Справа № 826/12774/15
Суддя: Шипуліна Т.М.
Дата ухвалення: 2020-04-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

13 квітня 2020 року

Київ

справа №826/12774/15

касаційне провадження №К/9901/4193/20

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Шипуліної Т.М.,

суддів: Бившевої Л.І., Хохуляка В.В.

розглянув матеріали касаційної скарги Головного управління ДФС у м.Києві на рішення Окружного адміністративного суду м.Києва від 23.07.2019 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 21.01.2020 у справі №826/12774/15 за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Тайгер" до Державної податкової інспекції у Дніпровському районі Головного управління ДФС у м. Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Тайгер" у липні 2015 року звернулося до адміністративного суду з позовом до Державної податкової інспекції у Дніпровському районі Головного управління ДФС у м. Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 17.04.2015 №000142202, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання за платежем - податок на прибуток приватних підприємств у сумі 1676466грн. - за основним платежем та 838233грн. - за штрафними санкціями; № , яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання за платежем - ПДВ у сумі 1394990грн. - за основним платежем та 697495грн. - за штрафними санкціями.

Окружний адміністративний суд м.Києва рішенням від 23.07.2019 позовні вимоги задовольнив.

Шостий апеляційний адміністративний суд постановою від 21.01.2020 рішення Окружного адміністративного суду м.Києва від 23.07.2019 залишив без змін.

Головне управління ДФС у м.Києві 13.02.2020 звернулося до суду касаційної інстанції з касаційною скаргою, в якій просило скасувати рішення Окружного адміністративного суду м.Києва від 23.07.2019 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 21.01.2020.

В обґрунтування своїх вимог відповідач посилається на порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права.

Верховний Суд ухвалою від 04.03.2020 зазначену касаційну скаргу залишив без руху, у зв`язку з невиконанням вимог частини четвертої статті 330 Кодексу адміністративного судочинства України, з огляду на необхідність надання касаційної скарги із зазначенням підстав (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав), та встановив скаржнику строк для усунення недоліків у десять днів з дня вручення копії ухвали.

У встановлений ухвалою про залишення касаційної скарги без руху строк скаржником надіслано до суду касаційну скаргу, в якій зазначено, що судами попередніх інстанцій порушено всі пункти частини другої статті 353 Кодексу адміністративного судочинства України, однак не наводить обґрунтувань та мотивів. При цьому скаржником не визначено виключну підставу (підстави) касаційного оскарження судових рішень з переліку визначених частиною четвертою статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до частини другої статті 353 Кодексу адміністративного судочинства України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, на які посилається скаржник у касаційній скарзі, яке унеможливило встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, якщо:

1) суд не дослідив зібрані у справі докази, за умови висновку про обґрунтованість заявлених у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 328 цього Кодексу; або

2) суд розглянув у порядку спрощеного позовного провадження справу, яка підлягала розгляду за правилами загального позовного провадження; або;

3) суд необґрунтовано відхилив клопотання про витребування, дослідження або огляд доказів або інше клопотання (заяву) учасника справи щодо встановлення обставин, які мають значення для правильного вирішення справи;

4) суд встановив обставини, що мають істотне значення, на підставі недопустимих доказів.

Відповідач вказуючи про те, що суд апеляційної інстанції не дослідив зібрані у справі докази не обґрунтовує підстави касаційного оскарження, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини четвертої статті 328 цього Кодексу.

Податковий орган вказуючи на порушення судами пунктів 2, 3, 4 частини другої статті 353 Кодексу адміністративного судочинства України не навів жодного доводу, який би свідчив про таке порушення.

Суд касаційної інстанції, дослідивши уточнену касаційну скаргу відповідача дійшов висновку, що така касаційна скарга не відповідає вимогам, встановлених статтею 330 Кодексу адміністративного судочинства України та звертає увагу скаржника на наступне.

Частиною першою статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Згідно з частиною четвертою статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.

Статтею 330 Кодексу адміністративного судочинства України визначено форму та зміст касаційної скарги.

Відповідно до пункту 4 частини другої статті 330 Кодексу адміністративного судочинства України у касаційній скарзі зазначаються підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини четвертої статті 328 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.

У разі подання касаційної скарги на судове рішення, зазначене у частинах другій і третій статті 328 цього Кодексу, в касаційній скарзі зазначається обґрунтування того, в чому полягає неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення (рішень).

В ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження та строк для подання учасниками справи відзиву на касаційну скаргу та вирішується питання про витребування матеріалів справи, необхідних для розгляду скарги на судове рішення.

Згідно з положеннями статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

З наведених положень процесуального закону вбачається, що суд касаційної інстанції може відкрити касаційне провадження виключно у випадках передбачених частиною четвертою статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України, зазначених скаржником у касаційній скарзі. При цьому у касаційній скарзі мають бути викладені мотиви для перевірки неправильного застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права з підстав визначених частиною четвертою статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Отже, суд дійшов висновку, що скаржником не повністю виконано вимоги ухвали про залишення касаційної скарги без руху від 04.03.2020, у зв`язку з чим вважає за необхідне продовжити відповідачу строк для приведення касаційної скарги у відповідність до вимог процесуального закону.

Відповідно до частини другої статті 121 Кодексу адміністративного судочинства України встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.

Керуючись статтею 121, пунктом 3 розділу VI «Прикінцеві положення» Кодексу адміністративного судочинства України, -

У Х В А Л И В :

1.Продовжити Головному управлінню ДФС у м. Києві строк для усунення недоліків касаційної скарги на рішення Окружного адміністративного суду м.Києва від 23.07.2019 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 21.01.2020 у справі №826/12774/15.

2. Надати скаржнику для усунення недоліків касаційної скарги до 30.04.2020.

3. Направити скаржнику копію ухвали про продовження строку для усунення недоліків касаційної скарги для виконання.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді Верховного Суду Т.М.Шипуліна Л.І.Бившева В.В.Хохуляк