Справа № 160/10050/19
Суддя: Чередниченко В.Є.
Дата ухвалення: 2020-04-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

16 квітня 2020 року м. Дніпросправа № 160/10050/19
(суддя Сидоренко Д.В., м. Дніпро)

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Чередниченка В.Є. (доповідач),

суддів: Іванова С.М., Панченко О.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за апеляційною скаргою опікуна недієздатного ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21 грудня 2019 року у справі №160/10050/19 за позовом опікунів недієздатного ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до комунального закладу "Обласний клінічний центр медико-соціальної експертизи" Дніпровської обласної ради про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, стягнення моральної шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

Опікуни недієздатного ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 16 жовтня 2019 року звернулися до суду з позовом комунального закладу "Обласний клінічний центр медико-соціальної експертизи" Дніпровської обласної ради, згідно з яким просить:

- визнати протиправною бездіяльність відповідача;

- зобов`язати відповідача встановити групу інвалідності недієздатному ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 з 17.03.2018р.;

- стягнути на користь законних представників позивача з відповідача моральну шкоду завдану діями та бездіяльністю у розмірі 3000 (три тисячі) гривень.

- стягнути на користь законних представників позивача з відповідача матеріальну шкоду за судові витрати, а саме на правничу допомогу у розмірі 5000 гривень (п`ять тисяч гривень).

Позов обґрунтовано тим, що відповідна група інвалідності ОСОБА_1 мала бути встановлена з 17.03.2018 року, так як згідно з довідкою недієздатна особа має інвалідність першої групи з народження. Відсутність факту встановлення інвалідності за період з 17.03.2018 року по 26.04.2019 року, мала наслідком не отримання пенсії на піклувальника, що є значною сумою грошових коштів для сім`ї. Також позивачі зазначають про моральну шкоду внаслідок душевних страждань, приниження, знущання, які вони зазнали у зв`язку з протиправними діями комунального закладу.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21 грудня 2019 року у задоволенні позову відмовлено повністю.

Рішення суду мотивовано тим, що відповідач діючи в межах наданих повноважень у відповідності до п.1.12 вказаної Інструкції правомірно встановив ОСОБА_1 першу групу інвалідності з дати подання до відповідача направлення на МСЕК, тобто з 26.04.2019 року. Посилання позивачів на положення п.1.15 Інструкції про встановлення груп інвалідності, затвердженої наказом Міністерства охорони здоров`я України №561 від 05.09.2011р., суд першої інстанції вважав безпідставним оскільки вказаною нормою встановлено порядок поновлення інвалідності, у разі пропущення строку переогляду з поважних причин. Група інвалідності встановлена ОСОБА_1 , як повнолітній особі, первинно, тобто відсутні обставини здійснення переогляду.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції опікун недієздатного ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , зазначаючи про порушення судом першої інстанції норм матеріального права, оскаржила його до апеляційного суду. Просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою позов задовольнити повністю.

Апеляційна скарга фактично обґрунтована доводами викладеними у позовній заяві щодо необхідності встановлення ОСОБА_1 групи інвалідності з 17.03.2018 року, а не з дати подання документів.

Згідно з відзивом на апеляційну скаргу відповідач посилаючись на безпідставність доводів апеляційної скарги просить у її задоволені відмовити, рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та знайшло підтвердження під час апеляційного розгляду справи, що згідно з висновком судово-психіатричної експертизи №124 від 02 жовтня 2018 року встановлено, що ОСОБА_1 , страждає на хронічний стійкий психічний розлад в формі тяжкої розумової відсталості з порушенням поведінки. За своїм психічним станом в теперішній час не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними (а.с.13).

25.04.2019 року Комунальним закладом «Дніпровська центральна районна лікарня Дніпропетровської обласної ради надано направлення на МСЕК ОСОБА_1 , яке згідно з вхідним штемпелем подано до Комунального закладу «Обласний клінічний центр медико соціальної експертизи ДОР» 26.04.2019 року (а.с.47).

Згідно з довідкою до акта огляду медико соціальною експертною комісією серії 12 ААБ №218194 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 встановлена перша група інвалідності «Б» з 26.04.2019 року, дата огляду 07.05.2019 року, огляд інваліда первинно, причина інвалідності з дитинства, інвалідність встановлена на строк безстроково, дата чергового переогляду не підлягає (а.с.32-33).

На звернення опікунів відповідач листом вих.№57 від 27.05.2019 року повідомив про те, що згідно з діючим законодавством, первино група інвалідності встановлюється з дня надходження документів на МСЕК. ОСОБА_1 був оглянутий психіатричною комісією МСЕК №4 07.05.2019 року (документи на МСЕК надійшли 26.04.2019 року), яка встановила йому І-Б групу інвалідності з дитинства, безстроково, з 26.04.2019 року, з дня надходження документів на МСЕК (а.с.37).

Правомірність дій відповідача щодо встановлення ОСОБА_1 групи інвалідності з дня надходження документів, а не з 17.03.2018 року є предметом спору переданого на вирішення суду.

Колегія суддів, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при винесенні оскарженого рішення, виходить з наступного.

Відповідно до ст.3 Закону України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні» інвалідність як міра втрати здоров`я визначається шляхом експертного обстеження в органах медико-соціальної експертизи центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я.

Положення про медико-соціальну експертизу затверджується Кабінетом Міністрів України з урахуванням думок громадських організацій осіб з інвалідністю.

Частиною 12 ст.7 Закону України «Про реабілітацію осіб з інвалідністю в Україні» визначено, що Положення про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності медико-соціальними експертними комісіями та лікарсько-консультативними комісіями лікувально-профілактичних закладів затверджуються Кабінетом Міністрів України.

На виконання наведених норм Кабінетом Міністрів України прийнята постанова №1317 від 03.12.2009 року «Питання медико-соціальної експертизи», якою затвердженні Положення про медико-соціальну експертизу та Положення про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності.

Згідно з частиною 4 Положення про медико-соціальну експертизу останню проводять медико-соціальні експертні комісії (далі - комісії), з яких утворюються в установленому порядку центри (бюро), що належать до закладів охорони здоров`я при Міністерстві охорони здоров`я Автономної Республіки Крим, управліннях охорони здоров`я обласних, Київської та Севастопольської міських держадміністрацій. Комісії перебувають у віданні МОЗ і утворюються за таким територіальним принципом: Кримська республіканська; обласні; центральні міські у мм. Києві та Севастополі (далі - центральні міські); міські, міжрайонні, районні.

Частиною 6 цього Положення встановлено, що Висновки комісії, реабілітаційні заходи, визначені в індивідуальній програмі реабілітації особи з інвалідністю, обов`язкові для виконання органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування, реабілітаційними підприємствами, установами та організаціями, в яких працює або перебуває особа з інвалідністю, незалежно від їх відомчої підпорядкованості, типу і форми власності.

Відповідно до частини 24 цього Положення комісія видає особі, яку визнано особою з інвалідністю або стосовно якої встановлено факт втрати професійної працездатності, довідку та індивідуальну програму реабілітації і надсилає у триденний строк виписку з акта огляду комісії органові, в якому особа з інвалідністю перебуває на обліку як отримувач пенсії чи державної соціальної допомоги (щомісячного довічного грошового утримання), що призначається замість пенсії, та разом з індивідуальною програмою реабілітації - органові, що здійснює загальнообов`язкове державне соціальне страхування, виписку з акта огляду комісії про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках та потреби у наданні додаткових видів допомоги.

Також, згідно з частиною 3 та 4 Положення про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності, медико-соціальна експертиза проводиться з метою встановлення інвалідності хворим, що досягли повноліття, потерпілим від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, особам з інвалідністю (далі - особи, що звертаються для встановлення інвалідності) за направленням відповідного лікувально-профілактичного закладу охорони здоров`я після проведення діагностичних, лікувальних і реабілітаційних заходів за наявності документів, що підтверджують стійке порушення функцій організму, обумовлене захворюваннями, наслідками травм або вродженими вадами, які спричиняють обмеження нормальної життєдіяльності особи.

Лікарсько-консультативна комісія лікувального профілактичного закладу охорони здоров`я направляє осіб, що звертаються для встановлення інвалідності, на огляд комісії за формою, затвердженою МОЗ.

Згідно з частиною 8 цього Положення датою встановлення інвалідності та ступеня втрати професійної працездатності потерпілому від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання у відсотках вважається день надходження до комісії документів, зазначених у пункті 3 цього Положення.

Пунктом 1.12 Інструкції про встановлення груп інвалідності, затвердженої наказом Міністерства охорони здоров`я України №561 від 05.09.2011 року встановлено, що датою встановлення інвалідності та ступеня втрати професійної працездатності потерпілому від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання (у відсотках) вважається день надходження до комісії документів, що підтверджують стійке порушення функцій організму, обумовлене захворюваннями, наслідками травм або вродженими вадами, які спричиняють обмеження нормальної життєдіяльності особи.

Отже, датою встановлення інвалідності хворим, що досягли повноліття вважається день надходження до комісії відповідних документів.

Як встановлено судом, 25.04.2019 року Комунальним закладом «Дніпровська центральна районна лікарня Дніпропетровської обласної ради надано направлення на МСЕК ОСОБА_1 , яке згідно з вхідним штемпелем подано до Комунального закладу «Обласний клінічний центр медико соціальної експертизи ДОР» 26.04.2019 року (а.с.47).

Тобто, днем надходження до комісії відповідних документів було 26 квітня 2019 року, як наслідок відповідач наділений повноваженнями встановити групу інвалідності саме з цієї дати.

При цьому, суд першої інстанції вірно звернув увагу на помилковість посилань позивачів про те, що «дитячу групу інвалідності повинно бути замінено на дорослу», оскільки згідно з посвідченням ОСОБА_2 отримує допомогу на ОСОБА_1 як на дитину-інваліда (а.с.34) та необхідності застосування у зв`язку з цим положення п.1.15 Інструкції про встановлення груп інвалідності, затвердженої наказом Міністерства охорони здоров`я України №561 від 05.09.2011р., оскільки вказаною нормою встановлено порядок поновлення інвалідності, у разі пропущення строку переогляду з поважних причин, в той час як група інвалідності встановлена ОСОБА_1 , як повнолітній особі, 26.04.2019 ІНФОРМАЦІЯ_1 вперше, раніше ОСОБА_1 не було встановлено групу інвалідності, тобто обставини здійснення переогляду відсутні.

Враховуючи відсутність встановлення судом протиправної бездіяльності відповідача в межах розгляду цієї справи, суд апеляційної інстанції зробив висновок і про відсутність підстав для задоволення позову в частині стягнення моральної шкоди, як наслідок і підстав для стягнення витрат на правничу допомогу.

На підставі зазначеного, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції під час розгляду цієї справи об`єктивно, повно та всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, дав їм правильну юридичну оцінку і ухвалив законне, обґрунтоване рішення без порушень норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, тому рішення суду першої інстанції у цій справі необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись: пунктом 1 частини 1 статті 315, статтями 316, 321, 322, 327, 329 КАС України, Третій апеляційний адміністративний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу опікуна недієздатного ОСОБА_1 - ОСОБА_2 залишити без задоволення, а рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21 грудня 2019 року у справі №160/10050/19 без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду за наявності підстав, передбачених частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повне судове рішення складено 16 квітня 2020 року.

Головуючий - суддя В.Є. Чередниченко

суддя С.М. Іванов

суддя О.М. Панченко