Справа № 420/1883/20
Суддя: Токмілова Л.М.
Дата ухвалення: 2020-04-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/1883/20
15 квітня 2020 року
Суддя Одеського окружного адміністративного суду Токмілова Л.М., розглянувши у письмовому провадженні клопотання представника відповідача про залишення без розгляду позовної заяви ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Військової частини НОМЕР_2 (адреса: АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, -
До Одеського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_2 про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії.
Ухвалою суду від 10.03.2020 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.
Судом встановлено, що під час звільнення позивача з військової служби, відповідно до наказу Командування Військово-Морських Сил Збройних Сил України 26.06.2018 року №122, в порушення вимог п.14 абз. 3 ст.101 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» №2011-ХІІ від 20 грудня 1991 року не було нараховано та виплачено грошову компенсацію за всі невикористані дні додаткової відпустки. Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 16 жовтня 2019 року по справі № 420/3742/19 адміністративний позов позивача до в/ч НОМЕР_4 та військової частини НОМЕР_2 задоволено в повному обсязі. 23.12.2019 року були внесені зміни до наказу Командування Військово-Морських Сил Збройних Сил України від 26.06.2018 року № 122, щодо включення пункту стосовно нарахування та виплати позивачу грошової компенсації за всі невикористані дні додаткової відпустки за 2015-2018 роки. 26 грудня 2019 року на картковий рахунок позивача було перераховано суму грошової компенсації. 10.01.2020 року позивач звернувся до командування в/ч НОМЕР_4 з проханням про нарахування та виплату йому середнього грошового забезпечення за весь час затримки по день фактичного розрахунку з 13.08.2018 року по 16.12.2019 року. Листом від 04.02.2020 року в/ч НОМЕР_4 , розглянувши звернення, повідомила позивачу, що стаття 117 КзПП України не розповсюджується до правовідносин, що виникають у порядку виконання судового рішення про присудження виплати заробітної плати. 31.01.2020 року позивач звернувся до командування в/ч НОМЕР_2 з проханням про нарахування та виплату йому середнього грошового забезпечення за весь час затримки по день фактичного розрахунку з 13.08.2018 року по 26.12.2019 року. Листом від 08.02.2020 року в/ч НОМЕР_2 , розглянувши звернення, повідомила позивачу в нарахуванні та виплаті середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.
Згідно з ч. 1 ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.
Згідно з ч. 3 ст. 122 КАС України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 233 Кодексу законів про працю України, працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки.
У разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.
У рішенні Конституційного Суду України від 15.10.2013 за №8-рп/2013, сформовано висновок, що у разі порушення роботодавцем законодавства про оплату праці не обмежується будь-яким строком звернення працівника до суду з позовом про стягнення заробітної плати, що йому належить, тобто усіх виплат, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, встановлених законодавством, незалежно від того, чи було здійснене роботодавцем нарахування таких виплат.
Відповідно до ст. 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.
Спеціальним законодавством прямо не врегульовано питання строків звернення до суду у зв`язку з порушенням відповідачем законодавства про оплату праці (виплату грошового забезпечення), однак за змістом пункту 3 розділу XXXI Порядку №260 грошова компенсація виплачується за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки, в тому числі за минулі роки.
Таким чином у разі порушення законодавства про оплату праці в частині її виплати, працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому компенсації за невикористані дні щорічної відпустки та індексації заробітної плати без обмеження будь-яким строком.
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позивачем не пропущено строк звернення до адміністративного суду, а тому, в задоволенні клопотання відповідача слід відмовити.
Керуючись положеннями ст.ст. 166, 262, 263, 248 КАС України, -
У задоволенні клопотання представника відповідача про залишення позовної заяви без розгляду відмовити.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала окремо від рішення суду не оскаржується. Заперечення проти неї можуть бути включені до апеляційної чи касаційної скарги на рішення суду, прийняте за результатами розгляду справи.

Суддя Л.М. Токмілова