Справа № 400/3112/19
Суддя: Шеметенко Л.П.
Дата ухвалення: 2020-04-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 квітня 2020 р.м. ОдесаСправа № 400/3112/19

Головуючий в І інстанції: Марич Є.В.

Дата та місце ухвалення рішення: 28.11.2019 р.

м. Миколаїв

П`ятий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

судді доповідача Шеметенко Л.П.

судді Стас Л.В.

судді Турецької І.О.

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою Чорноморської митниці Держмитслужби на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 28 листопада 2019 року по справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Електрім-2000" до Чорноморської митниці Держмитслужби про визнання протиправним та скасування рішення від 11.06.2019 року № UA 504180.2019.000012/2 та карток відмови від 20.05.2019 року № UA504180/2019/000051, від 10.06.2019 року № UA504180/2019/00062, -

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2019 р. Товариство з обмеженою відповідальністю «Електрім-2000» звернулось до суду з адміністративним позовом до Миколаївської митниці ДФС (правонаступником якої є Чорноморської митниці Держмитслужби) про визнання протиправними та скасування рішення від 11.06.2019 року № UA 504180.2019.000012/2 та карток відмови від 20.05.2019 року № UA504180/2019/000051, від 10.06.2019 року № UA504180/2019/00062.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що при декларуванні товару товариством було подано митному органу всі необхідні документи, які підтверджують заявлену ним митну вартість товарів. Позивач посилається на те, що відповідачем не наведено наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом, а також обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування.

З огляду на зазначене, позивач вважає вказані рішення відповідача про коригування митної вартості товару та картки відмови протиправними, у зв`язку з чим оскаржив їх до суду першої інстанції.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 28.11.2019 року позов задоволено у повному обсязі.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду першої інстанції, Чорноморська митниця Держмитслужби подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи, неправильне застосування до спірних правовідносин норм матеріального та процесуального права, що призвело до невірного вирішення справи, просить скасувати рішення суду та прийняти нове про відмову у задоволені позову.

В обґрунтування доводів апеляційного скарги апелянт посилався на те, що митним органом було здійснено перевірку поданих позивачем декларацій та за результатами перевірки правильності визначення митної вартості відповідно до Митного кодексу України, було визнано, що надані позивачем документи містили розбіжності, не містили всіх даних числових значень складових митної вартості товарів, які є обов`язковими при її обчисленні. З огляду на зазначене у декларанта було витребувано додаткові документи на підтвердження митної вартості товарів, однак такі документи позивачем надані не були. У зв`язку із зазначеним митним органом було прийнято рішення про коригування заявленої позивачем митної вартості товарів та визначено таку митну вартість з урахуванням наявної в Митниці інформації щодо аналогічного (подібного) товару, митне оформлення яких вже здійснено.

Ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 16 квітня 2020 року замінено відповідача у справі - Миколаївську митницю ДФС його правонаступником на Чорноморську митницю Держмитслужби.

Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 311 КАС України, якою передбачено, що суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю.

Заслухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 11.06.2018 року між позивачем та компанією ELTE PANO ELEKTRIK MAKINE METAL MUH. SAN. TIC. LTD. STI було укладено контракт №018Н-18, за умовами якого продавець зобов`язався поставити, а покупець прийняти й оплатити товар, ціна на товар визначається у специфікаціях та є невід`ємною частиною договору.

Згідно специфікації від 03.04.2019 року № 19/21637-01-01 додатку до договору №018Н-18 від 11.06.2018 року, Продавець зобов`язувався поставити на адресу позивача товар - масляні герметизовані трансформатори.

З метою митного оформлення ввезеного товару позивачем було подано до митного органу електронну декларацію від 20.05.2019 року №UA504180/2019/002383, в якій визначена вартість товару за першим методом - ціною договору.

Разом із митною декларацією, у підтвердження митної вартості товарів позивачем було надано до митного органу: контракт №18Н-18 від 11.06.2018 р., доповнення до контракту (специфікація) №12/21547-01-02 від 10.01.2019 р., інвойс №ELT335 від 15.05.2019 р., документ, що підтверджує вартість перевезення товару від 20.05.2019 р., пакувальний лист від 15.05.2019 р., автотранспортну накладну №421269 від 15.05.2019 р., сертифікат походження товару форми А№С0830439 від 15.05.2019 р., договір про надання послуг митного брокера №116 від 14.01.2018 р., договір про перевезення №041Н-18 від 01.11.2018 р., договір про перевезення 12/11/2018 від 12.11.2018 р.

Відповідачем прийнято рішення про відмову в прийнятті митної декларації №UA504180/2019/002383 від 20.05.2019 та картку відмови №UA504180/2019/00051 від 20.05.2019 р., в якій зазначено, що позивачем невірно внесено відомості щодо торгівельної марки до електронного інвойсу, невірно зазначено дату довідки про транспортні витрати на доставку вантажу та запропоновано здійснити декларування товарів шляхом подання нової митної декларації. Позивач подав нову митну декларацію №№UA504180/2019/002408 від 22.05.2019 р.

Також встановлено, що 10.06.2019 року, з метою митного оформлення товарів позивач подав митному органу електронну митну декларацію від 10.06.2019 р. №UA504180/2019/002748, в якій митна вартість товару визначена за основним методом визначення митної вартості - за ціною контракту.

На підтвердження митної вартості позивачем надано відповідачу контракт №18Н-18 від 11.06.2018 р., доповнення до контракту (специфікація) №19/21637-01-01 від 03.04.2019 р., інвойс №ELT399 від 03.06.2019 р., книжка МДП №АХ.79726674 від 03.06.2019 р., документ, що підтверджує вартість перевезення товару від 10.06.2019 р., пакувальний лист від 03.06.2019 р., автотранспортну накладну №421278 від 03.06.2019 р., сертифікат походження товару форми А№С0858193 від 03.06.2019 р., договір про надання послуг митного брокера №116 від 14.01.2018 р., договір про перевезення №041Н-18 від 01.11.2018 р., договір про перевезення 12/11/2018 від 12.11.2018 р., декларація країни експортера №19341200EX191174 від 03.06.2019 р.; експортний висновок ТПП №120-738.

За наслідками розгляду поданих позивачем документів, Митницею було витребувано у позивача додаткові документи для підтвердження митної вартості товару, а саме: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний із договором (угодою, контрактом) про доставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом) 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4 виписку з бухгалтерської документації (страхування, маркування, пакування, тари) 5) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 6) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформацію біржових організацій про вартість товару або сировини.

На вимогу митниці позивачем було надано додаткові документи, а саме: лист підтвердження дійсності відбитку печатки та підпису, додаткова угода №1 від 11.06.2019 р., платіжний документ №2 від 09.04.2019 р., платіжний документ №6 від 21.06.2019 р., заява про внесення змін до митної декларації №UA504180/2019/002762 від 11.06.2019 року.

За результатами контролю правильності визначення митної вартості товару відповідачем прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №UA504180/2019/000012/2 та картку відмови №№UA504180/2019/00062.

Митну вартість товару скориговано із застосуванням другорядного методу визначення митної вартості за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів, зокрема за ціною товару, який ввозився на митну територію України за митною декларацією від 22.05.2019 року № UA504180/2019/002408.

В рішенні про коригування митної вартості товарів відповідачем зазначено, що метод за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операцій) не застосовується у зв`язку з тим, що подані документи не містять всіх даних, що підтверджують числові значення складових митної вартості, декларантом не надано документальне обґрунтування формування ціни з урахуванням числових її значень (ціни товару), подані документи містять розбіжності, а саме, інвойси від 03.06.2019 року №ELT399 та № ELT400 містять підписи та печатку, які відрізняються від підпису та печатки у контракті від 11.06.2018 року № 018Н-18, відсутня інформація щодо числових значень складових митної вартості товарів (страхування, маркування, пакування, тари). Також в рішенні зазначено, що декларантом надано не в повному обсязі витребувані митним органом додаткові документи для підтвердження митної вартості.

Не погоджуючись з прийнятими митним органом картками відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення карток відмови від 20.05.2019 року № UA504180/2019/000051 та від 10.06.2019 року № UA504180/2019/00062, а також з рішенням про коригування митної вартості товарів від 11.06.2019 року № UA 504180.2019.000012/2, ТОВ «Електрім-2000» оскаржило їх до суду першої інстанції, посилаючись на їх протиправність.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції стосовно наявності підстав для задоволення позовних вимог ТОВ «Електрім-2000», з огляду на наступне.

Статтею 49 Митного кодексу України визначено, що митна вартість товарів - це вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно з частиною першою статті 51, частиною першою статті 52 Митного кодексу України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу; заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Частиною другою статті 52 Митного кодексу України встановлено, що декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані, зокрема: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; 2) подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню;

Згідно з частинами першою, другою статті 53 Митного кодексу України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Документами, які підтверджують митну вартість товарів, зокрема, є: декларація митної вартості та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); якщо рахунок сплачено - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару.

Відповідно до частини третьої статті 53 Митного кодексу України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи.

Згідно зі статтею 54 Митного кодексу України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Частиною п`ятою статті 54 Митного кодексу України передбачено право митного органу з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості, а у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості.

Згідно з частиною першою статті 55 Митного кодексу України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Статтею 57 Митного кодексу України встановлено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: за ціною договору щодо ідентичних товарів; за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; на основі віднімання вартості; на основі додавання вартості (обчислена вартість); резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 (визначення митної вартості за ціною договору щодо ідентичних товарів) і 60 (визначення митної вартості за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів) Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 (визначення митної вартості на основі віднімання вартості) Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 (визначення митної вартості товарів на основі додавання вартості (обчислена вартість) Кодексу.

При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Частинами другою та третьою статті 58 Митного кодексу України передбачено, що метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні. У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи.

Відповідно до частин четвертої п`ятої статті 58 Митного кодексу України митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.

Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.

Таким чином, з аналізу положень Митного кодексу України вбачається, що митний орган здійснює контроль заявленої декларантом митної вартості шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості та має повноваження на витребування додаткових документів у разі, якщо документи, надані для декларування товарів, містять розбіжності або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів.

Однак, право митного органу на витребування додаткових документів не є абсолютним, а виникає за наявності хоча б однієї з зазначених вище підстав.

При цьому, витребуванню підлягають лише ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а визначення митної вартості не за першим методом можливе тільки тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації. Таким чином, витребування додаткових документів можливе лише у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Таким чином, контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, здійснюється органом доходів і зборів, в тому числі, шляхом витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості, одна таке витребування може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.

Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву в правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митному органу право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Разом з тим витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 Митного кодексу України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Відтак, наведені приписи зобов`язують митний орган зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.

Встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митниця повинна вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові, та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.

В свою чергу, відсутність в рішенні про коригування митної вартості товарів інформації з належним обґрунтуванням того, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, витребування митницею додаткових документів без зазначення обставин, які ці документи повинні підтвердити, свідчать про протиправність рішення щодо застосування іншого, ніж основний метод, визначення митної вартості товарів.

Таке правозастосування узгоджується з висновком Верховного Суду України, викладеним у постанові від 31.03.2015 року у справі №21-127а15, який має враховуватись при застосуванні норм права у подібних правовідносинах.

В рішенні про коригування митної вартості товару відповідачем, в якості підстави для їх прийняття зазначено про ненадання позивачем всіх документів у підтвердження заявленої митної вартості, визначеної за основним методом - ціною договору, та вказано, що надані документи не містять всіх даних, що підтверджують складові митної вартості, а містять розбіжності.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що позивач надав митниці всі документи, які були у нього в наявності, і які не містять в собі ознак підробки чи розбіжностей, які б вказували на невірне визначення митної вартості товарів, що в свою чергу вказує на відсутність у відповідача правових підстав для коригування такої митної вартості.

В свою чергу, посилання митного органу, в якості підстав для коригування митної вартості товарів, на ненадання позивачем документів у підтвердження інформації щодо числових значень складових митної вартості товарів (страхування, маркування, пакування, тари) колегія суддів вважає необґрунтованими, з огляду на наступне.

Відповідно до пунктів 3.1, 3.2, 3.3 контракту №18Н-18 від 11.06.2018 р., терміни і умови поставки товару визначаються сторонами згідно Інкотермс 2010 по кожній партії товару окремо у відповідних специфікаціях, які є невід`ємною частиною цього договору.

Вказано, що продавець виконує пакування товару в стандартну експортну упаковку, що забезпечує збереження товару. Маркування має бути нанесене англійською мовою і містити адресні дані про покупця і продавця, номер договору, номер специфікації, загальну кількість місць, номер місця, вагу, габарити.

Згідно специфікації від 03.04.2019 року № 19/21637-01-01 додатку до договору №018Н-18 від 11.06.2018 року, Продавець зобов`язувався поставити на адресу позивача товар (масляні герметизовані трансформатори) вартість якого визначена у урахуванням умов поставки FCA-ELTE PANO, Тузла, Стамбул, Туреччина (згідно Інкотермс в редакції 2010 року) і включає в себе вартість товару, його упаковки, маркування, завантаження на транспортний засіб, наданий транспортною компанією-перевізником, призначеним Покупцем, експортне митне оформлення.

Згідно Інкотермс 2010 FCA (Free Carrier / Франко перевізник) означає, що продавець здійснює передачу товару перевізнику чи іншій особі, номінованій покупцем, у власних приміщеннях чи в іншому обумовленому місці. Вказаний Базис поставки FCA Інкотермс 2010 покладає обов`язок на продавця по навантаженню товару на транспорт у місці відправлення та виконанню експортних митних процедур для вивезення товару.

В даному випадку з наданих позивачем до митного оформлення документів вбачається, що у ціну продукції включена вартість упаковки, тари, маркування, що, в свою чергу, спростовує твердження відповідача про відсутність будь-якої інформації щодо даної складової митної вартості.

Колегія суддів зазначає, що при розрахунку митної вартості не повинна враховуватися така окрема її складова, як вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням, маркування, з огляду на включення цих витрат до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті (фактурної вартості товару).

В свою чергу, Згідно ч. 2 ст. 53 МК України, документами, які підтверджують митну вартість товарів, є також страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування, однак лише у разі, якщо страхування здійснювалося.

Таким чином, коли окреме страхування не здійснювалось, відсутні підстави для включення ймовірної суми такого страхування до складу митної вартості товарів.

В даному випадку позивачем при митному оформленні товарів було подано митному органу довідку по транспортним витратам на доставку вантажу.

З матеріалів справи вбачається, що між позивачем та ТОВ "Логістік Лайн" було укладено договір від 01.11.2018 року № 04ІН-18 на перевезення вантажів, предметом якого є доручення замовником експедитору на виконання агентських послуг з організації перевезень вантажів замовника або для замовника автомобільним транспортом.

Для митного оформлення товарів, разом із договором про перевезення, позивачем була надана довідка перевізника ТОВ "Логістік Лайн" від 10.06.2019 року, в якій вказано суму транспортних витрат по доставці вантажу з Туреччини (Тузла, Стамбул) до п/п "Чорноморськ".

При цьому, у вказаній довідці зазначено про те, що страхування товару не здійснювалось.

З огляду на зазначене, враховуючи нездійсненням страхування товару, про що позивачем повідомлено митний орган шляхом подання документів, які містять інформацію стосовно зазначеного питання, посилання відповідача в обґрунтування прийняття оскаржуваного рішення про коригування митної вартості товарів та картки відмови на відсутність документів, що підтверджують страхування вантажу є безпідставним та необґрунтованим.

Стосовно посилання митного органу на те, що подані документи містять розбіжності, а саме, інвойси від 03.06.2019 року №ELT399 та № ELT400 містять підписи та печатку, які відрізняються від підпису та печатки у контракті від 11.06.2018 року № 018Н-18, колегія суддів зазначає наступне.

В свою чергу, стосовно розбіжностей у печатках, які містяться у контракті та інвойсах позивач надав митному органу лист від компанії ELTE PANO ELEKTRIK MAKINE METAL MUH. SAN. TIC. LTD. STI, датований 10.06.2019 року, згідно якого контрагентом позивача засвідчено, що печатки в контракті № 018Н-18 від 11.06.2018 року між ELTE PANO ELEKTRIK MAKINE METAL MUH. SAN. TIC. LTD. STI та ТОВ "Електрім-2000" та печатки, що використовуються у експедиторських документах для доставки товару мають однакову юридичну силу. При чому у вказаному листі наведено зразки обох печаток з підписами, які відповідають печатці і підпису, які містяться у контракті та печатці та підпису, які містяться в інвойсах.

З укладеного контракту вбачається, що він підписаний генеральним директором компанії. При цьому, законодавством не встановлено застережень стосовно того, що і контракт і транспортні (експедиторські) документи мають підписуватись однією особою, зокрема, директором підприємства підписання зовнішньоекономічного контракту та оформлення інвойсу можуть належати різним уповноваженим особам. Так, підписання інвойсу може бути доручено уповноваженій на відпуск товару особою.

Колегія суддів звертає увагу на те, що зазначені вище відмінності не впливають на числові значення складових митної вартості товару чи відомостей щодо його ціни.

В ході розгляду справи встановлено, що позивачем були надані всі наявні в нього документи у підтвердження заявленої митної вартості товарів, які у повній мірі відображають всі складові такої митної вартості товарів.

Враховуючи безпідставність посилань митного органу на те, що подані позивачем документи не містять всіх даних, що підтверджують числові значення складових митної вартості та містять розбіжності, ненадання товариством всіх витребуваних митницею документів не може бути підставою для коригування митної вартості товарів.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції стосовно того, що позивачем були надані документи, перелік яких визначений митним законодавством, та, як встановлено під час розгляду справи, давали митному органу змогу визначити заявлену митну вартість товару. В свою чергу відповідач не спростував контрактну ціну товару, а також не підтвердив об`єктивну неможливість на підставі наданих позивачем документів визначити ціну та рівень митної вартості товару за ціною договору.

Враховуючи викладене, оскільки відповідачем необґрунтовано не враховано документи, за якими декларантом заявляється митна вартість, коригування митної вартості проведено не у відповідності до норм митного законодавства, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правильно встановлено підстави для скасування оспорюваного рішення митниці від 11.06.2019 року № UA 504180.2019.000012/2 та картки відмови від 10.06.2019 року № UA504180/2019/00062.

Посилання відповідача в апеляційній скарзі, в якості обґрунтування правомірності рішення про коригування митної вартості товарів на те, що в ході здійснення митного контролю за правильністю визначення митної вартості посадовою особою підрозділу митного органну було виявлено розбіжності, які полягали у тому, що згідно п. 2.3 контракту від 11.06.2018 року покупець здійснює оплату товару у валюті Євро, а валюта інвойсів від 03.06.2019 року - долар США, не приймається до уваги колегію суддів. Вказаним обставинам колегія суддів не надає правової оцінки, оскільки оскаржене рішення не містить посилань на такі підстави його прийняття.

Колегія суддів також звертає увагу на те, що адміністративний суд під час перевірки правомірності рішення суб`єкта владних повноважень, повинен надати правову оцінку саме тим обставинам, які стали підставою для його прийняття та наведені безпосередньо у цьому рішенні, а не тим, які в подальшому були виявлені суб`єктом владних повноважень для доведення правомірності («виправдання») свого рішення.

Що стосується вимог позивача про визнання протиправною та скасування картки відмови від 20.05.2019 року № UA504180/2019/000051, колегія суддів виходить з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що згідно картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA504180/2019/000051, за результатами перевірки митної декларації або документа, що її замінює, а також інших документів, наданих відповідно до митного кодексу України, митницею відмовлено у митному оформленні (випуску) товарів.

Підставою для її прийняття слугувало встановлення митним органом факту невірного внесення позивачем відомостей щодо торгівельної марки до електронного інвойсу графи 31 товару 1 митної декларації, невірного зазначення в графі 44 дати довідки про транспортні витрати на доставку вантажу від 20.05.2019 року. У зв`язку з вказаним позивачу було запропоновано здійснити декларування товарів шляхом подання нової митної декларації.

В поданому позові ТОВ "Електрім-2000" стосовно вказаних у рішенні розбіжностей вказало на те, що, дійсно, в графі 44 митної декларації вказано про довідку про транспортні витрати на доставку вантажу від 21.01.2019 року, тоді як вірною її датою є 20.05.2019 року. Позивач пояснив вказане допущенням технічної описки. Також позивач зазначив, що дослідження графи 31 декларації не виявило розбіжностей щодо відомостей про торгівельну марку.

Слід зазначити, що згідно ч.ч. 6, 8 ст. 257 МК України, умови та порядок декларування, перелік відомостей, необхідних для здійснення митного контролю та митного оформлення, визначаються цим Кодексом. Положення про митні декларації та форми цих декларацій затверджуються Кабінетом Міністрів України, а порядок заповнення таких декларацій та інших документів, що застосовуються під час митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення, - центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику. Митне оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення здійснюється митними органами на підставі митної декларації, до якої декларантом залежно від митних формальностей, установлених цим Кодексом для митних режимів, та заявленої мети переміщення вносяться відомості, перелік яких вказаний у ч. 8 ст. 257 МК України.

Згідно Розділу ІІ наказу Міністерства фінансів України від 30.05.2012 року № 651 "Про затвердження Порядку заповнення митних декларацій на бланку єдиного адміністративного документа" щодо питання заповнення графи 31 декларації вказано, що якщо у графі 33 МД код товару згідно з УКТ ЗЕД зазначається на рівні десяти знаків, в окремих полях електронної МД або у разі використання МД на паперовому носії - електронної копії МД на паперовому носії без зазначення у паперовому примірнику зазначаються за формою "електронного інвойсу" в розрізі кожного найменування товару відомості, необхідні для ідентифікації товарів, що є в наявності, зокрема: найменування товару (згідно з рахунком або іншим документом, що визначає вартість товару); артикул (марка, модель, сорт, тип тощо); найменування торговельної марки (за наявності у товаросупровідних та комерційних документах) (зазначається повністю без будь-яких скорочень; якщо оригінальне написання найменування торговельної марки виконується мовою, в якій використовується латинський алфавіт, то в графі таке найменування зазначається латинськими літерами); виробник (за наявності у товаросупровідних та комерційних документах) та ін.

Якщо Декларант не володіє інформацією про характеристику товару, передбачену формою "електронного інвойсу" (крім необхідної для ідентифікації та/або класифікації товарів інформації, передбаченої законодавством), або володіє інформацією про відсутність у товару відповідної характеристики (наприклад, торговельної марки), у відповідному полі "електронного інвойсу" зазначається "нема даних". Якщо торговельна марка відсутня у класифікаторі торговельних марок, зазначається "Інша".

Крім того, згідно положень вказаного Наказу № 651, у графі 44 "Додаткова інформація / Подані документи / Сертифікати і дозволи" митної декларації зазначаються відомості про необхідні для здійснення митного контролю та митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення документи: рахунок або інший документ, що визначає вартість товару; визначені пунктами 7-9 частини восьмої статті 257 Митного кодексу України;визначені пунктами 1-11 частини третьої статті 335 Митного кодексу України; попередні рішення відповідно до частини четвертої статті 23 Митного кодексу України; документи про походження товару відповідно до частини другої статті 43 Митного кодексу України.

Статтею 264 МК України визначено, що митний орган не має права відмовити у прийнятті митної декларації, якщо виконано всі умови, встановлені цим Кодексом. Відмова митного органу у прийнятті митної декларації повинна бути вмотивованою, а про причини відмови має бути письмово повідомлено декларанта. Митний орган відмовляє у прийнятті митної декларації виключно з таких підстав: 1) митна декларація не містить усіх відомостей або подана без документів, передбачених статтею 335 цього Кодексу; 2) електронна митна декларація не містить встановлених законодавством обов`язкових реквізитів; 3) митну декларацію подано з порушенням інших вимог, встановлених цим Кодексом.

У разі відмови у прийнятті митної декларації посадовою особою митного органу заповнюється картка відмови у прийнятті митної декларації за формою, встановленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику. Один примірник зазначеної картки невідкладно вручається (надсилається) декларанту або уповноваженій ним особі. Інформація про відмову у прийнятті для оформлення електронної митної декларації надсилається декларанту електронним повідомленням, засвідченим електронним цифровим підписом посадової особи митного органу.

В свою чергу, згідно ст. 256 МК України, відмова у митному оформленні - це письмове вмотивоване рішення митного органу про неможливість здійснення митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через невиконання декларантом або уповноваженою ним особою умов, визначених цим Кодексом.

У рішенні про відмову у митному оформленні повинні бути зазначені причини відмови та наведені вичерпні роз`яснення вимог, виконання яких забезпечує можливість митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення. Зазначене рішення повинно також містити інформацію про порядок його оскарження.

В даному випадку відповідачем прийнято рішення саме про відмову у митному оформленні товарів. При цьому, підстави, вказані в обґрунтування вказаного рішення не свідчать про неможливість здійснення митного оформлення товарів. Відповідачем у картці відмови не вказано, які саме умови, визначені Митним Кодексом України не були виконані декларантом або уповноваженою ним особою, що унеможливило митне оформлення товарів.

Колегія суддів вважає, що відповідачем, відповідно до вимог ст. 77 КАС України, не доведено правомірності прийняття картки відмови у митному оформленні товарів № UA504180/2019/000051, а тому вимоги товариства в частині скасування зазначеної картки відмови також підлягають задоволенню.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що при розгляді справи судом першої інстанції правильно встановлено обставини у справі, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а наведені в апеляційній скарзі доводи не дають підстав для висновку про незаконність чи необґрунтованість судового рішення.

За таких обставин підстав для скасування рішення суду першої інстанції та задоволення апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Чорноморської митниці Держмитслужби - залишити без задоволення.

Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 28 листопада 2019 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку у випадках, визначених ст. 328 КАС України, протягом тридцяти днів з дня складення постанови в повному обсязі безпосередньо до Верховного Суду.

Судове рішення складено у повному обсязі 16.04.2020 р.

Суддя доповідач: Л.П. Шеметенко

Суддя: Л.В. Стас

Суддя: І.О. Турецька