Справа № 540/321/20
Суддя: Бездрабко О.І.
Дата ухвалення: 2020-04-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2020 р.м. ХерсонСправа № 540/321/20
Херсонський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Бездрабка О.І., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м.Севастополі про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

встановив:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся з позовною заявою до Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м.Севастополі (далі - відповідач) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 12.04.2019 р. №№ 01271405, 01281405.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 15.01.2020 р. отримано вказані податкові повідомлення-рішення, якими до нього застосовано штрафні санкції в сумі 1 грн. за порушення п.1 ст.3 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" та в сумі 17000 грн. за порушення ст.15 Закону України "Про державне регулювання виробництва спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та палива". Податкові повідомлення-рішення винесено на підставі акту фактичної перевірки від 05.03.2019 р. № 0067/21/22/РРО/ НОМЕР_1 . Вказані порушення нібито встановлені під час фактичної перевірки ФОП ОСОБА_2 , що відбулася 31.01.2019 р. Вважає такі твердження акту протиправними, оскільки не здійснює діяльність із продажу тютюнових виробів, є платником єдиного внеску, а тому не зобов`язаний у своїй діяльності використовувати РРО та придбавати ліцензії на продаж таких товарів. Жодних порушень при проведенні фактичної перевірки ФОП ОСОБА_1 відповідачем не виявлено, а внесення до акту перевірки даних, встановлених під час перевірки іншого суб`єкта, є неправомірним. Відповідачем без жодного обґрунтованого та належного доказу притягнуто його до відповідальності за дії, які він не вчиняв.

Ухвалою від 10.02.2020 р. відкрито спрощене провадження в адміністративній справі та призначено судове засідання на 11.03.2020 р. о 09:00 год.

27.02.2020 р. від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого просить відмовити в задоволенні позову. Вказує на те, що 31.01.2019 р. було проведено фактичну перевірку ФОП ОСОБА_2 в магазині, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 . Перед початком перевірки проведено контрольно-розрахункову операцію з придбання тютюнових виробів - пачки цигарок " ІНФОРМАЦІЯ_1 ", вартістю 32,50 грн. Розрахунок проведено платіжною картою через банківський термінал, зареєстрований на ФОП ОСОБА_1 . Тобто, отримувачем коштів за товар та власником товару є ФОП ОСОБА_1 . Вказана обставина і стала підставою для виходу на фактичну перевірку позивача. Перевіряючими було пред`явлено посвідчення, наказ від 28.02.2019 р. № 319 "Про проведення фактичних перевірок" та направлення від 05.03.2019 р. № 1074, № 1075 особі, яка фактично проводить розрахункові операції в магазині позивача - ОСОБА_3 та представнику позивача - Кречун Т.А. Дані особи відмовилися від отримання цих документів та ознайомлення з посвідченнями, про що складено акт відмови від 05.03.2019 р. № 012/21/22. Під час фактичної перевірки встановлено проведення розрахункової операції без застосування реєстратора розрахункових операцій (придбання пачки цигарок "Rothmans" за 32,50 грн., РРО відсутній), продаж тютюнових виробів без придбання відповідної ліцензії, що відображено у акті від 05.03.2019 р. № 0067/21/22/РРО/ НОМЕР_1 . З фотоматеріалів вбачається, що тютюнові вироби були реалізовані в магазині позивача, що підтверджує здійснення ФОП ОСОБА_1 продажу тютюнових виробів без ліцензії. На підставі вказаного акту до позивача правомірно застосовано штрафні санкції.

Ухвалою від 11.03.2020 р. за клопотанням представника позивача відкладено розгляду справи на 18.03.2020 р. на 13:00 год.

Ухвалою від 18.03.2020 р. за клопотанням позивача відкладено розгляд справи на 08.04.2020 р. на 11:00 год.

18.03.2020 р. від відповідача, а 08.04.2020 р. від представника позивача надійшли заяви про розгляд справи без їх участі в порядку письмового провадження.

Частиною 3 ст.194 КАС України передбачено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження на підставі наявних у суду матеріалів.

За таких обставин суд розглядає справу в порядку письмового провадження.

Дослідивши наявні у справі докази, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 зареєстрований як фізична особа-підприємець 14.04.2000 р., номер запису про державну реєстрацію 0011081.

ФОП ОСОБА_1 здійснює господарську діяльність в магазині за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно свідоцтва платника єдиного податку серії А № 396119 видами діяльності позивача є: 16.10 Лісопильне та стругальне виробництво; 23.61 Виготовлення виробів з бетону для будівництва; 46.90 Неспеціалізована оптова торгівля; 47.19 Інші види роздрібної торгівлі в неспеціалізованих магазинах.

На підставі ст.ст.19-1, 20, 80 ПК України та наказу ГУ ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м.Севастополі від 28.02.2019 р. № 319, посадовими особами відповідача проведено фактичну перевірку магазину, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , в якому здійснює господарську діяльність ФОП ОСОБА_1 .

За результатами фактичної перевірки складено акт від 05.03.2019 р. № 0067/21/22/РРО/ НОМЕР_1 , в якому вказано на порушення позивачем вимог п.1 ст.3 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг", ст.15 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів", п.291.5 ст.291 ПК України, а саме:

- не проведено через РРО розрахункову операцію з продажу тютюнових виробів у зв`язку з його відсутністю - вказаним платником РРО в органах ДФС не реєструвався. Розрахунок проведено особисто інспектором ДФС 31.01.2019 р. о 14:27:06 через магазинний термінал ФОП ОСОБА_1 за допомогою банківської картки. Вказана подія зафіксована актом проведення контрольної розрахункової операції від 31.01.2019 р. № 006/21/22 при проведенні фактичної перевірки ФОП ОСОБА_2 - акт № 0026/21/22/РРО/ НОМЕР_2 ;

- роздрібна торгівля тютюновими виробами без наявності відповідної ліцензії;

- здійснення діяльності з продажу підакцизних товарів платником, який є платником єдиного податку першої-третьої групи.

На підставі даного акту відповідачем 12.04.2020 р. прийнято податкові повідомлення-рішення:

- № 01281404 про застосування до позивача на підставі пп.54.3.3 п.54.3 ст.54 ПК України та ст.17 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" штрафних санкцій у розмірі 17000 грн. за порушення ст.15 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів";

- № 01271405 про застосування до позивача на підставі пп.54.3.3 п.54.3 ст.54 ПК України та п.1 ст.17 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" штрафних санкцій у розмірі 1 грн. за порушення п.1 ст.3 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг".

Вважаючи ці рішеннями протиправними, позивач звернувся з позовною заявою про їх скасування.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступних приписів законодавства.

Відповідно до пп.20.1.4 п.20.1 ст.20 ПК України контролюючий орган має право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Пунктом п.75.1 ст.75 ПК України встановлено, що контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) (пп.75.1.3 п.75.1 ст.75 ПК України).

Відповідно до п.80.1 ст.80 ПК України фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи).

Фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з таких підстав: у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації від державних органів або органів місцевого самоврядування, яка свідчить про можливі порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, зокрема, щодо здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій, та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, виробництва та обігу підакцизних товарів (пп.80.2.2 п.80.2 ст.80 ПК України).

Відповідно до п.80.4 ст.80 ПК України перед початком фактичної перевірки, з питань дотримання порядку здійснення розрахункових операцій та ведення касових операцій, посадовими особами контролюючих органів на підставі підпункту 20.1.10 пункту 20.1 статті 20 цього Кодексу може бути проведена контрольна розрахункова операція.

Допуск посадових осіб контролюючих органів до проведення фактичної перевірки здійснюється згідно із ст.81 ПК України, відповідно до якої посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів:

направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, що скріплений печаткою контролюючого органу;

копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу та скріплення печаткою контролюючого органу.

Непред`явлення або ненадіслання у випадках, визначених цим Кодексом, платнику податків (його посадовим (службовим) особам або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції) цих документів або пред`явлення зазначених документів, що оформлені з порушенням вимог, встановлених цим пунктом, є підставою для недопущення посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення документальної виїзної або фактичної перевірки.

Відмова платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) від допуску до перевірки на інших підставах, ніж визначені в абзаці п`ятому цього пункту, не дозволяється.

При пред`явленні направлення платнику податків та/або посадовим (службовим) особам платника податків (його представникам або особам, які фактично проводять розрахункові операції) такі особи розписуються у направленні із зазначенням свого прізвища, імені, по батькові, посади, дати і часу ознайомлення.

У разі відмови платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) розписатися у направленні на перевірку посадовими (службовими) особами контролюючого органу складається акт, який засвідчує факт відмови. У такому випадку акт про відмову від підпису у направленні на перевірку є підставою для початку проведення такої перевірки.

Отже, з системного аналізу вказаних норм Податкового кодексу України слідує, що у посадової особи контролюючого органу виникає право приступити до проведення фактичної перевірки лише тільки за наявності законних підстав для її проведення та за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених Податковим кодексом України, направлення на проведення перевірки, копії наказу про проведення перевірки, службового посвідчення.

З матеріалів справи слідує, що наказом Головного управління ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м.Севастополі від 28.02.2019 р. № 319 затверджено перелік суб`єктів та/або об`єктів та їх адреси, які підлягають відпрацюванню шляхом проведення фактичних перевірок, із зазначенням дати початку та тривалості перевірок, згідно якого перевірці підлягає ФОП ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , підстава - пп.80.2.2 п.80.2 ст.80 ПК України, дата початку перевірки - 05.03.2019 р.

На підставі наказу виписано направлення на фактичну перевірку від 05.03.2019 р. №№ 0174, 0175.

Направлення на фактичну перевірку ФОП ОСОБА_1 та наказ про її призначення пред`явлено особі, яка фактично здійснювала розрахункові операції в магазині, який розташовано за адресою: АДРЕСА_1 , - ОСОБА_3 , та представнику позивача - Кречун Т.А. Вказані особи відмовилися від підпису/отримання будь-яких матеріалів, які стосуються предмету перевірки, про що складено акт відмови від 05.03.2019 р. № 012/21/22.

У зв`язку з цим, відповідно до вимог п.81.1 ст.81 ПК України, посадові особи відповідача приступили до проведення фактичної перевірки.

Позивач не заперечує підстави призначення фактичної перевірки та правомірність її проведення, а не погоджується з порушеннями, викладеними в акті фактичної перевірки від 05.03.2019 р. № 0067/21/22/РРО/ НОМЕР_1 .

З цього приводу суд зазначає наступне.

Правові засади застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг визначає Закон України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" від 06.07.1995 р. № 265/95-ВР (далі - Закон № 265/95-ВР).

Преамбулою Закону № 265/95-ВР передбачено, що його дія поширюється на усіх суб`єктів господарювання, їх господарські одиниці та представників (уповноважених осіб) суб`єктів господарювання, які здійснюють розрахункові операції у готівковій та/або безготівковій формі.

Згідно п.1 ст.3 Закону № 265/95-ВР суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для подальшого її переказу зобов`язані проводити розрахункові операції на повну суму покупки (надання послуги) через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій з роздрукуванням відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій, або у випадках, передбачених цим Законом, із застосуванням зареєстрованих у встановленому порядку розрахункових книжок.

Відповідно до ст.2 Закону № 265/95-ВР розрахунковий документ - документ встановленої форми та змісту (касовий чек, товарний чек, розрахункова квитанція, проїзний документ тощо), що підтверджує факт продажу (повернення) товарів, надання послуг, отримання (повернення) коштів, купівлі-продажу іноземної валюти, надрукований у випадках, передбачених цим Законом, і зареєстрованим у встановленому порядку реєстратором розрахункових операцій або заповнений вручну; розрахункова операція - приймання від покупця готівкових коштів, платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо за місцем реалізації товарів (послуг), видача готівкових коштів за повернутий покупцем товар (ненадану послугу), а у разі застосування банківської платіжної картки - оформлення відповідного розрахункового документа щодо оплати в безготівковій формі товару (послуги) банком покупця або, у разі повернення товару (відмови від послуги), оформлення розрахункових документів щодо перерахування коштів у банк покупця.

Відповідальність за порушення вказаних вимог встановлена ст.17 Закону № 265/95-ВР, відповідно до якої за порушення вимог цього Закону до суб`єктів господарювання, які здійснюють розрахункові операції за товари (послуги), за рішенням відповідних контролюючих органів застосовуються фінансові санкції у таких розмірах: у разі встановлення протягом календарного року в ході перевірки факту непроведення розрахункових операцій через реєстратори розрахункових операцій з фіскальним режимом роботи вчинене вперше - 1 гривня.

Основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, експорту, імпорту, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим та зерновим дистилятом, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, дистилятом виноградним спиртовим, спиртом-сирцем плодовим, біоетанолом, алкогольними напоями, тютюновими виробами та пальним, забезпечення їх високої якості та захисту здоров`я громадян, а також посилення боротьби з незаконним виробництвом та обігом алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального на території України визначено Законом України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального" від 19.12.1995 р. № 481/95-ВР (далі - Закон № 481/95-ВР).

Статтею 15 Закону № 481/95-ВР передбачено, що роздрібна торгівля алкогольними напоями (крім столових вин) або тютюновими виробами, або пальним може здійснюватися суб`єктами господарювання (у тому числі іноземними суб`єктами господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) всіх форм власності, у тому числі їх виробниками, за наявності у них ліцензій на роздрібну торгівлю.

Згідно ст.1 Закону № 481/95-ВР роздрібна торгівля - діяльність по продажу товарів безпосередньо громадянам та іншим кінцевим споживачам для їх особистого некомерційного використання незалежно від форми розрахунків, у тому числі на розлив у ресторанах, кафе, барах, інших суб`єктах господарювання (у тому числі іноземних суб`єктах господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) громадського харчування; ліцензія (спеціальний дозвіл) - документ державного зразка, який засвідчує право суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) на провадження одного із зазначених у цьому Законі видів діяльності протягом визначеного строку.

Відповідно до ст.17 Закону № 481/95-ВР за порушення норм цього Закону щодо виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим та зерновим дистилятом, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, дистилятом виноградним спиртовим, спиртом-сирцем плодовим, біоетанолом, алкогольними напоями та тютюновими виробами, пальним та зберігання пального посадові особи і громадяни притягаються до відповідальності згідно з чинним законодавством.

До суб`єктів господарювання (у тому числі іноземних суб`єктів господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у разі оптової і роздрібної торгівлі тютюновими виробами без наявності ліцензій (крім випадків, передбачених цим Законом) - 200 відсотків вартості отриманої партії товару, але не менше 17000 гривень.

З аналізу даних правових норм слідує, що суб`єкти господарювання мають право здійснювати реалізацію тютюнових виробів тільки після отримання ліцензії та повинні проводити розрахункові операції через реєстратор розрахункових операцій. В той же час для притягнення суб`єкта господарювання до відповідальності необхідно встановити порушення цим суб`єктом господарювання вищевказаних вимог Законів № 265/95-ВР та № 481/95-ВР. Порушення повинно бути відображено в акті перевірки та підтверджено відповідними доказами.

Судом встановлено, а сторонами не заперечується, що в магазині за адресою: АДРЕСА_1 , здійснюють господарську діяльність два суб`єкта господарювання - ФОП ОСОБА_1 та ФОП ОСОБА_2 . При цьому, ФОП ОСОБА_2 має ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями та тютюновими виробами, а ФОП ОСОБА_1 перебуває на спрощеній системі оподаткування.

З акту фактичної перевірки ФОП ОСОБА_1 вбачається, що в ньому відображено порушення позивачем п.1 ст.3 Закону № 265/95-ВР, ст.15 Закону № 481/95-ВР та п.291.5 ст.291 ПК України. Ці порушення нібито встановлені під час перевірки іншого суб`єкта господарювання - ФОП ОСОБА_2 (акт фактичної перевірки від 31.01.2019 р. № 0026/21/22/РРО/ НОМЕР_2 ) та полягають в непроведенні через РРО розрахункової операції з продажу тютюнових виробів (розрахунок проведено особисто інспектором ДФС 31.01.2019 р. о 14:27:06 через платіжний термінал ФОП ОСОБА_1 за допомогою банківської картки), роздрібній торгівлі тютюновими виробами без наявності відповідної ліцензії, здійсненні діяльності з продажу підакцизних товарів платником, який є платником єдиного податку першої-третьої групи.

Перед проведенням фактичної перевірки позивача було здійснено розрахункові операції з придбання пляшки слабоалкогольного напою "Джин-Тонік" - 21,50 грн., цукерок - 29,99 грн., що відображено в пп.2.2.6 п.2.2 розділу 2 акту від 05.03.2019 р. № 0067/21/22/РРО/ НОМЕР_1 .

Відповідно до фіскального чеку від 05.03.2019 р. № 11 пляшка слабоалкогольного напою продана не позивачем, а ФОП ОСОБА_2 .

Тобто, безпосередньо при проведенні 05.03.2019 р. фактичної перевірки позивача посадовими особами Головного управління ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м.Севастополі жодних порушень не встановлено. В той же час в акт перевірки ФОП ОСОБА_1 внесено відомості про порушення ним п.1 ст.3 Закону № 265/95-ВР, ст.15 Закону № 481/95-ВР які нібито встановлені під час перевірки ФОП ОСОБА_2 , яка здійснює господарську діяльність в тому ж магазині, що і позивач.

На підтвердження цих доводів відповідачем надано акт проведення контрольної розрахункової операції від 31.01.2019 р. № 006/21/22, копію чеку терміналу "Укрсиббанк", фотокопії.

Одна суд вважає дані докази неналежними з наступних підстав.

Статтею 72 КАС України визначено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними засобами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до ч.1 ст.73, ст.75, ч.1 ст.76 КАС належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Згідно акту проведення контрольної розрахункової операції від 31.01.2019 р. № 006/21/22, 31.01.2019 р. приблизно о 14:25 особисто інспектором ДФС проведено розрахункову операцію з придбання тютюнових виробів - пачки цигарок "Ротманз" вартістю 32,50 грн. Розрахунок проведено платіжною карткою через банківський термінал, зареєстрований на ФОП ОСОБА_1 . Тобто, отримувачем коштів за товар є вказаний ФОП. РРО при проведенні розрахунків не застосований.

Викладене свідчить про те, що під час перевірки ФОП ОСОБА_2 здійснювалася контрольна розрахункова операція, а тому вона повинна бути відображена безпосередньо у акті фактичної перевірки. Між тим, акт фактичної перевірки ФОП ОСОБА_2 від 31.01.2019 р. № 0026/21/22/РРО/ НОМЕР_2 таких даних не містить, а в пп.2.2.6 п.2.2 розділу 2 акту "Проведення розрахункових операцій із застосуванням/без застосування РРО (РК) при продажу товарів (наданні послуг)" поставлено прочерки.

Окрім того, акт проведення контрольної розрахункової операції від 31.01.2019 р. № 006/21/22 не підписано суб`єктом господарювання та в ньому не вказано про відмову від його отримання.

Що стосується наданого до суду чека терміналу "Укрсиббанк" від 31.01.2019 р., то у ньому не міститься жодної інформації щодо придбання пачки цигарок " ІНФОРМАЦІЯ_2 ", а вказано лише суму - 32,50 грн. Доказів того, що ця сума сплачена саме за тютюнові вироби, не надано.

Суд також не бере до уваги долучену до відзиву фотокопію із зображенням чека "Укрсиббанк" з пачкою цигарок " ІНФОРМАЦІЯ_2 ", оскільки ні в акті фактичної перевірки ФОП ОСОБА_2 від 31.01.2019 р. № 0026/21/22/РРО/ НОМЕР_2 , ні в акті фактичної перевірки ФОП ОСОБА_1 від 05.03.2019 р. № 0067/21/22/РРО/ НОМЕР_1 не зазначено, що проводилася фотозйомка; з фотокопії не зрозуміло, в якому місці та коли зроблено фото, яким засобом його зроблено, кому належить зображена на ньому пачка цигарок " ІНФОРМАЦІЯ_2 " та чи було її придбано, якщо придбано - то хто та де її реалізував.

Підсумовуючи вищевикладене суд зазначає, що надані позивачем докази жодним чином не підтверджують факт продажу ФОП ОСОБА_1 пачки цигарок " ІНФОРМАЦІЯ_2 ", а тому твердження відповідача про порушення позивачем вимог п.1 ст.3 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг", ст.15 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" є безпідставними.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Положеннями ст.90 КАС України визначено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Згідно ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З огляду на припис наведеної норми процесуального права при розгляді судом спору щодо правомірності рішення контролюючого органу, презюмується добросовісність платника податків, якщо зазначеним органом не доведено інше.

Жодним належним, достовірним та допустимим доказом відповідач не довів правомірності оскаржуваних позивачем податкових повідомлень-рішень.

Тому суд вважає, що позовні вимоги ФОП ОСОБА_1 є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки за результатами розгляду справи суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі, то сплачений позивачем судовий збір у сумі 840,80 грн. підлягає стягненню з відповідача за рахунок його бюджетних асигнувань.

Керуючись ст.ст.9, 14, 73-78, 90, 139, 143, 242-246, 250, 255, 262 КАС України, суд -

вирішив:

Позовну заяву фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , рнокпп НОМЕР_3 ) до Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м.Севастополі (73026, м.Херсон, просп.Ушакова, 75, ) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 12.04.2019 р. №№ 01271405, 01281405.

Стягнути з Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м.Севастополі (73026, м.Херсон, просп.Ушакова, 75, ) за рахунок його бюджетних асигнувань на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , рнокпп НОМЕР_3 ) судовий збір у сумі 840 (вісімсот сорок) грн. 80 коп.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення, при цьому відповідно до пп.15.5 п.15 розділу VII "Перехідні положення" КАС України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції, який ухвалив відповідне рішення.

Відповідно до внесених Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням короновірусної хвороби (COVID-19)" від 30.03.2020 р. № 540-ІХ змін у розділ VI "Прикінцеві положення" КАС України, строк на апеляційне оскарження продовжується на строк дії карантину, пов`язаного із запобіганням поширенню короновірусної хвороби (COVID-19).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя О.І. Бездрабко

кат. 111030700