Справа № 448/720/17
Суддя: Білоус Ю. Б.
Дата ухвалення: 2020-04-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Єдиний унікальний номер:448/720/17
Провадження № 2-а/448/15/20
РІШЕННЯ

Іменем України

08.04.2020 року м.Мостиська

Мостиський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Білоуса Ю.Б.,

за участю секретаря судового засідання Романченко І.А.,

учасники справи:

позивачка ОСОБА_1 - не з`явилася,

представник відповідача Львівської митниці ДФС - не з`явився,

представник відповідача Галицької митниці Держмитслужби - не з`явився,

третя особа в.о.заступника начальника Львівської митниці ДФС Скоромний Я.І.- не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Мостиська справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Львівської митниці ДФС та Галицької митниці Держмитслужби, третя особа - в.о.заступника начальника Львівської митниці ДФС - начальник управління протидії митним правопорушенням Скоромний Ярослав Ігорович, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення в справі про порушення митних правил,

В С Т А Н О В И В:

І. Суть спору:

Позивачка 22.06.2017 року звернулася до суду із зазначеним адміністративним позовом, в якому просить суд скасувати постанову в.о.заступника начальника Львівської митниці ДФС Скоромного Я.І. від 12.06.2017року в справі про порушення митних правил №1939/20900/17 про притягнення її (позивачку) до відповідальності за ч.3 ст.470 МК України та накладення на неї адміністративного стягнення у вигляді штрафу розміром 500 неоподаткованих мінімумів доходів громадян на суму 8500 гривень.

В обґрунтування своїх вимог покликається на те, що дана постанова є незаконною, виходячи із наступного. Стверджує, що 21.12.2016 року вона знаходилася на території Республіки Польща. В ранішню пору до неї підійшов невідомий чоловік і запропонував перевезти через митницю роздрібний товар, за що обіцяв заплатити 100 грн. Про жоден автомобіль розмови не було. Вказує, що 18 травня 2017 року вона прибула до митного поста «Мостиська» Львівської митниці ДФС. Саме тоді вона вперше довідалася, що за нею рахується автомобіль марки «FORD GALAXY», реєстраційний номер НОМЕР_1 , кузов № НОМЕР_2 . Про внесення її даних в реєстраційні документи їй нічого не відомо. Водію даного автомобіля, який перетинав з нею кордон 21 грудня 2016 року о 17:26 в зоні митного контролю пункту пропуску «Шегині» митного поста «Мостиська» Львівської митниці ДФС вона не надавала жодних своїх документів для оформлення машини, свого особистого підпису не ставила також на жодних документах. Перетинала кордон в даному автомобілі виключно як пасажир. Все це вона пояснювала працівникам митниці. В.о.заступника начальника Львівської митниці ДФС Скоромний Я.І. безпричинно не взяв її доводи до уваги. Хоч вона 12 червня 2017 року приходила у Львівську митницю і давала пояснення, вони не відображені в постанові в справі про порушення митних правил. Крім цього, зазначає, що 12 червня 2017 року вона звернулася із заявою про злочин в правоохоронні органи по даному факту. Цього також не було враховано. Також, вказує, що протягом 2016-2017 року вона неодноразово перетинала кордон, але жодних претензій з приводу автомобіля до неї не було, а тому заперечує і строки накладення на неї штрафу.

ІІ. Процесуальні дії у справі:

Ухвалою судді від 11.07.2017року відкрито провадження у даній адміністративній справі.

Ухвалою суду від 05.10.2017 року провадження у справі було зупинено до моменту закінчення досудового розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000486 від 07.08.2017 року.

Ухвалою суду від 14.02.2020року провадження у справі поновлено.

Ухвалою суду від 14.02.2020року залучено до участі у справі Галицьку митницю Держмитслужби як співвідповідача.

ІІІ. Позиція учасників справи:

В ході розгляду даної справи, представник відповідача - Львівської митниці ДФС подав до суду письмові заперечення проти позову, в яких, зокрема, зазначає, що згідно інформації, яка міститься в єдиній автоматизованій інформаційній системі (ЄАІС) ДФС України вищевказаний транспортний засіб ввезла на митну територію України саме позивачка. Стверджує, що за умови неподання позивачкою документів у якості водія транспортного засобу, у посадової особи митниці була б відсутня фізична можливість внести таку інформацію, яка є достовірною. Вказує, що позивачка не надала до суду жодного належного та допустимого доказу на підтвердження того, що вона перетинала митний кордон України на вищевказаному транспортному засобі в якості пасажира. Сам факт звернення позивачки у правоохоронні органи не підтверджує, що проти позивачки вчинені злочинні дії та не спростовує те, що позивачкою ввезено на митну територію України вищевказаний транспортний засіб. З огляду на наведене, вважає, що Львівською митницею ДФС правомірно притягнуто позивачку до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, а тому просить відмовити у позові в повному обсязі.

В судове засідання позивачка не з`явилася, проте подала до суду заяву, в якій просить суд справу розглянути у її відсутності та зазначає, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Представники відповідачів Львівської митниці ДФС та Галицької митниці Держмитслужби, а також третя особа - в.о.заступника начальника Львівської митниці ДФС Скоромний Я.І., були своєчасно та належним чином повідомленими про час і місце розгляду справи, однак в судове засідання не з`явилися, не повідомили про причини своєї неявки та не надіслали відзиву на позовну заяву чи клопотання про відкладення розгляду справи.

Оскільки в судове засідання не з`явилися всі учасники справи, фіксування судового засідання, згідно ч.4 ст.229 КАС України, не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що адміністративний позов слід задовольнити з таких підстав.

ІV. Обставини справи, встановлені судом:

18.05.2017року головним державним інспектором відділу митного оформлення №4 митного поста «Мостиська» Львівської митниці ДФС Прасулов О.О. складено протокол про порушення митних правил №1939/20900/17, відповідно до якого встановлено, що 18.05.2017року на м/п «Мостиська» Львівської митниці ДФС прибула громадянка України ОСОБА_1 згідно листа Львівської митниці ДФС від 28.04.2017року №1002/10/13-70-71/51 з метою вирішення справи щодо складання протоколу про порушення митних правил. Аналізуючи інформацію єдиної автоматизованої інформаційної системи (ЄАІС), ФМ «Пасажирський пункт пропуску», ФМ «Диспетчер зони митного контролю» АСМО «Інспектор» з`ясовано, що гр..України ОСОБА_1 21.12..2016року о 17.26год через пункт пропуску «Шегині-Медика» митного поста «Мостиська» Львівської митниці ДФС ввезла на митну територію України автомобіль марки «FORD GALAXY», реєстраційний номер НОМЕР_1 , VIN: НОМЕР_2 , без письмового декларування та сплати всіх митних платежів, які відповідно до закону підлягають сплати при імпорті транспортних засобів, на строк, передбачений нормами ст.95 МК України для автомобільного транспорту - 10 діб (у разі переміщення в зоні діяльності однієї митниці - 5 діб). Одночасно було встановлено відсутність АСМО «Інспектор» та ЄАІС ДМС України інформації про вивезення за межі митної території України вказаного автомобіля станом на 18.05.2017року.

Даним протоколом констатовано, що гр. ОСОБА_1 перевищила встановлений статтею 95 МК України строк доставки товарів, транспортних засобів, що перебувають під митним контролем до митного органу призначення більше ніж на 10 діб і її дії кваліфіковано за ч.3 ст.470 МК України.

На підставі вищевказаного протоколу, 12.06.2017 року в.о.заступника начальника Львівської митниці ДФС Скоромним Я.І. (третьою особою у справі) винесено оскаржувану постанову у справі про порушення митних правил №1939/20900/17, якою позивачку ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ч.3 ст.470 Митного кодексу України та накладено на неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу розміром 500 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, на суму 8500 гривень.

Не погоджуючись з вказаною постановою, позивачка звернулася до суду з даним адміністративним позовом.

V. Застосоване судом законодавство та висновки суду:

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Згідно ст.55 Конституції України кожному гарантовано право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Кожна особа, як вказується у ч.1 ст.24 МК України, має право оскаржити рішення, дії або бездіяльність органів доходів і зборів, їх посадових осіб та інших працівників, якщо вважає, що цими рішеннями, діями або бездіяльністю порушено її права, свободи чи інтереси.

Відповідно до ст.529 МК України постанова митниці у справі про порушення митних правил може бути оскаржена до центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, або до місцевого загального суду як адміністративного суду в порядку, передбаченому Кодексом адміністративного судочинства України.

У ч.6 ст.530 МК України зазначається, що перевірка законності та обґрунтованості постанови у справі про порушення митних правил судом здійснюється у порядку, встановленому Кодексом адміністративного судочинства України.

Згідно ст. 531 Митного кодексу України підставами для скасування постанови про накладення адміністративного стягнення за порушення митних правил або про припинення провадження у справі про порушення митних правил є:

1) відсутність у діях особи, яка притягується до відповідальності, ознак порушення митних правил;

2) необ`єктивність або неповнота провадження у справі або необ`єктивність її розгляду;

3) невідповідність викладених у постанові висновків фактичним обставинам справи;

4) винесення постанови неправомочною особою, безпідставне недопущення до участі в розгляді справи особи, притягнутої до відповідальності, або її представника, а також інше обмеження прав учасників провадження у справі про порушення митних правил та її розгляду;

5) неправильна або неповна кваліфікація вчиненого правопорушення;

6) накладення стягнення, не передбаченого цим Кодексом.

Завданням адміністративного судочинства, як вказується у ч.1 ст.2 КАС України, є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Виходячи з вимог ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З огляду на зазначену норму суд під час розгляду справи щодо оскаржень рішень, дій чи бездіяльність суб`єктів владних повноважень незалежно від підстав, наведених у позовній заяві, повинен перевірити їх відповідність усім зазначеним вимогам.

Правовідносини, які виникли між сторонами, врегульовуються Митним кодексом України.

Згідно із ч. 1 ст.90 Митного кодексу України, транзит - це митний режим, відповідно до якого товари та/або транспортні засоби комерційного призначення переміщуються під митним контролем між двома органами доходів і зборів України або в межах зони діяльності одного органу доходів і зборів без будь-якого використання цих товарів, без сплати митних платежів та без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності.

Громадянам дозволяється ввозити транспортні засоби особистого користування з метою транзиту через митну територію України за умови їх письмового декларування в порядку, передбаченому для громадян, та внесення на рахунок органу доходів і зборів, що здійснив пропуск таких транспортних засобів на митну територію України, грошової застави в розмірі митних платежів, що підлягають сплаті при ввезенні таких транспортних засобів на митну територію України з метою вільного обігу. Зазначені вимоги не поширюються на транспортні засоби, постійно зареєстровані у відповідних реєстраційних органах іноземної держави, що підтверджується відповідним документом (частина 1 статті 381 МК України).

Відповідно до ч. 1 та ч. 4 ст.102 МК України, митний режим транзиту завершується вивезенням товарів, транспортних засобів комерційного призначення, поміщених у цей митний режим, за межі митної території України. Таке вивезення здійснюється під контролем митного органу призначення. Митний режим транзиту також завершується поміщенням товарів, транспортних засобів комерційного призначення в інший митний режим при дотриманні вимог, встановлених цим Кодексом.

У відповідності до п.1 ч.1 ст. 95 МК України встановлюються такі строки транзитних перевезень залежно від виду транспорту: для автомобільного транспорту - 10 діб (у разі переміщення в зоні діяльності одного митного органу - 5 діб).

Згідно ч.3 ст.470 Митного кодексу України перевищення встановленого статтею 95 цього Кодексу строку доставки товарів, транспортних засобів комерційного призначення, митних або інших документів на ці товари більше ніж на десять діб, а так само втрата цих товарів, транспортних засобів, документів чи видача їх без дозволу органу доходів і зборів, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Частина 1 ст.458 Митного кодексу України визначає, що порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх органам доходів і зборів для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на органи доходів і зборів цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

Безпосереднє виявлення посадовими особами органу доходів і зборів порушення митних правил згідно з пунктом 1 частини 1 статті 491 МК України є підставою для порушення справи про порушення митних правил.

Про кожний випадок виявлення порушення митних правил уповноважена посадова особа органу доходів і зборів, яка виявила таке порушення, невідкладно складає протокол за формою, установленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику (частина 1 статті 494 МК України).

Згідно ч.1 ст.495 МК України доказами у справі про порушення митних правил є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюються наявність або відсутність порушення митних правил, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Такі дані встановлюються:

1) протоколом про порушення митних правил, протоколами процесуальних дій, додатками до зазначених протоколів;

2) поясненнями свідків;

3) поясненнями особи, яка притягується до відповідальності;

4) висновком експерта;

5) іншими документами (належним чином завіреними їх копіями або витягами з них) та інформацією, у тому числі тими, що перебувають в електронному вигляді, а також товарами - безпосередніми предметами порушення митних правил, товарами із спеціально виготовленими сховищами (тайниками), що використовувалися для приховування безпосередніх предметів порушення митних правил від митного контролю, транспортними засобами, що використовувалися для переміщення безпосередніх предметів порушення митних правил через митний кордон України.

Як вбачається із матеріалів справи, спірна постанова про порушення митних правил була винесена лише на підставі відомостей взятих з баз даних АСМО «Інспектор» та ЄАІС ДМС України, а саме щодо ввезення 21.12.2016року ОСОБА_1 автомобіля марки «FORD GALAXY», реєстраційний номер НОМЕР_1 , VIN: НОМЕР_2 , на митну територію України в режимі «транзит» та відсутності інформації про вивезення нею за межі митної території України вищевказаного автомобіля станом на 18.05.2017року.

Інші докази, передбачені ст.495 МК України, на основі яких встановлено вину позивачки у вчиненні інкримінованого їй порушення митних правил, передбачених ч.3 ст.470 МК України, відсутні.

Правилами митного контролю та митного оформлення транспортних засобів, що переміщуються громадянами через митний кордон України, затверджених наказом Державної митної служби від 17.11.2005 № 1118 (далі Правила № 1118) встановлено порядок митного контролю та митного оформлення транспортних засобів, що переміщуються громадянами через митний кордон України.

Згідно з пунктом 3 розділу 1 Правил № 1118 транспортний засіб для здійснення митного контролю та митного оформлення може бути пред`явлений митному органу як власником, так і вповноваженою особою.

Відповідно до п. 7 розділу І Правил № 1118, власник ТЗ (транспортного засобу) або вповноважена особа, який переміщує ТЗ через митний кордон України, пред`являє його митному органу для проведення митного огляду й подає оригінали та ксерокопії, зокрема, таких документів: що підтверджують право власності на ТЗ або користування ним (у тому числі з правом розпорядження); реєстраційних (технічних) документів на транспортний засіб (якщо він перебував на обліку в реєстраційному органі іноземної держави чи України) з відмітками про зняття транспортного засобу з обліку, якщо такі документи видаються реєстраційним органом; паспортних документів та інших документів, визначених законодавством України та міжнародними договорами України, що дають право на перетин державного кордону, та/або паспорта громадянина (посвідчення особи з відміткою про місце проживання); посвідки чи іншого документа про постійне (тимчасове) проживання в Україні або за кордоном тощо.

У абзаці 4 п. 9 цих Правил зазначено, що не підлягає пропуску через митний кордон України ТЗ, увезення якого в Україну заборонено згідно із законодавством або на який відсутні документи, що підтверджують право власності на ТЗ або користування ним (у тому числі з правом розпорядження).

Підпунктом 3.1. п. 3 розділу IV Правил № 1118 передбачено, що у разі ввезення громадянином-нерезидентом з метою транзиту на митну територію України ТЗ, зареєстрованого у відповідному реєстраційному органі іноземної держави, або ввезення з цією самою метою громадянином-резидентом ТЗ, зареєстрованого постійно в цьому органі та який йому належить, що підтверджується відповідним документом про право власності на такий транспортний засіб та реєстраційним документом, декларування такого ТЗ здійснюється в усній формі

Відтак системний аналіз зазначених вище норм дає підстави вважати, що усне декларування ТЗ здійснюється лише у разі ввезення громадянином-нерезидентом з метою транзиту на митну територію України ТЗ, зареєстрованого у відповідному реєстраційному органі іноземної держави, або ввезення з цією самою метою громадянином-резидентом належного йому ТЗ, зареєстрованого постійно в цьому органі. В усіх інших випадках митне декларування ТЗ здійснюється у письмовій формі з поданням митному органу оригіналів згаданих вище документів для огляду та їх копій, які після митного оформлення залишаються в справах митного органу.

Проте, зазначені норми Правил № 1118 залишились поза увагою відповідача, та відповідач жодних документів щодо наявності у позивача права власності або користування (у тому числі з правом розпорядження) на спірний транспортний засіб та уповноваження інших осіб на пред`явлення автомобіля для здійснення митного контролю і митного оформлення не надав.

Крім цього, п. 7 Типової технологічної схеми здійснення митного контролю автомобільних транспортних засобів перевізників і товарів, що переміщуються ними, у пунктах пропуску через державний кордон, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 21.05.2012 № 451 визначено, що митний контроль автомобільних транспортних засобів і товарів у пунктах пропуску здійснюється, зокрема, шляхом перевірки документів та відомостей, які відповідно до законодавства надаються митним органам під час переміщення автомобільних транспортних засобів і товарів через митний кордон України.

Таким чином, виходячи з аналізу вищенаведених норм законодавства слід зробити висновок, що при ввезенні громадянами на митну територію України транспортних засобів в режимі транзит, такий громадянин зобов`язаний надати, а працівник митному органу зобов`язаний вимагати надання оригіналів та ксерокопії документів, що підтверджують право власності на ТЗ або користування ним (у тому числі з правом розпорядження); реєстраційних документів на транспортний засіб.

Статтею 72 КАС визначено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно ч. 2 ст. 74 КАС обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 76 КАС).

Отже, належними та достатніми доказами в підтвердження факту ввезення позивачем згаданого вище транспортного засобу в режимі транзит на митну територію України за умови, що позивач заперечує цей факт, є документи, які повинні були подаватися при переміщенні ТЗ через митний кордон України та копії яких повинні були залишатися в справах митного органу.

Однак, як слідує з матеріалів справи відповідачем таких документів на підтвердження факту ввезення позивачем спірного автомобіля суду не представлено.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

В ході розгляду справи, відповідачем жодних документів щодо наявності у позивача права власності або користування (у тому числі з правом розпорядження) на спірний транспортний засіб та уповноваження ним будь-яких осіб на пред`явлення автомобіля для здійснення митного контролю і митного оформлення суду не надано.

В свою чергу, позивачка заперечує факт ввезення нею вказаного вище транспортного засобу на митну територію України. У своїх поясненнях позивачка стверджує, що вищевказаний автомобіль не ввозився нею на територію України і вона не має до вказаного транспортного засобу жодного відношення, у даному автомобілі він перебувала виключно як пасажир, всі документи при митному оформленні подавав водій даного автомобіля, з яким жодних домовленостей про те, що автомобіль буде оформлено на неї не було.

При цьому, матеріалами справи підтверджено, що позивачка ОСОБА_1 після винесення щодо неї оскаржуваної постанови звернулася до Мостиського ВП Яворівського ВП ГУ НП у Львівській області із заявою про вчинення відносно неї кримінального правопорушення, а саме про те, що невідома особа шляхом зловживання довірою без її згоди та відома оформила на неї право власності на транспортний засіб та виїхала ними із території Республіки Польща на територію України. Вказану заяву було зареєстровано 07.08.2017року в ЖЄО Мостиського ВП Яворівського ВП ГУ НП у Львівській області за №2998 та цього ж дня відомості за вказаним фактом внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000486 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України та розпочато досудове розслідування. Відповідно до ст.55 КПК України по даному кримінальному провадженні ОСОБА_1 визнано потерпілою. В ході досудового розслідування не встановлено місцезнаходження документів та транспортний засіб із метою встановлення права власності на нього. Постановою старшого слідчого СВ Мостиського ВП Яворівського ВП ГУ НП у Львівській області Єпіксімова П.І. від 28.11.2018року вищевказане кримінальне провадження закрито на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України у зв`язку із відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України.

Відповідно до вимог ст. 489 МК України посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно вимог ч.2 ст.495 МК України посадова особа органу доходів і зборів, яка здійснює провадження у справі про порушення митних правил, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Враховуючи наведені положення закону, суд вважає, що в.о.заступника начальника Львівської митниці ДФС Скоромний Я.І. при розгляді справи про порушення митних правил №1939/20900/17 зобов`язаний був, на підставі доказів передбачених ст.495 МК України, належними чином з`ясувати усі обставини справи, зокрема, з`ясувати факт ввезення саме позивачкою вищевказаного транспортного засобу на територію України та відповідно до встановлених фактів дати правильну юридичну оцінку діям позивачки. Однак, вказаних обставин у порушення вимог ст.489 МК України посадовою особою Львівської митниці не враховано, тобто оскаржувана постанова винесена без урахування усіх обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Суд наголошує, що у розглядуваній справі жодних доказів того, що позивачка є власником чи має право користування спірним транспортним засобом у процесі розгляду справи про порушення митних правил чи справи в суді не встановлено.

Дані обставини в сукупності дають підстави вважати, що відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, не виконано обов`язку, передбаченого ч.2 ст.77 КАС України, зокрема, щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності у справах про їх протиправність.

Таким чином, вчинення позивачем адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.3 ст.470 МК України відповідачем не доведено.

За таких обставин, оскільки матеріали справи не містять достатніх належних і допустимих доказів того, що саме позивачка здійснила ввезення на митну територію України вказаного вище транспортного засобу, суд приходить до висновку про протиправність накладення на нього адміністративного стягнення за порушення митних правил.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 17.10.2018 по справі №166/722/17, в якій суд касаційної інстанції вказав, що судами попередніх інстанції у процесі розгляду справи не було встановлено жодних документів, які б підтверджували наявність у позивача права власності чи права користування спірним транспортним засобом, а відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України суд при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що протиправність дій позивачки та наявність в її діях складу порушення митних правил, передбаченого ч.3 ст.470 МК України, відповідачем не доведені, оскаржувана постанова винесена без повного та всебічного з`ясування обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, а відтак прийняте рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності є передчасним та необґрунтованим, а тому позовні вимоги слід задовольнити, оскаржувану постанову необхідно скасувати.

Керуючись ст.ст. 2, 6, 72-77, 241, 243, 244, 245, 246, 250, 271, 286 КАС України, суд -

У Х В А Л И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Львівської митниці ДФС, третя особа - в.о.заступника начальника Львівської митниці ДФС - начальник управління протидії митним правопорушенням Скоромний Ярослав Ігорович, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення в справі про порушення митних правил, - задовольнити повністю.

Скасувати постанову в.о.заступника начальника Львівської митниці ДФС Скоромного Ярослава Ігоровича від 12.06.2017року в справі про порушення митних правил №1939/20900/17 про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за ч.3 ст.470 МК України та накладення на неї адміністративного стягнення у вигляді штрафу розміром 500 неоподаткованих мінімумів доходів громадян на суму 8500 гривень.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Восьмого апеляційного адміністративного суду, шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів з дня його проголошення. До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи через Мостиський районний суд Львівської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Ю.Б. Білоус

Рішення набрало законної сили: «___»___________ 20 р.

Суддя Ю.Б. Білоус

Відомості щодо учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; місце проживання: с.Хоросниця Мостиського району Львівської області; РНОКПП - НОМЕР_3 ;

Відповідач: Львівська митниця ДФС; місцезнаходження: м.Львів, вул.Костюшка, 1; .

Відповідач: Галицька митниця Держмитслужби; місцезнаходження: м.Львів, вул.Костюшка, 1; .

Повний текст рішення складено 08.04.2020року.