Справа № 727/2280/20
Суддя: Мамчин П. І.
Дата ухвалення: 2020-04-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 727/2280/20
Провадження № 2-а/727/47/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 квітня 2020 року м. Чернівці

Шевченківський районний суд м. Чернівці в складі:

головуючого судді: Мамчина П.І.

секретар: Нікітович О.В.

розглянувши у спрощеному позовному провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Підгаєцького відділення поліції Бережанського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Тернопільській області, інспектора СРПП №2 Підгаєцького відділення поліції Бережанського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Тернопільській області, старшого лейтенанта поліції Малика Василя Миколайовича про визнання незаконною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, -

В С Т А Н О В И В:

В березні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовною заявою до Підгаєцького відділення поліції Бережанського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Тернопільській області, інспектора СРПП №2 Підгаєцького відділення поліції Бережанського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Тернопільській області, старшого лейтенанта поліції Малика Василя Миколайовича про визнання незаконною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі.

Обґрунтовуючи свої вимоги позивач зазначив, що 09.03.2020 року він рухався на автомобілі марки Fiat doblo, д.н.з. НОМЕР_1 , з с. Новосілка у напрямку м. Підгайці, Підгаєцького району, Тернопільської області, та був зупинений інспектором СРПП №2 Підгаєцького відділення поліції Бережанського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Тернопільській області, старшим лейтенантом поліції Маликом Василем Миколайовичем, який виніс відносно нього постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії БАА № 757276 від 09.03.2020 року, у зв`язку з тим, що під час руху на автомобілі поза населеним пунктом він допустив порушення п. 9.8 Правил дорожнього руху України, оскільки не увімкнув фари ближнього світла, а тому скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП, з накладенням штрафу в сумі 425 грн.

Вважає, що притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП є незаконним та необґрунтованим з наступних підстав.

Рухаючись власним автомобілем з с. Новосілка до м. Підгайці, Підгаєцького району, Тернопільської області, побачив, що в його напрямку рухається службовий автомобіль патрульної поліції, який на відстані приблизно 10-30 метрів ввімкнув проблискові маячки синьо-червоного кольору, після чого, він здійснив зупинку на узбіччі дороги між с. Новосілка та м. Підгайці.

На запитання про причину вимушеної зупинки поліцейський Малик В.М. заявив, що він рухався поза межами населеного пункту без увімкнутих денних ходових вогнів або ближнього світла фар. З такими звинуваченнями поліцейського він не згідний, оскільки фари були ввімкнені, і побачити це поліцейському можливо завадила світла пора доби.

Крім того вказав, що відповідно до п.9.1 (г) Правил дорожнього руху України, попереджувальними сигналами є увімкнення ближнього світла фар у світлу пору доби.

Згідно п.9.8 Правил дорожнього руху України, з 01 жовтня по 01 травня на всіх механічних транспортних засобах поза населеними пунктами, повинні бути ввімкнені денні ходові вогні, а в разі їх відсутності в конструкції транспортного засобу - ближнє світло фар.

Денні ходові вогні - це зовнішні світлові прилади і з точки зору ПДР України вони є попереджувальним сигналом. Вимоги до його ввімкнення містяться в розділі 9 ПДР України «Попереджувальні сигнали», в той час, як вимоги щодо користування зовнішніми світловими приладами передбачено у розділі 19 ПДР України «Користування зовнішніми" освітлювальними приладами».

Отже, користування зовнішніми освітлювальними приладами регулюється розділом 19 ПДР України, а користування попереджувальними сигналами розділом 9 ПДР України.

Таким чином, водії не можуть бути піддані відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП за не ввімкнення за межами населеного пункту з 01 жовтня до 01 травня денних ходових вогнів або ближнього світла фар, оскільки, їх дії підпадають під ознаки адміністративного правопорушення передбаченого ст. 125 КУпАП, відповідно до змісту якої, інші порушення правил дорожнього руху, крім передбачених статтями 121-128, частинами першою і другою статті 129, статтями 139 і 140 цього Кодексу, тягнуть за собою попередження.

Просив суд визнати протиправними дії інспектора СРПП №2 Підгаєцького відділення поліції Бережанського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Тернопільській області, старшого лейтенанта поліції Малика Василя Миколайовича щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення про накладення на нього адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії БАА № 757276 від 09.03.2020 року. Скасувати як незаконну постанову про накладення адміністративного стягнення відносно по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії БАА № 757276 від 09.03.2020 року, на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП, а справу про адміністративне правопорушення закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

У відповідності із ст.ст.257-263 КАС України, розгляд справи проведено у порядку спрощеного провадження. Згідно ст.262 ч.5 КАС України розгляд справи в порядку спрощеного провадження проводився в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Однак, сторони в судове засідання не з`явилися. Позивач до початку судового засідання спрямував заяву про розгляд справи у його відсутність, позов просив задовольнити.

Відповідачам наданий строк в 5 днів з дня отримання даної ухвали суду, на подачу відзиву на позовну заяву. Згідно даних рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, копію ухвали відповідачі отримали 20.03.2020 року, але відзив відповідачі на адресу суду не надіслали.

У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, суд, у відповідності з ч.4 ст.229 КАС України, постановив здійснювати розгляд справи без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу без сторін на підставі наявних у ній матеріалів.

У відповідності до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Як передбачено ч.1 ст.3 Закону України «Про Національну поліцію», у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.

За змістом п.1-2 ч.1 ст.18 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейський зобов`язаний: неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч.1 ст.287 КУпАП України постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено особою, щодо якої її винесено.

Суд, виходячи з даних вимог закону, дослідивши письмові докази по справі, приходить до наступних підстав.

Судом встановлено, що постановою серії БАА №757276 від 09.03.2018 року ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 грн. за те, що він керував автомобілем марки Фіат Добло, номерний знак НОМЕР_1 в с. Новосілка без ввімкнених фар ближнього світла.

Статтями 283 і 284 КУпАП визначено форму й передбачено основні вимоги щодо змісту як постанови про накладення адміністративного стягнення, так і рішення, що постановлюється в конкретній адміністративній справі.

Згідно з пунктом 10 розділу III Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015 №1395, при розгляді справи про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно з ст. 283 КпАП України розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення. Постанова по справі повинна містити вказівку про порядок і строк її оскарження. Постанова по справі про адміністративне правопорушення підписується посадовою особою, яка розглянула справу.

Відповідно до ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.

У справах за позовом фізичної особи щодо оскарження постанов про притягнення до адміністративної відповідальності на суб`єкта владних повноважень в силу приписів статті 77 КАС України покладається обов`язок доказування правомірності своїх дій у разі, якщо останній заперечує проти позову.

Докази, надані відповідачем по справі, мають бути належним чином досліджені із наданням їм відповідної правової оцінки на предмет їх належності і допустимості, повноти та достатності для визнання правомірності дій та рішень суб`єкта владних повноважень.

Відповідно Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Згідно Інструкції, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, поліцейський виносить постанову по справі про адміністративне правопорушення. Так єдиним доказом вчинення позивачем адміністративного правопорушення є сама оскаржувана постанова по справі про адміністративне правопорушення, в якій зафіксовано порушення водієм правил дорожнього руху. Однак, суд вважає, що зазначена постанова є саме предметом спору між сторонами та не може розглядатися як доказ за відсутності інших доказів на підтвердження обставин вказаних в оскаржуваній постанові.

Виносячи оскаржувану постанову, відповідач повинен був дотримуватись вимог статей 251, 254, 283 КУпАП і прийняти повне, законне і обґрунтоване рішення (постанову), зміст якого не викликав би сумніву у його достовірності, неупередженості, добросовісності та розсудливості.

Однак, процес розгляду справи не відповідав вимогам ст. 279 КУпАП, обставини передбачені ст.280 КУпАП не з`ясовувалися, не враховано те, що позивач вину не визнав.

Відповідач не надав суду жодного доказу того, що позивач ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом допустив порушення п. 9.8 ПДР України, а тому суд приймає доводи позивача як такі, що підтверджені матеріалами справи і вважає, що факт порушення позивачем ст.122 ч.2 КпАП України не доведений.

Відповідно до ч.3 ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Відповідач не надав суду жодного доказу, що ОСОБА_2 керуючи автомобілем допустив порушення Правил дорожнього руху, а тому суд приймає доводи позивача як такі, що підтверджені матеріалами справи і вважає, що факт порушення позивачем ст.. 122 ч. 2 КпАП України не доведений.

Відповідно до вимог ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

З огляду на встановлені обставини та правові положення, суд, дослідивши матеріали справи, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні в судовому засіданні обставин справи, досліджених доказів, в їх сукупності, керуючись принципом верховенства права, вважає, що постанова про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу є не обґрунтованою, а тому підлягає скасуванню, а справа про адміністративне правопорушення закриттю.

На підставі вищенаведеного ст.19 Конституції України, ст.ст. 245, 251, 252, 254, 268, 279, 280, 283, 287 КУпАП, ст.ст.5, 6, 9, 10, 11, 12, 72, 77, 241-246, 257-263, 286 ч.4, 295 КАС України, ч.1 п.15 п.п.15.5 розділу VІІ Перехідних положень КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до Підгаєцького відділення поліції Бережанського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Тернопільській області, інспектора СРПП №2 Підгаєцького відділення поліції Бережанського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Тернопільській області, старшого лейтенанта поліції Малика Василя Миколайовича про визнання незаконною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі задовольнити частково.

Скасувати постанову серії БАА № 757276 від 09.03.2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 122 ч.2 КпАП України.

Закрити справу про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст. 122 ч.2 КпАП України.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

СУДДЯ: Мамчин П.І.