Справа № 240/2167/20
Суддя: Нагірняк Микола Федорович
Дата ухвалення: 2020-04-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
про залишення позовної заяви без розгляду

14 квітня 2020 року м. Житомир справа № 240/2167/20

категорія 106030000

Житомирський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Нагірняк М.Ф.,

розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до Військової частини НОМЕР_1 про визнання:

- протиправною бездіяльність щодо не нарахування та невиплати середнього заробітку за весь час затримки по виплаті грошової компенсації за недоотримане речове майно в сумі 22033,78грн. за період з 14.09.2018року по 28.09.2018року;

- зобов`язання нарахувати та виплати середній заробіток за весь час затримки по виплаті грошової компенсації за недоотримане речове майно в сумі 22033,78грн. за період з 14.09.2018року по 28.09.2018року.

Ухвалою суду від 03.03.2020року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі та призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Представник Відповідача, Військової частини НОМЕР_1 , направив до суду відзив на позов, в якому проти позову заперечив і зазначив, що Позивачу на день звільнення був проведений повний розрахунок його грошового забезпечення. На думку Відповідача, Позивач безпідставно до спірних правовідносин застосовує правові норми Кодексу законів про працю України, так як між сторонами не було трудових відносин.

Ухвалою суду від 26.03.2020року позовну заяву було залишено без руху з метою надання Позивачу можливості подати до суду клопотання про поновлення строків звернення до суду з даним позовом.

10 квітня 2020року на адресу суду надійшла заява Позивача від 03.04.2020року про поновлення строку звернення до суду з даним позовом. Позивач зазначив, що про характер коштів, а саме, що кошти в сумі 22033,78грн. є компенсацією за недоотримане речове майно, йому стало відомо лише 03.02.2020року при особистому зверненні до начальника фінансово-економічної служби Відповідача. Вважає, що відповідно до вимог ст.233 КЗпП України має право звернутися з даним позовом без обмежень строків.

Розглянувши в порядку письмового провадження подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення на них, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов про стягнення середнього заробітку за весь час затримки по виплаті грошової компенсації за недоотримане речове майно підлягає залишенню без розгляду за таких підстав.

За приписами ст.122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Відповідно до вимог ч.1 ст.2 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" військова служба є державною службою особливого характеру.

Як зазначено в позові, спірні відносини між сторонами щодо права Позивача на грошову компенсацію вартості за недоотримане речове майно зумовлені проходженням військової служби.

Тобто, для звернення до суду з даним позовом законодавцем встановлено місячний строк.

Як зазначено в позові, Позивач звільнений з військової служби з 14.09.2018року.

Безспірно, відповідно до положень п.3 Порядку виплати військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації і Управління державної охорони грошової компенсації вартості за неотримане речове майно, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 березня 2016 р. N 178 ( надалі - Порядок N 178), саме у разі звільнення з військової служби виникає право на грошову компенсацію вартості за неотримане речове майно.

Разом з тим, за приписами п.4 цього ж Порядку N 178 така грошова компенсація виплачується військовослужбовцям за місцем військової служби за їх заявою (рапортом) на підставі наказу командира (начальника) військової частини.

В зв`язку з цим суд вважає безпідставними доводи Позивача, що при звільненні з військової служби він не був обізнаний у проведенні з ним повного розрахунку та що йому не було відомо про наявність такої грошової компенсації.

Суд враховує, що відповідно до абзацу третього пункту 242 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10 грудня 2008 року N 1153/2008, особа, звільнена з військової служби, на день виключення зі списків особового складу військової частини має бути повністю забезпечена грошовим, продовольчим і речовим забезпеченням. Військовослужбовець до проведення з ним усіх необхідних розрахунків не виключається без його згоди зі списків особового складу військової частини.

Разом з тим, ні в позові ні в заяві про поновлення строків для звернення з даним позовом Позивач не зазначає, що наказ про звільнення Позивача з військової служби в установленому порядку визнано незаконним в частині щодо дати звільнення Позивача та щодо проведення з ним повного розрахунку.

Суд зазначає, що правові норми Порядку N 1787 не містять строків для виплати грошової компенсації вартості за недоотримане речове майно. В пункті сьомому цього ж Порядку лише зазначено, що виплата грошової компенсації здійснюється в межах бюджетних призначень на закупівлю речового майна, передбачених Міноборони на відповідний рік.

Безспірно, стягнення з роботодавця (власника або уповноваженого ним органу підприємства, установи, організації) середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні (в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, за весь час затримки по день фактичного розрахунку) за своєю правовою природою є спеціальним видом відповідальності роботодавця, який нараховується у розмірі середнього заробітку і спрямований на захист прав звільнених працівників щодо отримання ними в передбачений законом строк винагороди за виконану роботу (усіх виплат, на отримання яких працівники мають право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій).

Разом з тим, з наведених норм чинного законодавства вбачається, що середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за своєю правовою природою не є основною чи додатковою заробітною платою, а також не є заохочувальною чи компенсаційною виплатою (зокрема, компенсацією працівникам втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням термінів її виплати) у розумінні статті 2 Закону України "Про оплату праці", тобто середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні не входить до структури заробітної плати.

Така правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 січня 2019 р. N 910/4518/16.

Одночасно суд враховує, що згідно зі статтею 1 Конвенції Міжнародної організації праці "Про захист заробітної плати" N 95, ратифікованої Україною 30 червня 1961 року, термін "заробітна плата" означає, незалежно від назви й методу обчислення, будь-яку винагороду або заробіток, які можуть бути обчислені в грошах, і встановлені угодою або національним законодавством, що їх роботодавець повинен заплатити працівникові за працю, яку виконано чи має бути виконано, або за послуги, котрі надано чи має бути надано. Цьому визначенню відповідає поняття заробітної плати, передбачене у частині першій статті 94КЗпП України і частині першій статті 1 Закону України "Про оплату праці", як винагороди, обчисленої, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган (роботодавець) виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Разом з тим, в розумінні вимог ст.9 Закону N 2011-XII до складу грошового забезпечення входять посадовий оклад, оклад за військовим званням, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія) та одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Тобто, жодні компенсаційні виплати Позивачу як військовослужбовцеві не входять до складу його грошового забезпечення і не можуть ототожнюватися із винагородою за військову службу. Такі компенсаційні виплати є відповідними видами додаткових гарантій та відповідальності з боку держави.

Отже, виплата середнього заробітку (грошового забезпечення) за весь час затримки вплати грошової компенсації за недоотримане речове майно не входить до структури саме грошового забезпечення військовослужбовця, тобто до структури винагороди за службу.

В зв`язку з цим доводи Позивача щодо застосування до спірних правовідносин вимог статті 117 КЗпП України є безпідставними.

Більш того, не проведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у зазначені строки є лише підставою для відповідальності, передбаченої ст. 117 КЗпП України. Тобто, такі кошти за своєю правовою природою є спеціальним видом відповідальності роботодавця, а не складовою грошового забезпечення, а тому до спірних відносин не можна застосовувати положення ч.2 ст.233 КЗпП України.

Крім того, суд зазначає, що несвоєчасне виконання Відповідачем своїх зобов`язань щодо виплати компенсації вартості за не отримане речове майно може бути підставою для іншої відповідальності за несвоєчасне виконання зобов`язань на загальних підставах, передбачених цивільним законодавством України, але така відповідальність не є предметом судового розгляду в межах даного позову.

Даний позов Позивачем подано лише 24.02.2020року.

Суд вважає безпідставними та надуманими доводи Позивача, наведені в заяві від 03.04.2020року, що при звільненні з військової служби йому не видавалася довідка про вартість такого недоотриманого речового майна та він не був обізнаний у проведенні з ним повного розрахунку.

Так, в позові Позивач власноручно зазначає, що з військової служби був звільнений згідно наказу Відповідача від 14.09.2018року, а 28.09.2018року Відповідач перерахував йому грошову компенсацію за недоотримане речове майно в сумі 22033,78грн.

Разом з тим, жодних причин, які б об`єктивно перешкоджали Позивачу з дня звільнення з військової служби звернутися з даним позовом у передбачений законодавцем місячний строк, Позивачем суду не наведено і жодних доказів в їх обґрунтування не долучено.

Відповідно до вимог ст.123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Відповідно до вимог п.8 ч.1 ст.240 КАС України суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду, якщо Позивачем пропущені строки звернення до суду.

Керуючись статтями 122, 123, 240, 243, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ухвалив:

Залишити без розгляду позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_2 про протиправну бездіяльність щодо не нарахування та невиплати середнього заробітку за весь час затримки по виплаті грошової компенсації за недоотримане речове майно в сумі 22033,78грн. за період з 14.09.2018року по 28.09.2018року та зобов`язання його виплатити.

Ухвала суду набирає законної сили негайно після її проголошення.

Ухвала суду може бути оскаржена до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України, з урахуванням приписів пп. 15.5 п. 15 Розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя М.Ф. Нагірняк