Справа № 815/4398/17
Суддя: Андрухів В.В.
Дата ухвалення: 2020-04-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/4398/17
УХВАЛА

16 квітня 2020 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі колегії суддів: судді-доповідача Андрухіва В.В., судді Кравченка М.М., судді Стефанова С.О., розглянувши в письмовому провадженні заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) у порядку ст.383 КАС України, -

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Державної міграційної служби України (далі - ДМС України), в якому просив:

визнати неправомірним та скасувати рішення ДМС України від 21 серпня 2017 року № 324-17, яким ОСОБА_1 відмовлено у визнанні біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту;

зобов`язати ДМС України прийняти рішення про визнання ОСОБА_1 біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 04 грудня 2017 року позовні вимоги задоволено в повному обсязі. Визнано неправомірним та скасовано рішення ДМС України від 21 серпня 2017 року № 324-17, яким ОСОБА_1 відмовлено у визнанні біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту. Зобов`язано ДМС України прийняти рішення про визнання ОСОБА_1 біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту.

Постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 08 лютого 2018 року постанову Одеського окружного адміністративного суду від 04 грудня 2017 року змінено, викладено абзац третій її резолютивної частини в наступній редакції: "Зобов`язати Державну міграційну службу України вирішити питання щодо визнання ОСОБА_1 особою, яка потребує додаткового захисту". В іншій частині постанову Одеського окружного адміністративного суду від 04 грудня 2017 року залишено без змін.

02.04.2019 року від ОСОБА_1 до суду в порядку ст.383 КАС України надійшла заява за вх. №11944/19, у якій він просив:

- визнати неправомірним та скасувати рішення ДМС України від 08.02.2019 року №26-19, яким ОСОБА_1 було відмовлено у визнанні біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту;

- зобов`язати ДМС України прийняти рішення про визнання ОСОБА_1 біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту.

На виконання ухвали Верховного Суду від 23.04.2018 року 27.04.2018 року Одеським окружним адміністративним судом адміністративну справу №815/4398/17 направлено до Верховного Суду.

Тобто, на час надходження заяви від 02.04.2019 року дана справа перебувала у Верховному Суді.

Постановою Верховного Суду від 12.02.2020 року касаційну скаргу Державної міграційної служби України залишено без задоволення. Постанову Одеського окружного адміністративного суду від 04 грудня 2017 року в незміненій частині та постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 08 лютого 2018 року у цій справі залишено без змін.

Ухвалою від 10.03.2020 року заяву ОСОБА_1 у порядку ст.383 КАС України повернуто заявнику на підставі ч.5 ст.383 КАС України.

08.04.2020 року від ОСОБА_1 до суду в порядку ст.383 КАС України надійшла заява за вх. №15004/20, у якій він просить:

- поновити строки на звернення до суду з заявою;

- визнати неправомірним та скасувати рішення ДМС України від 08.02.2019 року №26-19, яким ОСОБА_1 було відмовлено у визнанні біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту;

- зобов`язати ДМС України прийняти рішення про визнання ОСОБА_1 біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту.

В обґрунтування поданої заяви позивач зазначив, що у 2015 р. він звернувся до Управління у справах біженців ГУ ДМС України в Одеській області із заявою про надання захисту в Україні. Рішенням Державної міграційної служби України від 12.03.2016 р. №152-16 позивачу було відмовлено у визнанні біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту. 11 квітня 2016 року позивач отримав повідомлення, видане Управлінням у справах іноземців та осіб без громадянства ГУ ДМСУ в Одеській області за №139 від 31 березня 2016 року про відмову у визнанні біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту.

Дане рішення було оскаржене в судовому порядку. Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 04 грудня 2017 року по справі №815/4398/17 позовну заяву задоволено в повному обсязі. Постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 08 лютого 2018 року було зобов`язано Державну міграційну службу України вирішити питання щодо визнання позивача особою, яка потребує додаткового захисту.

Позивач вказав, що відповідачем повторно було прийнято рішення про відмову у визнанні його біженцем або особою, що потребує додаткового захисту, без урахування наведених висновків суду у справі №815/1808/16. Так, 05 березня 2019 року позивач повторно отримав повідомлення Управління з питань шукачів захисту та соціальної інтеграції № 50 від 20 лютого 2019 року про відмову у визнанні біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту. Рішенням Державної міграційної служби України від 08.02.2019 р. №26-19 позивачу було відмовлено у визнанні біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту.

Позивач зазначив, що 06 березня 2019 року він звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з позовом до ДМС України про визнання неправомірним та скасування рішення від 08.02.2019 року №26-19, зобов`язання прийняти рішення про визнання його біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 12 березня 2019 року у справі №420/1401/19 відмовлено у відкритті провадження. Суд дійшов висновку, що спірні правовідносини по даній справі є такими, що вирішені рішенням суду, яке набрало законної сили, та стосуються виконання вказаного рішення суду.

02.04.2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду в порядку ст.383 КАС України. Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 10 березня 2020 року у справі №815/4398/17 заяву ОСОБА_1 у порядку ст.383 КАС України було повернуто заявнику, у зв`язку з тим, що до заяви не було додано доказів її надіслання іншим учасникам справи.

Позивач вказав, що ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 10 березня 2020 року у справі №815/4398/17 він отримав 20.03.2020 року. Однак, у зв`язку з тим, що з 12 березня 2020 року в Україні запроваджено карантин через спалах у світі короновірусу, ОСОБА_1 не зміг вчасно отримати правову допомогу, а також зрозуміти зміст ухвали Одеського окружного адміністративного суду від 10 березня 2020 року у справі №815/4398/17, викладеної українською мовою, тому що рідна мова ОСОБА_1 арабська. Договір про надання правової допомоги між ОСОБА_1 та адвокатом Маркочевою Н.В. було укладено 03.04.2020 року, про що є відмітка в Ордері серії ОД № 448463. Тому заявник просив поновити строк звернення до суду з даною заявою.

Розглянувши заяву ОСОБА_1 , суд дійшов наступного.

Відповідно до частин 1, 2 та 3 ст. 383 КАС України особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Згідно абз.1 ч.5 ст.383 КАС України, у разі відповідності заяви вимогам, зазначеним у цій статті, вона підлягає розгляду та вирішенню в порядку письмового провадження або в судовому засіданні на розсуд суду протягом десяти днів з дня її отримання. Неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені, не перешкоджає розгляду такої заяви.

Як зазначено судом вище, постановою Одеського окружного адміністративного суду від 04 грудня 2017 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено в повному обсязі. Визнано неправомірним та скасовано рішення ДМС України від 21 серпня 2017 року № 324-17, яким ОСОБА_1 відмовлено у визнанні біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту. Зобов`язано ДМС України прийняти рішення про визнання ОСОБА_1 біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту.

Постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 08 лютого 2018 року постанову Одеського окружного адміністративного суду від 04 грудня 2017 року змінено, викладено абзац третій її резолютивної частини в наступній редакції: "Зобов`язати Державну міграційну службу України вирішити питання щодо визнання ОСОБА_1 особою, яка потребує додаткового захисту". В іншій частині постанову Одеського окружного адміністративного суду від 04 грудня 2017 року залишено без змін.

Постановою Верховного Суду від 12.02.2020 року касаційну скаргу Державної міграційної служби України залишено без задоволення. Постанову Одеського окружного адміністративного суду від 04 грудня 2017 року в незміненій частині та постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 08 лютого 2018 року у цій справі залишено без змін.

Слід зазначити, що раніше позивач вже оскаржував рішення ДМС України від 12.03.2016 року №152-16 про відмову у визнанні біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту.

Постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 21.09.2016 року по справі №815/1808/16 позов ОСОБА_1 було задоволено частково. Суд визнав неправомірним та скасував рішення ДМС України №152-16 від 12.03.2016 року про відмову у визнанні біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту. Зобов`язано Державну міграційну службу України повторно розглянути питання про прийняття рішення про визнання ОСОБА_1 біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту.

Тобто, оскаржуване у справі №815/4398/17 рішення ДМС України №324-17 від 21.08.2017 року було вже другим рішенням про відмову позивачу в наданні захисту в Україні.

Як зазначив суд апеляційної інстанції у постанові від 08.02.2018 року по справі №815/4398/17, судовим рішенням у справі № 815/1808/16, що набрало законної сили, було скасовано попередньо прийняте відповідачем рішення про відмову у визнанні позивача біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, та зобов`язано відповідача повторно розглянути заяву позивача з урахуванням висновків суду щодо ситуації в країні постійного проживання позивача та країні походження.

Проте, відповідачем повторно було прийнято рішення про відмову у визнанні позивача біженцем або особою, що потребує додаткового захисту, без урахування наведених висновків суду у справі № 815/1808/16.

З огляду на викладене, колегія суддів зазначила, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося б примусове виконання рішення.

За встановлених у справі обставин, колегія суддів вважала, що відповідач підлягає зобов`язанню саме вирішити питання про визнання ОСОБА_1 особою, що потребує додаткового захисту, а підстави для зобов`язання відповідача втретє розглянути заяву позивача відсутні.

Також апеляційний суд зробив висновок, що позивач не підпадає під критерії визначення конвенційного біженця.

За таких обставин, колегія суддів вважала, що відповідача належить зобов`язати вирішити питання щодо визнання позивача особою, яка потребує додаткового захисту.

При цьому, як вбачається з матеріалів справи, 20.02.2019 року Управління з питань шукачів захисту та соціальної інтеграції ГУ ДМС в Одеській області прийнято повідомлення №50 про відмову у визнанні ОСОБА_1 біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, через відсутність умов, передбачених п.п. 1 та 13 ч.1 ст.1 Закону України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту». Підстава: рішення ДМС України від 08.02.2019 року №26-19.

Суд зазначає, що відповідачем не взято до уваги висновки Одеського апеляційного адміністративного суду, викладені у постанові від 08 лютого 2018 року та протиправно прийнято рішення від 08.02.2019 року №26-19 про відмову у визнанні ОСОБА_1 біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту. При цьому, питання щодо визнання позивача біженцем, як того вимагав Одеський апеляційний адміністративний суд у постанові від 08.02.2018 року, відповідач не вирішив.

З огляду на зазначене, суд дійшов висновку про протиправність рішення ДМС України від 08.02.2019 року №26-19, яким ОСОБА_1 було відмовлено у визнанні біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту.

При цьому, у задоволенні вимог про скасування рішення ДМС України від 08.02.2019 року №26-19, яким ОСОБА_1 було відмовлено у визнанні біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту та зобов`язання ДМС України прийняти рішення про визнання ОСОБА_1 біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, належить відмовити, оскільки ст.383 КАС України це не передбачено.

Керуючись ст.ст. 248, 256, 293, 383 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Поновити ОСОБА_1 строк на звернення до суду з заявою у порядку ст.383 КАС України.

Заяву ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 ) у порядку ст.383 КАС України - задовольнити частково.

Визнати протиправним рішення ДМС України (адреса: вул. Володимирська, 9, м. Київ, 01001, ) від 08.02.2019 року №26-19, яким ОСОБА_1 було відмовлено у визнанні біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту.

Про вжиті заходи на усунення порушень вимог законодавства повідомити суду у 30-денний строк з дня отримання даної ухвали.

У задоволенні решти заяви - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями.

Ухвала може бути оскаржена до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги до Одеського окружного адміністративного суду протягом 15 днів з дня складення ухвали. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя-доповідач В.В. Андрухів

Суддя М.М. Кравченко

Суддя С.О. Стефанов