Справа № 420/1192/20
Суддя: Марин П.П.
Дата ухвалення: 2020-04-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/1192/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2020 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Марина П.П.

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України Одеської області, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області про визнання протиправним та скасування рішення №3708 від 15.08.2019 року у призначені пенсії за віком та зобов`язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України Одеської області, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області, в якому позивач просить:

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу для визначення права на призначення пенсії за віком періоди здійснення підприємницької діяльності з 25.05.1999 року по 30.06.2000 року, з 01.01.2006 року по 31.12.2006 року, з 01.01.2008 року по 30.11.2008 року включно;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області призначити та виплатити ОСОБА_1 пенсію за віком у відповідності до ст.26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 27.04.2019 року;

стягнути на користь ОСОБА_1 судові витрати за сплату судового збору в загальному розмірі 840 грн. 80 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (, місцезнаходження: 65107, м. Одеса, вул. Канатна, 83).

Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що йому виповнилось 60 років у зв`язку із чим позивач набув права на призначення пенсії за віком на підставі ст.26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року №1058-IV (далі Закон № 1058-ІV). Позивач зазначає, що звернувся із заявою до відділу з питань перерахунків пенсії №9 Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про призначення пенсії за віком, проте Рішенням відділу з питань перерахунків пенсії №9 Головного управління ПФУ в Одеській області №3708 від 15.08.2019 року, позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком, у зв`язку з не підтвердженням 26 років страхового стажу, оскільки згідно зробленого розрахунку, страховий стаж позивача складав 25 років і 5 місяців. Позивач звернувся із заявою до Головного управління ПФУ в Одеській області про призначення пенсії за віком згідно вимог чинного законодавства України. Відповіддю за підписом виконуючого обов`язки начальника Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області О.Аброскіна від 20.09.2019 року за №22917/05-3, позивача проінформовано про те, що позивачем, нібито, не були надані звіти з персоніфікованого обліку за формою ІНДАНІ-СПД за 2006 та 2008 роки, а отже і не були сплачені податки за цей проміжок часу. Відповідачем до страхового стажу безпідставно не включений період здійснення ним підприємницької діяльності з 25.05.1999 року по 30.06.2000 року. На переконання позивача, прийняте відділом з питань перерахунків пенсії № 9 Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області рішення щодо відмови мені у призначенні пенсії за віком суперечить вимогам чинного законодавства України, а отже, повинно бути скасовано.

Відповідач у відзиві на позов від 04.03.2020 року (а.с.44-47) проти позовних вимог заперечує та вважає їх необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. В підтвердження своїх заперечень представник відповідача зазначає, що у відповідності до ст.26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування 1058-1V (зі змінами 2148) право на пенсію за віком мають особи після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. Починаючи з 1 січня 2019 року право на призначення пенсії за віком мають особи за наявності страхового стажу з 1 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року не менше 26 років. У разі відсутності, починаючи з 1 січня 2018 року, необхідного страхового стажу на дату досягнення віку, передбаченого частинами першою-третьою статті 26, пенсію за віком може бути призначено після набуття особою страхового стажу, визначеного частинами першою-третьою статті 26 на дату досягнення відповідного віку. Слід зауважити, що позивач, як фізична особа-підприємець, перебуває на обліку в органах Пенсійного фонду України з 26.02.2001. За даними Державної податкової служби України, з 27.12.2016 перебуває в стані припинення підприємницької діяльності, але станом на сьогодні не був знятий з обліку. Звітні відомості щодо позивача до Пенсійного фонду України за 2001-2003, 2006, 2008-2009, 2017 роки від позивача, як фізичної особи-підприємця та від жодного іншого страхувальника не надходила, тому відсутня інформація щодо позивача за ці періоди в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування. За період з січня по грудень 2004 року, та з травня по грудень 2005 року та з січня по грудень 2007 року позивачем сплачено внески в сумі менше мінімального страхового внеску. Доплата до мінімального страхового внеску не здійснювалась, таким чином в зазначеному періоді застраховано кількість днів страхового стажу пропорційно до сплачених внесків. З 2011 року по 2016 рік позивачем, як фізичною особою-підприємцем надано звітні відомості з нульовим значенням. Єдиний соціальний внесок позивачем не нараховувався та не сплачувався, таким чином страховий стаж за цей період позивачу не враховано. Згідно довідки від 07.06.2019 року та даних, наявних в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, до страхового стажу позивача зараховано період ведення підприємницької діяльності з 21.02.2001 року по 31.12.2005 року та з 01.01.2007 року по 31.12.2007 року. Дані про сплату страхових внесків за періоди з 01.01.2006 року по 31.12.2006 року та з 01.01.2008 року по 31.12.2008 року в Реєстрі відсутні, тому ці періоди не враховано до страхового стажу позивача. Страховий стаж позивача складає 25 років 06 місяці, що є недостатнім для призначення пенсії.

Представником Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області 05.03.2020 року надано до суду письмові пояснення, в якому останній зазначає, що Головне управління ДФС в Одеській області позов не визнає, не погоджується з доводами позивача, вважає що позов не підлягає задоволенню. На переконання представника Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області рішення №3708 від 15.08.2019 року про відмову в призначенні позивачу пенсії цілком законне та таке, що підтверджує відповідні обставини недостачі відповідного до закону віку громадянином ОСОБА_1 . Також в рішенні зазначається що відповідно позивач має на момент подачі заяви №3708 від 11.07.2019 року страховий стаж 25 років та 5 місяців. Відповідно до закону - з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року - не менше 26 років.

Ухвалою суду від 18.02.2019 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження (без виклику сторін).

Вивчивши матеріали справи, дослідивши обставини та факти, якими обґрунтовувалися вимоги, перевіривши їх доказами, суд встановив наступні факти та обставини.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 11.07.2019 року звернувся до відділу з питань призначення пенсій №9 Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області із заявою про призначення пенсії за віком до якої додав довідку про присвоєння ідентифікаційного коду, документ, про місце реєстрації, паспорт, довідку СПД №11815, військовий квиток № НОМЕР_1 , диплом (свідоцтво про атестат) про навчання №01, довідка про стаж №147 (а.с.61).

Відділом з питань призначення та перерахунку пенсій №9 управління застосування пенсійного законодавства Головного управління ПФУ в Одеській області 15.08.2019 року прийнято рішення №3708 про відмову в призначенні пенсії, в якій зазначено, що починаючи з 1 січня 2019 року право на призначення пенсії за віком мають особи за наявності страхового стажу з 1 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року не менше 26 років. Страховий стаж роботи позивача складає 25 років 6 місяців. Право на пенсію за віком позивач набуде за умови підтвердження 26 років страхового стажу (а.с.58).

Позивач, 10.10.2019 року звернувся із заявою до Головного управління ПФУ в Одеській області та Головного управління Пенсійного фонду України, в якій зазначив, що рішення №3708 від 15.08.2019 року про відмову в призначенні пенсії є протиправним та просив розглянути надані ним документи та призначити пенсію за віком (а.с.19-20).

Департаментом пенсійного забезпечення Пенсійного фонду України на звернення позивача надано відповідь, в якій крім іншого, повідомлено, що позивач, як фізична особа - підприємець перебуваєте на обліку в органах Пенсійного фонд Україні з 26.02.2001 року. За даними Державної податкової служби Україні з 27.12.2016 року перебуває в стані припинення підприємницької діяльності, але станом на сьогодні не знято з обліку. Звітні відомості щодо позивача до Пенсійного фонду України за 2001-2003 року, 2006 рік, 2008-2009 роки, 2017 рік від позивача, як фізичної особи-підприємця та від жодного іншого страхувальника не надходили, тому відсутня інформація про позивача за ці періоди в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування. За період з січня по грудень 2004 року, з травня по грудень 2005 року та з січня по грудень 2007 року позивачем сплачено внески в сумі менше мінімального страхового внеску. Доплата до мінімального страхового внеску не здійснювалась, таким чином в зазначеному періоді зараховано кількість днів страхового стажу пропорційно до сплачених внесків. З 2011 року по 2016 рік позивачем, як фізичною особою-підприємцем надано звітні відомості з нульовими значеннями. Єдиний соціальний внесок позивачем не нараховувався та не сплачувався, таким чином страховий стаж за цей період позивачу не враховано. Згідно довідки від 07.06.2019 року та даних, наявних в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, до страхового стажу позивача зараховано період ведення підприємницької діяльності з 21.01.2001 року по 31.12.2005 року та з 01.01.2007 року по 31.12.2007 року. Дані про сплату страхових внесків за періоди з 01.01.2006 року по 31.12.2006 року та з 01.01.2008 по 31.12.2008 року в Реєстрі відсутні, тому ці періоди не враховано до страхового стажу. Оскільки за наданими документам не підтверджено 26 років страхового стажу права на призначення пенсії за віком при досягненні віку 60 років позивач не має (а.с.23-26).

Головним управлінням ПФУ в Одеській області пенсійну справу ОСОБА_1 повернуто на доопрацювання до відділу з питань призначення та перерахунку пенсій №9 управління застосування пенсійного законодавства Головного управління ПФУ в Одеській області (а.с.56).

Надалі, відділом з питань призначення пенсій №9 Головного управління ПФУ в Одеській області 19.11.2019 року прийнято рішення №36 про відмову в призначенні пенсії (а.с.58).

В зазначеному рішенні, крім іншого, зазначено, що починаючи з 1 січня 2019 року право на призначення пенсії за віком мають особи за наявності страхового стажу з 1 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року не менше 26 років. Страховий стаж роботи позивача складає 25 років 6 місяців. Право на пенсію за віком позивач набуде за умови підтвердження 26 років страхового стажу або за наявним страховим стажем у 63 роки (а.с.53).

Відділом з питань призначення пенсій 19.11.2019 року за №472 повідомлено начальника управління застосування пенсійного законодавства, що пенсійна справа ОСОБА_1 , якому було відмовлено в призначенні пенсії за віком згідно Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування доопрацьована: до страхового стажу враховано період роботи з 09.08.1984 року по 10.08.1985 року; роздруковано розпорядження про відсутність права на пенсію; роздруковано копії трудової книжки стор.42-45 та долучено до відмовної пенсійної справи; до страхового стажу після 2004 року введені коди ЄДРПОУ підприємств; направлено запит до відділу супроводження інформаційних систем та електронних реєстрів щодо з`ясування відсутності сплати страхових внесків за травень 2012 року; доопрацьовано рішення про відмову в призначенні пенсії та надіслано заявнику (а.с.57).

Отже, позивачу відмовлено в призначенні пенсії за віком так, як з наданих ним документів не підтверджено наявність необхідного страхового стажу, а саме 26 років для призначення позивачу пенсії за віком.

Судом встановлено, що відповідно до розрахунку стажу для призначення пенсії за віком стаж позивача складає 25 років 5 місяців 28 днів (а.с.59).

Відповідно до довідки від 15.07.2019 року позивач зареєстрований як фізична особа-підприємець з 26.02.2001 року та, як вбачається з роздруківки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань з 27.12.2016 року проведено державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичною особою-підприємцем (а.с.81).

Позивач вважає, що його страховий стаж становить більше 26 років, а рішення про відмову в призначенні пенсії за віком є протиправним, а тому позивач звернувся до суду з вказаним позовом.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Положеннями ст.46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

В свою чергу в п.6 ч.1 ст.92 Конституції України зазначено, що основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Згідно з ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел визначені Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року №1058-IV у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин (далі Закон №1058-ІV).

Відповідно до п.1 ч.1 ст.8 Закону №1058-ІV, право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають, зокрема, громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Страховий стаж період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок (ч.1 ст.24 Закону №1058-ІV).

Відповідно до положень ч.2-4 ст.24 Закону №1058-ІV, страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Страховий стаж обчислюється в місяцях. Неповний місяць роботи, якщо застрахована особа підлягала загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню або брала добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, зараховується до страхового стажу як повний місяць за умови, що сума сплачених за цей місяць страхових внесків з урахуванням сум страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати, є не меншою, ніж мінімальний страховий внесок.

Якщо сума сплачених за відповідний місяць страхових внесків з урахуванням сум страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати, є меншою, ніж мінімальний страховий внесок, цей період зараховується до страхового стажу як повний місяць за умови здійснення в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду, відповідної доплати до суми страхових внесків з урахуванням сум страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати, таким чином, щоб загальна сума сплачених коштів за відповідний місяць була не меншою, ніж мінімальний страховий внесок.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Відповідно до ч.1 ст.26 Закону №1058-ІV, особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу, зокрема, з 1 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року - не менше 26 років.

Враховуючи, що позивачу виповнилось 60 років 26.04.2019 року страховий стаж позивача для набуття права на призначення пенсії за віком має становити 26 років.

Як встановлено судом, пенсійним фондом відмовлено позивачу у призначенні пенсії за віком у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу, зокрема:

інформація про позивача в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування за 2001-2003 року, 2006 рік, 2008-2009 роки, 2017 рік відсутня, від позивача, як фізичної особи-підприємця та від жодного іншого страхувальника не надходила;

за період з січня по грудень 2004 року, з травня по грудень 2005 року та з січня по грудень 2007 року позивачем сплачено внески в сумі менше мінімального страхового внеску. Доплата до мінімального страхового внеску не здійснювалась, таким чином в зазначеному періоді зараховано кількість днів страхового стажу пропорційно до сплачених внесків;

з 2011 року по 2016 рік позивачем, як фізичною особою-підприємцем надано звітні відомості з нульовими значеннями. Єдиний соціальний внесок позивачем не нараховувався та не сплачувався, таким чином страховий стаж за цей період позивачу не враховано.

дані про сплату страхових внесків за періоди з 01.01.2006 року по 31.12.2006 року та з 01.01.2008 року по 31.12.2008 року в Реєстрі відсутні, тому ці періоди не враховано до страхового стажу. Оскільки за наданими документам не підтверджено 26 років страхового стажу права на призначення пенсії за віком при досягненні віку 60 років позивач не має.

При цьому, позивач в прохальній частині позову, крім іншого, просить зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу для визначення права на призначення пенсії за віком періоди здійснення підприємницької діяльності з 25.05.1999 року по 30.06.2000 року, з 01.01.2006 року по 31.12.2006 року, з 01.01.2008 року по 30.11.2008 року включно.

Як вбачається із записів у трудовій книжці позивача, 30.10.1995 року позивача звільнено за власним бажанням з фірми «АЛНЕС О.Лтд» (а.с.15).

Наступний запис про прийняття на роботу в ПП «Протексіст» датований 20.03.2018 року.

Відповідно до довідки від 15.07.2019 року позивач зареєстрований як фізична особа-підприємець з 26.02.2001 року та, як вбачається з роздруківки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань з 27.12.2016 року проведено державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичною особою-підприємцем (а.с.81).

Суд зазначає, що страховий стаж період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок (ч.1 ст.24 Закону №1058-ІV).

Згідно з розділом XV Прикінцеві положення Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року №1058-IV підпункту 3 підпункту 31 до страхового стажу для визначення права на призначення пенсії згідно із статтею 26 цього Закону включаються періоди ведення підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, а також із застосуванням фіксованого податку:

з 1 січня 1998 року по 30 червня 2000 року включно, що підтверджуються довідкою про реєстрацію як суб`єкта підприємницької діяльності;

з 1 липня 2000 року по 31 грудня 2017 року включно, за умови сплати страхових внесків (єдиного внеску) незалежно від сплаченого розміру (крім випадків звільнення від сплати єдиного внеску).

Суд звертає увагу, що позивач зареєстрований як фізична особа-підприємець з 26.02.2001 року. При цьому, до страхового стажу для визначення права на призначення пенсії за віком позивач просить зарахувати період здійснення підприємницької діяльності саме з 25.05.1999 року по 30.06.2000 року.

До того ж, доказів сплати щомісячних страхових внесків в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок позивачем до суду за період з 25.05.1999 року по 30.06.2000 року не надано.

Отже, враховуючи, що позивач зареєстрований як фізична особа-підприємець лише з 26.02.2001 року та доказів сплати щомісячних страхових внесків в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок позивачем до суду за період з 25.05.1999 року по 30.06.2000 року до суду не надано, суд не вбачає підстав для зарахування період з 25.05.1999 року по 30.06.2000 року до страхового стажу для визначення права на призначення пенсії за віком.

Щодо зарахування ОСОБА_1 , до страхового стажу для визначення права на призначення пенсії за віком періодів здійснення підприємницької діяльності з 01.01.2006 року по 31.12.2006 року, з 01.01.2008 року по 30.11.2008 року включно суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 1 ст.14 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (в редакції від 01.01.2006 року) страхувальниками відповідно до цього Закону є: роботодавці: підприємства, установи і організації, створені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, об`єднання громадян, профспілки, політичні партії (у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ, організацій, об`єднань громадян, профспілок, політичних партій, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами), фізичні особи - суб`єкти підприємницької діяльності та інші особи (включаючи юридичних та фізичних осіб - суб`єктів підприємницької діяльності, які обрали особливий спосіб оподаткування (фіксований податок, єдиний податок, фіксований сільськогосподарський податок, придбали спеціальний торговий патент), які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, або за договорами цивільно-правового характеру, - для осіб, зазначених у пунктах 1, 10, 15 статті 11 цього Закону.

Згідно п.4 ст.17 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (в редакції від 01.01.2006 року) страхувальник зобов`язаний подавати звітність територіальним органам Пенсійного фонду у строки, в порядку та за формою, встановленими Пенсійним фондом.

Відповідно до розділу II п.2.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України №1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 року, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України №22-1 від 25.11.2005 року (далі - Порядок), період здійснення фізичною особою підприємницької діяльності, крім осіб, які здійснювали підприємницьку діяльність за спрощеною системою оподаткування, з 01 липня 2000 року підтверджується довідкою із бази даних реєстру застрахованих осіб за інформацією відділу персоніфікованого обліку. Період здійснення фізичною особою підприємницької діяльності за спрощеною системою оподаткування до 01 січня 2004 року підтверджується спеціальним торговим патентом, або свідоцтвом про сплату єдиного податку, або патентом про сплату фіксованого розміру прибуткового податку з громадян, або довідкою про сплату страхових внесків, а з 01 січня 2004 року - довідкою із бази даних реєстру застрахованих осіб за інформацією відділу персоніфікованого обліку. Для визначення права на призначення пенсії за віком згідно зі статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» за період ведення підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, а також із застосуванням фіксованого податку з 01 січня 1998 року по 30 червня 2000 року включно надається довідка про реєстрацію як суб`єкта підприємницької діяльності.

Як вбачається з розрахунку страхового стажу для призначення пенсії за віком, позивач з 21.02.2001 року по 31.12.2004 року, з 01.01.2005 року по 31.12.2007 року сплачував внески як підприємець за п.3.1 Закону №1058-IV (а.с.59).

Відповідно до довідки ГУ ДФС в Одеські області від 07.06.2019 року №11815/Д/15-32-50-07-10 про доходи фізичної особи-платника єдиного податку, позивач з 23.01.2001 року по 22.04.2003 року сплачував щомісячно єдиний податок в розмірі 300,00 грн, 20.05.2003 року сплачено 225,00 грн., 12.06.2003 року 75,00 грн., 20.06.2003 року 225,00 грн., 04.07.2003 року 75,00 грн., 07.07.2003 року 6,00 грн., 21.07.2003 року та 19.08.2003 року по 300,00 грн., щомісячно, 09.10.2003 року 303,00 грн., з 30.10.2003 року по 20.08.2004 року по 300,00 грн., щомісячно, з 21.09.2004 року по 23.03.2005 року по 225,00 грн., щомісячно, 30.03.2005 року 140 грн., з 20.04.2005 року по 21.07.2005 року по 270,00 грн., щомісячно, 16.08.2005 року 90,00 грн., 22.08.2005 року 270 грн., з 21.09.2005 року по 21.11.2005 року по 360 грн., щомісячно, 31.12.2005 року 300,00 грн., 18.01.2006 року 240,00 грн., з 20.02.2006 року по 21.11.2006 року по 270,00 грн., щомісячно, 12.12.2006 року 300,00 грн., 01.02.2007 року 270 грн., з 02.02.2007 року по 20.04.2006 року по 300,00 грн., щомісячно, 22.05.2007 року 320 грн., з 18.06.2007 року по 24.11.2008 року по 300,00 грн., щомісячно (а.с.73-74).

Відповідно до індивідуальних відомостей про застраховану особу з Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування за період з січня по грудень 2004 року, з травня по грудень 2005 року та з січня по грудень 2007 року позивачу зараховано кількість днів страхового стажу пропорційно до сплачених внесків (а.с.79).

Відомості про застраховану особу з Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування за період з 01.01.2006 року по 31.12.2006 року та з 01.01.2008 року по 30.11.2008 року в матеріалах справи відсутні.

Відповідно до п.4.7 Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, затвердженої Постановою Правління пенсійного фонду від 19.12.2003 року №21-1 розмір мінімального страхового внеску визначається шляхом множення мінімального розміру заробітної плати, установленої законом на той час, за який здійснюється розрахунок сум страхових внесків для застрахованих осіб, визначених підпунктами 2.2.1 (крім осіб, які працюють у платників фіксованого сільськогосподарського податку, осіб, які мали та/або мають статус осіб з інвалідністю, застрахованих осіб з числа осіб льотних екіпажів повітряних суден цивільної авіації (пілоти, штурмани, бортінженери, бортмеханіки, бортрадисти, льотчики-наглядачі) і бортоператорів, які виконують спеціальні роботи в польотах), 2.2.2, 2.2.6-2.2.12 пункту 2.2 цієї Інструкції, - на 34 відсотки за період з 01.01.2004 до 30.03.2005, 34,3 відсотка за період з 31.03.2005 до 31.12.2005 (включно), 33,8 відсотка за 2006 рік, 33,7 відсотка за 2007 рік, 35,2 відсотка з 01.01.2008 року по 31.12.2010 року включно.

Мінімальна заробітна плата в 2006 році складала:

з 01.01.2006 року по 30.06.2006 року 350 грн.

з 01.07.2006 року по 30.11.2006 року 375 грн.

з 01.12.2006 року по 31.03.2007 року 400 грн.

Мінімальна заробітна плата в 2008 році складала:

з 01.01.2008 року по 31.03.2008 року 515 грн.

з 01.04.2008 року по 30.09.2008 року 525 грн.

з 01.10.2008 року по 30.11.2008 року 545 грн.

Відповідно до довідки ГУ ДФС в Одеські області від 07.06.2019 року №11815/Д/15-32-50-07-10 про доходи фізичної особи-платника єдиного податку, позивачем з 2001 року по листопад 2008 року сплачувався єдиний податок.

Доказів сплати позивачем внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування в розмірі 33,8 відсотка за 2006 рік, та в 35,2 відсотка з 01.01.2008 року від мінімального розміру заробітної плати, установленої законом на зазначені періоди позивачем до суду не надано.

Виходячи з поняття страхового стажу та з урахування встановлених судом обставин, позивачем не надано до суду доказів на підтвердження сплати ним щомісяця страхових внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок за період з 01.01.2006 року по 31.12.2006 року, з 01.01.2008 року по 30.11.2008 року включно, суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог в частині зарахування ОСОБА_1 , до страхового стажу для визначення права на призначення пенсії за віком періодів здійснення підприємницької діяльності з 01.01.2006 року по 31.12.2006 року, з 01.01.2008 року по 30.11.2008 року включно.

Так, як позовна вимога зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області призначити та виплатити ОСОБА_1 пенсію за віком у відповідності до ст.26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 27.04.2019 року є похідною від вимоги зарахувати ОСОБА_1 , до страхового стажу для визначення права на призначення пенсії за віком періоди здійснення підприємницької діяльності з 01.01.2006 року по 31.12.2006 року, з 01.01.2008 року по 30.11.2008 року включно, у задоволенні якої судом відмовлено, суд відмовляє у задоволенні даної частини вимог.

Згідно з ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ст.90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Оцінивши кожен доказ, який є у справі щодо його належності, допустимості, достовірності та їх достатності і взаємного зв`язку у сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд вважає позов таким, що не підлягає задоволенню.

Відповідно до ч.ч.1-3 ст.242 КАСУ, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Решта доводів та заперечень учасників справи висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Судові витрати розподілити відповідно до ст.139 КАС України.

Керуючись ст.ст. 2, 3, 5, 6, 8, 9, 14, 21, 22, 139, 241, 242-246, 250, 255, 295, КАС України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України Одеської області, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області про визнання протиправним та скасування рішення №3708 від 15.08.2019 року у призначені пенсії за віком та зобов`язання вчинити певні дії відмовити.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду, або розгляд справи проводився в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Відповідно до п.15.5 ч.І Перехідних положень КАС України апеляційна скарга подається до або через відповідні суди, а матеріали справи витребуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Позивач: ОСОБА_1 (ІН НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 );

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України Одеської області (, 65012, м. Одеса, вул. Канатна, 83);

Третя особа: Головне управління Державної фіскальної служби в Одеській області (, 65044, м.Одеса, вул.Семінарська, 5.

Суддя П.П. Марин

.