Справа № 240/9380/19
Суддя: Капустинський М.М.
Дата ухвалення: 2020-04-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 240/9380/19

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Черняхович Ірина Едуардівна

Суддя-доповідач - Капустинський М.М.

16 квітня 2020 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Капустинського М.М.

суддів: Охрімчук І.Г. Смілянця Е. С. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 28 грудня 2019 року (рішення ухвалено у м.Житомирі) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Відділу державної реєстрації виконавчого комітету Ушомирської сільської ради, третя особа - ОСОБА_2 про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Відділу державної реєстрації виконавчого комітету Ушомирської сільської ради (далі - відповідач), в якому з урахуванням уточненої позовної заяви від 26.07.2019, просить:

- визнати протиправними дії відділу державної реєстрації Ушомирської сільської ради;

- зобов`язати відділ державної реєстрації Ушомирської сільської ради зареєструвати ОСОБА_1 право власності на АДРЕСА_1 . В обґрунтування заявлених позовних вимог ОСОБА_1 зазначає, що зверталась до відділу державної реєстрації виконавчого комітету Ушомирської сільської ради із заявою про реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 . Однак, 25.04.2019 отримала відповідь від Ушомирської сільської ради про те, що відділ державної реєстрації Ушомирської сільської ради не може зареєструвати право власності на вказану квартиру, так як відповідно до пункту 54 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень для реєстрації подається також письмова згода всіх співвласників про розподіл часток у спільній власності на таке майно. Вважаючи дії відповідача щодо відмови їй у реєстрації права власності протиправними, позивачка звернулась із даним позовом до суду.

Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 28 грудня 2019 року у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Відділу державної реєстрації виконавчого комітету Ушомирської сільської ради, третя особа - ОСОБА_2 про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії - відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, позивачка подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити. В апеляційній скарзі зазначає, що їй було протиправно відмовлено у реєстрації права власності.

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Судом встановлено, що рішенням Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 02.03.2018 у справі №279/3021/16-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення порядку користування житловим будинком та господарськими спорудами позовні вимоги було задоволено та проведено поділ спадкового майна, а саме: житлового будинку з господарськими спорудами між спадкоємцями ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , виділивши ОСОБА_1 - веранду 1а площею 6,05 кв.м. вартістю 8962 гривень; кладову 2 площею 7,60 кв.м. вартістю 11258 гривень; кімнату 3 площею 8,8 кв.м. вартістю 15268 гривень; кімнату 17,3 вартістю 30016 гривень; сарай Б4 площею 14,75 кв.м. вартістю 17108 гривень; сарай б2 площею 10,45 кв.м. вартістю 3008 гривень, туалет Т вартістю 2631,5 гривень; 1/2 частину огорожі №1-2 вартістю 2631,5 гривень, що становить 49/100 реальної частки (а.с.11-13).

На підставі вищезазначеного рішення ОСОБА_1 було зареєстроване її право власності на 49/100 частину житлового будинку з господарськими спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується наявним у матеріалах справи витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с.14).

В подальшому, рішенням виконавчого комітету Ушомирської сільської ради Коростенського району Житомирської області від 27.09.2018 №67 частині житлового будинку, що належить ОСОБА_1 , було присвоєно юридичну адресу: АДРЕСА_3 (а.с.15).

На підставі вказаного рішення ОСОБА_1 розробила технічний паспорт на квартиру АДРЕСА_1 (а.с.16-19).

Також встановлено, що 22.04.2019 ОСОБА_1 звернулась до Ушомирської сільської ради Коростенського району Житомирської області із заявою, в якій просила зобов`язати відділ державної реєстрації Ушомирської сільської ради зареєструвати її право власності на квартиру АДРЕСА_1 .

За наслідками розгляду зазначеної заяви Ушомирська сільська рада Коростенського району Житомирської області надіслала позивачу лист №239/02-20 від 25.04.2019 за підписом сільського голови ОСОБА_3 , в якому повідомила, що відповідно до статті 11 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державний реєстратор самостійно приймає рішення за результатом розгляду заяв у сфері державної реєстрації прав. Втручання, крім випадків, передбачених цим Законом, будь-яких органів влади, їх посадових осіб, юридичних осіб, громадян та їх об`єднань у діяльність державного реєстратори під час проведення реєстраційних дій забороняється і тягне за собою відповідальність згідно із законом. Також заявнику додатково було повідомлено перелік документів, які подаються для державної реєстрації права власності на нерухоме майно, що утворено шляхом поділу та зазначено, що вирішення питання встановлення відповідності заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства та відсутності суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами належить до виключної компетенції державного реєстратора (а.с.22-23).

Натомість позивач вважає, що їй було протиправно відмовлено у реєстрації права власності на квартиру АДРЕСА_1 , а тому вона звернулась із даним позовом до суду.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що визначені законом.

Розглядаючи питання про законність та обґрунтованість судового рішення, яким у позові відмовлено, суд апеляційної інстанції враховує наступне.

Частиною другою статті 19 Конституції України декларовано, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень врегульовані Законом України від 01.07.2004 № 1952-IV "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" (далі - Закон № 1952-IV)

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону № 1952-IV дія цього Закону поширюється на відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, розміщене на території України, та обтяжень таких прав.

Державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (п. 1 ч. 1 ст. 2 Закону № 1952-IV).

При цьому, відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 2 Закону № 1952-IV реєстраційною дією є державна реєстрація прав, внесення змін до записів Державного реєстру прав, скасування державної реєстрації прав, а також інші дії, що здійснюються в Державному реєстрі прав, крім надання інформації з Державного реєстру прав.

Пунктом 1 частини 1 статті 4 Закону № 1952-IV встановлено, що державній реєстрації прав підлягають речові права.

У Державному реєстрі прав реєструються речові права та їх обтяження на земельні ділянки, а також на об`єкти нерухомого майна, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких неможливе без їх знецінення та зміни призначення, а саме: житлові будинки, будівлі, споруди, а також їх окремі частини, квартири, житлові та нежитлові приміщення (ч. 1 ст. 5 Закону № 1952-IV).

Право власності на житловий будинок, будівлю, споруду, а також їх окремі частини може бути зареєстровано незалежно від того, чи зареєстровано право власності чи інше речове право на земельну ділянку, на якій вони розташовані (ч. 3 ст. 5 Закону № 1952-IV).

Відповідно до статті 6 Закону № 1952-IV, яка визначає систему органів та суб`єктів, які здійснюють повноваження у сфері державної реєстрації прав, передбачено, що організаційну систему державної реєстрації прав становлять:

1) Міністерство юстиції України та його територіальні органи;

2) суб`єкти державної реєстрації прав: виконавчі органи сільських, селищних та міських рад, Київська, Севастопольська міські, районні, районні у містах Києві та Севастополі державні адміністрації;

3) державні реєстратори прав на нерухоме майно (далі - державні реєстратори).

Водночас, виконавчі органи сільських, селищних та міських рад (крім міст обласного та/або республіканського Автономної Республіки Крим значення) набувають повноважень у сфері державної реєстрації прав відповідно до цього Закону у разі прийняття відповідною радою такого рішення.

Відповідно до статті 9 Закону № 1952-IV до повноважень суб`єктів державної реєстрації прав, до яких згідно з ст. 6 вказаного Закону належать виконавчі органи сільських рад, належить: 1) забезпечення: проведення державної реєстрації прав; ведення Державного реєстру прав; взяття на облік безхазяйного нерухомого майна; формування та зберігання реєстраційних справ; 2) здійснення інших повноважень, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Відносини з приводу проведення державної реєстрації прав врегульовані ст. 18 Закону № 1952-IV.

Зокрема, частиною 1 вказаної статті передбачено, що державна реєстрація прав проводиться в такому порядку:

1) прийняття/отримання документів для державної реєстрації прав, формування та реєстрація заяви в базі даних заяв;

2) виготовлення електронних копій документів, поданих для державної реєстрації прав, шляхом сканування (у разі подання документів у паперовій формі) та їх розміщення у Державному реєстрі прав;

3) встановлення черговості розгляду заяв, зареєстрованих у базі даних заяв;

4) перевірка документів та/або відомостей Державного реєстру прав, відомостей реєстрів (кадастрів), автоматизованих інформаційних систем на наявність підстав для зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні державної реєстрації прав та прийняття відповідних рішень;

5) прийняття рішення про державну реєстрацію прав (у разі відсутності підстав для зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні державної реєстрації прав);

6) відкриття розділу в Державному реєстрі прав та/або внесення до відкритого розділу або спеціального розділу Державного реєстру прав відповідних відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про об`єкти та суб`єктів цих прав;

7) формування витягу з Державного реєстру прав про проведену державну реєстрацію прав для подальшого використання заявником;

8) видача/отримання документів за результатом розгляду заяви.

Приписами частини 2 статті 18 Закону № 1952-IV визначено, що перелік документів, необхідних для державної реєстрації прав, та порядок державної реєстрації прав визначаються Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Державній реєстрації підлягають виключно заявлені речові права на нерухоме майно та їх обтяження, за умови їх відповідності законодавству і поданим/отриманим документам (ч. 7 ст. 18 Закону № 1952-IV)

Відповідно до ч. 12 ст. 18 Закону № 1952-IV датою і часом державної реєстрації прав вважається дата і час реєстрації відповідної заяви, за результатом розгляду якої державним реєстратором прийнято рішення про державну реєстрацію прав.

При цьому, вимоги до оформлення заяв, а також вимоги до оформлення рішень державних реєстраторів, що приймаються за результатом їх розгляду, їх форми затверджуються Міністерством юстиції України (ч. 14 ст. 18 Закону № 1952-IV).

Статтею 20 Закону № 1952-IV встановлено, що заява на проведення реєстраційних дій та оригінали документів, необхідних для проведення таких дій, подаються заявником у паперовій або електронній формі у випадках, передбачених законодавством.

Заява на проведення реєстраційних дій у паперовій формі подається за умови встановлення особи заявника. Встановлення особи громадянина України здійснюється за паспортом громадянина України або за іншим документом, що посвідчує особу, передбаченим Законом України "Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус".

Заява на проведення реєстраційних дій в електронній формі подається за умови підписання її заявником з використанням засобів електронної ідентифікації з високим рівнем довіри.

Про подання/отримання заяви на проведення реєстраційних дій державний реєстратор за допомогою програмних засобів ведення Державного реєстру прав невідкладно повідомляє власника об`єкта нерухомого майна, щодо якого подано заяву, а також відповідного користувача, обтяжувача.

Так, порядок подання заяв у сфері державної реєстрації прав та повідомлення власника об`єкта нерухомого майна, а також відповідного користувача, обтяжувача про подані заяви визначається Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Відповідно до ч. 4 ст. 20 Закону № 1952-IV заява про проведення реєстраційних дій не приймається за відсутності документа, що підтверджує оплату послуг, та у разі внесення відповідної плати не в повному обсязі, а також якщо не встановлено особу заявника.

Згідно з ч. 5-6 ст. 20 Закону № 1952-IV у разі подання заяви про проведення реєстраційних дій у паперовій формі така заява формується, реєструється у базі даних заяв із зазначенням дати і часу реєстрації та скріплюється власним підписом заявника, крім випадку, передбаченого статтею 31-2 цього Закону.

З оригіналів документів чи відповідно оформлених копій документів у випадку, передбаченому абзацом другим частини першої цієї статті, поданих для проведення реєстраційних дій, виготовляються електронні копії шляхом сканування, що долучаються до заяви, зареєстрованої у Державному реєстрі прав, та до реєстраційної справи в електронній формі.

У разі подання заяви про проведення реєстраційних дій в електронній формі така заява за допомогою програмних засобів ведення Державного реєстру прав реєструється у базі даних із зазначенням дати і часу реєстрації, про що за допомогою програмних засобів ведення цього реєстру повідомляється заявник.

Умови, підстави та процедура проведення відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, об`єкти незавершеного будівництва та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав), перелік документів, необхідних для її проведення, права та обов`язки суб`єктів у сфері державної реєстрації прав, а також умови, підстави та процедуру взяття на облік безхазяйного нерухомого майна визначені в Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 р. № 1127 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 23 серпня 2016 р. № 553 (далі - Порядок №1127).

Пунктами 6-7 Порядку №1127 державна реєстрація прав проводиться за заявою заявника шляхом звернення до суб`єкта державної реєстрації прав або нотаріуса, крім випадків, передбачених цим Порядком.

Для державної реєстрації прав заявник подає оригінали документів, необхідних для відповідної реєстрації, та документ, що підтверджує сплату адміністративного збору за державну реєстрацію прав.

У разі коли оригінали документів, необхідних для державної реєстрації прав, відповідно до законодавства залишаються у справах державних органів, органів місцевого самоврядування, що їх видають, заявник подає копії документів, оформлені такими органами відповідно до законодавства.

У разі коли особа, речові права, обтяження речових прав якої підлягають державній реєстрації, звільнена від сплати адміністративного збору за державну реєстрацію прав, документ, що підтверджує сплату адміністративного збору за державну реєстрацію прав, не подається.

У такому разі заявник пред`являє документ, що підтверджує право на звільнення від сплати адміністративного збору за державну реєстрацію прав, з якого державним реєстратором, уповноваженою особою виготовляється копія, що додається до документів, поданих для державної реєстрації прав.

Відповідно до п. 8, 9 Порядку №1127 державний реєстратор, уповноважена особа за допомогою програмних засобів ведення Державного реєстру прав формує та реєструє заяву в базі даних заяв, на якій заявник (за умови відсутності зауважень до відомостей, зазначених у ній) проставляє власний підпис.

Під час формування та реєстрації заяви державний реєстратор, уповноважена особа встановлює особу заявника.

Згідно з п. 12 Порядку №1127 розгляд заяви та документів, поданих для державної реєстрації прав, здійснюється державним реєстратором, який встановлює черговість розгляду заяв, що зареєстровані в базі даних заяв на таке майно, відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами та їх обтяженнями, а також наявність підстав для проведення державної реєстрації прав, зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав.

Пунктом 18 Порядку №1127 визначено, що за результатом розгляду заяви та документів, поданих для державної реєстрації прав, державний реєстратор приймає рішення щодо державної реєстрації прав або щодо відмови в такій реєстрації.

Державна реєстрація прав та облік безхазяйного нерухомого майна проводяться з прийняттям рішень державним реєстратором прав на нерухоме майно (далі - державний реєстратор), які формуються за допомогою програмних засобів ведення Державного реєстру прав в електронній формі з накладенням кваліфікованого електронного підпису.

Рішення державного реєстратора за бажанням заявника, а також за зверненням посадових осіб державних органів, органів місцевого самоврядування у зв`язку із здійсненням ними повноважень, визначених законом, може бути надано у паперовій формі шляхом його друку за допомогою програмних засобів ведення Державного реєстру прав на аркушах паперу форматом А4 (210 х 297 міліметрів) без використання спеціальних бланків, проставлення підпису та печатки державного реєстратора (п. 3 Порядку №1127).

Водночас, відповідно до п. 23 Порядку №1127 за наявності підстав для відмови в державній реєстрації прав, що визначені Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", державний реєстратор приймає відповідне рішення, яке повинне містити вичерпний перелік обставин, що стали підставою для його прийняття, з відповідним обґрунтуванням їх застосування.

З наведеного вбачається, що передумовою для прийняття рішення про державну реєстрацію права або щодо відмови в такій реєстрації є звернення особи до уповноваженого органу, визначеного в ст. 6 Закону № 1952-IV, з відповідною заявою встановленого зразка та долученим до такої заяви визначеним Порядком №1127 переліком документів.

Як вбачається з матеріалів справи, дійсно, заява ОСОБА_1 про реєстрацію її права власності на квартиру АДРЕСА_1 була подана нею до Ушомирської сільської ради Коростенського району Житомирської області, а не до органу чи суб`єкта реєстрації, визначеного в ст. 6 Закону № 1952-IV, складена у довільній формі та не відповідає законодавчо встановленій формі. Крім того, позивачем до заяви не було додано документів, передбачених Порядком №1127.

Крім того, відповідачем жодного рішення про державну реєстрацію права власності ОСОБА_1 на квартиру АДРЕСА_1 , або про відмову в такій реєстрації відповідачем не приймалось.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції стосовно того, що вимоги Порядку №1127 позивачем дотриманні не були, рішення про державну реєстрацію права власності ОСОБА_1 на квартиру АДРЕСА_1 відповідачем не приймалось, а тому позовні вимоги є передчасними та задоволенню не підлягають.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Таким чином, на думку колегії суддів апеляційної інстанції, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 28 грудня 2019 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 16 квітня 2020 року.

Головуючий Капустинський М.М.

Судді Охрімчук І.Г. Смілянець Е. С.