Справа № 466/7566/16-а
Суддя: Беркещук Б. Б.
Дата ухвалення: 2020-04-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 466/7566/16-а
Провадження № 2-а/346/7/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 квітня 2020 р.м. Коломия Коломийський міськрайонний суд Івано - Франківської області

у складі: головуючого судді Беркещук Б.Б.

секретаря Лазановського В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Коломия справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Коломийського ВП ГУНП в Івано-Франківській області, інспектора Коломийського ВП ГУНП в Івано-Франківській області Гураля Михайла Васильовича про скасування постанови та визнання неправомірних дій інспектора, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з даним позовом, мотивуючи його тим, що 19 серпня 2016 року інспектором Коломийського ВП ГУНП в Івано-Франківській області Гураль М.В. складено постанову про адміністративне правопорушення серії ПС2 № 594128, відповідно до якої його визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.122 ч.1 КУпАП та накладено штраф в розмірі 255 грн.

Вказує, що Правила дорожнього руху не порушував, а саме дорожнього знаку 4.2 «рух праворуч», який знаходиться за адресою вул.Петлюри,1 та діє безпосередньо на перехресті. Він, позивач, не доїжджаючи до перехрестя, здійснив маневр повороту ліворуч на стоянку, оскільки всі місця були зайняті, то прийняв рішення поїхати по вул. Січових Стрільців, де його і зупинили. Зупинка транспортного засобу, яким він рухався , не відповідала вимогам ст.35 Закону України «Про Національну поліцію». Інспектор зазначив, що його зупинили по вказівці командира ОСОБА_2 у зв`язку із створенням ним аварійної ситуації, проте, як виявилось, його автомобіль не створював жодної аварійної ситуації, і весь час був припаркований в іншому місці. Після чого причиною зупинки стало порушення вимог дорожнього знаку 4.2 «рух праворуч», до якого він не доїхав.

В подальшому його було затримано, а транспортний засіб поміщено на спеціальний майданчик за вказівкою ОСОБА_2 . Вказує, що відповідач не мав права складати протокол про адімінстративне правопорушення, оскільки це заборонено ст.258 КУпАП, та не мав право зупиняти його автомобіль на підставі ст.35 Закону України «Про національну поліцію». Заначає, що в постанові невірно вказано місце складання, яке не співпадає з місцем вчинення правопорушення. Крім того при зупинці його автомобіля відповідач не представився і не оголосив йому його права. Затримавши автомобіль котрим він, позивач керував, працівник поліції порушив ст.265-2 КУпАП. Вважає, що всі інші дії, які були застосовані щодо нього відповідачем були незаконними. Просить постанову серії ПС2 №594128 скасувати та визнати неправомірними дії інспектора Гураля М.В.

Позивач в попередньому судовому засіданні підтримав вимоги позову .

Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлен ий належним чином, відзиву на позов не подав.

Враховуючи пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Порядок дорожнього руху на території України відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені Постановою КМУ від 10.10.2001 №1306. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із вимогами чинного законодавства.

Відповідно до ч.5 ст.14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати та неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Пунктом 11 частини 1 статті 23 Закону України "Про Національну поліцію" визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Як вбачається з оскаржуваної постанови у справі про адміністративне правопорушення серії ПС2 № 594128 від 19 серпня 2016 р. позивач ОСОБА_1 19 серпня 2016 року у м. Коломия Івано-Франківської області по вул.Петлюри, керуючи автомобілем марки «БМВ 320» д.н.з. НОМЕР_1 , о 22:15 год. порушив вимогу дорожнього знаку 4.2 «рух праворуч» та здійснив поворот ліворуч на вул. С.Стрільців, чим порушив п. 8.4 ПДР чим скоїв адміністративне правопорушення передбачене ч.1 ст. 122 КУпАП . Даною постановою на позивача накладено адміністративне стягнення за ч.1ст.122 КУпАП у виді штрафу в розмірі 255 грн.

Частиною 1 ст. 122 КУпАП передбачено, що перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Пунктом 8.4 ПДР України визначено, що дорожні знаки поділяються на групи. Однак, як видно з копії оскаржуваної постанови інпектором не вказано підпункт групи знаків, вимоги яких порушив позивач .

Частиною 4 статті 258 КУпАП передбачено, що у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

В частині 2 Розділу 3 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого у неавтоматичному режимі, що затверджена наказом МВС України від 07.11.2015 року за №1395 зазначено, що постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачене частинами першою, другою і третьою статті 122 виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Позивач стверджує, що місце розгляду здійснювалось у м. Коломия по вул. Шевченка, 11 а , а саме у відділі поліції , однак у постанові вказано м. Коломия вул. Січових Стрільців.

Щодо посилань позивача про недоцільність складення протоколу, то суд погоджується з тим, що протокол не складається у випадках, передбачених статтею 258 цього Кодексу. За приписами частини другої статті 258 Кодексу України про адміністративне правопорушення протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу. Якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов`язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу, та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі.

За приписами статті 222 КУпАП України, органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, зокрема, про порушення правил дорожнього руху, правил користування засобами транспорту, у т. ч. передбачених ч.1-3 ст.122 КУпАП України.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

З викладеного вбачається, що до компетенції Національної поліції віднесено розгляд справ, передбачених ч.1 ст.122 КпАП України.

Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07 листопада 2015р. №1395 зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 р. за N 1408/27853, затверджено «Інструкцію з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі» (далі Інструкція №1395), згідно до п. 4 якої у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, пятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 1241, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 129, статтею 1321, частинами шостою і одинадцятою статті 1331, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП.

Аналіз наведених вище норм дозволяє дійти висновку про те, що у разі виявлення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КпАП України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Крім того, звертаючись з даним позовом до суду, позивач, також оскаржує дії інспектора поліції, яки призвели до порушення його прав, а саме указує на те, що підстави для затримання інспектором поліції транспортного засобу, та доставлення його на спеціальний майданчик на тимчасове зберігання були відсутні, оскільки транспортний засіб не перешкоджав дорожньому руху.

Так, у відповідності із приписами частини першої статті 265-2 КУпАП у разі наявності підстав вважати, що водієм вчинено порушення, передбачені, зокрема, частиною шостою статті 121 та частини першої статті 126 КУпАП, працівник уповноваженого підрозділу України, що забезпечує безпеку дорожнього руху, тимчасово затримує транспортний засіб шляхом блокування або доставляє його для зберігання на спеціальний майданчик чи стоянку, що дозволяється виключно у випадку, якщо розміщення затриманого транспортного засобу суттєво перешкоджає дорожньому руху. Про тимчасове затримання робиться відповідний запис у протоколі про адміністративне правопорушення.

Частиною третьою статті 265-2 КУпАП визначено, що у разі якщо розміщення затриманого транспортного засобу суттєво не перешкоджає дорожньому руху, такий транспортний засіб не може бути доставлений для зберігання на спеціальний майданчик. Тобто, доставлення затриманого транспортного засобу для зберігання на спеціальний майданчик дозволяється лише у випадку, якщо транспортний засіб суттєво перешкоджає дорожньому руху.

У матеріалах справи наявний акт огляду затриманого транспортного засобу, що передається на зберігання від 20 серпня 2016 року № 257 (а.с. 9), проте докази того, що транспортний засіб, на якому рухався позивач суттєво перешкоджав дорожньому руху та, у зв`язку з цим, у інспектора поліції були наявні підстави для затримання транспортного засобу та доставлення його на спеціальний майданчик, в матеріалах справи відсутні.Суд звертає увагу, що протокол про адміністративне правопорушення не містить відповідного запису про тимчасове затримання транспортного засобу, що не відповідає вимогам частини першої статті 265-2 КУпАП.

Крім того, дослідивши долучені до матеріалів справи фото таблиці дорожнього знаку 4.2 на вищезазначеному перехресті, суд звертає увагу, що позивач мав право не доїжджаючи до дорожнього знаку 4.2 здійснити поворот ліворуч , оскільки дорожнього знаку 4.1 «рух прямо», чи дорожньої розмітки , яка би забороняла виконати йому такий маневр не було по вул. Петлюри в м. Коломия

Згідно ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху.

Пунктом 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року №14 «Про практику застосування судами України у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративне правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст.283, 284 КУпАП. Зокрема, необхідно навести докази на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити відхилення інших доказів.

Зміст постанови про притягнення до адміністративної відповідальності має відповідати вимогам, передбаченим ст. 283 КУпАП, вона повинна містити найменування органу (посадової особи), що виніс постанову, опис обставин, установлених під час розгляду справи, зазначення нормативного акту, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення, прийняте у справі рішення. При цьому повинні бути наведені докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та вказані мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник.

Однак в оскаржуваній постанові не наведені докази, на підтвердження встановлених відповідачем обставин про вчинення позивачем адміністративного правопорушення, не оцінено кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття рішення. Також з постанови не убачається визнання позивачем вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП

Отже, із наявних у суду матеріалів не убачається сукупності доказів: пояснень свідків, матеріалів фото- і кінозйомки або відеозапису, тощо, передбачених ст. 251 КУпАП України, які б засвідчили факт вчинення позивачем інкримінованого йому правопорушення.

Відповідно ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна ця особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Однак, при розгляді даної справи відповідачем не було з`ясовано обставини, передбачені ст. 280 КУпАП.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Оскільки відповідачем як суб`єктом владних повноважень, на якого в даному випадку покладено обов`язок доказування правомірності свого рішення, не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження передбачених ст. 9 КУпАП обставин, то суд вважає недоведеним факт скоєння позивачем інкримінованого йому адміністративного правопорушення, тому постанова винесена необґрунтовано, без дотриманням вимог КУпАП, що є підставою для її скасування.

Суд звертає увагу, що нормами ст. 286 КАС України (ст.171-2 КАС України в редакції закону на момент виникнення спірних відносин), які визначають особливості розгляду справ про адміністративні правопорушення, не передбачено захисту порушеного права позивача шляхом визнання протиправними дій інспектора щодо складення постанови про адміністравтне правопорушення . Законодавець у справах про адміністративні правопорушення визначився таким чином, що зокрема скасування рішення суб єкта владних повноважень і закриття справи про адіміністравтине правопорушення є належними способами захисту порушеного права у цій категорії справ. Таким чином, суд вважає , що в задоволенні позовної вимоги про визнаня дій інспектора Коломийського ВП ГУНП в Івано-Франківській області Гураль М.В. щодо складання спірної постанови незаконними, слід відмовити.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 77, ч.4 ст.229, 244-246, 286 КАС України, ст.ст. 122 ч.2, 251, 280, 287, 288, 289 КУпАП, суд -

В И Р І Ш И В :

Позов задовільнити частково.

Постанову серії ПС2 №594128 від 19 серпня 2016 року у справі про адміністративне правопорушення складену інспектором Коломийського ВП ГУНП в Івано-Франківській області Гураль М.В. відносно ОСОБА_1 про накладення адміністравтиного стягнененя за ст. 122 ч.1 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі 255,00 грн.- скасувати, справу про адміністративне правопорушення закрити.

В решті позову відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Найменування та ім`я сторін, їх місцезнаходження та проживання:

ОСОБА_1 , місце проживання АДРЕСА_1 .

Коломийський відділ поліції Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області, місцезнаходження 78200, м. Коломия вул. Шевченка, 11-А.

ОСОБА_3 , місцезнаходження АДРЕСА_2 .

Суддя Беркещук Б. Б.