Справа № 380/1673/20
Суддя: Костецький Назар Володимирович
Дата ухвалення: 2020-04-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа № 380/1673/20
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без розгляду

15 квітня 2020 року

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого-судді Костецького Н.В., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Виконавчого комітету Львівської міської ради про визнання рішення протиправним, зобов`язання здійснити перерахунок та доплату пенсії,-

в с т а н о в и в

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, в якому просить суд:

- визнати протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, що є юридичною особою і правонаступником Управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Львова та являється відповідачем у справі, викладене ним у листі - відповіді від 27.12.2019 № 5497/св-20/11.03-06 на заяву від 05.12.2019, щодо відмови пенсію по інвалідності, нараховану відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 09.07.2003 № 1058, перерахувати з 15.07.2010 по 31.10.2012 відповідно до норм діючого на той час Закону України Про державну службу від 16.12.1993 № 3723 та здійснити її доплату відповідно до вказаного закону з урахуванням раніше нарахованих та виплачених сум;

- визнати протиправним рішення Управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Львова, правонаступником якого є Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області, викладене ним у протоколі № 184465 від 04.08.2010 на заяву від 15.07.2010, щодо призначення пенсії по інвалідності відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 09.07.2003 № 1058 замість пенсії по інвалідності відповідно до діючого тоді Закону України Про державну службу від 16.12.1993 № 3723;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області, як правонаступника Управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Львова, здійснити з 15.07.2010 по 31.10.2012 перерахунок пенсії по інвалідності та нарахувати її за вказаний період відповідно до норм діючого на той час Закону України Про державну службу від 16.12.1993 № 3723, у порядку і розмірах визначених нормами вказаного закону, на підставі доданих до заяви про призначення пенсії у 2010 році первинних довідок про нараховані суми грошового забезпечення, з яких нараховані та сплачені страхові внески, а саме довідки № 1101/127 від 21.07.2010 про зарплату працюючого державного службовця відповідної посади на час подачі заяви, виходячи із відсоткового значення розміру моєї пенсії 80 % таких сум основного та додаткового виду грошового забезпечення на час подачі заяви, та здійснити виплату пенсії з урахуванням виплачених сум без застосування будь-яких обмежень максимального розміру моєї пенсії;

- зобов`язати відповідача провести індексацію несвоєчасно виплачених за період з 15.07.2010 по 31.10.2012 грошових сум пенсії по інвалідності відповідно до Закону № 3723, згідно з вимогами Закону України Про індексацію грошових доходів населення, та здійснити виплату такої індексації;

- зобов`язати відповідача провести компенсацію несвоєчасно виплачених за період з 15.07.2010 по 31.10.2012 грошових сум пенсії по інвалідності як державного службовця, відповідно до вимог Закону України Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати, та здійснити виплату такої компенсації.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 15.07.2010 позивач звернувся із заявою до Пенсійного органу про призначення пенсії по інвалідності відповідно до Закону України «Про державну службу». Згідно з протоколом від 04.08.2010 № 184465 ОСОБА_1 призначено пенсію по інвалідності згідно з Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Листом від 21.09.2010 орган Пенсійного фонду повідомив позивача про те, що оскільки у ОСОБА_1 відсутній необхідний стаж державної служби (не менше 10 років) безпосередньо перед зверненням за призначенням пенсії на посадах, віднесених до категорії посад державних службовців, позивач не набув права на призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу». Позивач зазначає, що оскільки йому не було відомо порядку нарахування стажу державної служби, після отримання листа від 21.09.2010, з метою отримання стажу державної служби не менше 10 років, незважаючи на стан здоров`я та інвалідність, влаштувався на роботу. Маючи необхідний стаж державної служби, за заявою позивача Пенсійний орган нарахував з 01.11.2012 пенсію по інвалідності відповідно до Закону України «Про державну службу».

Зазначає, що при обрахуванні стажу деравної служби в 2010 році органом Пенсійного фонду протиправно не враховано стаж роботи на посадах інженера відділу експлуатації та інженера відділу контролю за діяльністю ЖБК УЖГ виконавчого комітету Львівської міської ради. Проте, позивач вказує, що посади інженера відділу експлуатації та інженера відділу контролю за діяльністю ЖБК УЖГ виконавчого комітету Львівської міської ради віднесені до відповідних посад державних службовців, відповідно рішення Управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Львова, викладене у протоколі № 184465 від 04.08.2010 щодо призначення пенсії по інвалідності відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 09.07.2003 № 1058 є протиправним. Відповідно і є протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області викладене у листі - відповіді від 27.12.2019 № 5497/св-20/11.03-06 щодо відмови пенсію по інвалідності, нараховану відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 09.07.2003 № 1058, перерахувати з 15.07.2010 по 31.10.2012 відповідно до норм діючого на той час Закону України Про державну службу від 16.12.1993 № 3723.

13.03.2020 позивач подав до суду заяву про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду (вх. № 14037). Зазначає, що строк звернення до суду із першою позовною вимогою не пропущений, оскільки ОСОБА_1 звернувся в межах встановлених КАС України строках. Окрім того, зазначає, що позивач дізнався про незаконність рішення Пенсійного фонду, виклаленого в протоколі від 04.08.2010, під час ознайомлення 26.11.2019 із адвокатом з матеріалами пенсійної справи. Саме 26.11.2019 адвокатом встановлено, що на час звернення 15.07.2010 із заявою про призначення пенсії по інвалідності у позивача був наявний десятирічний стаж державного службовця для призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу». Тому раніше позивач не знав і не міг знати про протиправність призначення пенсії відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Звертає увагу, що зарахування стажу роботи на посадах інженера відділу експлуатації та інженера відділу контролю за діяльністю ЖБК УЖГ виконавчого комітету Львівської міської ради з 11.09.1980 по 17.05.1981 не є предметом розгляду даної справи.

Щодо поважності пропуску строку звернення до суду позивач вказує, що у 2006 році звільнився із державної служби за станом здоров`я через важкі захворювання (захворювання пов`язані із гіпертонічною хворобою, енцефелопатією, кардіосклерозом, наслідками ЗЧМТ, гематомою голови, значним погіршенням (аж до часткової втрати) зору та іншими захворюваннями). Захворювання є хронічними і потребують постійного лікування в домашніх умовах та один-два рази на рік в умовах госпіталізації. Такі обставини унеможливлювали належно контролювати усі умови призначення пенсії у 2010 та 2012 роках, у тому числі щодо врахування до стажу державної служби періоду роботи на інженерних посадах у виконкомі Львівської міської ради з 11.09.1980 по 17.05.1981. Окрім того, згідно записів в медичних книжках, значне погіршення стану здоров`я, яке потребувало звернень до лікарів та лікування в поліклінічних та стаціонарних умовах, мало місце у листопаді 2005 року, лютому та липні 2010 року, травні та жовтні 2011 року, березні та липні 2012 року, вересні 2018 року, березні (переніс операцію головного мозку) і травні 2019 року, та в інші періоди, документи за які не збереглись. На підставі наведеного, просить суд византи поважними наведені у заяві причини пропуску звернення до суду та поновити строк звернення до суду.

02.04.2020 представник третьої особи подав до суду відзив (вх. № 17996), в якому вказує, що порядок нарахування (перерахування) пенсій не входить до компетенції Львівської міської ради, тому по даній справі покладається на об`єктивний розгляд справи та законне рішення суду.

Представник відповідача подав до суду відзив на позовну заяву від 07.04.2020 (вх. № 18592), в якому вказує, що ст. 37 Закону України від 16.12.1993 № 3723 "Про державну службу" встановлено, що таке право на призначення пенсії по інвалідності виникає якщо безпосередньо перед зверненням за призначенням пенсії особа працювала на посадах віднесених до посад державної служби. Проте, на момент звернення за призначенням пенсії ОСОБА_1 не працював безпосередньо на посадах, віднесених до категорії державної служби, оскільки датою звільнення згідно записів трудової книжки є 05.05.2006. На момент звернення позивача 15.07.2010 за призначенням пенсії по інвалідності відповідно до Закону України від 16.12.1993 № 3723 "Про державну службу" його стаж держаної служби становив менше 10 років, а саме 9 років 4 місяці 7 днів, а отже відсутні підстави для призначення пенсії по інвалідності відповідно до Закону України від 16.12.1993 № 3723 "Про державну службу", тому позивачу призначено пенсію як особі з інвалідністю відповідно до Закону України від 09.07.2003 № 1058 Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Щодо тверджень позивача про наявність підстав для зарахування до стажу державної служби періодів його роботи на посаді інженера відділу експлуатації та інженера відіду контролю за діяльністю ЖБК УЖГ виконкому Львівської міської ради за період з 11.09.1980 по 17.05.1981 вказує, що з метою встановлення можливості врахування до стажу державної служби періодів роботи ОСОБА_1 на посаді інженера відділу експлуатації та інженера відділу контролю за діяльністю ЖБК УЖГ виконкому Львівської міської ради за період з 11.09.1980 по 17.05,1981, Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області проведено перевірку у Львівському міському управлінні житлового господарства Львівської міської ради. За результатами вищезазначеної перевірки, підтверджено факт роботи ОСОБА_1 у Львівському міському управлінні житлового господарства Львівської міської ради. Однак, перевіркою встановлено, що в установі відсутні документи управління житлового господарства Львівської міської ради за 1980 - 1984, які необхідні для підтвердження стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.05.1994 № 283, зокрема, положення про відділ по керівництву і контролю за діяльністю житлово - будівельних кооперативів, складових заробітної плати та джерел її фінансування, інше. З метою встановлення факту наявності необхідних документів Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області надіслано запит до архівного відділу Львівської міської ради. Однак, відповідь на вищезазначений запит не надходила. З огляду на викладене Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області було вжито всіх можливих заходів, однак враховуючи вимоги чинного законодавства відсутні підстави для зарахування періодів роботи ОСОБА_1 на посаді інженера відділу експлуатації та інженера відділу контролю за діяльністю ЖБК УЖГ виконкому Львівської міської ради за період з 11.09.1980 по 17.05.1981 до стажу роботи як держаного службовця.

07.04.2020 представник відповідача також подав до суду клопотання про залишення без розгляду адміністративного позову (вх. № 18594). Клопотання обгрунтоване тим, що позивачем пропущено шестимісячний строк звернення до суду, оскільки позовні вимоги заявлені за перід з 15.07.2010 по 31.10.2012.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі факти, об`єктивно оцінивши докази, суд встановив такі обставини.

Відповідно до записів в трудовій книжці ОСОБА_1 05.05.2006 звільнений з посади заступника міського голови з питань промисловості і підприємництва Львівської міської ради.

Згідно з випискою з акту огляду МСЕК від 15.07.2010 ОСОБА_1 становлено ІІ групу інвалідності.

15.07.2010 ОСОБА_1 звернувся до органу Пенсійного фонду із заявою про призначення пенсії по інвалідності як державному службовцю.

Згідно з протоколом від 04.08.2010 № 184465 ОСОБА_1 призначено пенсію по інвалідності відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Листом від 21.09.2010 № Я-158 ОСОБА_1 повідомлено про те, що оскільки в ОСОБА_1 відсутній необхідний стаж державної служби (не менше 10 років) безпосередньо перед зверненням за призначенням пенсії на посадах, віднесених до категорії посад державних службовців, позивач не набув права на призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу».

Відповідно до записів в трудовій книжці з 01.01.2011 по 25.10.2012 ОСОБА_1 працював у Національній комісії регулювання електроенергетики України та у Національній комісії, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг.

З 01.11.2012 відповідно до заяви позивача та долучених документів про необхідний стаж роботи, зокрема і стаж в Національній комісії регулювання електроенергетики України та у Національній комісії, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг, ОСОБА_1 переведено на пенсію по інвалідності відповідно до Закону України «Про державну службу».

Не погоджуючись із призначенням пенсії в 2010 році відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування неодноразово звертався до органу Пенсійного фонду.

Зокрема, 05.12.2019 ОСОБА_1 звернувся із заявою до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визання протиправною відмови про призначення пенсії по інвалідності відповідно до Закону України «Про державну службу» з 15.07.2010, нарахувати з 15.07.2010 пенсію по інвалідності відповідно до Закону України «Про державну службу».

Листом від 27.12.2019№ 5497/св-20/11.03-06 Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області повідомило позивача про те, що, зокрема, періоди роботи з 11.09.1980 по 17.05.1981 на посадах інженера відділу експлуатації та інженера відділу по керівництву та контролю за діяльністю житлово-будівельних кооперативів Львівської міської ради не можуть бути зараховані до стажу роботи на посаді державної служби, так як посада інженера не віднесена до відповідних катергорій посад державних службовців згідно ст. 25 Закону України від 16.12.1993 № 3723 Про державну службу.

Не погоджуючись із рішення органу Пенсійного фонду про призначення пенсії по інвалідності відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, викладенним у протоколі № 184465 від 04.08.2010 на заяву від 15.07.2010, рішенням, викладеним у листі від 27.12.2019 № 5497/св-20/11.03-06 на заяву від 05.12.2019, щодо відмови перерахувати пенсію з 15.07.2010 по 31.10.2012 відповідно до Закону України Про державну службу, позивач звернувся із даним позовом до суду.

Суд, надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, виходив з такого.

Відповідно до частини першої статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Згідно з частиною другою статті 122 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Верховний суд у постанові від 11.06.2019 у справі № 206/7230/16-а (2-а/206/174/16) вказує, що правильним є обрахування дати призначення пенсії, враховуючи шестимісячний строк звернення до суду.

Позивач не погоджеється із рішенням органу Пенсійного фонду про призначення пенсії по інвалідності відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, викладенним у протоколі № 184465 від 04.08.2010 на заяву від 15.07.2010, рішенням, викладеним у листі від 27.12.2019 № 5497/св-20/11.03-06 на заяву від 05.12.2019, щодо відмови перерахувати пенсію з 15.07.2010 по 31.10.2012 відповідно до Закону України Про державну службу, оскільки вважає, що нач час звернення до пенсійного органу у позивача був наявний десятирічний стаж на посадах державної служби. Посилається на те, що відповідачем протиправно не враховано стаж роботи на посадах інженера відділу експлуатації та інженера відділу контролю за діяльністю ЖБК УЖГ виконавчого комітету Львівської міської ради.

Відтак, просить зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області здійснити з 15.07.2010 по 31.10.2012 перерахунок пенсії по інвалідності та нарахувати її за вказаний період відповідно до Закону України Про державну службу від 16.12.1993 № 3723; провести індексацію несвоєчасно виплачених за період з 15.07.2010 по 31.10.2012 грошових сум пенсії по інвалідності та здійснити виплату такої індексації; провести компенсацію несвоєчасно виплачених за період з 15.07.2010 по 31.10.2012 грошових сум пенсії по інвалідності.

Суд зазначає, що 15.07.2010 позивач звернувся до органу Пенсійного фонду із заявою про призначення пенсії по інвалідності відповідно до Закону України «Про державну службу».

Згідно з протоколом від 04.08.2010 № 184465 ОСОБА_1 призначено пенсію по інвалідності відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Листом від 21.09.2010 № Я-158 ОСОБА_1 повідомлено про те, що оскільки у ОСОБА_1 відсутній необхідний стаж державної служби (не менше 10 років) безпосередньо перед зверненням за призначенням пенсії на посадах, віднесених до категорії посад державних службовців, позивач не набув права на призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу».

Таким чином, подаючи даний позов до суду позивач фактично не погоджується із призначенням пенсії згідно з протоколом від 04.08.2010 № 184465 на заяву від 15.07.2010, щодо призначення пенсії по інвалідності відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, оскільки вважає, що посади інженера відділу експлуатації та інженера відділу контролю за діяльністю ЖБК УЖГ виконавчого комітету Львівської міської ради віднесені до відповідних посад державних службовців, відтак станом на момент звернення до суду у позивача був необхідний десятирічний стаж роботи на посадах державної служби для призначення пенсії по інвалідності відповідно до Закону України «Про державну службу».

До предмету доказування в даній справі входить зарахування стажу роботи на посадах інженера відділу експлуатації та інженера відділу контролю за діяльністю ЖБК УЖГ виконавчого комітету Львівської міської ради з 11.09.1980 по 17.05.1981 до стажу державної служби, оскільки саме з цієї підстави позивачу відмовлено у призначенні пенсії по інвалідності відповідно до Закону України «Про державну службу».

Після отримання відповіді Пенсійного органу позивач працював з 01.01.2011 по 25.10.2012 у Національній комісії регулювання електроенергетики України та у Національній комісії, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг.

Відтак, маючи необхідний стаж державної служби звернувся повторно із заявою про призначення пенсії відповідно до закону України «Про державну службу».

Влаштування на роботу після отримання відповіді Пенсійного органу від 21.09.2010 № Я-158 суд розцінює як визнання правомірними дій Пенсійного органу щодо не зарахування стажу роботи на посадах інженера відділу експлуатації та інженера відділу контролю за діяльністю ЖБК УЖГ виконавчого комітету Львівської міської ради з 11.09.1980 по 17.05.1981.

Суд не бере до уваги, посилання позивача на те, що позивач дізнався про незаконність рішення Пенсійного фонду, виклаленого в протоколі від 04.08.2010, 26.11.2019 під час ознайомлення з адвокатомм із матеріалами пенсійної справи, оскільки отримавши лист Пенсійного органу від 21.09.2010 № Я-158 позивач дізнався про про порушення своїх прав. Після чого повторно звертався із заявою про призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу».

Суд зазначає, що позивачу згідно з протоколом від 04.08.2010 № 184465 призначено пенсію по інвалідності відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, відтак, звернувшись із даним позовом до суду позивач фактично просить призначити пенсію по інвалідності з 15.07.2010 по 31.10.2012, оскільки така пенсія не призначалась відповідно до Закону України «Про державну службу», а відтак не може бути перерахована.

Таким чином, дізнавшись про порушення свої прав з листа від 21.09.2010 № Я-158, позивач звернувся до суду 26.02.2020 із пропущенням шестимічного строку звернення до суду.

Встановлення строків звернення до суду з відповідними позовними заявами законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними, передбачених КАС України, певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Строки звернення до адміністративного суду із адміністративним позовом обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Згідно з ч.1 ст.121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли вказаним Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

При цьому, поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належним чином.

Позивач в клопотанні про поновлення строку зверненян до суду зазначає, що не мав можливості подати позов в межах строку звернення до суду за станом здоров`я.

На підтвердження стану здоров`я позивач посилається на виписку з історії хвороби № 12997 від 22.06.2010 та матеріалами, що до неї додаються: реографічним дослідженням кровопостачання головного мозку від 15.06.2010, велометричним дослідженнями та рентгенівськими знімками хребта, кардіограми, довідку МСЕК від 15.07.2010 про встановлення інвалідності, кардіограми від 3 травня та 3 липня 2012 року, велометричне дослідження № 372 від 3 липня 2012 року та виписний епікриз із історії хвороби № 15615 від 10 липня 2012 року підтверджують захворювання та перебування у зв`язку з кризом на лікуванні у комунальній міській клінічній лікарні швидкої медичної допомоги м. Львова, випискою із історії хвороби № 15308 від 20 листопада 2015 року, обстеженнями лікарів, довідкою стоматологічного медичного центру цього університету № 391 від 27 листопада 2015 року, також висновком експертизи № 2037 від 21 листопада 2015 року.

Позивач зазначає, що значне погіршення стану здоров`я, яке потребувало звернень до лікарів та лікування в поліклінічних та стаціонарних умовах, мало місце у листопаді 2005 року, лютому та липні 2010 року, травні та жовтні 2011 року, березні та липні 2012 року, вересні 2018 року, березні (переніс операцію головного мозку) і травні 2019 року, та в інші періоди, документи за які не збереглись.

Проте, суд зазначає, що позивачем пропущено строк звернення до суду з 2011, а звернувся до суду тільки 26.02.2020. Такий строк є значним періодом часу.

Оскіль позивач звернувся до суду тільки в 2020 році, суд зазначає, що вказані обставини, на які покликається позивач, не можуть вважатись поважними причинами пропуску значного строку звернення до суду, оскільки позов подано до суду із спливом зночного проміжку часу.

Жодних інших поважних причин пропуску строку звернення до адміністративного суду, які б унеможливлювали і не залежали б від волі позивача своєчасно звернутись за судовим захистом, судом не встановлено

Суд зазначає, що практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (справа Стаббігс та інші проти Великобританії, справа Девеер проти Бельгії, Прітті проти Сполученого Королівства від 28.10.1998).

У вказаних рішеннях Європейський суд з прав людини вказує, що одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Суд встановив, що якщо звичайний строк оскарження поновлюється зі спливом значного періоду часу, таке рішення може порушити принцип правової визначеності. Хоча саме національним судам, перш за все, належить виносити рішення про поновлення строку оскарження, їх свобода розсуду не є необмеженою. Суди повинні обґрунтовувати відповідне рішення. У кожному випадку національні суди повинні встановити, чи виправдовують причини поновлення строку оскарження втручання у принцип res judicata, особливо коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів стосовно часу або підстав для поновлення строків.

Положеннями статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства України з 1997 року, кожному гарантується право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

При цьому, якщо звичайний строк оскарження поновлюється зі спливом значного періоду часу, таке рішення може порушити принцип правової визначеності. Хоча саме національним судам, перш за все, належить виносити рішення про поновлення строку оскарження, їх свобода розсуду не є необмеженою. Суди повинні обґрунтовувати відповідне рішення. У кожному випадку національні суди повинні встановити, чи виправдовують причини поновлення строку оскарження втручання у принцип res judicata, особливо коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів стосовно часу або підстав для поновлення строків

Згідно з пунктом 8 частини 1 ст. 240 КАС України суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду, з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 3 ст. ст. 123 КАС України якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Враховуючи зазначене, та те, що позивачем пропущено строк звернення до адміністративного суду, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви про поновлення строку звернення до суду та наявність підстав для залишення позову без розгляду і задоволення клопотання представника відповідача.

Керуючись статтями 118, 122, 123, 243, 248, 295 Кодексу адміністративного судочинства України суд,-

у х в а л и в :

у задоволенні заяви позивача про поновлення пропущеного строку для звернення до суду - відмовити.

Клопотання представника відповідача про залишення без розгляду адмністративного позову - задоволити.

Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Виконавчого комітету Львівської міської ради про визнання рішення протиправним, зобов`язання здійснити перерахунок та доплату пенсії залишити без розгляду.

Ухвала може бути оскаржена в порядку та строки, передбачені статями 294, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України з урахуванням вимог підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідні положення цього Кодексу.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання суддею (суддями).

Повний текст ухвали складено 15.04.2020.

Суддя Костецький Н.В.