Справа № 320/5455/19
Суддя: Мєзєнцев Євген Ігорович
Дата ухвалення: 2020-04-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 320/5455/19 Суддя (судді) першої інстанції: Терлецька О.О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 квітня 2020 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд в складі: головуючого - судді Мєзєнцева Є.І., суддів - Файдюка В.В., Чаку Є.В., при секретарі Войтковській Ю.В., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у Київській області на рішення Київського окружного адміністративного суду від 26 грудня 2019 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби у Київській області про визнання протиправною та скасування вимоги,

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_1 звернувся до Київського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Державної податкової служби у Київській області про визнання протиправною та скасування податкової вимоги №Ф-6631-17/5752 від 15.05.2019 року.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 26 грудня 2019 року адміністративний позов задоволено.

В апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати вказане судове рішення та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

З огляду на викладене, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши повноту встановлення окружним адміністративним судом фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 був зареєстрований як фізична особа-підприємець з 03.11.1998 року та перебуває на обліку в Головному управлінні ДПС у Київській області.

Згідно переданих сальдових залишків на центральному рівні від Пенсійного фонду України до Міндоходів України, станом на 01.10.2013 року по ФОП ОСОБА_1 обліковувалася заборгованість по єдиному соціальному внеску в сумі 1 007,25 грн.

За період адміністрування єдиного внеску органами доходів та зборів здійсненні наступні нарахування по ФОП ОСОБА_1 :

Протягом 2014 року: На початок звітного періоду ( термін 20.01.2014 ) сума боргу становить 1 007.25 грн, нараховано - 5 022,52 грн, сплачено - 5 053,68 грн. На кінець звітного періоду ( термін 31.10.2014 ) сума боргу склала 976,09 грн.

Протягом 2015 року: На початок звітного періоду ( термін 20.01.2015 ) сума боргу становить 976.09 грн, нараховано - 5 127,32 грн.. та сплачено - 3 867,95 грн. На кінець звітного періоду ( термін 31.10.2015 ) сума боргу склала 2 235,46 грн.

За результатами звітного 2015 року борг станом на 31.03.2016 склав - 3669,97 грн.

В 2016 самостійно задекларовано зобов`язань на загальну суму - 3797,64 грн. Сплата відсутня. За результатами звітного періоду борг склав - 7467,61 грн. (станом на 31.03.2017)

В 2017 самостійно задекларовано зобов`язань на загальну суму - 8448 грн. Сплата відсутня. За результатами звітного періоду борг склав - 15915,01 грн. (станом на 31.03.2017)

За 2018 було задекларовано - 4914,36 грн. Сплачено лише 2457,18 грн. (22.06.2018). У зв`язку з чим станом на 31.07.2018 за позивачем обліковувався борг 18372.79 грн.

В загалом у 2018 самостійно задекларовано зобов`язань на загальну суму - 9828, 72 грн. Сплачено - 2457,18 грн. За результатами звітного періоду борг склав - 23 286,55 грн.

Враховуючи вищевикладене, у зв`язку з наявністю в ІКПП Позивача за кодом бюджетної класифікації 71040000 заборгованості зі сплати ЄСВ та відповідно до ст.25 Закону №2464 сформовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф-6631-17/260 від 13.08.2018.

Крім того, контролюючим органом було винесено Рішення про застосування штрафних санкцій від 15.11.2018 № на суму - 5178,73 грн (штраф 1743,52 грн, пеня 3435,21 грн).

За І квартал 2019 року позивачу нараховано 2754,18 грн. Сплачено протягом періоду січень-квітень 2019 лише - 3806,35 грн.

Всього станом на 30.04.2019 борг склав - 27 413,71 грн.

У зв`язку зі збільшенням боргу по боржнику станом на 30.04.2019 який складав - 27413,71 грн. відповідно до ст. 25 Закону №2464 сформовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф-6631-17/5752 від 15.05.2019.

Не погоджуючись з вказаною вимогою позивач звернувся з адміністративним позовом до суду.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку, визначає Закон України від 08.07.2010 № 2464-VI "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" (далі - Закон №2464).

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 1 Закон№2464у єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Відповідно до п. 4 ст. 4 Закону № 2464 платниками єдиного внеску, є фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування.

Згідно з п. 1 ч. 2 та ч. 3 ст. 6 Закону № 2464 платник єдиного внеску зобов`язаний, зокрема, своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Водночас, звільнення від сплати єдиного внеску за себе передбачено: - у 2017 році для ФОП якщо вони є пенсіонерами за віком або особами з інвалідністю та отримують відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу.

Починаючи з 1 січня 2017 року фізичні особи - підприємці на загальній системі оподаткування, які не отримували дохід (прибуток) у звітному році або окремому місяці року, зобов`язані сплачувати єдиний внесок за себе не менше мінімального страхового внеску за місяць: у 2017 році не менше 704 грн за місяць, у 2018 - не менше 819,06 грн за місяць.

Отже, в незалежності від того, що підприємець не отримував дохід у звітному році або окремому місяці, останній як ФОП зобов`язаний сплачувати ЄСВ, не зважаючи на те здійснюється підприємницька діяльність чи ні.

При цьому слід зазначити, що для платників, які не звітують до контролюючого органу, впроваджено автоматичні щоквартальні нарахування єдиного внеску, оскільки ФОП зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний квартал, до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок (абз. 3 ч. 8 ст. 9 Закону №2464).

Як встановлено судом, у зв`язку з наявністю в ІКПП позивача за кодом бюджетної класифікації 71040000 заборгованості зі сплати ЄСВ, відповідачем сформовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф-6631-17/260 від 13.08.2018.

Судом встановлено, що на примусовому виконанні у міського відділу ДВС Білоцерківського ГТУЮ у Київській області знаходиться виконавче провадження №58057304 від 13.01.2019 року про стягнення з позивача заборгованості по сплаті ЄСВ в сумі 18 372 грн.79 коп. згідно вимоги №0-6631-17/260 від 13.08.2018 року.

Частина боргу станом на день розгляду справи сплачена в сумі 12 585,07 грн. та сплачено виконавчий збір на рахунок ДВС в розмірі 10% від суми стягнення.

Водночас сума, яка визначена ГУДФС у вимозі № Ф-6631-17/5752 від 15.05.2019 року в розмірі 27 413, 71 грн вже включає в себе суму, яка була визначена раніше у вимозі №Ф-6631-17/260 під 13.08.2018 року на суму 18 372, 79 грн та більша частина якої погашена позивачем.

Таким чином, на даний час ГУ ДФС винесено дві вимоги по заборгованості позивача із сплати ЄСВ на суму 18 372, 79 грн. (вимога №Ф-6631-17/260 від 13.08.2018 року) та на суму 27 413, 71 грн (вимога № Ф-6631-17/5752 від 15.05.2019 року).

Враховуючи, що вимога № Ф-6631-17/5752 від 15.05.2019 року містить в собі суму 12 585,07 грн., яка була сплачена позивачем, визначений ГУ ДФС розмір ЄСВ у сумі 27 413, 71 грн. є некоректним та не відповідає дійсним обставинам справи, у зв`язку з чим така вимога підлягає скасуванню.

Згідно з частинами першою, другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Решта тверджень та посилань сторін судовою колегією апеляційного суду не приймається до уваги через їх неналежність до предмету позову або непідтвердженість матеріалами справи.

При цьому, колегія суддів зазначає, що згідно з п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя .

Однак, згідно з п. 29 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Ruiz Torija v. Spain" від 9 грудня 1994 р., статтю 6 п. 1 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.

За правилами ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 308, 311, 315, 316, 321, 322, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у Київській області залишити без задоволення, а рішення Київського окружного адміністративного суду від 26 грудня 2019 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, та може бути оскаржена безпосередньо до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного суду у тридцятиденний строк в порядку, встановленому статтями 329-331 КАС України.

Головуючий суддя Є.І.Мєзєнцев

cуддя В.В.Файдюк

суддя Є.В.Чаку