Справа № 640/7782/20
Суддя: Патратій О.В.
Дата ухвалення: 2020-04-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про відмову у задоволенні клопотання про забезпечення позову

06 квітня 2020 року м. Київ № 640/7782/20

Суддя Окружного адміністративного суду міста Києва Патратій О.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову в адміністративній справі

за позовом ОСОБА_1

до Прокуратури Київської області

про визнання недійсним наказів

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом, в якому просить скасувати накази від 11.03.2020 № 100вк, від 11.03.202 № 87к, від 18.03.2020 № 93к, від 18.03.2020 № 97к, від 31.03.2020 № 107к.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 06.04.2020 року відкрито провадження у зазначеній справі.

Одночасно з позовною заявою позивачем подано заяву про забезпечення позову, в якій просить суд:

- зупинити дію наказу виконувача обов`язків прокурора Київської області Єфремова С.О. від 18.03.2020 № 93к, згідно з яким з 19.03.2020 Марківа Назара Степановича призначено на адміністративну посаду заступника керівника Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області, звільнивши з адміністративної посади заступника керівника Білоцерківської місцевої прокуратури Київської області;

- зупинити дію наказу прокурора Київської області від 31.03.2020 № 107к, згідно з яким виконання обов`язків керівника Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області покладено на заступника керівника Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області Марківа Назара Степановича .

Заяву про забезпечення позову обґрунтовано тим, що наказ від 18.03.2020 № 93к є очевидно протиправним, оскільки такий наказ прийнято в.о. прокурора Київської області Єфремовим С.О . , який займає посаду заступника прокурора Київської області. А згідно з ч. 3 ст. 11 Закону України «Про прокуратуру», у разі відсутності керівника обласної прокуратури його повноваження здійснює перший заступник керівника обласної прокуратури, а в разі його відсутності - один із заступників керівника обласної прокуратури. Станом на дату прийняття наказу від 18.03.2020 № 93к, першим заступником керівника прокуратури Київської області був Грабець Ігор Несторович, який і повинен був виконувати обов`язки прокурора області. Відтак, наказ від 18.03.2020 № 93к про призначення на адміністративну посаду заступника керівника Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області Марківа Н.С. прийнято неуповноважено посадовою особою, всупереч ч. 3 ст. 11 Закону України «Про прокуратуру».

Також, за посиланням заявника, наказ від 18.03.2020 № 93к прийнято за відсутності подання позивача, як керівника Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області, всупереч положенню п. 2 ч. 4 ст. 39 Закону України «Про прокуратуру». Відповідно до положень абз. 2 ч. 4 ст. 39 Закону України «Про прокуратуру» передбачено, що призначення на адміністративну посаду першого заступника керівника окружної прокуратури та заступника керівника окружної прокуратури здійснюється за поданням керівника окружної прокуратури керівнику обласної прокуратури. Проте, подання про призначення на посаду заступника керівника Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області прокурору області позивачем не подавалося.

В подальшому, 31.03.2020 наказом №107к, у зв`язку з відрядженням позивача, виконання обов`язків керівника Києво-Святошинської місцевої прокуратури покладено на незаконно призначеного на адміністративну посаду заступника керівника Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області Марківа Н.С. , в той час як перший заступник керівника Києво-Святошинської місцевої прокуратури перебував на робочому місці. Відповідно до ч. 3 ст. 13 Закону України «Про прокуратуру», у разі відсутності керівника окружної прокуратури його повноваження здійснює перший заступник окружної прокуратури, а в разі його відсутності - один із заступників керівника окружної прокуратури.

Відтак, за посиланням заявника, огляду на очевидну протиправність наказу від 18.03.2020 № 93к, а також наказу від 31.03.2020 № 107к, незаконним є виконання обов`язків заступника керівника Києво-Святошинської прокуратури Київської області Марківим Н.С., а також покладення на нього обов`язків керівника Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області на час мого відрядження. У зв`язку з цим, всі прийняті такою особою рішення, будь-які складені та підписані такою особою процесуальні, а також розпорядчі документи вважатимуться протиправними та в подальшому будуть оспорюватися у встановленому законодавством порядку.

Відповідно до частин 1, 2, 3 статті 154 КАС України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.

Суд, розглядаючи заяву про забезпечення позову, може викликати особу, яка подала заяву про забезпечення позову, для надання пояснень або додаткових доказів, що підтверджують необхідність забезпечення позову.

У виняткових випадках, коли наданих заявником пояснень та доказів недостатньо для розгляду заяви про забезпечення позову, суд може призначити її розгляд у судовому засіданні з повідомленням заінтересованих сторін у встановлений судом строк

Суд не вбачає необхідності для повідомлення учасників справи, та для виклику особи, яка подала заяву про забезпечення позову, також немає необхідності для призначення її розгляду у судовому засіданні з повідомленням заінтересованих сторін.

Дослідивши матеріали справи, виходячи з меж заявленого клопотання, системного аналізу положень чинного законодавства України і матеріалів справи, Окружний адміністративний суд міста Києва приходить до наступних висновків.

Так, відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 150 КАС України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: 1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

У вирішенні питання про вжиття заходів забезпечення позову суд повинен здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності їх вжиття з урахуванням: розумності, обґрунтованості та адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову та його предметом; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду у разі невжиття заходів забезпечення позову; запобігання порушенню охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками судового процесу, у разі вжиття заходів забезпечення позову.

Таким чином, законодавець визначив, що перелік підстав для забезпечення позову є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає, а тому за відсутності передбачених вказаною статтею обставин прийняття рішення про забезпечення позову є неможливим.

Правова позиція Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, викладена у постанові від 19.06.2018 у справі 826/9263/17, зводиться до того, що підстави щодо наявності очевидних ознак протиправності оскаржуваного рішення є оціночними, тому містять небезпеку для застосування заходів забезпечення позову всупереч цілям цієї статті при формальному дотриманні її вимог. Необґрунтоване вжиття таких заходів може привести до правових ускладнень, значно більших, ніж ті, яким вдалося б запобігти, тому суд повинен у кожному випадку, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи є хоча б одна з названих обставин, і оцінити, чи не може застосуванням заходів забезпечення позову бути завдано ще більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.

Виходячи із змісту поданої заяви та доводів, наведених позивачем на її обґрунтування, суд приходить висновку, що заявником не наведено обставин та не надано доказів, за яких в разі невжиття заходів забезпечення позову буде істотно ускладнено чи унеможливлено виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів заявника, за захистом яких він має намір звернутись до суду.

Так, із змісту заяви позивача про забезпечення позову вбачається, що у позивача наявний спір із відповідачем в період проходження публічної служби, в межах вирішення якого, позивач просить суд застосувати заходи забезпечення позову.

Відповідно до абзацу 3 пункту 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» у справах про захист трудових чи корпоративних прав не допускається забезпечення позову шляхом зупинення дії рішення про звільнення позивача з роботи та зобов`язання відповідача й інших осіб не чинити перешкод позивачеві у виконанні ним своїх попередніх трудових обов`язків, оскільки таким чином фактично ухвалюється рішення без розгляду справи по суті.

З огляду на викладене слід дійти висновку, що вирішення заяви про забезпечення адміністративного позову у перелічені способи, про які просить заявник, є фактично вирішення спору по суті, що є неприпустимим та не відповідає меті застосування правового інституту забезпечення позову.

Зокрема, у вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову, забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу, наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову, імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів, запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

З обраних заходів забезпечення позову вбачається, що такими заходами, як

- зупинення дії наказу виконувача обов`язків прокурора Київської області від 18.03.2020 № 93к, згідно з яким з 19.03.2020 Марківа Назара Степановича призначено на адміністративну посаду заступника керівника Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області, звільнивши з адміністративної посади заступника керівника Білоцерківської місцевої прокуратури Київської області;

- зупинення дії наказу прокурора Київської області від 31.03.2020 № 107к, згідно з яким виконання обов`язків керівника Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області покладено на заступника керівника Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області Марківа Назара Степановича

існує велика ймовірність впливу вжитих заходів забезпечення позову на права та інтереси третіх осіб, які не є учасниками адміністративної справи № 640/7782/20.

Таким чином, заявником до заяви про забезпечення позову не додано жодних доказів на підтвердження факту, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити подальше виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Крім того, з обраних заходів забезпечення позову вбачається, що в разі їх задоволення існує велика ймовірність впливу вжитих заходів забезпечення позову на права та інтереси третіх осіб, які не є учасниками адміністративної справи

Враховуючи зазначене, виходячи із змісту поданої заяви та доводів, наведених заявником на її обґрунтування, суд дійшов висновку про її необґрунтованість, тому не вбачає підстав для задоволення заяви про вжиття заходів забезпечення позову.

Враховуючи вищевикладені обставини справи та положення законодавства, керуючись ст.ст. 150, 151, 154 Кодексу адміністративного судочинства України, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову - відмовити.

Ухвала набирає законної сили відповідно до частини першої статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України. Ухвала може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції у порядку та строки, встановлені статтями 293-295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.В. Патратій