Справа № 160/1390/20
Суддя: Сліпець Надія Євгенівна
Дата ухвалення: 2020-04-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 квітня 2020 року Справа № 160/1390/20
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Сліпець Н.Є.
розглянувши в порядку письмового провадження у місті Дніпро адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Омега» до Дніпровської митниці Державної митної служби України про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів та картки відмови, -
04.02.2020 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Омега» звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Дніпровської митниці Державної митної служби України, в якому просить:
- визнати протиправним та скасувати Рішення про коригування митної вартості товарів Дніпровської митниці Державної митної служби України №UA110000/2019/200202/2 від 25.09.2019 року.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06.02.2020 року відкрито провадження у адміністративній справі, та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи на 27.02.2020 року, відповідно до ч. 5 ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України.
Цією ж ухвалою відповідачу було надано строк для подання письмового відзиву на позовну заяву - протягом 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 02.07.2019 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Омега» (покупець) та Компанією TREFL S.A. (постачальник) укладено контракт на поставку продукції №TRPL0207//2019. 12.08.2019 року підписано специфікацію №1, якою погоджено продаж на умовах поставки FCA Гдиня, Польща, згідно правил Інкотермс-2010. З метою митного оформлення товару, позивач 24.09.2019 року подав відповідачу митну декларацію № UA110150.2019.240172 24.09, разом з усіма документами, які підтверджують митну вартість товару, що підтверджується відповідними відомостями у графі 44 декларації. Проте, відповідачем було прийнято оспорюване рішення з посиланням на невідповідність поданих документів вимогам ч. 10 ст. 58 Митного кодексу України та Міжнародних правил інтерпретації комерційних термінів Інкотермс. Позивач стверджує, що у відповідача не було підстав витребувати додаткові документи, оскільки на підставі попередньо наданих документів митний орган мав можливість перевірити складові числового значення митної вартості, правильність розрахунку, здійсненого декларантом, упевнитись в достовірності та точності заяв документів чи розрахунків, поданих декларантом, а також відсутності обмежень для визначення митної вартості за ціною договору, наведених у статті 58 МК України. Подані для підтвердження заявлених відомостей про митну вартість, відповідно до ч. 2 ст. 53 МК України, Дніпровській митниці документи не містили в собі розбіжностей, та не мали наявних ознак підробки, містили всі відомості, що підтверджували числові значення складових митної вартості товарів та відомості щодо ціни, що підлягала сплаті за ці товари. Таким чином, позивач вважає вказане рішення суб`єкту владних повноважень необґрунтованими, протиправними та таким, що підлягає скасуванню.
Представник позивача в судове засідання не прибула, про дату час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, надала заяву з проханням розглянути справу за її відсутності в порядку письмового провадження.
Представник відповідача в судове засідання не прибула, про дату час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, про причини не явки суд не повідомила.
Згідно із ч. 9 ст. 205 Кодексу адміністративного судочинства України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.
З урахуванням заяви представника позивача про розгляд справи у письмовому провадженні, неявки представника відповідача, належно повідомленого про дату, час та місце розгляду справи, а також враховуючи запровадження на території м. Дніпро обмежувальних протиепідемічних заходів у зв`язку з поширенням на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, наявності достатніх доказів у матеріалах справи для вирішення спору по суті заявлених вимог, враховуючи надання пояснень представниками у справі під час минулих судових засідань, суд ухвалив здійснити розгляд справи у письмовому провадженні.
Згідно із ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи, або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази у сукупності з нормами чинного законодавства України, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову, виходячи з наступного.
Так, 02.07.2019 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Омега» (покупець) та Компанією TREFL S.A. (постачальник) укладено контракт на поставку в Україну товарів в асортименті, кількості, та за цінами, вказаними у Специфікаціях, які є невід`ємною частиною даного контракту №TRPL0207//2019.
Відповідно до контракту партії товару поставлялись на умовах поставки FCA Гдиня, Польща, згідно правил Інкотермс-2010.
З метою митного оформлення ввезеного товару, ТОВ «ОМЕГА» 24.09.2019 року подано митну декларацію № UA110150.2019.240172 24.09, відповідно до якої до ввезення задекларовано «Головоломки з кортону: PUZZLES».
Митна вартість товару, заявленого до митного оформлення, була визначена декларантом за методом 1, тобто за ціною договору (контракту) щодо товару, який імпортується (вартість операції).
За результатом опрацювання всіх поданих декларантом документів Дніпровською митницею Державної митної служби України встановлено, що подані документи містяться розбіжності, а саме:
1) відповідно до п.4.3 контракту від 02.07.2019 року №TRPL0207//2019 строки поставки і відвантаження кожної партії узгоджуються сторонами в специфікаціях або додатках до контракту. Проте, до митного оформлення та контролю надана специфікація від 12.08.2019 року № 1, яка не містить відомостей щодо строків поставки та відправлення.
2) відповідно до специфікації від 12.08.2019 року № 1, рахунку-проформи від 14.08.2019 року № 140819VA, інвойсу від 19.09.2019 року № FE/0010/09/19 умовами оплати визначено 100% передплата банківським переказом не пізніше, ніж 5 днів до запланованої дати відвантаження.
При цьому, відповідно до відомостей міжнародної автотранспортної накладної (CMR) А№004130 датою відвантаження є 19.09.2019 року. Згідно наданого платіжного доручення оплату за товар здійснено - 17.09.2019 року.
У зв`язку з відсутністю відомостей щодо строків поставки у специфікації, неможливо перевірити дотримання строків оплати та строків поставки.
Відповідно до розділу 7 контракту від 02.07.2019 року № TRPL0207//2019, за вказані порушення передбачена матеріальна відповідальність сторін, яка також може бути складовою митної вартості.
Проте, відповідно до штампу на CMR від 19.09.2019 року А№004130 перевізником зазначено компанію ОСОБА_1.
При цьому, документального підтвердження договірних відносин між ТОВ «Асстра Україна», а також з компанією ОСОБА_1 декларантом до митного контролю не надано.
5) п. 4.11 контракту від 02.07.2019 року № TRPL0207//2019 передбачено надання сертифікату переміщення товару EUR1, який до митного оформлення не надано.
6) наданий до митного оформлення прайс-лист від 12.08.2019 року містить відомості щодо товарів, виключно зазначених у специфікації від 12.08.2019 року №1, рахунку-проформі від 14.08.2019 року №140819VА, інвойсі від 19.09.2019 року №FЕ/0010/09/19 та містить запис «Товари купуються для ввозу на територію України», тобто наданий прайс-лист має адресний характер та суб`єктивну спрямованість.
При цьому, вартість, визначена у відповідності до зазначеного прайс-листа не відповідає поняттю «дійсної вартості» у частині продажу при звичайному ході торгівлі за умов повної конкуренції.
На підставі ч. 3 ст. 53 Митного кодексу України Дніпровською митницею Державної митної служби України повідомлено декларанта про необхідність подання протягом 10 календарних днів додаткових документів для підтвердження заявленої митної вартості, а саме:
- за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;
- транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;
- виписку з бухгалтерської документації;
- каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;
- висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини;
- якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
Листом від 25.09.2019 року №25-092 декларант повідомив, що всі необхідні документи ним вже були надані при оформленні митної декларації
Отже, спір між сторонами виник з підстав правомірності та обґрунтованості винесення відповідачем рішення про коригування митної вартості товарів №UA110000/2019/200202/2 від 25.09.2019 року.
Частиною 1 статті 7 Митного кодексу України встановлені порядок і умови переміщення товарів через митний кордон України, їх митний контроль та митне оформлення, застосування механізмів тарифного і нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності, справляння митних платежів, ведення митної статистики, обмін митною інформацією, ведення Української класифікації товарів зовнішньоекономічної діяльності, здійснення відповідно до закону державного контролю нехарчової продукції при її ввезенні на митну територію України, запобігання та протидія контрабанді, боротьба з порушеннями митних правил, організація і забезпечення діяльності митних органів та інші заходи, спрямовані на реалізацію державної політики у сфері державної митної справи, становлять державну митну справу.
Митний контроль - це сукупність заходів, що здійснюються митними органами в межах своїх повноважень з метою забезпечення додержання норм цього Кодексу, законів та інших нормативно-правових актів з питань державної митної справи, міжнародних договорів України, укладених у встановленому законом порядку (п. 24 ч. 1 ст. 4 Митного кодексу України).
Відповідно ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є декларація митної вартості та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводиться розрахунок митної вартості; зовнішньоекономічний договір (контракт); рахунок-фактура (інвойс) або рахунок - проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); якщо рахунок сплачено - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; якщо здійснювалося страхування - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
Частиною 3 вказаної статті також передбачено, що у разі якщо документи, зазначені у ч.2 цієї статті, містять розбіжності, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі документи: договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою , контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); виписку з бухгалтерської документації; ліцензійний та авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; копію митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.
Відповідно до ч. 1, 2, 3 ст. 54 Митного кодексу України передбачено, що контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу. За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 Митного кодексу України.
Приписами ст. 337 Митного кодексу України передбачено, що перевірка документів та відомостей, які подаються органам доходів і зборів під час переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, здійснюється візуально, із застосуванням інформаційних технологій шляхом проведення: формато-логічного контролю; контролю співставлення; контролю із застосуванням системи управління ризиками та в інші способи, передбачені цим Кодексом.
При здійсненні контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган повинен впевнитися, що заявлена декларантом митна вартість товару ґрунтується на дійсній вартості, під якою, відповідно до статті VІІ ГАТТ 1994 року, згода на обов`язковість якої надана Верховною Радою України, розуміється ціна, за якою такий або аналогічний товар продається або пропонується для продажу при нормальній ході торгівлі в умовах повної конкуренції.
Примітками до п. 2 статті VІІ «Оцінка товару для митних цілей» ГАТТ (1947) визначено, що сумісним зі статтею VІІ було б припущення, що «дійсна вартість» може бути представлена ціною, зазначеною у рахунку, плюс будь-які не включені до неї збори за виправдані витрати, які є звичайними складовими «дійсної вартості», а також плюс будь-яка виняткова знижка чи інше зменшення звичайної конкурентної ціни.
Згідно із п. 1 ч. 4 ст. 54 Митного кодексу України контроль заявленої декларантом митної вартості товарів здійснюється шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Відповідно до частини 6 статті 54 Митного кодексу України орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі:
1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості;
2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;
3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу;
4) надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.
Згідно з частиною 1 статті 55 Митного кодексу України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.
Частиною 2 статті 55 Митного кодексу України визначено, що прийняте органом доходів і зборів письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити:
1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано;
2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом;
3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана органом доходів і зборів;
4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування.
Відповідно до частини 1 статті 57 Митного кодексу України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами:
1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції);
а) за ціною договору щодо ідентичних товарів;
б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів;
в) на основі віднімання вартості;
г) на основі додавання вартості (обчислена вартість);
Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції) (частина 2 статті 57 Митного кодексу України).
Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу (частина 3 статті 57 Митного кодексу України).
При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу (частина 6 статті 57 Митного кодексу України).
Відповідно до п. 4 ст. 57 Митного кодексу України у разі, якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у п. 2 ч. 1 ст. 57 Митного кодексу України.
При цьому, застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 та 60 цього Кодексу. Під час консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.
Згідно з частиною 8 статті 57 Митного кодексу України у разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.
Частиною 1 статті 58 Митного кодексу України передбачено, що метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо:
1) немає жодних обмежень щодо прав покупця (імпортера) на використання оцінюваних товарів, за винятком тих, що:
а) встановлюються законом чи запроваджуються органами державної влади в Україні;
б) обмежують географічний регіон, у якому товари можуть бути перепродані (відчужені повторно);
в) не впливають значною мірою на вартість товару;
2) щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів;
3) жодна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу, розпорядження або використання товарів покупцем не надійде прямо чи опосередковано продавцеві, якщо тільки не буде зроблено відповідне коригування з урахуванням положень частини десятої цієї статті;
4) покупець і продавець не пов`язані між собою особи або хоч і пов`язані між собою особи, однак ці відносини не вплинули на ціну товарів.
Відповідно до частини 2 статті 58 Митного кодексу України метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.
Аналіз положень частини третьої статті 53, частин першої, другої та п`ятої статті 54, статті 58 Митного кодексу України дає підстави для висновку про те, що митний орган при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості зобов`язаний перевірити складові числового значення митної вартості, правильність розрахунку, здійсненого декларантом, упевнитись в достовірності та точності заяв, документів чи розрахунків, поданих декларантом, а також відсутності обмежень для визначення митної вартості за ціною договору, наведених у статті 58 Митного кодексу України.
Митний орган має право відійти від наведених вище законодавчих обмежень, що пов`язують з перевіркою основного переліку документів, які підтверджують митну вартість, та витребувати від декларанта додаткові документи лише якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, адже такі вади не дозволяють митному органу законно здійснити визначений законом мінімум митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи для розмитнення задекларованого товару.
Отже, з огляду на законодавчо встановлену компетенцію митниці при перевірці митної вартості імпортованих товарів, зазначені розбіжності повинні бути не будь-якими, а лише тими, що стосуються числового значення заявленої митної вартості чи розрахунку митної вартості здійсненої декларантом.
Як вбачається з рішення про коригування митної вартості товарів №UA110000/2019/200202/2 від 25.09.2019 року, підставою для його прийняття є результат опрацювання всіх поданих декларантом документів, в ході якого встановлено, що подані документи містять розбіжності.
Щодо висновків митного органу про те, що до митного оформлення та контролю надана специфікація від 12.08.2019 року № 1, яка не містить відомостей щодо строків поставки та відправлення, у зв`язку з чим, неможливо перевірити дотримання строків оплати та строків поставки, суд зазначає наступне.
Відповідно до контракту від 02.07.2019 року №TRPL0207//2019 партії товару поставлялись на умовах поставки FCA Гдиня, Польща, згідно правил Інкотермс-2010.
Так, замовленням на транспортування та експедирування вантажу № AU-1/2019 від 17.09.2019 року до договору про транспортно-експедиційне обслуговування № AUZ018-06.15 від 18.02.2015 року, укладеного між ТОВ «Асстра Україна» та ТОВ «Омега» було визначено міжнародне перевезення та експедирування тентовим автотранспортом DAF НОМЕР_2 прицеп Schmitz НОМЕР_1 по маршруту: 81-061 Gdynia, Польща - м. Дніпро (Дніпропетровськ), Україна. Датою загрузки було визначено - 19.09.2019 року.
Умовами пункту 4.8 контракту передбачено, що датою поставки вважається дата штемпеля на товаросупровідних першого перевізника, що підтверджує факт передачі товару продавцем транспортному агенту покупця після письмового узгодження з покупцем.
Згідно із товаросупровідними документами строком поставки продавцем вантажу на автомобіль перевізника покупця є 19.09.2019 року, про що свідчить рахунок-фактура (інвойс) № РЕ/0010/09/19 від 19.09.2019 року, пакувальний лист від 19.09.2019 року та товарно-транспортна накладна (СМR) № 004130 від 19.09.2019 року.
Згідно із Специфікацією № 1 від 12.08.2019 року та пунктом 3.1 контракту оплата за товар здійснюється банківським переказом на банківський рахунок продавця, згідно підписаної специфікації та наданого продавцем інвойсу на умовах 100% передоплати банківським переказом не пізніше, ніж 5 днів до запланованої дати відвантаження, узгодженої сторонами.
Судом встановлено, що на виконання умов контракту ТОВ «Омега» до запланованої дати відвантаження продукції (дата загрузки вантажу - 19.09.2019 року) було здійснено 100% передоплату за поставлену продукцію на розрахунковий рахунок продавця, про що свідчить платіжне доручення (свіфт) від 17.09.2019 року.
Отже, сторонами за контрактом №TRPL0207//2019 від 02.07.2019 виконано належним чином умови контракту та будь-яких претензій у сторін щодо строків оплати та поставки товару не виникло.
Таким чином, зазначений висновок митного органу щодо митної вартості не є розбіжністю та не впливає на числові значення митної вартості і стосується умов оплати за товар.
Щодо посилань відповідача на не надання до митного оформлення сертифікату переміщення товару EUR1, суд зазначає наступне.
Пунктом 4.11 контракту передбачено, що товаросупровідні документи на кожну поставку включають, зокрема: сертифікат переміщення товару EUR1.
Разом з тим, 16.07.2019 року між ТОВ «Омега» та Компанією TREFL S.A. було укладено додаткову угоду № 1 до контракту №TRPL0207//2019 від 02.07.2019 року щодо внесення змін у пункт 4.11 контракту та викладено цей пункт у наступній редакції: «Товаросупровідні документи на кожну поставку включають: рахунок-фактура (інвойс) 4 оригінали; пакувальний лист (4 оригінали); сертифікат якості продукції, виданий Продавцем 4 (оригінали); товаротранспортна накладна (СМИ) (1 оригінал і 1 копія); сертифікат походження товару, СО (1 оригінал і 1 копія); інші сертифікати, передбачені для даного виду товарів, які є обов`язковими для імпорту товарів на територію України. Перелік документів, що надаються продавцем може бути розширений на вимогу митних органів країни покупця, а також інших державних органів, що здійснюють державний контроль імпорту товарів на територію України».
Отже, даною додатковою угодою було виключено із контракту товаросупровідний документ як Сертифікат переміщення товару EUR1.
Таким чином, зазначений висновок митного органу щодо митної вартості не є розбіжністю та не впливає на числові значення митної вартості і стосується умов оплати за товар.
Щодо висновків митного органу про не підтвердження договірних відносин ТОВ «Омега» з ТОВ «Асстра Україна», а також з ОСОБА_1, суд вважає за необхідне зазначити наступне.
Відповідно до пункту 1.1 договору транспортно-експедиційного обслуговування в міжнародному автомобільному сполученні від 18.02.2015 року № АUZ7018-06.15, який укладений між ТОВ «Омега» та ТОВ «Асстра Україна», експедитор зобов`язується від свого імені та за рахунок замовника укласти один або декілька договорів перевезень в міжнародному автомобільному сполученні, тим самим організувавши та забезпечивши транспортування вантажів замовника (або його контрагентів) відповідно до його письмових вказівок-доручень, які оформляються у вигляді заявок, листів або транспортних замовлень та стають невід`ємною частиною договору, а замовник в свою чергу зобов`язується сплатити експедитору винагороду за виконання згаданого доручення.
Для здійснення міжнародного перевезення та експедирування тентовим автотранспортом по маршруту: 81-061 Gdynia, Польша - м. Дніпро (Дніпропетровськ), Україна за замовленням № AU-1/2019 від 17.09.2019 року на транспортування та експедирування вантажу до договору № AUZ018-06.15, між ТОВ «Асстра-Україна» та ТОВ «РВ ДАФ ЛОГІСТИКА» було укладено договір про надання транспортно-експедиційних послуг у міжнародному автомобільному сполученні № AUP123-01.19 від 05.04.2019 року.
В свою чергу, ТОВ «РВ ДАФ ЛОГІСТИКА» для здійснення вищезазначеного міжнародного перевезення уклало договір № 401 від 23.05.2019 року про надання транспортно-експедиторських послуг з фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 , який і здійснив міжнародне перевезення по маршруту: 81-061 Gdynia, Польша - м. Дніпро (Дніпропетровськ), Україна, про що свідчить міжнародна товарно-транспортна накладна (CMR) № 004130 від 19.09.2019 року.
Таким чином, зазначений висновок митного органу щодо митної вартості не є розбіжністю та не впливає на числові значення митної вартості і стосується умов оплати за товар.
Наказом Міністерства фінансів України № 599 від 24.05.12 року встановлено, що для підтвердження витрат на транспортування декларантом відповідно до ч. 2 ст. 53 Кодексу подаються транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів. До зазначених документів належать: 1) рахунок-фактура (акт виконаних робіт (наданих послуг) від виконавця договору (контракту) про надання транспортно-експедиційних послуг, що містить реквізити сторін, суму та умови платежу, інші відомості, відповідно до яких встановлюється належність послуг до товарів; 2) банківські та платіжні документи, що підтверджують факт оплати транспортно-експедиційних послуг відповідно до виставленого рахунка- фактури; 3) калькуляція транспортних витрат (якщо перевезення товарів здійснюється з використанням власного транспортного засобу), що містить відомості про маршрут перевезення, його протяжність у кілометрах до місця ввезення на митну територію України та по митній території України, розмір тарифної ставки на перевезення за одиницю виміру (вагу) товару за 1 кілометр маршруту.
Відповідно до пункту 2.1. договору № АUZ018-06.15, для здійснення кожного перевезення замовник в строк не пізніше 48-ми годин до бажаної дати початку перевезень оформлює та передає експедитору факсимільним зв`язком або засобами електронного зв`язку, заявку складену у довільній формі, яка в обов`язковому порядку містить в собі інформацію, яка зазначена у пункті 2.1 цього договору.
Замовленням № АU-1/2019 від 17.09.2019 року на транспортування та експедирування вантажу до договору № АUZ018-06.15 сторонами узгоджено міжнародне перевезення та експедирування тентовим автотранспортом по маршруту: 81-061 Gdynia, Польша - м. Дніпро (Дніпропетровськ), Україна. У примітках замовлення № АU-1/2019 від 17.09.2019 року зазначено, що сума вказана в гривнях, еквівалент = 2 250 євро за 1 авто по курсу НБУ на 17/09/2019, 1 евро = 27,325379 грн.
Отже, станом на 17.09.2019 року вартість послуги за даним замовленням за 1 тент автомобіль у гривневому еквіваленті по відношенню до євро згідно із курсом НБУ було визначено у сумі - 61 482,10 грн. (2 250 євро*27,325379 грн.(курс НБУ станом на 17.09.2019 року) = 61 482,10 грн.)
Однак, судом встановлено, що пунктом 4.3 договору № АUZ018-06.15 передбачено, що за взаємною згодою сторін вартість транспортно-експедиційних послуг може узгоджуватися та виражатися в грошовому еквіваленті іноземної валюти. Розрахунок суми вартості транспортно-експедиційних послуг, що підлягає сплаті у гривні, буде проводитися згідно офіційного курсу гривні до іноземної валюти на день оформлення експедитором рахунку, якщо інший порядок визначення суми не буде встановлений сторонами.
Отже, на виконання умову договору № АUZ018-06.15 експедитором було виставлено вартість послуги за замовленням № АU-1/2019 від 17.09.2019 року у гривневому еквіваленті по відношенню до євро згідно із курсом НБУ у сумі - 60 635,65 грн. (2 250 євро*2694,9178 грн. курс НБУ станом на 23.09.2019 року) = 60 635,65 грн.)
Таким чином, зазначений висновок митного органу щодо митної вартості не є розбіжністю та не впливає на числові значення митної вартості і стосується умов оплати за товар.
Щодо посилання митного органу на те, що вартість товару визначена у прайс-листі від 12.08.2019 року не відповідає поняттю «дійсної вартості» у частині продажу при звичайному ході торгівлі за умов певної конкуренції, суд зазначає, що в даному випадку митним органом не наведені обставини та докази, яким чином документи, надані позивачем, порушують чи не відповідають вимогам статті VІІ генеральної угоди з тарифів і торгівлі. Крім того, застосування Генеральної угоди з тарифів і торгівлі, можливе лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у ст. ст. 58-63 Митного Кодексу України.
Отже, митним органом не доведено, що вартість визначена у прайс-листі від 12.08.2019 року не відповідає поняттю «дійсної вартості», оскільки оцінювання товару здійснюється митним органом на підставі взаємного зв`язку доказів та документів у сукупності.
При цьому, суд вважає за необхідне зазначити, що відповідно до ч. 3, 4 ст. 53 Митного кодексу України право органу доходів і зборів на висунення письмової вимоги про надання додаткових документів виникає лише у разі, коли у документах, поданих для митного оформлення згідно ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України, наявні розбіжності, ознаки підробки або відсутність всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, наявні обґрунтовані підстави вважати, про наявність взаємозв`язку між продавцем і покупцем, який впливає на заявлену декларантом митну вартість.
Разом з тим, витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені ст. 53 Митного кодексу України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.
Аналогічний правовий висновок з приводу застосування цих положень Митного кодексу України викладено у постанові Верховного Суду України від 31.03.2015 у справі №21-127а15.
Однак всупереч вищевказаним вимогам Закону, витребувавши додаткові документи, митний орган не зазначив, які саме обставини ці документи повинні підтвердити або у своїй сукупності можуть спростувати/чи впливають на митну вартість товару, що свідчить про протиправність рішення щодо застосування іншого, ніж основний метод, визначення митної вартості товарів.
Отже, сам факт неподання декларантом додаткових документів без належного обґрунтування митницею, що вони можуть усунути сумніви спірних відомостей, не є підставою для відмови в митному оформленні товару.
Разом з тим, митний орган, встановивши вищевказані розбіжності, жодним чином не обґрунтовує, яким чином зазначені розбіжності, позбавляють митний орган можливості перевірити заявлену митну вартість імпортованого товару.
З наведеного вбачається, що позивачем надано усі необхідні документи, що стосуються числового значення митної вартості товару або методу її визначення, документи містили всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів.
Суд зауважує, що відмовляючи в митному оформленні товару за першим методом, митний орган послався на неподання позивачем усіх додатково витребуваних документів, що не відповідає обставинам справи, оскільки позивачем відповідно до вищенаведених приписів Митного кодексу України надавались відповідні документи, що підтверджують митну вартість. Також додатково декларант повідомив митний орган про те, що надані всі наявні на момент декларування документи, інші документи надаватися не будуть.
Враховуючи викладене, суд вважає, що обставини, якими мотивоване спірне рішення митного органу про коригування митної вартості товарів від 25.09.2019 року №UA110000/2019/200202/2 не мають жодного відношення до саме числового визначення заявленої ТОВ «Омега» митної вартості та носять формальний характер.
Разом з тим, в рішенні про коригування митної вартості товару відсутнє порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за такими другорядними методами, як резервний метод. В рішенні не наведена навіть назва товару, митна вартість якого взята за основу. Не дано пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов. Не вказані причини, з яких не був застосований основний метод визначення митної вартості, та чотири другорядні методи і чому обраний саме резервний метод визначення митної вартості.
Таким чином, встановлені під час розгляду справи обставини спростовують висновки митного органу щодо сумнівів у визначеній митній вартості товару, оскільки у наданих позивачем документах відсутні розбіжності, що стосуються числового значення митної вартості товару або методу її визначення, документи містять всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, у зв`язку з чим, вбачається безпідставність відмови митним органом позивачу у визнанні задекларованої ним митної вартості товару за основним методом, враховуючи що відповідачем не наведено доказів того, що документи, подані для митного оформлення товару є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації.
З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що митним органом оспорюване рішення про коригування митної вартості товарів №UA110000/2019/200202/2 від 25.09.2019 року прийнято без урахуванням усіх обставин та без дотриманням норм чинного законодавства, у зв`язку з чим підлягає скасуванню.
Відповідно до ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Частина 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України визначає, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача.
В той же час, і ч. 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України покладено обов`язок на позивача довести ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги та заперечення.
З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку про обґрунтованість та доведеність позовних вимог позивача щодо протиправності рішення Дніпровської митниці Державної митної служби України, а тому дані позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з вимог вищенаведеного чинного законодавства України та обставин, встановлених в ході розгляду справи.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат відповідно до ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, суд виходить із того, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
За таких обставин, підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень - Дніпровської митниці Державної митної служби України на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору у сумі 2 102,00 грн., понесені позивачем згідно платіжного доручення №7796527 від 24.01.2020 року.
Оцінуючи усі докази, які були досліджені судом у їх сукупності, а також обставини, встановлені у ході судового розгляду справи, суд дійшов висновку, що при прийнятті оспорюваного рішення відповідач діяв всупереч чинному законодавству України, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню.
Відповідно до ч. 4 ст. 243 Кодексу адміністративного судочинства України, судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.
Відповідно до ч. 5 ст. 250 Кодексу адміністративного судочинства України датою ухвалення судового рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.
Керуючись ст. 2-10, 11, 12, 47, 72-77, 94, 122, 132, 139, 193, 241-246, 250, 251, 257 , Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Визнати протиправним та скасувати рішення Дніпровської митниці Державної митної служби України про коригування митної вартості товарів №UA110000/2019/200202/2 від 25.09.2019 року.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Н.Є. Сліпець