Справа № 280/1332/20
Суддя: Сацький Роман Вікторович
Дата ухвалення: 2020-04-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
21 квітня 2020 року Справа № 280/1332/20 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Сацького Р.В., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за правилами спрощеного позовного провадження

за позовом ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , код ДРФО НОМЕР_1 )

до Управління соціального захисту населення Запорізької міської ради по Комунарському району (юридична адреса: 69104, м. Запоріжжя, вул. Чумаченка, буд. 32, )

про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:
27 лютого 2020 року до Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі по тексту позивач) до Управління соціального захисту населення Запорізької міської ради по Комунарському району (далі по тексту відповідач), в якому позивач просить суд:

- визнати протиправним дії відповідача у не встановлені позивачу статусу особи, на яку поширюється дія Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»;

- зобов`язати відповідача встановити позивачу статус особи, на яку поширюється дія Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та видате відповіжне посвідчення.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що факт смерті військовослужбовця, під час виконанням обов`язків військової служби є встановлений, відповідно це є беззаперечною підставою для встановлення статусу особи, на яку поширюється чинність Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту». З наведених підстав просить суд позов задовольнити.

Ухвалою суду від 28.02.2020 відкрито спрощене позовне провадження без виклику (повідомлення) сторін в адміністративній справі № 280/1332/20. Відповідачу запропоновано у 15-денний строк з дня отримання ухвали надати відзив на позовну заяву.

Ухвала суду отримана представником вілповідача 07.03.2020, про що свідчить рекомндоване повідомлення про вручення поштового відправлення.

У встановлений судом строк відповідач відзив на позовну заяву не надав.

Відповідно до ч. 6 ст. 162 КАС України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Оскільки відповідач відзив на позовну заяву не надав, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Статтею 258 КАС України передбачено, що суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Відповідно до п. 10 ч.1 ст. 4 КАС України, письмове провадження - розгляд і вирішення адміністративної справи або окремого процесуального питання в суді першої, апеляційної чи касаційної інстанції без повідомлення та (або) виклику учасників справи та проведення судового засідання на підставі матеріалів справи у випадках, встановлених цим Кодексом.

За таких обставин, суд дійшов висновку про наявність підстав для розгляду справи в порядку письмового провадження, фіксація судового засідання за допомогою технічного засобу, відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України не здійснювалось.

Суд, оцінивши обставини та наявні у справі докази у їх сукупності, встановив наступне.

ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 (Позивач), уклали шлюб 17.08.1991 та знаходились у шлюбі по день смерті ОСОБА_2 20.11.2017, причина смерті «Гостра коронарна смерть» відповідно до свідоцтва про смерть.

Відповідно до витягу з наказу Міністерства Оборони України від 03.04.2017 №85 Сержант ВЗК ОСОБА_2 , що прибув з військової частини польова пошта НОМЕР_2 АДРЕСА_2 для подальшого проходження служби згідно наказу Командувача Сухопутних військ ЗС України (по особовому складу) від 24.03.2017 №61-рс.

З 01 квітня 2017 року ОСОБА_2 зарахований до списків особового складу частини, на всі види забезпечення, призначено на посаду водія 1 гарматної артилерійської батареї 1 гарматного артилерійського дивізіонну частини і вважати таким, що справи та посаду прийняв і приступив до виконання службових обов`язків за посадою з посадовим окладом 530,00 грн на місяць ВОС 837037А, шпк «солдат».

Відповідно до посвідчення серії НОМЕР_3 видане 01.06.2016 ОСОБА_2 мав статус встановлений законодавством України для ветеранів війни учасник бойових дій.

20.11.2017 під час перебування на службі ОСОБА_2 помер раптово внаслідок гострої коронарної недостатності.

Витягом із протоколу засідання Центрального військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у військовослужбовців №1717 від 19.06.2018 зазначено, що «Захворювання сержанта ОСОБА_2 , 1968 року народження: «Гостра коронарна смерть», яка стала причиною його смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджено лікарським свідоцтвом про смерть №4091 від 22.11.2017, видане КЗ «Запорізьке обласне бюро СМЕ» та свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_4 від 22.11.2017, видане Запорізьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області захворювання та причина смерті, так, пов`язані з проходженням військової служби.

У грудні 2019 року позивач звернулась до відповідача із заявою про встановлення їй статусу особи, на яку поширюється чинність Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Листом відповідача від 18.12.2019 №07-5016/3 відмовлено позивачу у встановленні такого статусу з мотивів, що згідно з Протоколу засідання Центральної військово-лікарської комісії від 19.06.2018 №1717 захворювання та причина смерті ОСОБА_2 пов`язана з проходженням військової служби. Враховуючи зазначене, для встановлення статусу особи, на яку поширюється чинність Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», не має підстав.

Не погоджуючись із такими діями відповідача, позивач звернулась до суду із даним позовом.

Розглянувши надані сторонами документи, з`ясувавши фактичні обставини справи, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду спору по суті, проаналізувавши норми законодавства які регулюють спірні відносини та їх застосування сторонами, судом встановлено наступне.

У відповідності до ч.2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з приписів ч. 1 ст. 2 КАС України відповідно до яких завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії): безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відносини у даній сфері регулюються Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Як встановлено матеріалами справи, відповідно до ч. 1 ст. 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» Міністерством оборони України призначена та виплачена Позивачці у зв`язку із смертю ОСОБА_2 одноразову грошову допомогу, що підтверджується випискою по банківському рахунку позивача, яка наявна в матеріалах справи.

Витягом із протоколу засідання Центрального військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у військовослужбовців №1717від 19.06.2018 зазначено, що «Захворювання сержанта ОСОБА_2 , 1968 року народження: «Гостра коронарна смерть», яка стала причиною його смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджено лікарським свідоцтвом про смерть №4091 від 22.11.2017, видане КЗ «Запорізьке обласне бюро СМЕ» та свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_4 від 22.11.2017, видане Запорізьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області захворювання та причина смерті, так, пов`язані з проходженням військової служби.

Наведені вище обставини підтверджуються Свідоцтвом про укладення шлюбу ІІ-ЖС видане 17.08.1991; свідоцтвом про смерть ОСОБА_2 серія НОМЕР_5 ; Сповіщенням про смерть (загибель) від 08.12.2017; витягом з наказу Міністерства Оборони України від 03.04.2017 №85; контрактом про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України на посадах осіб рядового складу від 15.03.2017; Витягом із протоколу засідання Центрального військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у військовослужбовців №1717 від 19.06.2018.

Таким чином, смерть ОСОБА_2 пов`язана виконанням обов`язків військової служби.

Так, відповідно до вимог абзацу 1 пункту 1 статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» чинність цього Закону поширюється на сім`ї військовослужбовців, партизанів, підпільників, учасників бойових дій на території інших держав, прирівняних до них осіб, зазначених у статтях 6 і 7 цього Закону, які загинули (пропали безвісти) або померли внаслідок поранення, контузії чи каліцтва, одержаних під час захисту Батьківщини або виконання інших обов`язків військової служби (службових обов`язків), а також внаслідок захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті або одержаного в період проходження військової служби чи на території інших держав під час воєнних дій та конфліктів.

Відповідно до вимог статті 18 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» ветеранам війни вручаються посвідчення та нагрудні знаки. Порядок в виготовлення та видачі посвідчень і знаків встановлюється Кабінетом Міністрів України та міжнародними договорами, в яких бере участь Україна.

Постановою КМУ від 12.05.1994 №302 затверджене Положення про порядок видачі посвідчень нагрудних знаків ветеранів війни (далі - Положення №302).

Відповідно до пункту 2 Положення №302 посвідчення є документом, що підтверджує статус ветеранів війни та інших осіб, на яких поширюється чинність Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", на основі котрого надаються: відповідні пільги і компенсації.

Відповідно до пункту 4 Положення №302 особам, на яких поширюється чинність Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" (стаття 10 означеного Закону) видаються посвідчення з написом "Посвідчення члена сім`ї загиблого".

Відповідно до пункту 7 Положення №302 "Посвідчення члена сім`ї загиблого" видаються органами праці та соціального захисту населення за місцем реєстрації громадянина.

Суд аналізуючи абзацу 1 пункту 1 статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» вважає за необхідне зазначити, що дана норма поширюється на позивача у разі дотримання відповідних умов:

у зазначеній нормі спочатку перераховуються особи на які поширюється чинність цієї норми, серед таких осіб окремо зазначені сім`ї військовослужбовців;

наступна умова які загинули (пропали безвісти) або померли внаслідок поранення, контузії чи каліцтва одержаних під час …, а також внаслідок захворювання пов`язаного…, або одержаного в період проходження військової служби.

Те що ОСОБА_2 помер внаслідок захворювання, яке було одержано в період проходження військової служби, підтверджується матеріалами справи та вищеозначеним.

Таким чином, суд вважає, що у позивача є всі наявні та документально підтверджені підстави для встановлення статусу особи на яку поширюється Закон України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Відповідно до статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Частиною другою статті 74 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до положень статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

За приписами частини першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Нормами частини другої зазначеної статті встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Зазначена стаття визначає, як розподіляються обов`язки щодо доказування і подання доказів між особами, які беруть участь у справі, та передбачає активну роль суду у процесі доказування та спрямована на забезпечення повного з`ясування обставин у справі на основі поєднання принципів змагальності та офіційності.

Презумпція винуватості покладає на суб`єкта владних повноважень обов`язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів. Такий обов`язок відсутній, якщо відповідач визнає позов.

Презумпція винуватості суб`єкта владних повноважень-відповідача означає припущення, що повідомлені позивачем обставини у справі про рішення, дії, бездіяльність відповідача і про порушення права, свободи чи інтересу відповідають дійсності, доки відповідач їх не спростує на основі доказів.

За приписами ч. 4 ст. 159 КАС України неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову

Відповідач не надав суду відзив на позовні вимоги, що розцінюється судом як визнання відповідачем позовних вимог.

У разі визнання позову відповідачем повністю або частково суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову повністю або у відповідній частині вимог (ч. 4 ст. 189 КАС України).

Враховуючи вищевикладене, суд приходить висновку, що позовні підлягають задоволенню.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачем при зверненні до суду сплачено 840,80 грн судового збору, який підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань Управління праці та соціального захисту населення Запорізької міської ради по Комунарському району. Платіжна квитанція № 0.0. від 21.02.2020 знаходить в матеріалах адміністративної справи.

Керуючись статтями 2, 6, 8-10, 14, 90, 139, 143, 241-246 та 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ВИРІШИВ:
Позовну заяву ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , код ДРФО НОМЕР_1 ) до Управління соціального захисту населення Запорізької міської ради по Комунарському району (юридична адреса: 69104, м. Запоріжжя, вул. Чумаченка, буд. 32, ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити у повному обсязі.

Визнати протиправними дії Управління соціального захисту населення Запорізької міської ради по Комунарському району у не встановленні ОСОБА_1 , статусу особи, на яку поширюється дія Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Зобов`язати Управління соціального захисту населення Запорізької міської ради по Комунарському району (юридична адреса: 69104, м. Запоріжжя, вул. Чумаченка, буд. 32, ) встановити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 ), статус особи, на яку поширюється дія Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та видати відповідне посвідчення.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , код ДРФО НОМЕР_1 ) судовий збір у розмірі 840 (вісімсот сорок) гривен 80 копійок за рахунок бюджетних асигнувань Управління соціального захисту населення Запорізької міської ради по Комунарському району (юридична адреса: 69104, м. Запоріжжя, вул. Чумаченка, буд. 32, ).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду шляхом подачі в 30-денний строк з дня його проголошення, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення
Рішення у повному обсязі складено та підписане суддею 21.04.2020.

Суддя Р.В. Сацький