Справа № 160/2869/20
Суддя: Сліпець Надія Євгенівна
Дата ухвалення: 2020-04-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 квітня 2020 року Справа № 160/2869/20
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Сліпець Н.Є.
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) у місті Дніпро адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -
13.03.2020 року ОСОБА_1 (далі позивач) звернулась до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (далі відповідач), в якому просить:
- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про відмову у призначенні пенсії за вислугу років, яке викладене у формі листа від 14.11.2019 року №8040/С-09;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області призначити пенсію за вислугу років починаючи з дати звернення за призначенням пенсії.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18.03.2020 року відкрито провадження та призначено розгляд в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами на 17.04.2020 року, відповідно до ч. 1 ст. 263 Кодексу адміністративного судочинства України.
Цією ж ухвалою відповідачам було надано строк для подання письмового відзиву на позовну заяву - протягом 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 30.08.2019 року вона звернулась до пенсійного органу за місцем свого проживання із заявою про призначення пенсії за вислугу років як працівнику охорони здоров`я та надала документи для призначення пенсії. Однак в усній формі їй було відмовлено у призначенні пенсії за вислугу років, оскільки для призначення пенсії необхідний спеціальний стаж складає 26 років 6 місяців, а згідно розрахунку її спеціальний стаж за вислугу років станом на 31.07.2019 року складає лише 25 років 11 місяців 27 днів. Не погодившись з такою відмовою у призначені пенсії за вислугу років вона звернулась із скаргою до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на неправомірні дії пенсійного органу, що призначає пенсії. Проте, рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області оформленим у формі листа від 14.11.2019 року № 8040/С-09 їй було відмовлено у призначені пенсії за вислугу років. Підставою для відмови зазначено відсутність необхідного стажу на посадах, що дають право на призначення пенсії за вислугу років. Разом з тим, її загальний страховий стаж з урахуванням періоду навчання складає 27 років 10 місяців 4 дні (період навчання у Павлоградському медичному училищі з 01.09.1991 року по 05.07.1993 року - 1 рік 10 місяці 4 дні, що підтверджується записом у трудовій книжці та дипломом), який не був врахований відповідачем при здійснені розрахунку стажу. Позивач не погоджується з таким рішенням відповідача у призначенні пенсії за вислугу років, просить визнати його протиправною та зобов`язати відповідача призначити пенсію за вислугу років починаючи з дати звернення за призначенням пенсії.
10.04.2020 року представником відповідача подано письмовий відзив на позов, в якому представник просив відмовити у задоволенні позову, посилаючись на те, що 29.10.2019 року ОСОБА_1 звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із зверненням з питань визначеності права на призначення пенсії за вислугою років, на яку надано лист «Про розгляд звернення» від 14.11.2019 року за № 8040/9-09 щодо можливості призначення пенсії за вислугою років, відповідно до Закону України «Про звернення громадян». При цьому із заявою про призначення пенсії остання до Головного управління не зверталась. Отже, питання щодо призначення пенсії пенсійним фондом не розглядалось, рішення з питань призначення або відмови у призначенні пенсії ОСОБА_1 не приймалось. На підставі викладеного у задоволенні позову просили відмовити.
Згідно із п. 2 ч. 1 ст. 263 Кодексу адміністративного судочинства України, оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг, суд розглядає за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 263 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що справи, визначені частиною першою цієї статті, суд розглядає у строк не більше тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі.
Згідно ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи, або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази у сукупності з нормами чинного законодавства України, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що 28.10.2019 року ОСОБА_1 звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із скаргою на неправомірні дії щодо усної відмови у призначенні пенсії на вислугу років.
Листом «Про розгляд звернення» від 14.11.2019 року за № 8040/9-09 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області надано відповідь на скаргу щодо можливості призначення пенсії за вислугою років, відповідно до Закону України «Про звернення громадян».
Вважаючи, що даним листом відповідач прийняв рішення, яким відмовив їй у призначенні пенсії за вислугу років, позивач звернулась з даним позовом до суду.
Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.
Спірні правовідносини регулюються положеннями Конституції України, Закону України «Про загальнообов`язкове пенсійне державне страхування» (далі Закон №1058-ІV) та Закону України «Про пенсійне забезпечення» (далі Закон №1788-ХІІ).
Згідно зі статтею 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Таким чином, право особи на отримання пенсії як складова частина права на соціальний захист є її конституційним правом, яке гарантується міжнародними зобов`язаннями України.
Відповідно до п. «е» ст. 55 Закону України від 05.11.1991 № 1788-XII «Про пенсійне забезпечення» працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення після досягнення 55 років і за наявності спеціального стажу роботи за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, станом на 1 квітня 2015 - не менше 25 років та після цієї дати: з 1 квітня 2015 року по 31 березня 2016 року - не менше 25 років 6 місяців; з 1 квітня 2016 року по 31 березня 2017 року- не менше 26 років; з 1 квітня 2017 року по 31 березня 2018 року - не менше 26 років 6 місяців; з 1 квітня 2018 року по 31 березня 2019 року - не менше 27 років; з 1 квітня 2019 року по 31 березня 2020 року - не менше 27 років 6 місяців; з 1 квітня 2020 року по 31 березня 2021 року - не менше 28 років; з 1 квітня 2021 року по 31 березня 2022 року - не менше 28 років 6 місяців; з 1 квітня 2022 року по 31 березня 2023 року - не менше 29 років; з 1 квітня 2023 року по 31 березня 2024 року - не менше 29 років 6 місяців; з 1 квітня 2024 року або після цієї дати - не менше 30 років.
До досягнення віку, встановленого абзацом першим цього пункту, право на пенсію за вислугу років мають зокрема працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення, які в період до 1 січня 2016 року мали вислугу років на відповідних посадах не менше тривалості, передбаченої абзацами першим та другим цього пункту.
Відповідно до Переліку право на таку пенсію мають лікарі та середній медичний персонал (незалежно від найменування посад).
Згідно ч. 2-1 Розділу XV Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», особи, які на день набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» (03.10.2017 року) мають вислугу років та стаж, необхідний для призначення пенсії за вислугу років, передбачений ст. ст. 52, 54 та 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», пенсія за вислугу років призначається за їхнім зверненням з дотриманням умов, передбачених Законом України «Про пенсійне забезпечення».
Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» від 03.10.2017 № 2148-VІІІ, внесено зміни до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», а саме доповнено пп. 2.1 ч. 2 Розділу XV Прикінцевих положень, відповідно до яких, особам, які на день набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» мають вислугу років та стаж, необхідний для призначення пенсії за вислугу років, передбачений ст. ст. 52, 54 та 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», пенсія за вислугу років призначається за їхнім зверненням з дотриманням умов, передбачених Законом України «Про пенсійне забезпечення».
Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» від 03.10.2017 року № 2148-VІІІ набрав чинності 11.10.2017 року, отже, стаж роботи за вислугою років зараховується саме станом на 11.10.2017 року та на умовах, які діяли на 11.10.2017 року.
Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 04.06.2019 року № 2-р/2019, визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення пункту «а» ст. 54, ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 року № 1788-ХІІ зі змінами, внесеними законами України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року № 213-VІІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 24.12.2015 року № 911-VІІІ.
Отже, з 04.06.2019 року право на пенсію за вислугою років відповідно до ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» визначаються з урахуванням вимог щодо вислуги років та стажу, які були передбачені законодавством станом на 11.10.2017 року, тобто не менше 26 років 6 місяців.
Відповідно до ч. 1 ст. 44 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», заява про призначення (перерахунок) та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.
Згідно ч. 5 ст. 45 даного Закону, документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії.
Згідно п.п. 2.4 Розділу II Порядку № 22-1, до заяви про призначення пенсії за вислугу років, крім документів, передбачених підпунктами 1-4 пункту 2.1 цього розділу, надаються також документи, що підтверджують стаж роботи, який дає право на призначення такого виду пенсії.
Відповідно до п.п. 4.2 Розділу IV Порядку № 22-1, при прийманні документів орган, що призначає пенсію, зокрема, перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж, перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів, перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності).
Відповідно до п.п. 3.3 Розділу III Порядку № 22-1, орган, що призначає пенсію, надає роз`яснення підприємствам, установам, організаціям та особам з питань визначення та виплати пенсій, у разі необхідності - допомогу щодо визначення права на пенсію до звільнення особи з посади, яка дає право на її призначення.
Отже, для визначення права на призначення пенсії за вислугою років медичним працівникам, необхідно надати до органу Пенсійного фонду за місцем реєстрації заяву встановленого зразка та необхідні документи, які визначені п.п. 1-4 пункту 2.1 та пунктом 2.4 Розділу II Порядку № 22-1.
У позовній заяві позивач посилається на те, що 30.08.2019 року вона звернулась до пенсійного органу за місцем свого проживання із заявою про призначення пенсії за вислугу років як працівнику охорони здоров`я та надала документи для призначення пенсії. Однак в усній формі їй було відмовлено у призначенні пенсії за вислугу років, оскільки для призначення пенсії необхідний спеціальний стаж складає 26 років 6 місяців, а згідно розрахунку її спеціальний стаж за вислугу років станом на 31.07.2019 року складає лише 25 років 11 місяців 27 днів.
Разом з тим, будь-яких доказів звернення з відповідною заявою, а також рішення, яким позивачу було відмовлено у призначенні пенсії, позивачем суду не надано.
Згідно тверджень відповідача позивач в серпні 2019 року зверталась до територіального органу Пенсійного фонду за місцем реєстрації виключно із питанням надання консультації щодо визначення права на пенсію за вислугу років та під час прийому, здійсненого спеціалістами Головного управління, останній були надані роз`яснення щодо права на пенсію за вислугу років та прораховано страховий стаж та стаж, що дає право на пенсію за вислугу років станом на серпень місяць 2019 року.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про звернення громадян», громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.
Згідно із ст.3 Закону України «Про звернення громадян», під зверненнями громадян необхідно розуміти викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги.
З матеріалів справи вбачається, що позивач зверталась до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області виключно із скаргою на дії з питань визначеності права на призначення пенсії за вислугу років від 29.10.2019 року, на яку відповідачем надано відповідь від 14.11.2019 року за № 8040/9-09, відповідно до Закону України «Про звернення громадян».
Таким чином, твердження позивача, що вона 30.08.2019 року зверталась до пенсійного органу із заявою про призначення пенсії встановленого зразка, а також те, що пенсійним органом було прийнято на її заяву відповідне рішення про відмову у призначенні пенсії є безпідставним, та не підтверджені жодними доказами в ході розгляду справи.
При цьому, скарга позивача була розглянута Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області в порядку звернення громадян, відповідно до діючого законодавства, та на яку Головним управлінням було надано відповідь з попередньо прорахованим стажем роботи для визначення права на призначення пенсії за вислугу років.
За встановлених обставин, суд дійшов висновку, що питання щодо призначення пенсії ОСОБА_1 пенсійним органом не розглядалось, рішення з питань призначення або відмови у призначенні пенсії не приймалось, отже, звернення останньої до суду з даним позовом є передчасним.
Відповідно до ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Частина 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України визначає, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача.
В той же час, і ч. 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України покладено обов`язок на позивача довести ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги та заперечення.
Так, позивачем не були надані суду достатні докази, на підтвердження безпідставної, всупереч чинному законодавству відмови у призначенні пенсії за вислугу років.
Відповідно до ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України відсутні підстави для розподілу судових витрат.
Оцінуючи усі докази, які були досліджені судом у їх сукупності, а також обставини, встановлені в ході судового розгляду справи, суд дійшов висновку, що звернення позивача до суду з даним позовом є передчасним, оскільки, як було встановлено в ході судового розгляду, відповідачем було надано відповідь на скаргу позивача, при цьому із заявою щодо призначення пенсії позивач не зверталась та рішення щодо відмови у призначенні їй пенсії за вислугу років відповідачем не приймалось, а тому позовні вимоги не підлягають задоволенню.
Відповідно до ч. 4 ст. 243 Кодексу адміністративного судочинства України, судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.
Відповідно до ч. 5 ст. 250 Кодексу адміністративного судочинства України датою ухвалення судового рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.
Керуючись ст.ст. 2-10, 11, 12, 47, 72-77, 94, 122, 132, 139, 193, 241-246, 250, 251, 257-263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Н.Є. Сліпець