Справа № 504/4004/19
Суддя: Барвенко В. К.
Дата ухвалення: 2020-03-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 504/4004/19
Провадження № 2-а/504/34/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.03.2020 року смт.Доброслав

Комінтернівський районний суд Одеської області у складі:

Головуючого судді -Барвенко В.К.,

при секретарі - Мельниковій В.М., -

розглянувши у відкритому судовому засіданні, у порядку спрощеного судового провадження, адміністративну позовну заяву ОСОБА_1 до Інспектора роти 4 батальйону 1 УПП в Одеській області сержанта поліції Фурнік Олександра Олександровича, старшого лейтенанта поліції УПП в Одеській області Кравцова Максима Олександровича, про скасування постанови від 16.11.2019 року серії ЕАК № 1755928 про притягнення до адміністративної відповідальності, -

ВСТАНОВИВ:

22.11.2019 року позивач звернулась із вказаним адміністративним позовом до відповідача, яким просила суд скасувати постанову інспектора 1 батальйону 4 роти УПП в Одеській області Фурнік О.О. серії ЕАК № 1755928 від 16.11.2019 року про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі, якою позивача притягнуто до відповідальності за ч.2 ст. 122 КУпАп у вигляді адміністративного штрафу у сумі 425 грн.

28.11.2019 року ухвалою судді Комінтернівського районного суду Одеської області відкрито спрощене провадження у справі, до участі у справі в якості третьої особи без самостійних вимог на предмет спору залучено Управління патрульної поліції в Одеській області.

30.01.2020 року до Комінтернівського районного суду Одеської області надійшли письмові заперечення відповідача на позовну заяву, надано відеозапис моменту фіксування правопорушення, матеріали фотофіксації.

Дослідивши матеріали справи, переглянувши відеозапис фіксації правопорушення, фото фіксації, суд дійшов до висновку, що позовна заява не обгрунтована і не підлягає задоволенню з наступних підстав:

16.11.2019 року інспектором УПП в Одеській області Фурнік О.О. склав постанову про накладення адміністративного стягнення у вигляді адміністративного штрафу у сумі 425 грн. за фактом адміністративного правопорушення за частиною 2 статті 122 КУпАп у відношенні ОСОБА_1 .

Як сказано у мотивувальній частині цієї постанови ОСОБА_1 , 16.11.2019 року о 21.11 год. керуючи автомобілем Мерседес Бенц, держзнак НОМЕР_1 , на автошляху Одеса- Мелітополь, 21 км. Здійснила виїзд та рух у крайній лівій смузі руху, у той час коли права смуга була вільна для руху, чим допустила порушення п. 11.5 ПДР України - порушення виїзду на край, ліву смугу при наявності двох або більше смуг для руху в одному напрямку.

У зв`язку із розглядом справи без повідомлення (виклику) сторін у спрощеному порядку, відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Статтею 9 КУпАП визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Пунктом 11 частини 1 статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» передбачено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За змістом ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Статтею 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Статтею 122 ч.2 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди.

Згідно п.11.2. ПДР України на дорогах, які мають дві і більше смуг для руху в одному напрямку, нерейкові транспортні засоби повинні рухатися якнайближче до правого краю проїзної частини, крім випадків, коли виконується випередження, об`їзд або перестроювання перед поворотом ліворуч чи розворотом.

Пунктом 11.5 ПДР України визначено, що на дорогах, які мають дві і більше смуги для руху в одному напрямку, виїзд на крайню ліву смугу для руху в цьому ж напрямку дозволяється, якщо праві зайняті, а також для повороту ліворуч, розвороту або для зупинки чи стоянки на лівому боці дороги з одностороннім рухом у населених пунктах, коли це не суперечить правилам зупинки (стоянки).

Частиною 2 ст. 122 КУпАП України передбачено, що порушення правил розташування транспортних засобів на проїзній частині тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

З наведеного відеозапису та фотофіксації чітко вбачається, що автомобіль Мерседес Бенц, держзнак НОМЕР_1 , рухається у крайній лівій смузі дороги, яка має дві смуги руху в одному напрямку, при вільній правій, не маючи намір здійснити лівий поворот.

Відповідно до приписів статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідач представив суду докази порушення ОСОБА_1 п.11.5 ПДР України.

Що стосується доводів адміністративного позову про порушення суб`єктом владних повноважень процедури розгляду справи про адмінправопорушення, суд виходить з наступного:

Рішенням Конституційного Суду України від 26.05.2015 року № 5-рп/2015 надано офіційне тлумачення положенням частини першої статті 276 КУпАП, яке передбачає, що «справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення», в аспекті порушеного у конституційному поданні питання необхідно розуміти так, що використане в ньому словосполучення «за місцем його вчинення» визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення.

Разом з тим, зміни до ст.258 КУпАП, якими надано можливість працівникам Національної поліції не складати протоколи про адміністративні правопорушення, та Інструкція № 1395, якою урегульовано порядок оформлення адміністративних правопорушень саме у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, набрали чинності пізніше, ніж було прийняте вищевказане рішення Конституційного Суду України.

Вказаним нормативним актам не надавалось тлумачення Конституційним Судом України.

Отже, приписи постанови Конституційного Суду України по справі № 1-11/2015 від 26.05.2015 року повинні застосовуватись з урахуванням законодавчих змін, що відбулися у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, внесенихЗаконом України від 14.07.2015 року № 596-УІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення дорожнього руху» та вищевказаною Інструкцією.

З огляду на викладене, суд вважає, що розгляд справи про адміністративне правопорушення на місці його вчинення не є порушенням процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку,правил дорожнього руху, правил паркування транспортних засобів, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, правил, спрямованих на забезпечення схоронності вантажів на транспорті, а також про незаконний відпуск і незаконне придбання бензину або інших паливно-мастильних матеріалів (статті 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частина перша статті 44, стаття 89, частина друга статті 106-1, частини перша, друга, третя, четверта і шоста статті 109, стаття 110, частина третя статті 114, частина перша статті 115, стаття 116-2, частина друга статті 117, частини перша і друга статті 119, частини перша, друга, третя, п`ята і шоста статті 121, статті 121-1, 121-2, частини перша, друга, третя і п`ята статті 122, частина перша статті 123, статті 124-1 - 126, частини перша, друга і третя статті 127, статті 128-129, стаття 132-1, частини перша, друга та п`ята статті 133, частини третя, шоста, восьма, дев`ята, десята і одинадцята статті 133-1, частина друга статті 135, стаття 136 (за винятком порушень на автомобільному транспорті), стаття 137, частини перша, друга і третя статті 140, статті 148, 151, частини шоста і сьома статті 152-1, статті 161, 164-4, статтею 175-1 (за винятком порушень, вчинених у місцях, заборонених рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради), статтями 176, 177, частини перша і друга статті 178, статті 180, 181-1, частина перша статті 182, статті 183, 184, 192, 194, 195).

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Уповноваженими працівниками підрозділів Національної поліції штраф може стягуватися на місці вчинення адміністративного правопорушення незалежно від розміру виключно за допомогою безготівкових платіжних пристроїв.

Що стосується доводів ОСОБА_1 про те, що їй не було роз`яснено права, передбачені ст. 268 КУпАп, суд виходить з наступного:

Статтею 268 КУпАП встановлено, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Визначений ст.268 КУпАП обсяг прав особи не може бути звужений чи обмежений у жодному разі, однак право їх використовувати залежить виключно від волевиявлення самої особи.

Однак, посилання позивача на те, що відповідач позбавив його можливості у повному обсязі скористатися його правами, що відповідач порушив вимоги ст.ст.245, 251 КУпАП щодо всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи, а також те, що відповідач порушив вимоги щодо процедури розгляду справи, судом до уваги не приймаються та відхиляються, оскільки позивачем не обґрунтовано посилання, яким чином відповідач позбавив його можливості скористатись своїми правами, передбаченими ст. 268 КУпАП..

При таких обставинах, постанова у справі про адміністративне правопорушення від 16 листопада 2019 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст. 122 ч.2 КУпАП та застосування адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 грн. є правомірною.

В п. 58 Рішення у справі "Серявін та інші проти України" (Заява N 4909/04) від 10 лютого 2010 року Європейський суд з прав людини повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п. 29).

Решта доводів позову зводиться до власного розуміння та трактування позивачем положень діючого законодавства, тому суд не вважає необхідним надавати відповіді на ці аргументи, крім того вони не є основними.

Позивач звільнений законом від сплати судового збору.

Таким чином, судовий збір слід віднести на рахунок держави.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 139, 241, 257-262, 293-295 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 , - відмовити.

Судовий збір віднести на рахунок держави.

Рішення може бути оскаржено до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Комінтернівський районний суд Одеської області або безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя В.К. Барвенко