Справа № 826/12147/18
Суддя: Головань О.В.
Дата ухвалення: 2020-04-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Вн. №27/429
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 квітня 2020 року м. Київ № 826/12147/18

за позовомОСОБА_1
до Головного управління ДФС у м. Києві
провизнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 06.02.2018 року
Суддя О.В.Головань

Обставини справи:

ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 06.02.2018 року № 6751-13, № 6752-13, № 6754-13.

Ухвалою суду від 09.08.2018 р. відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами без виклику сторін.

23.08.2018 р. до суду надано відзив на позов.

27.08.2018 р. позивачем подано клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з викликом сторін.

Ознайомившись з матеріалами справи, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи в порядку письмового провадження.

Ознайомившись з матеріалами справи, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Згідно з відомостями Державного реєстру речових прав на нерухоме майно станом на 30.07.2018 р. ОСОБА_1 на праві власності належать наступні об`єкти права власності:

житловий будинок площею 98,4 кв.м., що розташований у АДРЕСА_1 , набутий на підставі договору купівлі-продажу від 23.04.2015 р. (реєстраційний номер 24);

житловий будинок площею 523, 9 кв.м., що розташований у АДРЕСА_2 , набутий на підставі свідоцтва про право власності від 28.11.2007 р. Святогорської міської ради (реєстраційний номер 21204922);

квартира площею 92, 7 кв.м., що розташована у Донецькій АДРЕСА_3 , набута на підставі договору купівлі-продажу від 01.02.2005 р. (реєстраційний номер 746519).

06.02.2018 р. Головним управлінням ДФС у м. Києві винесено податкові повідомлення рішення -

№6751-13, яким позивачу визначено суму податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, у сумі 468, 48 грн. за 2016 р.;

№6751-13, яким позивачу визначено суму податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, у сумі 27 647, 66 грн. за 2016 р.;

№6754-13, яким позивачу визначено суму податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, у сумі 594, 32 грн. за 2016 р..

Позивачем оскаржено вказані податкові повідомлення-рішення в адміністративному порядку.

Станом на час звернення до суду інформація про розгляд скарги відсутня.

Позивач - ОСОБА_1 - вважає вказані рішення протиправними та просить їх скасувати з таких підстав.

Позивач зазначає, що оскаржуваних рішень не додано розрахунку, що позбавляє його можливості зрозуміти, за який об`єкт нерухомого майна і яким чином проведено розрахунок податку.

Оскільки оскаржуваними рішеннями позивачу визначено податкове зобов`язання за 2016 р., згідно з вимогами пп. 277.7.2 п. 266.7 ст. 266 Податкового кодексу України вони мали бути направлені не пізніше 31.06.2017 р., тоді як направлені лише у 2018 р.

Також при винесенні оскаржуваних рішень не враховано положення пп. 266.4.1 п. 266.1 ст. 266 Податкового кодексу України щодо зменшення бази оподаткування у разі перебування у власності особи кількох об`єктів нерухомого майна.

Додатково позивач повідомив, що рішенням Святогорської міської ради від 05.06.2015 р. №4-LVI-6 (зі змінами від 15.01.2016 р. рішенням №27-ІІ-7) за наявності у власності платника податку об`єкта (об`єктів) житлової нерухомості, у тому числі, його частки, що перебуває у власності фізичної чи юридичної особи-платника податку, загальна площа якого перевищує 300 кв.м. (для квартири) та/або 500 кв.м. (для будинку), сума податку, розрахована відповідно до пп. "а"-"г" цього підпункту, збільшується на 25 000 грн. на рік за кожен такий об`єкт житлової нерухомості (його частку).

Аналогічні зміни внесено рішенням Слов`янської міської ради від 10.02.2016 р. №44-VI-7 до рішення Слов`янської міської ради від 01.07.2015 р. №5-LXXIX-6.

Проте, вказане положення може застосовуватися лише з 2017 р. з огляду на положення пп. 4.1.9 п. 4.1 ст. 4 Податкового кодексу України.

Також позивач посилається на порушення пп. 266.9.1 п. 266.9 ст. 266 Податкового кодексу України при винесенні оскаржуваного рішення №6754-13, яким позивачу визначено суму податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, у сумі 594, 32 грн. за 2016 р., оскільки в ньому визначено орган оплати - Управління ДКС України у Солом`янському районі м. Києва, тоді як у позивача немає нерухомості у вказаному районі.

Відповідач - Головне управління ДФС у м. Києві - проти задоволення позовних вимог заперечив з таких підстав.

Відповідач зазначає, що згідно з даними Реєстру платників податків на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, в ІТС "Податковий блок" у власності позивача перебувають житловий будинок площею 523, 9 кв.м., що розташований у АДРЕСА_7 , набутий на підставі свідоцтва про право власності від 28.11.2007 р. Святогорської міської ради, квартира площею 92, 7 кв.м., що розташована у Донецькій АДРЕСА_3 , набута на підставі договору купівлі-продажу від 01.02.2005 р., квартира загальною площею 58, 8 кв.м., розташована за адресою: АДРЕСА_6 .

Обчислення суми податку проведено, виходячи з загальної площі об`єктів житлової нерухомості та відповідних ставок податку: сумарно загальна площа - 675, 4 кв.м., пільга - 180 кв.м. = 495, 4 кв.м., питома вага квартири за адресою: АДРЕСА_6 - 58, 8 кв .м.:675, 4 кв.м. = 0,08706; питома вага квартири у АДРЕСА_3 : 92,7 кв.м.:675,4 кв.м.=0,13725; питома вага житлового будинку площею 523, 9 кв.м., що розташований у АДРЕСА_2: 523,9 кв.м.%675,4 кв.м.=0,77569.

З огляду на розмір податку на нерухоме майно, встановленого органами місцевого самоврядування, розмір податку за кожен об`єкт нерухомого майна становить 594, 32 грн., 468, 48 грн. та 27647, 66 грн. відповідно.

Проаналізувавши матеріали справи, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення з таких підстав.

Згідно з п. 10.3 ст. 10 Податкового кодексу України (в редакції станом на 31.12.2015 р.) місцеві ради в межах повноважень, визначених цим Кодексом, вирішують питання відповідно до вимог цього Кодексу щодо встановлення податку на майно (в частині податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки) та встановлення збору за місця для паркування транспортних засобів, туристичного збору.

Сільські, селищні, міські ради та ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, в межах своїх повноважень приймають рішення про встановлення місцевих податків та зборів.

Згідно з пп. 12.3.1, 12.3.2, 12.3.3 п. 12.3 ст. 12 Податкового кодексу України встановлення місцевих податків та зборів здійснюється у порядку, визначеному цим Кодексом.

При прийнятті рішення про встановлення місцевих податків та зборів обов`язково визначаються об`єкт оподаткування, платник податків і зборів, розмір ставки, податковий період та інші обов`язкові елементи, визначенні статтею 7 цього Кодексу з дотриманням критеріїв, встановлених розділом XII цього Кодексу для відповідного місцевого податку чи збору.

Копія прийнятого рішення про встановлення місцевих податків чи зборів або про внесення змін до них надсилається в електронному вигляді у десятиденний строк з дня прийняття до контролюючого органу, в якому перебувають на обліку платники відповідних місцевих податків та зборів, але не пізніше 1 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосовування встановлюваних місцевих податків та зборів або змін до них.

Контролюючі органи не пізніше 10 липня поточного року складають зведену інформацію про розмір та дату встановлення ставок місцевих податків та зборів на відповідних територіях та подають її в електронній формі центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику.

Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику, не пізніше 15 липня поточного року оприлюднює на своєму офіційному веб-сайті зведену інформацію про розмір та дату встановлення ставок місцевих податків та зборів на відповідних територіях.

Згідно з п. 12.5 ст. 12 Податкового кодексу України офіційно оприлюднене рішення про встановлення місцевих податків та зборів є нормативно-правовим актом з питань оподаткування місцевими податками та зборами, який набирає чинності з урахуванням строків, передбачених підпунктом 12.3.4 цієї статті.

Згідно з пп. 4.1.9 п. 4.1 ст. 4 Податкового кодексу України стабільність - зміни до будь-яких елементів податків та зборів не можуть вноситися пізніш як за шість місяців до початку нового бюджетного періоду, в якому будуть діяти нові правила та ставки. Податки та збори, їх ставки, а також податкові пільги не можуть змінюватися протягом бюджетного року.

Згідно зі ст. 266 Податкового кодексу України -

266.1.1. Платниками податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

266.2.1. Об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка.

266.3.1. Базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток.

266.3.2. База оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.

266.4.1. База оподаткування об`єкта/об`єктів житлової нерухомості, в тому числі їх часток, що перебувають у власності фізичної особи - платника податку, зменшується: а) для квартири/квартир незалежно від їх кількості - на 60 кв. метрів; б) для житлового будинку/будинків незалежно від їх кількості - на 120 кв. метрів; в) для різних типів об`єктів житлової нерухомості, в тому числі їх часток (у разі одночасного перебування у власності платника податку квартири/квартир та житлового будинку/будинків, у тому числі їх часток), - на 180 кв. метрів. Таке зменшення надається один раз за кожний базовий податковий (звітний) період (рік).

266.5.1. Ставки податку для об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної, міської ради або ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, залежно від місця розташування (зональності) та типів таких об`єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує три відсотки розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 квадратний метр бази оподаткування.

266.7.1. Обчислення суми податку з об`єкта/об`єктів житлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, здійснюється контролюючим органом за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) власника такої нерухомості у такому порядку: в) за наявності у власності платника податку об`єктів житлової нерухомості різних видів, у тому числі їх часток, податок обчислюється виходячи із сумарної загальної площі таких об`єктів, зменшеної відповідно до підпункту "в" підпункту 266.4.1 пункту 266.4 цієї статті, та відповідної ставки податку; г) сума податку, обчислена з урахуванням підпунктів "б" і "в" цього підпункту, розподіляється контролюючим органом пропорційно до питомої ваги загальної площі кожного з об`єктів житлової нерухомості; ґ) за наявності у власності платника податку об`єкта (об`єктів) житлової нерухомості, у тому числі його частки, що перебуває у власності фізичної чи юридичної особи - платника податку, загальна площа якого перевищує 300 квадратних метрів (для квартири) та/або 500 квадратних метрів (для будинку), сума податку, розрахована відповідно до підпунктів "а"-"г" цього підпункту, збільшується на 25000 гривень на рік за кожен такий об`єкт житлової нерухомості (його частку).

Обчислення суми податку з об`єкта/об`єктів нежитлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, здійснюється контролюючим органом за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) власника такої нерухомості виходячи із загальної площі кожного з об`єктів нежитлової нерухомості та відповідної ставки податку.

266.7.2. Податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку, обчисленого згідно з підпунктом 266.7.1 пункту 266.7 цієї статті, та відповідні платіжні реквізити, зокрема, органів місцевого самоврядування за місцезнаходженням кожного з об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, надсилаються (вручаються) платнику податку контролюючим органом за місцем його податкової адреси (місцем реєстрації) до 1 липня року, що настає за базовим податковим (звітним) періодом (роком).

266.9.1. Податок сплачується за місцем розташування об`єкта/об`єктів оподаткування і зараховується до відповідного бюджету згідно з положеннями Бюджетного кодексу України.

266.10.3. Податкове зобов`язання з цього податку може бути нараховано за податкові (звітні) періоди (роки) в межах строків, визначених пунктом 102.1 статті 102 цього Кодексу.

В даному випадку оскаржувані податкові повідомлення-рішення скеровані позивачу за місцем його податкової адреси (місцем реєстрації) - АДРЕСА_6 , яка вказані позивачем у позовній заяві, у відповідності до вимог п. 266.7.2 п. 266.7 ст. 266 Податкового кодексу України.

Оскільки пп. 266.10.3 п. 266.10 ст. 266 Податкового кодексу України податкове зобов`язання може бути нараховано за податкові (звітні) періоди (роки) в межах строків, визначених пунктом 102.1 статті 102 цього Кодексу, тобто, 1095 днів, то визначення податкового зобов`язання за 2016 р. у 2018 р. не є порушенням вказаних положень Податкового кодексу України, тоді як залежно від отримання податкових повідомлень-рішень визначається строк сплати зобов`язання.

Позивачем не заперечується, що у нього у власності є три об`єкти нерухомого майна, на підтвердження чого ним надано Інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта ОСОБА_1 від 30.07.2018 р. №132556234.

Зокрема, як зазначено вища, згідно вказаної інформації позивачу на праві власності належать наступні об`єкти права власності: житловий будинок площею 98,4 кв.м., що розташований у АДРЕСА_1 , набутий на підставі договору купівлі-продажу від 23.04.2015 р.; житловий будинок площею 523, 9 кв.м., що розташований у АДРЕСА_2 , набутий на підставі свідоцтва про право власності від 28.11.2007 р. Святогорської міської ради; квартира площею 92, 7 кв.м., що розташована у АДРЕСА_3 , набута на підставі договору купівлі-продажу від 01.02.2005 р.

Натомість, відповідач посилається на перебування у власності позивача також трьох об`єктів, проте, один з вказаних об`єктів не співпадає, а саме - квартира загальною площею 58, 8 кв.м., розташована за адресою: АДРЕСА_6 , щодо якої позивач своє право власності заперечує, тоді як у відповідача відсутня інформація щодо права власності позивача на житловий будинок площею 98,4 кв.м., що розташований у АДРЕСА_1 , набутий на підставі договору купівлі-продажу від 23.04.2015 р.

Відповідачем не надано доказів наявності у позивача права власності на квартиру загальною площею 58, 8 кв.м., розташовану за адресою: АДРЕСА_6 , яка врахована при обчисленні податку, тому суд не вбачає підстав для врахування цієї квартири при обчисленні податку.

Натомість, відповідачем не враховано наявний у власності позивача об`єкт нерухомого майна - житловий будинок площею 98,4 кв.м., що розташований у АДРЕСА_1 , який має бути включений до розрахунку податку.

Оскільки кожне оскаржуване податкове повідомлення-рішення складено щодо конкретного об`єкту нерухомого майна, то за відсутності доказів наявності у позивача права власності на квартиру загальною площею 58, 8 кв.м., розташовану за адресою: АДРЕСА_6 , податкове повідомлення-рішення №6754-13 від 06.02.2018 р., яким позивачу визначено суму податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, у сумі 594, 32 грн. за 2016 р., є необґрунтованим та підлягає скасуванню.

Щодо податкових повідомлень-рішень від 06.02.2018 р. №№6751-13, 6752-13 суд зазначає наступне.

Наведений відповідачем розрахунок податкового зобов`язання проведено згідно з пп.266.7.1 п. 266.7 ст. 266 Податкового кодексу України, виходячи з загальної площі обєктів житлової нерухомості та відповідних ставок податку: сумарно загальна площа - 675, 4 кв.м., пільга - 180 кв.м. = 495, 4 кв.м., питома вага квартири за адресою: АДРЕСА_6 58, 8 кв . м .:675, 4 кв.м. = 0,08706; питома вага квартири у АДРЕСА_3 : 92,7 кв.м.:675,4 кв.м.=0,13725; питома вага житлового будинку площею 523, 9 кв.м., що розташований у АДРЕСА_2: 523,9 кв.м.%675,4 кв.м.=0,77569.

При чому, ставки податку визначено рішенням Слов`янської міської ради від 01.07.2015р. №5-LXXIX-6 "Про затвердження Положення про податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки на території міста Слов`янська" http://slavrada.gov.ua/?view=doc&docID=9986, яке набрало чинності з 01.01.2016 р., ставка податку за 1 кв.м. житлової нерухомості визначена 0,5% розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року.

Відповідачем розрахунок податку проведено з огляду на вказане відсоткове значення.

Також суд зазначає, що згідно з Законом України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2016 році" від 24.12.2015 р. № 909-VIII, який набув чинності 01.01.2016 р., доповненопп.266.7.1 п. 266.7 ст. 266 Податкового кодексу України підпунктом "ґ" такого змісту: "ґ) за наявності у власності платника податку об`єкта (об`єктів) житлової нерухомості, у тому числі його частки, що перебуває у власності фізичної чи юридичної особи - платника податку, загальна площа якого перевищує 300 квадратних метрів (для квартири) та/або 500 квадратних метрів (для будинку), сума податку, розрахована відповідно до підпунктів "а"-"г" цього підпункту, збільшується на 25000 гривень на рік за кожен такий об`єкт житлової нерухомості (його частку)".

Таким чином, нарахування додатково за належний позивачу житловий будинок площею 523, 9 кв.м., що розташований у АДРЕСА_2, 25 000 грн. мало місце саме на підставі прямої норми вказаного Закону, а не внаслідок прийняття відповідного рішення органом місцевого самоврядування, який лише продублював імперативну норму рішенням Слов`янської міської ради від 10.02.2016 р. №44-VI-7.

Згідно з наведеним відповідачем розрахунком ним враховано передбачену пп.266.4.1 п. 266.4 ст.266 Податкового кодексу України пільгу 180 кв.м.

Щодо посилання позивача на фактичну відсутність вказаного будинку, то з цього приводу будь-які докази в матеріалах справи відсутні, тоді як територія м. Слов`янська знаходиться на підконтрольній території.

За таких обставин у суду відсутні підстави для визнання протиправними та скасування оскаржуваних податкових повідомлень-рішень від 06.02.2018 р. №№6751-13, 6752-13, якими визначено податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, у сумі 468, 48 грн. та 27 647, 66 грн. за 2016 р. за належні позивачу житловий будинок площею 523, 9 кв.м., що розташований у АДРЕСА_2 , квартиру площею 92, 7 кв.м., що розташована у АДРЕСА_3 .

Згідно з ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З врахуванням викладеного вимогам щодо обґрунтованості не відповідає податкове повідомлення-рішення №6754-13 від 06.02.2018 р., що є підставою для задоволення позовних вимог в цій частині.

Вирішуючи питання про повернення судового збору, суд виходить з того, що позивачем мало бути сплачено 1762 грн. судового збору, а 594, 32 грн. становить 2,07% суми судового збору, яка підлягає поверненню.

Також позивач може звернутися з заявою про повернення зайво сплаченого судового збору при зверненні до суду.

На підставі вищевикладеного, ст. 241-246, 257-262, 295 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити частково

2. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у м. Києві №6754-13 від 06.02.2018 р.

3. В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

4. Присудити до стягнення за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у м. Києві (04116, м. Київ, вул. Шолуденка, 33/19, код 39439980) на користь ОСОБА_1 17, 64 грн. судового збору.

5. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

6. Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя О.В. Головань

Повний текст рішення

виготовлено і підписано 16.04.2020 р.