Справа № 183/3808/19
Суддя: Сорока О. В.
Дата ухвалення: 2020-04-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 183/3808/19
№ 2-а/183/11/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 квітня 2020 року Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області, у складі:

головуючої судді Сороки О.М.,

секретаря Пащенко А.С.,

розглянувши, в порядку спрощеного позовного провадження, адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора роти №3 батальйону №3 Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Рожук Михайла Юрійовича, третя особа Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

в с т а н о в и в:

19 червня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до інспектора роти №3 батальйону №3 УПП в Дніпропетровській області ДПП лейтенанта поліції Рожук М.Ю., в якому просив скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАВ №1210852 від 07.06.2019 року та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі.

Свій позов ОСОБА_1 обґрунтовує тим, що 07.06.2019 року відповідачем винесена постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАВ №1210852, у якій інспектор дійшов помилкового висновку про те, що позивач 07.06.2019 о 22 год. 01 хв., керуючи транспортним засобом марки «AUDI» моделі «Q7», д.н.з. НОМЕР_1 , у м. Дніпро, по бульвару Слави (Соборному), 3А, здійснив зупинку на вимогу поліцейського, під час чого не ввімкнув аварійну сигналізацію, чим порушив п.п. б п.9.9 ПДР, затв. Постановою КМУ від 10.10.2001 №1306, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.122 КУпАП, тому на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 425 грн.

Між тим, позивач вважає, що накладення зазначеного штрафу було здійснено відповідачем не дотримуючись вимог чинного законодавства, зокрема положень ст.ст.276,280,247 КУпАП, ст. 35 ЗУ «Про національну поліцію», що є прямою підставою для скасування постанови по справі про накладення адміністративного стягнення.

Так, позивач наполягає на тому, що всупереч вимогам ст. 35 ЗУ «Про національну поліцію», відповідач фактично зупинив його автомобіль без наявних на це законних підстав та не повідомив його, як водія транспортного засобу, про конкретну (дійсну) причину зупинки. Далі, поліцейські, що підійшли до нього після зупинення його транспортного засобу, в тому числі відповідач, не пред`явили свої посвідчення, відповідач не роз`яснив права та обов`язки та безпідставно вимагав від позивача для огляду посвідчення водія і в результаті виписав постанову.

Щодо відсутності підстав для притягнення до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.2 ст.122 КУпАП, позивач зазначає, що дійсно 07.06.2019 приблизно о «21» годині «50» хвилин, керуючи транспортним засобом марки «AUDI» моделі «Q7», д.н.з. НОМЕР_1 , рухаючись по вул. Набережна Перемоги в м. Дніпро, під`їжджаючи до перехрестя з круговим рухом, ним була надана перевага в русі патрульному автомобілю (д.н.з. НОМЕР_2 ). Продовжуючи рух, раптово з невідомих йому причин в районі будинку 118, розташованому по вул. Набережна Перемоги в м. Дніпро, його зупинив вказаний патрульний автомобіль. Дотримуючись вимог чинного законодавства України, ним була виконана вимога поліцейського про зупинку ТЗ, дотримуючись вимог п.9.9 ПДР, ним була ввімкнена аварійна світлова сигналізація у зв`язку із зупиненням транспортного засобу на вимогу поліцейського, отже ним, як учасником дорожнього руху, були дотримані усі вимоги ЗУ «Про дорожній рух», ЗУ «Про національну поліцію», ПДР та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

В свою чергу, при розгляді справи про адміністративне правопорушення відповідачем не було зібрано та досліджено жодного доказу, який підтверджує вину позивача, не було складено протоколу про адміністративне правопорушення, як і не були враховані усні пояснення самого водія, не відібрано пояснення від свідків. Також відповідач під час складання постанови не вніс як додатки будь які докази до постанови, не зазначив жодних відомостей про технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис. Зважаючи на те, що при винесенні оскаржуваної постанови суб`єкт владних повноважень порушив права позивача, передбачені Конституцією України та законодавством України, не довів належними доказами вину позивача, тому позивач звернувся до суду з даним позовом.

Ухвалою суду від 19 червня 2019 року відкрито спрощене позовне провадження.

Відповідною ухвалою суду в якості третьої особи залучено Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції.

В судове засідання позивач не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, згідно якої позов підтримав у повному обсязі та просив його задовольнити (а.с.34).

Відповідач в судове засідання не з`явився, надіславши до суду відзив, у якому серед іншого зазначив про те, що 07 червня 2019 року ним винесено постанову по справі про адміністративне правопорушення за ч.2 ст. 122 КУпАП про притягнення позивача до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 425 грн., в якій зазначено про те, що останній, керуючи ТЗ AUDI Q7, д.н.з. НОМЕР_1 , у м.Дніпро, по бульв. Слави, в районі будинку 3А, не ввімкнув аварійну світлову сигналізацію під час зупинки працівниками поліції, чим порушив п.п.9.9 «б» ПДР. При цьому, вказана постанова є правомірною та такою, що відповідає встановленим вимогам КУпАП, Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі №1395 від 07.11.2015 року. Крім того, на відеозапису з нагрудного відео реєстратора зафіксоване інкриміноване позивачу правопорушення. Розгляд справи проводився згідно чинного законодавства, позивачу роз`яснено його права відповідно до ст.268 КУпАП. Самим позивачем не надано жодних доказів, які б спростовували факт вчинення ним адміністративного правопорушення, а тому у задоволенні позову просить відмовити, а справу розглянути без участі відповідача (а.с.38).

Представник третьої особи - Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції в судове засідання не з`явився, надіславши до суду письмові пояснення (а.с.19-23), які за своїм змістом аналогічні тим, що викладені у відзиві відповідача.

На підставі ч.4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи.

Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов до наступного висновку.

Суду подано копію постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАВ №1210852, винесену 07 червня 2019 року інспектором роти №3 батальйону №3 Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції лейтенантом поліції Рожук Михайлом Юрійовичем, у відповідності до якої 07.06.2019 року о 22.01 годин ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом AUDI Q7, н.з. НОМЕР_1 в м.Дніпро, бульвар Слави (Соборний) 3А, не ввімкнув аварійну сигналізацію під час зупинки працівниками поліції, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 122 КУпАП, тому на нього було накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 425 грн. (а.с.11).

Відповідно до ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

У відповідності до ч.2 ст. 122 КУпАП порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів (425 грн.).

Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України, відповідно до Закону України "Про дорожній рух", встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року №1306 (із змінами та доповненнями). Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

За правилами ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

У відповідності до п. 1.3 ПДР України, учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Пунктом 11 частини першої статті 23 Закону України від 02 липня 2015року №580-VIII "Про Національну поліцію"(далі - Закон №580-VIII) визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів.

У відповідності до п.9.9 (б) ПДР України аварійна світлова сигналізація повинна бути ввімкнена у разі зупинки на вимогу поліцейського або внаслідок засліплення водія світлом фар.

Тобто, ПДР України чітко встановлено обов`язок водія ввімкнути аварійну світлову сигналізацію у разі зупинки на вимогу поліцейського.

У відповідності до ч. 1,2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно зі ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Так, ч.1 ст.40 Закону України «Про національну поліцію» закріплено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: 1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; 2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху. Інформація про змонтовану/розміщену автоматичну фототехніку і відеотехніку повинна бути розміщена на видному місці.

Отже, візуальне спостереження за дотриманням ПДР працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі лише у тому випадку, коли воно зафіксовано у встановленому законом порядку.

В ході розгляду даної справи третьою особою подано до суду клопотання про приєднання до матеріалів справи, в якості доказу DVD-R диску на якому містять відеозаписи з нагрудного відео реєстратора відповідача (а.с.29)

В силу п. 9 ч.1 ст. 31 та ст. 40 Закону України «Про національну поліцію» відеоспостереження за дотриманням позивачем ПДР України поліцейським УПП в Дніпропетровській області ДПП лейтенантом поліції Рожук М.Ю. зафіксовано у встановленому законом порядку, тому суд визнає його як належний та допустимий доказ.

Так, в судовому засідання переглянуто поданий диск, на відеозаписах якого, чітко зафіксовано, що після зупинки, на вимогу поліцейського транспортного засобу під керування водія ОСОБА_1 , останньому відповідач пред`явив своє службове посвідчення, після чого поліцейськими роз`яснено водію вимоги п.9.9 (б) ПДР України та неодноразовобуло запропоновано ввімкнути аварійну світлову сигналізацію, при цьому ОСОБА_1 не виконав вимогизазначеного пункту правил дорожнього руху, при собі тримав телефон на який знімав поліцейських, вимагаючи пояснити причину зупинки його транспортного засобу. Також оглянутим судом відеозаписом з нагрудного відео реєстратора на диску DVD-R підтверджується, що відповідачем роз`яснено ОСОБА_1 , як особі, яка притягується до адміністративної відповідальності, його права передбачені ст.268 КУпАП.

В свою чергу, позивачем не надано жодного доказу на підтвердження обставин викладених у позові, і в ході розгляду справи таких даних судом не встановлено.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку; орган (посадова особа), встановлює наявність чи відсутність адміністративного; правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи. яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 252 КУпАП та п. 10 «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі» затвердженої наказом МВС № 1395 від 07.11.2015 р., поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст. 2.3 ЗУ про «Національну поліцію» виявлення та припинення правопорушень, а також здійснення провадження у адміністративних справах та прийняття рішення про накладання адміністративних стягнень з метою забезпечення безпеки дорожнього руху - є одними з основних обов`язків патрульної поліції.

Відповідно до ст. 222 КУпАП органи Національної поліції уповноважені розглядати справи в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, в тому числі, передбачених частиною 2 ст. 122 КУпАП.

Частиною 2 названої статті Кодексу визначено, що від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право уповноважені працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання відповідно до покладених на них повноважень.

На підставі ч. 2 ст. 258 КУпАП протокол не складається у разі вчиненні адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Частинами 4 та 5 вказаної статті Кодексу встановлено, що у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу. Якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов`язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу, та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі.

Процедуру оформлення поліцейськими патрульної поліції матеріалів про, адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, визначає Інструкція з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України від 7 листопада 2015 року № 1395 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 року за №1408/27853).

Відповідно до п. 4 Розділу 1 вказаної Інструкції у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених, в тому числі статтею 122 КУпАП.

Рішенням Конституційного суду України № 5-рп/2015 від 26.05.2015 р. «у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення» встановлено, що притягнення особи до адміністративної відповідальності у випадках коли протокол про адміністративне правопорушення не складається, а на місці вчинення правопорушення виноситься постанова (ч. 2, 4 ст. 258 КУпАП) фактично відбувається у скороченому провадженні.

Скорочене провадження у справах про зазначені адміністративні правопорушення передбачає, зокрема, фіксацію адміністративного правопорушення і накладання адміністративного стягнення на правопорушника безпосередньо на місці його вчинення.

Таким чином, законодавством, як виключення, передбачено процедуру скороченого провадження при притягненні особи до адміністративної відповідальності, під час якої фіксація адміністративного правопорушення, розгляд справи і накладення адміністративного стягнення на правопорушника відбувається безпосередньо на місці його вчинення.

А отже, виходячи з вищевикладеного, суд вважає, що оскаржувана постанова відповідає вимогам ч.2 ст. 2 КАС України, відповідач довів належними, допустимими і достатніми доказами правомірність своєї постанови, а позивач не навів доказів на спростування останніх, у зв`язку з чим суд не знаходить підстав для задоволення позову.

Будь-яких інших аргументованих доказів щодо незаконності дій відповідача та постанови серії ЕАВ №1210852 від 07.06.2019 року у справі про адміністративне правопорушення судом не встановлено.

Крім того, слід звернути увагу на те, що позивач звернувся до суду з даним позовом 19.06.2019 року, посилаючись на те, що оскаржувану постанову від 07.06.2019 року отримав на руки 10.06.2016, в ході розгляду справи не просив поновити строки на її оскарження.

У відповідності до вимог ст. 289 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови, а щодо постанов по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такої постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Частино .2 ст. 286 КАС визначено, що позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови).

Встановлений Кодексом адміністративного судочинства України строк звернення до суду обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

При визначенні початку цього строку суд з`ясовує момент, коли особа фактично дізналася або мала реальну можливість дізнатися про наявність відповідного порушення (рішення, дії, бездіяльність), а не коли вона з`ясувала для себе, що певні рішення, дії чи бездіяльність стосовно неї є порушенням.

В даному випадку, суд переконаний в тому, що позивачу достеменно було відомо про прийняття відповідачем рішення про притягнення його до адміністративної відповідності саме 07.06.2019 року, в момент складення постанови, що зафіксовано на відеозаписі зазначеного вище DVD-R диску.

За таких обставин, строк для оскарження постанови про накладення адміністративного стягнення позивачем пропущений, а позивачем не подано жодного доказу, що свідчив би про безпосереднє унеможливлення та ускладнення можливості вчинення процесуальних дій у визначений законом строк.

Отже, вищевикладене приводить суд до висновку про те, що позов задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 9, 72, 77-79, 120, 241-246, 250, 286 КАС України, ст. ст. 126, 247, 292, 293 КУпАП, Правилами дорожнього руху, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 року, -

у х в а л и в:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до інспектора роти №3 батальйону №3 Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Рожук Михайла Юрійовича, третя особа Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАВ №1210852 від 07.06.2019 року та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Сорока О.В.