Справа № 160/2843/20
Суддя: Віхрова Вікторія Станіславівна
Дата ухвалення: 2020-04-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 квітня 2020 року Справа № 160/2843/20
Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Віхрова В.С., перевіривши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Правобережного управління праці та соціального захисту населення Чечелівської районної у місті Дніпрі ради про визнання протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -
12.03.2020 р. до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (надалі - позивач) до Правобережного управління праці та соціального захисту населення Чечелівської районної у місті Дніпрі ради (надалі - відповідач), в якій позивач просить суд:
- визнати протиправними дії Правобережного управління праці та соціального захисту населення Чечелівської районної у місті Дніпрі ради, щодо відмови у нарахуванні та виплаті грошової допомоги на оплату житлово-комунальних послуг за період з 30 вересня 2019 р. по 15 грудня 2019 р.;
- зобов`язати Правобережне управління праці та соціального захисту населення Чечелівської районної у місті Дніпрі здійснити призначення, нарахування та виплату ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 (код РНОКПП НОМЕР_1 ) щомісячної адресної допомоги відповідно до п. 3 Порядку надання щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районі проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №505 від 01.10.2014 року "Про надання щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг" за період з 30 вересня 2019 р. по 15 грудня 2019 р.
В обґрунтування позову вказано, що відповідач протиправно відмовляється виконувати рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25.11.2019 р. по справі №160/9282/19 в частині нарахування та виплати коштів на покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг за період з 30.09.2019 р. по 15.12.2019 р., посилаючись на п.3 Порядку надання щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України, затвердженого постановою КМУ №505 від 01.10.2014 р. (надалі - Порядок), чим порушує її конституційні права, як людини з інвалідністю, особи, яка перемістилась з тимчасово окупованої території та є неповагою до рішення суду і є порушенням діючого законодавства.
За результатами автоматизованого розподілу справ між суддями Дніпропетровського окружного адміністративного суду справа №160/2843/20 передана до розгляду судді Віхровій В.С.
Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 12 КАС України, адміністративне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку позовного провадження (загального або спрощеного).
Спрощене позовне провадження призначене для розгляду справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.
Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 261 КАС України, відзив подається протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення відповідачу ухвали про відкриття провадження у справі. Позивач має право подати до суду відповідь на відзив, а відповідач - заперечення протягом строків, встановлених судом в ухвалі про відкриття провадження у справі.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16.03.2020 р. позовна заява прийнята до розгляду, відкрито спрощене позовне провадження у справі без повідомлення сторін.
27.03.2020 р. засобами електронного зв`язку та 30.03.2020 р. через канцелярію суду надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого відповідач вказав, що рішення Дніпровського окружного адміністративного суду від 25.11.2019 року у справі № 160/9282/19 за позовною заявою ОСОБА_1 на момент отримання ухвали про прийняття позовної заяви до розгляду і відкриття провадження у даній справі ним виконано в повному обсязі. Додатково, звертає увагу суду, що рішенням Дніпровського окружного адміністративного суду від 25.11.2019 року по справі № 160/9282/19 не визначено період який підлягав перерахуванню. Виконати вимогу позивача щодо нарахування та сплати кошти на покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг в період з 30.09.2019 р. по 15.12.2019 р., не вбачається можливим, у зв`язку з відсутністю законних на те підстав, а зміст рішення Дніпровського окружного адміністративного суду від 25.11.2019 року у справі №160/9282/19 не містить такої норми. За таких обставин, вважає, що підстави для задоволення позову відсутні.
Під час розгляду справи судом враховані положення постанови КМУ №211 від 11.03.2020 р. «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу CODIV-19» та низки нормативно-правових актів на виконання рішення уряду відносно оголошення загальнодержавного карантину.
Згідно ч. 4 ст. 229 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.
Згідно ч.ч.1, 2 ст. 14 КАС України, судове рішення, яким закінчується розгляд справи в адміністративному суді, ухвалюється іменем України. Судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.
Судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.
Згідно ст. 129-1 Конституції України, суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.
Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.
У справі «Юрій Миколайович Іванов проти України» Європейський суд з прав людини проголосив, що право на суд, було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якої зі сторін. Ефективний доступ до суду включає право на виконання судового рішення без невиправданих затримок.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25.11.2019 р. по справі №160/9282/19 позовну заяву ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Правобережного управління соціального захисту населення Дніпровської міської ради (, вул. Трудова, 1А, м.Дніпро,49068) задоволено у повному обсязі, а саме:

визнано протиправними дії Правобережного управління соціального захисту населення Дніпровської міської ради щодо не призначення ОСОБА_1 щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг на підставі її заяви;

зобов`язано Правобережне управління соціального захисту населення Дніпровської міської ради здійснити призначення, нарахування та виплату ОСОБА_1 щомісячної адресної допомоги відповідно до п.3 Порядку надання щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово - комунальних послуг, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 505 від 01.10.2014 року "Про надання щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг" на підставі її заяви.

03.01.2020 р. відповідачем подано апеляційну скаргу на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25.11.2019 року.

Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 18.02.2020 р. апеляційну скаргу Правобережного управління праці та соціального захисту населення Чечелівської районної у місті Дніпрі ради залишено без задоволення, рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25.11.2019 року, - залишено без змін.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 255 КАС України, рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

З метою виконання вказаного вище рішення, 16.12.2019 р. ОСОБА_1 надала заяву для призначення щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг.

Проте, з огляду на апеляційний розгляд справи №160/9282/19, який закінчився прийняттям ухвали по суті спору 18.02.2020 р. Третій апеляційним адміністративним судом, заява ОСОБА_1 не була розглянута відповідачем.

Після набрання рішення законної сили, відповідачем здійснено нарахування адресної допомоги внутрішньо- переміщеній особі для покриття витрат на проживання, в тому числі па оплату житлово- комунальних послуг на підставі заяви ОСОБА_1 від 16.12.2019 у наступних розмірах: на період з 29.03.2019 по 30.06.2019 - 1497,00 грн. щомісячно, з 01.07.2019 по 28.09.2019- 1564,00 грн. щомісячно, про що складено відповідний протокол від 19.02.2020 р.

Крім того, матеріалами справи підтверджується, що на підставі заяви ОСОБА_1 від 16.12.2019 р. управлінням здійснено продовження призначення вказаної вище адресної допомоги на наступний шестимісячний термін, а саме: з 16.12.2019 по 15.06.2020 у розмірі 1638,00 грн. щомісячно.

Загальна сума бюджетних коштів до повернення ОСОБА_2 станом на 23.03.2020 р. склала 14983,02 грн.

У відповідності до Закону України «Про Держаний бюджет України на 2020 рік» від 14.11.2019 № 294-ІХ, фінансування допомоги згідно кошторисних призначень на 2020 рік на умовах окремого порядку, визначеного Кабінетом Міністрів України, зазначена сума позивачеві була сплачена 19.03.2020 р.

Додатково, відповідачем на виконання постанови про стягнення виконавчого збору від 17.01.2020 року згідно виконавчого листа №160/9282/19 від 27.12.2019 р, виданого Дніпропетровським окружним адміністративним судом було сплачено виконавчий збір у розмірі 18892,00 грн. (платіжне доручення № 40 від 10.03.2020 р.). На виконання постанови про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження від 17.01.2020 року згідно виконавчого листа № 160/9282/19 від 27.12.2019 р. виданого Дніпропетровським окружним адміністративним судом, управління, згідно платіжного доручення №41 від 10.03.2020 р. сплатило суму мінімальних витрат у розмірі 109,00 грн.

З викладеного вбачається, що на наступний день після ухвалення судом апеляційної інстанції, відповідач виконав рішення суду по справі №160/9282/19 в частині призначення, нарахування та виплати ОСОБА_1 щомісячної адресної допомоги відповідно до п.3 Порядку надання щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово - комунальних послуг, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 505 від 01.10.2014 року "Про надання щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг" на підставі її заяви (від 16.12.2019 р.).

Суд зауважує, що рішенням Дніпровського окружного адміністративного суду від 25 листопада 2019 року у справі №160/9282/19 не визначено період, який підлягав перерахуванню, слідовно у відповідача не виникало обов`язку згідно даного рішення здійснити нарахування та виплату спірних сум за період з 30.09.2019 р. по 15.12.2019 р.

Тому, доводи позивача в частині зазначення цього періоду невиплати грошової допомоги необґрунтовано ставиться в провину відповідачу, оскільки жодними доказами не підтверджено того, що управління мало виконати рішення суду за цей або з урахуванням цього періоду.

Пунктом 2 Порядку визначено, що за рішенням комісій з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам, утворених районними, районними у мм. Києві та Севастополі держадміністраціями, виконавчими органами міських, районних у містах (у разі утворення) рад, грошова допомога може надаватися внутрішньо переміщеним особам з інвалідністю, їх дітям, дітям з інвалідністю та особам, що здійснюють за ними догляд, які перемістилися з населених пунктів Донецької та Луганської областей, на території яких органи державної влади здійснюють свої повноваження в повному обсязі, і не мають можливості повернутися до попередньої'!) місця проживання, у тому числі через погребу у тривалій вторинній (спеціалізованій) медичній допомозі або третинній (високоспеціалізованій) медичній допомозі із цілодобовим спостереженням або у зв`язку із загрозою насильства чи психологічною травмою.

Відповідно до абзацу 1 п. 2 вищезазначеного Порядку грошова допомога надається внутрішньо перемішеним особам, які перемістилися з тимчасово окупованих територій у Донецькій та Луганській областях. Автономній Республіці Крим і м. Севастополі, населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та населених пунктів, розташованих на лінії зіткнення, а також внутрішньо переміщеним особам, житло яких зруйновано або стало непридатним для проживання внаслідок проведення антитерористичної операції або заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації, їх дітям, які народилися після дати початку проведення антитерористичної операції, тимчасової окупації або заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації та взяті па облік у структурних підрозділах з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, виконавчих органах з питань соціального захисту населення міських, районних у містах (у разі утворення) рад (далі - уповноважені органи), з дня звернення за її призначенням по місяць зняття з такого обліку включно, але не більше ніж на шість місяців.

Позивачем 29.03.2019 р. подано заяву для отримання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам, за результатами розгляду якої останній було нараховано та в подальшому сплачено кошти за період 6 (шість) місяців, тобто починаючи з 29.03.2019 р. по 28.09.2019 р.

Відповідно до абзацу 3 п. 5 вищезазначеного Порядку для призначення грошової допомоги на наступний шестимісячний строк уповноважений представник сім`ї подає до уповноваженого органу заяву, в якій повідомляє про відсутність змін, що впливають на призначення грошової допомоги, а також пред`являє довідки про взяття на облік внутрішньо переміщених осіб усіх членів сім`ї. Таку заяву на наступний шестимісячний строк може бути подано з дати його початку або не раніше ніж за 15 днів до закінчення поточного шестимісячного строку.

Виходячи з вищевикладеного датою початку наступного періоду є наступна дата після дати закінчення попереднього терміну, а саме: 29.09.2019 або 15 днів до закінчення поточного шестимісячного строку.

Докази того, що позивачем у визначений термін була подана відповідна заява у суду відсутні.

Підсумовуючи викладене, суд дійшов висновку, що рішення суду від 25.11.2019 р. було виконано у спірній частині після закінчення процедури його апеляційного оскарження, що підтверджується матеріалами справи, а доводи позивача про невиконання рішення суду з посиланням на певний період такого невиконання не знайшли свого правового підтвердження, тому вимоги позову суд визнає необґрунтованими та такими, що не відповідають фактичним обставинам справи.

Частиною другою статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статей 9, 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно статті 90 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

В силу положень частини другої статті 77 КАС, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На переконання суду, відповідачем правомірність своїх дій та виконання рішення суду перед судом доведено у повному обсязі.

Згідно з статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини», суди застосовують рішення Європейського Суду з прав людини як джерело права.

В пункті 40 рішення Європейського Суду з прав людини по справі «Горнсбі проти Греції» суд наголосив, що, відповідно до усталеного прецедентного права, пункт 1 статті 6 гарантує кожному право на звернення до суду або арбітражу з позовом стосовно будь-яких його цивільних прав та обов`язків. Таким чином, ця стаття проголошує "право на суд", одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система Договірної держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній із сторін. Важко собі навіть уявити, щоб стаття 6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, - а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, - і водночас не передбачала виконання судових рішень. Якщо вбачати у статті 6 тільки проголошення доступу до судового органу та права на судове провадження, то це могло б породжувати ситуації, що суперечать принципу верховенства права, який Договірні держави зобов`язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію. Отже, для цілей статті 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина "судового розгляду".

Європейський суд наголошує, що пункт 1 статті 6 Конвенції захищає виконання остаточних судових рішень, які у державах, що визнали верховенство права, не можуть залишатися невиконаними на шкоду одній зі сторін. Відповідно, виконанню судового рішення не можна перешкоджати, відмовляти у виконанні або надмірно його затримувати.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини (справа «Кечко проти України», «Шмалько проти України», «Вараніца проти України»), державні органи зобов`язані виконувати судові рішення, які набрали законної сили та не мають права не виконувати рішення з підстав відсутності бюджетного фінансування. Орган державної влади не має права посилатися на брак коштів, щоб виправдати невиконання судового рішення про виплату боргу. Таким чином, відсутність відповідних бюджетних асигнувань у зобов`язаннях державних органах стосовно проведення виплати нарахованих сум стягувачам, не звільняє боржника від виконання рішення суду та не є обставиною, яка ускладнює його виконання.

У пункті 54 рішення Європейського Суду з прав людини по справі «Юрій Миколайович Іванов проти України» (справа №40450/04 від 15.10.2009) зазначено, що Суд також повторює, що саме на державу покладено обов`язок дбати про те, щоб остаточні рішення, винесені проти її органів, установ чи підприємств, які перебувають у державній власності або контролюються державою, виконувалися відповідно до зазначених вище вимог Конвенції. Держава не може виправдовувати нестачею коштів невиконання судових рішень, винесених проти неї або проти установ чи підприємств, які перебувають в державній власності або контролюються державою. Держава несе відповідальність за виконання остаточних рішень, якщо чинники, які затримують чи перешкоджають їх повному й вчасному виконанню, перебувають у межах контролю органів влади.

Суд також враховує, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «РуїсТоріха проти Іспанії» від 9 грудня 1994 року, серія A, № 303-A, п.29).

Приписами ч. 2 ст. 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Згідно ст. 6 Конвенції з прав людини та основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

За наведених обставин у сукупності, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, позовна заява задоволенню не підлягає, оскільки позивач не надав доказів невиконання відповідачем рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25.11.2019 по справі №160/9282/19 в частині нарахування та виплати коштів на покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг за період з 30.09.2019 р. по 15.12.2019 р.

Разом з тим, суд роз`яснює, що позивач не позбавлена права оскарження дій управління праці та соціального захисту населення у разі, якщо вважає порушеними свої права та законні інтереси відносно нарахування та виплати грошової компенсації за вказаний нею період у спосіб, що передбачений ст. 5 КАС України.

Враховуючи, що позивач звільнена від сплати судового збору, розподіл судових витрат на підставі ст. 139 КАС України не здійснюється.

Керуючись ст.ст. 6, 72-77, 139, 242-246, 250, 255, 293, 295 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Правобережного управління праці та соціального захисту населення Чечелівської районної у місті Дніпрі ради про визнання протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, - відмовити;

Розподіл судових витрат не здійснюється.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.С. Віхрова