповноважений поліпшити житлові умови у гарнізоні м. Київ, необхідного пакету документів (у тому числі - виготовлення Списку надання Вам постійного житла шляхом виключення згаданої квартири з числа службового житла Міноборони) - відсутні.

З метою вирішення питання щодо виключення квартири АДРЕСА_4 за вказаною адресою з числа службового житла Міноборони, позивачу запропоновано повторно звернутися з відповідною заявою до житлової комісії (за місцем перебування Вас на квартирному обліку) для прийняття нею нового рішення.

У разі надходження облікової справи та Списку надання постійного житла шляхом виключення займаної житлової площі з числа службового житлового фонду Міноборони на перевірку до Головного КЕУ, їх буде опрацьовано встановленим порядком та винесено (за наявності правових підстав) на розгляд Комісії з контролю. Вказану відповідь ОСОБА_1 було направлено простою кореспонденцією засобами поштового зв`язку.

В подальшому 22.03.2019 р. Головне квартирно-експлуатаційне управління Збройних Сил України за дорученням у межах компетенції опрацьовано звернення ОСОБА_3 від 31.10.2018 року було розглянуто та надано відповідь.

У листі від 22.03.2019 р. за №303/4/625 ОСОБА_1 повідомлено, про те, що попереднє звернення від 14.12.2018 р. було розглянуто у Головному КЕУ ЗСУ та надано відповідь.

Крім того, відповідач заперечив проти задоволення позовних вимог в частині стягнення моральної шкоди, оскільки позивачем не надано належних та допустимих доказів існування факту заподіяння йому моральної шкоди саме діями відповідача, факту протиправної поведінки відповідача, внаслідок чого йому могло б бути завдано моральної шкоди, існування втрат немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, які він міг понести та співвідношення їх з розрахованим розміром моральних збитків.

Проаналізувавши матеріали справи, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги є необґрунтованими та не підлягають до задоволення з таких підстав.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про звернення громадян" від 02.10.1996 р. №393/96-ВР громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

Військовослужбовці, працівники органів внутрішніх справ і державної безпеки, а також особи рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби України мають право подавати звернення, які не стосуються їх службової діяльності.

Приписами ст. 3 Закону № 393/96-ВР передбачено, що під зверненнями громадян слід розуміти викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги.

Пропозиція (зауваження) - звернення громадян, де висловлюються порада, рекомендація щодо діяльності органів державної влади і місцевого самоврядування, депутатів усіх рівнів, посадових осіб, а також висловлюються думки щодо врегулювання суспільних відносин та умов життя громадян, вдосконалення правової основи державного і громадського життя, соціально-культурної та інших сфер діяльності держави і суспільства.

Заява (клопотання) - звернення громадян із проханням про сприяння реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством їх прав та інтересів або повідомлення про порушення чинного законодавства чи недоліки в діяльності підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, народних депутатів України, депутатів місцевих рад, посадових осіб, а також висловлення думки щодо поліпшення їх діяльності. Клопотання - письмове звернення з проханням про визнання за особою відповідного статусу, прав чи свобод тощо.

Скарга - звернення з вимогою про поновлення прав і захист законних інтересів громадян, порушених діями (бездіяльністю), рішеннями державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, об`єднань громадян, посадових осіб.

До рішень, дій (бездіяльності), які можуть бути оскаржені, належать такі у сфері управлінської діяльності, внаслідок яких: порушено права і законні інтереси чи свободи громадянина (групи громадян); створено перешкоди для здійснення громадянином його прав і законних інтересів чи свобод; незаконно покладено на громадянина які-небудь обов`язки або його незаконно притягнуто до відповідальності. (ст. 4 Закону №393/96-ВР)

Ознайомившись зі змістом звернення позивача від 14.12.2018 р., адресованого заступнику Міністра оборони України, судом встановлено, що вказане звернення за своїм характером є заявою (клопотанням) в частині вимог щодо сприяння реалізації прав позивача на забезпечення його житлом.

Відповідно до ст. 7 Закону №393/96-ВР звернення, оформлені належним чином і подані у встановленому порядку, підлягають обов`язковому прийняттю та розгляду.

Забороняється відмова в прийнятті та розгляді звернення з посиланням на політичні погляди, партійну належність, стать, вік, віросповідання, національність громадянина, незнання мови звернення.

Якщо питання, порушені в одержаному органом державної влади, місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, об`єднаннями громадян або посадовими особами зверненні, не входять до їх повноважень, воно в термін не більше п`яти днів пересилається ними за належністю відповідному органу чи посадовій особі, про що повідомляється громадянину, який подав звернення. У разі якщо звернення не містить даних, необхідних для прийняття обґрунтованого рішення органом чи посадовою особою, воно в той же термін повертається громадянину з відповідними роз`ясненнями. (ч. 3 ст. 7 Закону №393/96-ВР)

Забороняється направляти скарги громадян для розгляду тим органам або посадовим особам, дії чи рішення яких оскаржуються. (ч. 4 ст. 7 Закону №393/96-ВР)

Як встановлено судом, на виконання ч. 3 ст. 7 Закону №393/96-ВР заступником Міністра оборони України направлено звернення ОСОБА_1 від 14.12.2018р. до Головного квартирно-експлуатаційного управління Збройних Сил України для розгляду в частині, що належить до його компетенції, тобто в частині вимог, які є заявою (клопотанням) в розумінні ст. 3 Закону № 393/96-ВР.

Порядок розгляду заяв (клопотань) визначений статтею 15 Закону №393/96-ВР, відповідно до якої органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов`язані об`єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань).

Відповідь за результатами розгляду заяв (клопотань) в обов`язковому порядку дається тим органом, який отримав ці заяви і до компетенції якого входить вирішення порушених у заявах (клопотаннях) питань, за підписом керівника або особи, яка виконує його обов`язки.

Рішення про відмову в задоволенні вимог, викладених у заяві (клопотанні), доводиться до відома громадянина в письмовій формі з посиланням на Закон і викладенням мотивів відмови, а також із роз`ясненням порядку оскарження прийнятого рішення.

Відповідно до приписів ст. 19 Закону №393/96-ВР органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об`єднання громадян, засоби масової інформації, їх керівники та інші посадові особи в межах своїх повноважень зобов`язані, серед іншого: об`єктивно, всебічно і вчасно перевіряти заяви чи скарги; скасовувати або змінювати оскаржувані рішення у випадках, передбачених законодавством України, якщо вони не відповідають закону або іншим нормативним актам, невідкладно вживати заходів до припинення неправомірних дій, виявляти, усувати причини та умови, які сприяли порушенням; забезпечувати поновлення порушених прав, реальне виконання прийнятих у зв`язку з заявою чи скаргою рішень; письмово повідомляти громадянина про результати перевірки заяви чи скарги і суть прийнятого рішення; у разі визнання заяви чи скарги необґрунтованою роз`яснити порядок оскарження прийнятого за нею рішення; не допускати безпідставної передачі розгляду заяв чи скарг іншим органам; особисто організовувати та перевіряти стан розгляду заяв чи скарг громадян, вживати заходів до усунення причин, що їх породжують, систематично аналізувати та інформувати населення про хід цієї роботи.

У разі необхідності та за наявності можливостей розгляд звернень громадян покладається на посадову особу чи підрозділ службового апарату, спеціально уповноважені здійснювати цю роботу, в межах бюджетних асигнувань.

Звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п`ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п`яти днів. (ст. 20 Закону №393/96-ВР)

Як вбачається з матеріалів справи, 21.01.2019 року уповноважений орган в особі Головного квартирно-експлуатаційного управління Збройних Сил України за дорученням у межах компетенції опрацьовано звернення ОСОБА_1 до заступника Міністра оборони України та надано відповідь оформлену листом за вих. №303/4/136 від 21.01.2019.

У даній відповіді стосовно порушених питань у зверненні ОСОБА_1 від 14.12.2018 року, останньому повідомлено про те, що постановою Верховного Суду від 13.06.2018 не зобов`язано квартирно- експлуатаційні органи Збройних Сил України, зокрема, Київське КЕУ, вчинити дії щодо виключення із числа службового житлового фонду Міноборони квартири АДРЕСА_4 , отже, правові підстави для підготовки Київським КЕУ, як органом) що уповноважений поліпшити Ваші житлові умови у гарнізоні м. Київ, необхідного пакету документів (у тому числі - виготовлення Списку надання Вам постійного житла шляхом виключення згаданої квартири з числа службового житла Міноборони), на сьогодні відсутні.

Також повідомлено про можливість повторного звернення з вказаного приводу за наявності підстав.

Вищезазначену відповідь ОСОБА_1 було направлено простою кореспонденцією засобами поштового зв`язку.

В подальшому 22.03.2019 року Головне квартирно - експлуатаційне управління Збройних Сил України за дорученням у межах компетенції опрацьовано звернення ОСОБА_3 від 31.10.2018 року було розглянуто та надано відповідь.

У листі від 22.03.2019 за №303/4/625 ОСОБА_1 повідомлено, про те, що попереднє звернення від 14.12.2018 року було розглянуто у Головному КЕУ ЗСУ та надано відповідь.

Отже, з вищевикладеного вбачається, що звернення позивача розглянуто у межах строку, визначеного законом, а також з наданням повної відповіді за кожним пунктом звернення позивача, що свідчить про об`єктивність та всебічність його розгляду.

Крім того, суд звертає увагу позивача на те, що його незгода зі змістом отриманої відповіді не свідчить про не розгляд його звернення.

Згідно з ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З врахуванням викладеного у суду відсутні підстави для висновку про порушення відповідачем як суб`єктом владних повноважень вказаних принципів, що є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог.

Також відсутні підстави для задоволення позовних вимог про стягнення моральної шкоди як похідних.

На підставі вищевикладеного, ст. 241-246, 255, 257-262, 295 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. В задоволенні позовних вимог відмовити.

2. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

3. Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя О.В. Головань

Повний текст рішення

виготовлено і підписано 16.04.2020 р.