Справа № 161/2864/20
Суддя: Пахолюк А. М.
Дата ухвалення: 2020-04-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 161/2864/20
Провадження № 2-а/161/172/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 квітня 2020 року місто Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області

у складі:

головуючого - судді Пахолюка А.М.

при секретарі - Будько І.Ю.

в порядку письмового провадження справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Волинській області про визнання незаконною та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до Управління патрульної поліції (далі - УПП) у Волинській області про визнання незаконною та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення.

Свій позов мотивує тим, що 15 лютого 2020 року інспектором роти №2 батальйону УПП у Волинській області Переходьком А.В. було складено щодо нього постанову по справі про адміністративне правопорушеннясерії ЕАК № 2111720 за ч. 2 ст. 122 КУпАП (далі - постанова) та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 грн.

Вважає дану постанову незаконною, оскільки, при розгляді справи не були з`ясовані та доведені обставини, які б свідчили, що в його діях є ознаки проступку.

Вказує, що до проїжджав регульоване перехрестя на мигаючий зелений сигнал світлофора і оскільки, погодні умови були не сприятливі, та був підрізаний автомобілем, що обігнав його та враховуючи автомобілі, що рухалися позаду нього, для уникнення аварійної ситуації був вимушений завершити рух, забезпечуючи при цьому безпеку дорожнього руху.

Крім того, зазначає, що факт порушення ним правил дорожнього руху, що нібито був зафіксований на відеозаписуючий пристрій з автомобіля поліцейського, не може бути доказом в даній справі, оскільки, такий був зроблений з досить далекої відстані та у постанові немає жодного посилання на такий доказ порушення.

З врахуванням наведеного, просить суд визнати незаконною та скасувати оскаржувану постанову, провадження у справі закрити.

Ухвалою суду від 10 березня 2020 року по справі відкрито провадження у справі.

У відзиві на позовну заяву представник відповідача зазначила, що дії поліцейського щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності відповідали вимогам Закону України «Про національну поліцію», Закону України «Про дорожній рух» та ПДР України. Крім того, вказала, що факт вчинення правопорушення зафіксовано відеозаписом з технічного приладу, що має функцію відеозапису - автомобільного відео реєстратора, що містився в автомобілі працівників патрульної поліції. Просила суд, відмовити в задоволенні позовних вимог повністю.

В судове засідання позивач не з`явився у зв`язку з запровадженим карантином через епідемію коронавірусу.

Представник відповідача до судового засідання подала клопотання про відкладення розгляду справи.

Суд вважає за можливе слухати справу у відсутності учасників справи по наявним матеріалам справи, що відповідає вимогам ч. 3 ст. 268 КАС України.

Крім того, на підставі п. 10 ч. 1 ст. 4, ч. 9 ст. 205 КАС України, справа розглядається в порядку письмового провадження без фіксування судового процесу технічними засобами згідно з вимогами ч. 4 ст. 229 КАС України.

Дослідивши та оцінивши представлені по справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що 15.02.2020 року інспектором роти №2 батальйону УПП у Волинській області Переходьком А.В. було винесено щодо позивача оскаржувану постанову, із змісту якої вбачається, що позивач, 15.02.2020 року, керуючи транспортним засобом ВАЗ 21013,Ю д.н.з. НОМЕР_1 по вул. Рівненська, 4, проїхав перехрестя на забороняючий жовтий сигнал світлофора, чим порушив п. 8.7.3 «ґ» ПДР України, скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 грн. (а.с. 5).

Частиною 2 статті 122 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за проїзд на заборонений сигнал світлофора.

Відповідно до п. 8.7.3 «ґ» ПДР України, жовтий забороняє рух і попереджає про наступну зміну сигналів.

Згідно зі ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Cтаттею 251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до статті 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення. Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

У відповідності до ч. 1, 4 ст. 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Суд вживає передбачені законом заходи, необхідні для з`ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи.

За приписами ч. 1, 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно з ч. 1 ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.

За визначенням ст.ст. 73, 74 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Докази, одержані з порушенням закону, судом при вирішенні справи не беруться до уваги.

З матеріалів справи вбачається, що оскаржувана постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не містить інформації про будь-яку фіксацію правопорушення.

Водночас, приписами частини 3 статті 283 КУпАП чітко передбачено імперативний обов`язок відповідача щодо зазначення технічного засобу, яким здійснено фото або відеозапис у постанові по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

У разі відсутності в оскаржуваній постанові по справі про адміністративне правопорушення посилань на технічний засіб, за допомогою якого здійснено відеозапис, такий відеозапис згідно з вимогами статті 74 КАС України не може вважатися належним та допустимим доказом вчинення адміністративного правопорушення.

Також, суд звертає увагу на те, що процесуальний обов`язок щодо доказування правомірності винесення постанови про притягнення особи до адміністративної відповідальності відповідно до положень процесуального законодавства покладено на відповідача.

Аналогічна правова позиція, викладена у постанові Верховного Суду від 13.02.2020 року у справі № 524/9716/16-а.

З цих підстав, суд відхиляє викладені у відзиві доводи сторони відповідача щодо правомірності дій інспектора поліції, щодо не зазначення в оскаржуваній постанові технічного засобу, яким здійснювалася фіксація порушення.

У відповідності до ст.62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відтак, суд вважає, що відповідачем не доведено належними та допустимими доказами вину позивача в порушенні п. 8.7.3 «ґ» ПДР України, оскільки, не спростовано доводи позивача про те, що його автомобіль пересік перехрестя, коли на світлофорі загорівся зелений миготливий сигнал і продовжив рух, що відповідає вимогам п. 8.7.3 «в» ПДР України.

Враховуючи вищевикладене, суд дослідивши представлені докази, вважає, що при складанні постанови поліцейськимне були з`ясовані всі обставини справи, не надано належних доказів винуватості позивача, а тому на підставі ч. 3 ст.286 КАС України, позов ОСОБА_1 слід задовольнити та скасувати оскаржувану постанову, закрити справу про адміністративне правопорушення.

Керуючись ст.ст. 2, 6, 9, 77, 79, 132, 134, 139, 241-246, 286, 293 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву задовольнити.

Скасувати постанову серіїЕАК №2111720 від 15 лютого 2020 року інспектора роти №2 батальйону Управління патрульної поліції у Волинській області Переходька Андрія Вікторовича про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП ОСОБА_1 та накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді адміністративного штрафу у розмірі 425 (чотириста двадцять п`ять) грн. та закрити справу про адміністративне правопорушення.

Рішення може бути оскаржене до Восьмого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

У відповідності до п.п.15.5) п. 1 Розділу VII Перехідних положень КАС України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно- телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Суддя Луцького міськрайонного

суду Волинської області Пахолюк А.М.