Справа № 953/3343/20
Суддя: Бородіна Н. М.
Дата ухвалення: 2020-04-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 953/3343/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 квітня 2020 року Київський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого судді Бородіної Н.М.

за участю секретаря Кострової О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора 3 батальйону 2 роти лейтенанта поліції Управління патрульної поліції у Харківській області Демяненко Сергія Анатолійовича про скасування постанови -

встановив:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся у суд з позовом до відповідача, інспектора 3 батальйону 2 роти лейтенанта поліції Демяненко С.А. Управління патрульної поліції у Харківській області , в якій просить скасувати постанову ЕАК №2104073 від 13.02.2020року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 КУпАП.

В обґрунтування позовну зазначає, що постанову винесено з порушенням вимог законодавства, відповідач незаконно розглянув справ за місцем вчинення правопорушення, відсутні докази скоєння правопорушення також позивач був позбавлений можливості скористуватись своїми правами передбаченими ст..268 КУпАП.

В судове засідання позивач не з`явився, повідомлявся судом належним чином, у позовні заяві просив справу слухати без його участі.

Відповідач в судове засідання не з`явився, повідомлявся судом належним чином, надав відзив, в якому просить розгляд справи проводити без його участі,у задоволенні позову відмовити оскільки процедури розгляду справи ним не було порушено, докази вчинення правопорушення підтверджуються відеозаписом, який додано до відзиву.

Суд вивчивши матеріали справи, дослідивши докази по справі, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно з постанови серія ЕАК №2104073 від13.02.2020року, ОСОБА_1 , 13.02.2020року о 18.32 год. керував автомобілем Ланос в м. Харків по пр.. Московському 138А та здійснив проїзд на заборонений червоний сигнал світлофору та не пред`явив поліс обов`язкового страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, чим порушив п. 2.1 (ґ) ПДРУ в Наслідок чого його було притягнуто до адміністративної відповідальност іза ч.1 ст.126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 425 грн.

Відповідно до ст. 222 Кодексу України про адміністративні правопорушення розгляд справ про правопорушення, передбачені ч.1 ст.126 цього Кодексу, покладено на органи внутрішніх справ (Національна поліція).

Відповідно до ст. 283 КУпАП України, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно п.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин, зокрема, відсутність події і складу адміністративного правопорушення. Тобто наявність події адміністративного правопорушення є обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності, яка доводиться шляхом надання доказів.

Статтею ст. 251 КУпАП України передбачено, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Аналіз положень вказаних статей КУпАП, дозволяє дійти висновку, що зміст постанови у справі про адміністративне правопорушення має відповідати вимогам, передбаченим статтям 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Частиною 1 статті 126 КУпАП встановлено відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката «Зелена картка»).

Як вбачається з оскаржуваної постанови, позивач здійснив порушення п.п. ґ) п. 2.1 ПДР, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Відповідно до п.п. 2.1. ґ ПДР водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі: поліс (сертифікат) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи (посвідчення).

Відповідно до абз. 2 ч. 2 ст. 16 Закону України «Про дорожній рух», водій зобов`язаний мати при собі та на вимогу працівників міліції пред`являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

В якості доказу правомірності притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 КУпАП відповідачем надано відеозапис, який містить зафіксований факт проїзд позивачем на заборонений сигнал світлофору, тоді як за це правопорушення оскаржуваною постановою позивача до адміністративної відповідальності не притягнуто.

Однак, доказів не пред`явлення позивачем поліса обов`язкового страхування, наданий відеозапис не містить, також не містить доказів, що інспектор просив позивача пред`явити поліс страхування, а позивач не виконав вимогу інспектора та не надав поліс.

У поданому відзиві відповідач посилається, що розгляд справи ним проводився відповідно до вимог законодавства із роз`ясненням прав, однак позивач не бажав його слухати. Однак на відеозаписі, якій наданий відповідачем не зафіксовано процедури розгляду справи та обставин поведінки позивача, на які посилається інспектор у відзиві.

Стаття 7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів.

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. Всі факти встановлені судом у сукупності викликають сумніви щодо факту самого правопорушення та законності його фіксації. Рішення суб`єкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим і не може базуватись на припущеннях та неперевірених фактах.

Відповідно до ч.1, ч.2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У справах «Нечипорчук і Йонкало проти України» (рішення від 21.04.2011 року) та «Барбера, Мессеге і Ябардо проти Іспанії» (рішення від 06.12.1998 року) Європейський суд з прав людини наголосив, що суд при оцінці доказів керується критерієм доведеності винуватості особи поза розумним сумнівом і така доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою (п. 150 та 253 рішень відповідно).

Між тим, всупереч даним вимогам, відповідач не довів поза розумним сумнівом правомірність винесеної ним постанови відносно позивача за ч.1 ст.126 КУпАП та навність події адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.126 КУпАп, за яке позивача притягнуто до адміністративної підповідальності, а наданий суду відеозапис, не містить доказів скоєння позивачем правопорушення передбаченого ч.1 ст.126 КУпАП.

Стосовно посилання позивача на незаконність розгляду справи на місці зупинки транспортного засобу, суд зазначає, що за змістом статті 254 КУпАП, частина перша якої що містить гіпотезу про факт вчинення адміністративного правопорушення та диспозицію необхідності фіксації вчиненого правопорушення протоколом, у своїй частині третій встановлює виняток із загального правила, згідно з яким протокол про адміністративне правопорушення не складається у випадках, передбачених статтею 258 цього Кодексу.

Отже, законодавець, з метою спростити та скоротити в часі розгляд деяких справ про адміністративні правопорушення, встановив виняток із диспозиції статті 254 КУпАП. Однак, спрощений розгляд справ за відповідними статтями не зменшує їх суспільну небезпечність і не встановлює жодних привілеїв у порівнянні з іншими статями КУпАП, складання протоколу в яких є обов`язковою процедурою.

Системний аналіз приписів статей 222 і 258 КУпАП у контексті змісту спірних правовідносин дає підстави для висновку про те, що у випадку виявлення ознак адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена статтею 126 КУпАП, складення протоколу про адміністративне правопорушення не вимагається, а постанова у справі про адміністративне правопорушення (за наявності відповідних підстав) виноситься безпосередньо на місці вчинення правопорушення посадовою особою органу (підрозділу) Національної поліції.,

Таким чином, безпідставними є наведені у позові твердження позивача щодо незаконності розгляду стосовно нього справи про адміністративне правопорушення за частиною першою статті 126 КУпАП на місці його вчинення.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного суду №522/22180/16-а від 21.11.2019року.

Крім того, суд враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

Згідно п.3.ч.3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право зокрема скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Тому, керуючись приписами наведених норм законодавства, оцінивши надані сторонами до матеріалів справи докази, враховуючи, що відповідачем не доведено правомірність встановлення адміністративного правопорушення, законність дії щодо складання адміністративного постанови, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, а справа- закриттю.

Керуючись ст. ст. 2, 6, 77, 241,242 КАС України, суд,-

вирішив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 ( РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) до інспектора 3 батальйону 2 роти лейтенанта поліції Управління патрульної поліції у Харківській області Демяненко Сергія Анатолійовича (м. Харків вул. Шевченко б. 315-А) про скасування постанови - задовольнити.

Скасувати постанову серія ЕАК №2104073 від 13.02.2020року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 КУпАП.

На підставі п.3 ч.3 ст.286 Кодексу адміністративного судочинства України закрити справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів, з дня його проголошення до Другого апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повний текст рішення виготовлений 16.04.2020року

Суддя Н.М. Бородіна