Справа № 160/3542/20
Суддя: Боженко Наталія Василівна
Дата ухвалення: 2020-04-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 квітня 2020 року Справа № 160/3542/20
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Боженко Н.В.
розглянувши в м.Дніпрі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін у письмовому провадженні адміністративну справу №160/3542/20 за позовною заявою ОСОБА_1 до приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Русецької Оксани Олександрівни, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Інвест Хаус" про визнання протиправною та скасування постанови,-
01 квітня 2020 р. до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла направлена 28.03.2020 р. засобами поштового зв`язку позовна заява ОСОБА_1 до приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Русецької Оксани Олександрівни, в якій позивач просить суд визнати протиправною та скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №60961150, винесену 11 січня 2020 р. приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Русецькою Оксаною Олександрівною.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 11.01.2020 р. відповідачем протиправно винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №60961150. Виконавчим округом приватного виконавця Русецької О.О. визначено Дніпропетровську область. За приписами ч. 2 ст. 24 Закону України Про виконавче провадження приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника фізичної особи, за місцезнаходженням боржника юридичної особи або за місцезнаходженням майна боржника. При цьому, як зауважує позивач, останній зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується відомостями у паспорті громадянина України ОСОБА_1 . Окремо позивач зауважив, що у нього відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення та яке знаходиться на території виконавчого округу Дніпропетровської області. Враховуючи викладене, позивач вважає, що відповідач неправомірно виніс оскаржувану постанову.
Справі за даним адміністративним позовом присвоєно єдиний унікальний номер судової справи 160/3542/20 та у зв`язку з автоматизованим розподілом дана адміністративна справа була передана для розгляду судді Боженко Н.В.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02 квітня 2020 р. прийнято зазначену вище позовну заяву до розгляду та відкрито провадження по справі №160/3542/20 за вищезазначеним позовом, ухвалено здійснювати розгляд даної справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами (письмове провадження) з 09 квітня 2020 року.
Окрім того, даною ухвалою суд залучив до участі у справі № 160/3542/20 в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Інвест Хаус" (далі ТОВ "ФК "Інвест Хаус", третя особа).
09 квітня 2020 р. до суду надійшов від приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Русецької О.О. відзив на позовну заяву, в якому остання заперечила проти задоволення заявлених ОСОБА_1 позовних вимог. Так, відповідач зазначила, що дії приватного виконавця були вчинені відповідно до Закону України Про виконавче провадження виходячи з наступного. У відповідності до ч. 2 ст. 24 Закону України Про виконавче провадження - приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника фізичної особи, за місцезнаходженням боржника юридичної особи або за місцезнаходженням майна боржника. При цьому, відповідач зауважила, що у виконавчому документі визначена адреса боржника АДРЕСА_2 , що також зазначена у кредитному договорі, який додано до виконавчого напису нотаріуса та в заяві стягувача. Враховуючи викладене, відповідач вважає, що нею правомірно винесено постанову про відкриття виконавчого провадження в межах виконавчого округу Дніпропетровської області, без порушення місця виконання рішення визначеного Законом. Окрема, відповідач наголосила, що всі дії, вчинені при відкритті виконавчого провадження та у подальшому проведенні виконавчих дій, були вчинені у відповідності до чинного законодавства без порушення прав сторін виконавчого провадження.
Також 09 квітня 2020 р. до суду надійшла заява відповідача про залишення позовної заяви без розгляду на підставі ч. 7 ст. 240 Кодексу адміністративного судочинства України.
З огляду на викладену у вищезазначеній заяві інформацію суд, у відповідності до положень ч. 13 ст. 171 Кодексу адміністративного судочинства України, ухвалою від 09 квітня 2020 р. залишив позовну заяву ОСОБА_1 без руху та запропонував позивачу протягом п`яти днів з дня вручення копії цієї ухвали надати до суду заяву про поновлення строку звернення до суду та докази поважності причин його пропуску.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14 квітня 2020 р. продовжено розгляд адміністративної справи №160/3542/20, згідно ч. 14 ст. 171 Кодексу адміністративного судочинства України.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14 квітня 2020 р. по справі №160/3542/20 суд відмовив у задоволенні заяви приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Русецької О.О. про залишення позовної заяви ОСОБА_1 без розгляду.
Від представника третьої особи письмові пояснення щодо позову або відзиву до суду не надійшли, відповідно до статті 165 Кодексу адміністративного судочинства України.
Дослідивши матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи.
07 грудня 2019 р. приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчиком Володимиром Вікторовичем був вчинений виконавчий напис №7318 щодо стягнення з боржника, яким є ОСОБА_1 на користь ТОВ "ФК "Інвест Хаус" заборгованості.
ТОВ "ФК "Інвест Хаус" звернулось до приватного виконавця виконавчого округу міста Дніпропетровської області Русецької Оксани Олександрівни із заявою (вих. №б/н від 26.12.2019 р.) про примусове виконання виконавчого напису, вчиненого приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчиком Володимиром Вікторовичем за №7318 від 07.12.2019 р. про стягнення із боржника ( ОСОБА_1 ) коштів у розмірі 80 900, 77 грн., та у відповідності до вимог статей 3, 4, 5, 19, 24, 28, 48, п. 1 ч. 1 ст. 26, ч. 2 ст. 68 Закону України "Про виконавче провадження", третя особа просила відкрити виконавче провадження, зазначивши, що випадку встановлення доходу боржника, звернути стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника без застосування заходів примусового звернення стягнення на його майно та без перевірки його майнового стану за місцем проживання (перебування) боржника.
До даної заяви третьої особи додано платіжне доручення про сплату авансового внеску, оригінал виконавчого напису №7318 від 07.12.2019 р. та копія виписки д ЄДР щодо ТОВ "ФК"Інвест Хаус".
11 січня 2020 р. на підставі вищевказаного виконавчого напису №7318 приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Русецькою Оксаною Олександрівною винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №60961150 про стягнення з позивача на користь ТОВ "ФК "Інвест Хаус" заборгованості в розмірі 80 900, 77 грн., про що складена постанова, на підставі ст. ст. 3, 4, 24, 25, 26, 27 Закону України "Про виконавче провадження".
Не погодившись із вищезазначеною постановою приватного виконавця, ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із даною позовною заявою.
Спірні правовідносини між сторонами регулюються положеннями Закону України "Про виконавче провадження" (далі - Закон №1404-VIII).
Пунктом 3 ч.1 ст.9 Закону №1404-VIII передбачено, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів як виконавчих написів нотаріусів.
Частиною 1 ст.5 Закону №1404-VIII визначено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".
Абзацом 2 ч.1 ст.19 Закону №1404-VIII встановлено, що право вибору пред`явлення виконавчого документа для примусового виконання до органу державної виконавчої служби або до приватного виконавця, якщо виконання рішення відповідно до статті 5 цього Закону віднесено до компетенції і органів державної виконавчої служби, і приватних виконавців, належить стягувачу.
Згідно з п.1 ч.1 ст.26 Закону №1404-VIII, виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення.
Відповідно до ч. 3 ст. 26 Закону №1404-VIII, у заяві про примусове виконання рішення стягувач має право зазначити відомості, що ідентифікують боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення (рахунок боржника, місце роботи чи отримання ним інших доходів, конкретне майно боржника та його місцезнаходження тощо), рахунки в банківських установах для отримання ним коштів, стягнутих з боржника, а також зазначає суму, яка частково сплачена боржником за виконавчим документом, за наявності часткової сплати.
Згідно із ч. 1 ст. 24 Закону №1404-VIII, виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. Право вибору місця відкриття виконавчого провадження між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії щодо виконання рішення на території, на яку поширюються їхні функції, належить стягувачу.
Частиною 2 статті 24 Закону №1404-VIII передбачено, що приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника - фізичної особи, за місцезнаходженням боржника - юридичної особи або за місцезнаходженням майна боржника.
Виконавчі дії у виконавчих провадженнях, відкритих приватним виконавцем у виконавчому окрузі, можуть вчинятися ним на всій території України.
Отже, вищенаведеними нормами чітко встановлено, що приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи та вчиняє виконавчі дії лише за місцезнаходженням боржника або за місцезнаходженням його майна.
Матеріалами справи підтверджується, та не спростовано відповідачем, що місцем проживання боржника, яким є ОСОБА_1 , з 16.06.2017 р. є: АДРЕСА_3 , згідно із відомостями щодо реєстрації місця проживання, які наявні у наданій до суду копії паспорту громадянина України серії НОМЕР_1 , виданого позивачу.
Згідно п.4 ч.2 ст.23 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» (далі - Закон №1403-VIII), у Єдиному реєстрі приватних виконавців України містяться відомості про виконавчий округ, на території якого приватний виконавець здійснює діяльність.
Судом встановлено, що виконавче провадження №60961150, відкрито на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса №7318 від 07.12.2019 р., саме приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Русецькою Оксаною Олександрівною.
Згідно із ч.2 ст.25 Закону №1403-VIII, приватний виконавець має право приймати до виконання виконавчі документи, місце виконання яких відповідно до Закону України "Про виконавче провадження" знаходиться у межах Автономної Республіки Крим, області або міста Києва чи Севастополя, у яких розташований його виконавчий округ.
Так, приватний виконавець Русецька О.О. здійснює примусове виконання рішень у виконавчому окрузі Дніпропетровської області.
Таким чином, за приписами ч. 2 ст. 25 Закону №1403-VIII, приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Русецька Оксана Олександрівна має право приймати до виконання виконавчі документи, місце виконання яких знаходиться у межах, де розташовано його виконавчий округ, тобто, виключно по Дніпропетровській області.
Тобто, відповідач, в даному випадку, у відповідності до ч.2 ст.24 Закону №1404-VIII, мав підстави для відкриття виконавчого провадження та винесення оскаржуваної постанови лише у разі, якщо місцезнаходженням боржника або місцезнаходженням майна боржника є Дніпропетровська область.
Матеріали справи не містять належних письмових доказів того, що місцем реєстрації чи проживання боржника або місцезнаходження майна боржника є Дніпропетровська область.
Згідно наявної в матеріалах справи копії виконавчого напису №7318 від 07.12.2019 р. вчиненого приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчиком Володимиром Вікторовичем, боржник зареєстрований за адресою: АДРЕСА_4 .
Вказана адреса місця реєстрації боржника зазначена й у кредитному договорі за №32/в від 20.03.2008 р. та відповідає адресі місця реєстрації позивача до 16.06.2017 р.
Відповідно до абз. 9 ст. 3 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" документами, до яких вносяться відомості про місце проживання є - паспорт громадянина України, тимчасове посвідчення громадянина України, посвідка на постійне проживання, посвідка на тимчасове проживання, посвідчення біженця, посвідчення особи, яка потребує додаткового захисту, посвідчення особи, якій надано тимчасовий захист.
Тобто, на час укладення кредитного договору №32/в від 20.03.2008 р. боржник був зареєстрований у Дніпропетровській області, однак з 16.06.2017 р. (тобто на момент видачі виконавчого напису нотаріуса та вирішення відповідачем питання щодо відкриття виконавчого провадження) ОСОБА_1 був знятий з реєстрації за відповідною адресою у Дніпропетровській області та з 16.06.2017 р. місцем реєстрації позивача є: АДРЕСА_3 , що не відноситься до виконавчого округу відповідача.
Отже, виконавчий документ прийнято відповідачем до виконання з порушенням вимог закону щодо місця виконання.
Доводи представника відповідача про те, що державний виконавець не має обов`язку перевіряти місцезнаходження боржника, яке зазначив стягувач, і не було підстав вважати, що виконавчий документ пред`явлено не за місцем виконання та повертати його стягувачу суд оцінює критично.
Згідно ч. 3 ст. 26 Закону №1404 - у заяві про примусове виконання рішення стягувач має право зазначити відомості, що ідентифікують боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення (рахунок боржника, місце роботи чи отримання ним інших доходів, конкретне майно боржника та його місцезнаходження тощо), рахунки в банківських установах для отримання ним коштів, стягнутих з боржника, а також зазначає суму, яка частково сплачена боржником за виконавчим документом, за наявності часткової сплати.
Відповідно до п. 10 розділу ІІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України №512/5 від 02.04.2012 р. (далі - Інструкція), місце виконання рішення визначається відповідно до вимог, встановлених статтею 24 Закону.
Згідно п. 13 розділу ІІІ Інструкції - приватний виконавець самостійно проводить перевірку інформації про наявність боржника, його майна, місця роботи в іншому виконавчому окрузі або залучає для перевірки цієї інформації іншого приватного виконавця на підставі договору про уповноваження на вчинення окремих виконавчих дій за встановленою типовою формою.
Так, дійсно, судом встановлено, що стягувачем у заяві про примусове виконання рішення адресою місця проживання боржника зазначено « АДРЕСА_4 », яка відноситься до виконавчого округу відповідача.
Водночас, у виконавчому документі містилась відмітка про те, що фактичне місце проживання та місце роботи боржника невідоме, у зв`язку з чим у даному випадку відповідач, відкриваючи виконавче провадження, належним чином не пересвідчився з достовірних джерел про місце проживання, перебування боржника - фізичної особи.
При цьому, з матеріалів справи не вбачається, що на дату прийняття оскаржуваної постанови у приватного виконавця були підстави для прийняття до виконання виконавчого напису №7318, виданого 07.12.2019 р. приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчиком Володимиром Вікторовичем, у зв`язку з чим суд дійшов висновку про обґрунтованість заявленого позову.
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що відповідачем не дотримано вимог ст. 24 Закону №1404 та без достатніх на те правових підстав відкрито виконавче провадження в іншому виконавчому окрузі.
Відтак, відповідач протиправно та всупереч чинного законодавства прийняв до виконання виконавчий документ з порушенням правил територіальної діяльності приватних виконавців.
За таких обставин, постанова про відкриття провадження №60961150 від 11.01.2020 р. прийнята відповідачем з порушенням приписів частини 2 статті 24 Закону України №1404, оскільки останнім виконавчий документ прийнято до виконання не за місцем проживання, перебування боржника - фізичної особи (позивача).
Відтак постанова про відкриття виконавчого провадження №60961150 від 11.01.2020 р., яка прийнята приватним виконавцем, є протиправною та підлягає скасуванню в судовому порядку.
В силу вимог частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України - кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відтак, перевіривши обґрунтованість доводів сторін, оцінивши надані ними докази, суд дійшов висновку, що позовна заява ОСОБА_1 підлягає задоволенню.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.
Приписами статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Згідно із частиною 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Інші докази документально підтверджених судових витрат, понесених позивачем у матеріалах справи відсутні.
Враховуючи положення ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, з огляду на те, що позовну заяву ОСОБА_1 задоволено, суд доходить до висновку, що сума сплаченого позивачем судового збору за подачу адміністративного позову до суду в сумі 840, 80 грн. підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.
Згідно з ч. 5 ст. 250 Кодексу адміністративного судочинства України, датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.
Керуючись ст. ст. 139, 241-246, 250, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
Визнати протиправною та скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Русецької Оксани Олександрівни про відкриття виконавчого провадження №60961150 від 11.01.2020 р.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст. 272 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в порядку та у строки, передбачені ст. ст. 287, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Роз`яснити, що обчислення строків здійснюється з урахуванням наслідків запровадження карантину, пов`язаного із запобіганням поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19).

Суддя Н.В. Боженко