Справа № 361/5885/19
Суддя: Мельничук Володимир Петрович
Дата ухвалення: 2020-04-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦИЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 361/5885/19 Головуючий у І інстанції - Петришин Н.М.
Суддя-доповідач - Мельничук В.П.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 квітня 2020 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого-судді: Мельничука В.П.

суддів: Лічевецького І.О., Оксененка О.М.,

при секретарі: Черніченко К.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду, згідно з ст. 229 КАС України, апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Київській області на рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 19 лютого 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Інспектора СРПП № 4 Броварського відділу поліції УПП в Київській області лейтенанта поліції Мазія Артема Ігоровича, третя особа: Головне управління Національної поліції в Київській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,-

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_1 звернувся до Броварського міськрайонного суду Київської області з адміністративним позовом до Інспектора СРПП № 4 Броварського відділу поліції УПП в Київській області лейтенанта поліції Мазія Артема Ігоровича, третя особа: Управління патрульної поліції в Київській області, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

В обґрунтування поданої позовної заяви Позивач посилається на те, що постановою у справі про адміністративне правопорушення від 01 липня 2019 року, яка складена інспектором СРПП № 4 Броварського відділу поліції УПП в Київській області лейтенантом поліції Мазій А.І. притягнуто Позивача до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в сумі 425 грн., за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, яке полягає у не увімкненні сигналу світлового покажчика повороту під час повороту ліворуч, чим порушено п. 9.2 «б» Правил дорожнього руху. Так, про існування оскаржуваної постанови ОСОБА_1 дізнався від судового виконавця, і за відповідною заявою отримав її копію. Щодо обставин викладених в ній зазначає, що дійсно 01.07.2019 року позивач був зупинений працівниками поліції, однак жодної постанови про адміністративне правопорушення ними складено не було, а Правил дорожнього руху України в той день позивач не порушував. До того ж, підпис особи, притягнутої до адміністративної відповідальності у відповідному розділі постанови позивачу не належить. Позивач вважає, що постанова є протиправною та підлягає скасуванню, оскільки вищезазначене правопорушення не було зафіксоване в автоматичному режимі, а оскаржувана постанова не містить жодних належних та допустимих доказів його скоєння. Крім того, Відповідач грубо порушив права та процедуру притягнення до адміністративної відповідальності, передбачені ст. ст. 268, 278-280, 283, 285 КУпАП.

Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 19 лютого 2020 року адміністративний позов задоволено частково.

Скасовано постанову в справі про адміністративне правопорушення серії ДПО18 № 391133 від 01 липня 2019 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення ним правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, у вигляді штрафу у розмірі 425 грн.

Закрито справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 .

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з постановленим рішенням, Головне управління Національної поліції в Київській області подало апеляційну скаргу, в якій просило рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким адміністративний позов залишити без задоволення.

В апеляційній скарзі Головне управління Національної поліції в Київській області посилається на порушення судом першої інстанції норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи по суті.

Зокрема, Головне управління Національної поліції в Київській області зазначає, що оскаржувана постанова відповідає вимогам КУпАП, правові підстави для визнання постанови серії ДПО18 № 391133 від 01 липня 2019 року незаконною відсутні.

Позивачем і Відповідачем не подано відзив на апеляцій скаргу.

За приписами частини 5 статті 286 КАС України суд апеляційної інстанції розглядає справу у десятиденний строк після закінчення строку апеляційного оскарження з повідомленням учасників справи.

Запровадження карантину на всій території України відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 року № 211 "Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19", від 16 березня 2020 року № 215 "Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 р. № 211" не зупиняє роботу судів, відтак розгляд термінових справ має розглядатись з дотриманням норм КАС України.

Згідно з ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, оскільки учасники справи у судове засідання не з`явились.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 01 липня 2019 року інспектором СРПП № 4 Броварського відділу поліції УПП в Київській області лейтенантом поліції Мазієм Артемом Ігоровичем складено відносно водія ОСОБА_1 постанову серії ДПО18 № 391133 про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 грн., по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі.

Зі змісту вищевказаної постанови вбачається, що 01 липня 2019 року о 06 год. 45 хв. в м. Бровари вул. Київська, 298, водій ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом SHEVROLET EPICA, номерний знак НОМЕР_1 , при перестроюванні з крайньої правої слуги руху в крайню ліву смугу руху не ввімкнув сигнал світлового показчика повороту відповідного напрямку, чим порушив п. 9.2 б Правил дорожнього руху та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП (а.с. 9).

Задовольняючи частково адміністративний позов суд першої інстанції виходив з того, що постанова серії ДП18 №391133 від 01.07.2019 року не містить доказів вчинення правопорушення, за яке притягнуто Позивача до адміністративної відповідальності. Також в порушення частини 3 статті 283 КУпАП оскаржувана постанова не містить відомостей про технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис. Суд першої інстанції дійшов висновку про скасування постанову в справі про адміністративне правопорушення серії ДПО18 № 391133 від 01 липня 2019 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення ним правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, у вигляді штрафу у розмірі 425 грн. та закриття справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 .

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Частиною другою статті 19 Конституції України обумовлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно п. 8 частини першої статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Пунктом 11 частини першої статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Відповідно до частини п`ятої статті 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

За п. 1.3. Правил дорожнього руху України затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (далі - ПДР України), учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством (п. 1.9).

Відповідно до п. 9.2 «б» ПДР України водій повинен подавати сигнали світловими покажчиками повороту відповідного напрямку перед перестроюванням, поворотом або розворотом.

Як передбачено ч. 2 ст. 122 КУпАП порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Відповідно до статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Водночас, судом першої інстанції правильно встановлено, що постанова серії ДП18 № 391133 від 01.07.2019 року не містить доказів вчинення правопорушення, за яке притягнуто Позивача до адміністративної відповідальності.

Відповідно до частини першої статті 268 КУпАП - особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання;при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу можу бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

За змістом статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно положень ч. 3 ст. 283 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Суд першої інстанції правильно зазначив, що в порушення вимог даної статті оскаржувана постанова не містить відомостей про технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис.

Відповідно до ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

За приписами статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Крім того, колегія суддів зазначає, що Законом України від 14 липня 2015 року № 596-УІІ «Про внесення змін де деякий законодавчих актів України щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху» статтю 258 КУпАП було доповнено новою частиною, якою розширено перелік випадків, коли протокол про адміністративне правопорушення не складається, а адміністративне стягнення накладається і стягується на місці вчинення правопорушення.

Так, відповідно до частини другої статті 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Водночас, за приписами частини четвертої статті 258 КУпАП, якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов`язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу, та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Згідно зі статтею 222 КУпАП, органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, зокрема і передбачених частиною першою, другою і третьою статті 122, статтями 124-1 - 126.

Відповідно до п. 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України 07 листопада 2015 року за № 1395 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 року, № 1408/27853 у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Судом першої інстанції встановлено, що Позивач не погоджувався з допущеним правопорушенням і адміністративним стягненням.

Так, Позивач зазначав про те, що він правил дорожнього руху не порушував, що дійсно 01.07.2019 року він керував автомобілем SHEVROLET EPICA, номерний знак НОМЕР_1 та був зупинений працівниками поліції, однак жодної постанови про адміністративне правопорушення ними складено не було, а Правил дорожнього руху України в той день він не порушував.

При цьому, суд першої інстанції вірно зазначив, що незважаючи на заперечення Позивачем своєї вини, Відповідач, як суб`єкт владних повноважень мав би, використовуючи свої повноваження, зібрати докази, які б підтверджували наявність складу правопорушення та могли б спростувати свідчення Позивача, тобто не тільки зафіксувати його шляхом складання постанови, однак такі докази в матеріалах справи відсутні, з чим погоджується колегія суддів.

В свою чергу, будь - яких належних доказів, які б свідчили про порушення Позивачем Правил дорожнього руху України Головним управлінням Національної поліції в Київській області ані суду першої інстанції, ані суду апеляційної інстанції не надано, в матеріалах справи як доказ наявна лише постанова яка є предметом оскарження.

Також, відеозапису нагрудної камери патрульного, який працював коли було виявлено адміністративне правопорушення, ні суду першої інстанції, ні суду апеляційної інстанції не надано.

За таких обставин справи колегія суддів погоджується з висновками суду інстанції про наявність підстав для часткового задоволення позову, а саме скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення серії ДПО18 № 391133 від 01 липня 2019 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення ним правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, у вигляді штрафу у розмірі 425 грн. та закриття справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 .

Рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позову про визнання дій Відповідача протиправними не оскаржується, а тому в силу статті 308 КАС України рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 19 лютого 2020 року в цій частині не переглядається колегією суддів.

Зі змісту ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно та всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Розглянувши доводи Головного управління Національної поліції в Київській викладені в апеляційній скарзі, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства України, колегія суддів вважає, що судове рішення постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстав для його скасування не вбачається, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. ст. 229, 241, 242, 243, 271, 272, 286, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Київській області -залишити без задоволення, а рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 19 лютого 2020 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та не може бути оскаржена в касаційному порядку.

Головуючий-суддя: В.П. Мельничук

Судді: І.О. Лічевецький

О.М. Оксененко