Справа № 520/12835/19
Суддя: Гуцал М.І.
Дата ухвалення: 2020-04-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2020 р. м. Харків Справа № 520/12835/19
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Гуцала М.І.,

Суддів: Бенедик А.П. , Донець Л.О. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 29.01.2020, головуючий суддя І інстанції: Бабаєв А.І. (повний текст складено 29.01.20) по справі № 520/12835/19

за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

до Головного управління Держпродспоживслужби в Харківській області

про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі ФОП ОСОБА_1 , позивач) звернувся до суду з позовом до Головного управління Держпродспоживслужби в Харківській області (далі ГУ Держпродспоживслужби в Харківській області, відповідач), в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати рішення Управління безпечності харчових продуктів та ветеринарної медицини в м. Харкові Головного управління Держпродспоживслужби в Харківській області від 19.11.2019 № 39.0/39.2-057/2805-19 про відмову у державній реєстрації потужності;

- зобов`язати Головне управління Держпродспоживслужби в Харківській області провести державну реєстрацію потужності, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 шляхом внесення інформації про потужність до Державного реєстру потужностей операторів ринку.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 29.01.2020 відмовлено у задоволенні позову.

Не погодившись з таким рішенням, позивач звернувся до суду з апеляційною скаргою, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права просить скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 29.01.2020 та прийняти нове судове рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що рішення від 19.11.2019 вих-39.0/39.2-057/2805-19 про відмову у державній реєстрації потужності, на думку позивача, є протиправним та підлягає скасуванню. Також зазначає, що судом першої інстанції не повно з`ясовано дійсно істотні та важливі обставини справи, а також зроблено неналежний правовий аналіз приписів ч. 3 ст. 25 Закону України «Про принципи та вимоги до безпечності та якості харчових продуктів», що потягло за собою ухвалення необґрунтованого рішення.

Відповідач у справі не скористався своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу, що не перешкоджає розгляду справи.

В той же час, 07.04.2020 від Головного управління Держпродспоживслужби в Харківській області до суду надійшло клопотання про розгляд справи в загальному провадженні, яке задоволенню не підлягає, з огляду на наступне.

Відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 4 КАС України, письмове провадження - розгляд і вирішення адміністративної справи або окремого процесуального питання в суді першої, апеляційної чи касаційної інстанції без виклику учасників справи та проведення судового засідання на підставі матеріалів справи у випадках, встановлених цим Кодексом.

Згідно п. 10 ч. 6 ст. 12 КАС України, для цілей цього Кодексу справами незначної складності є інші справи, у яких суд дійде висновку про їх незначну складність, за винятком справ, які не можуть бути розглянуті за правилами спрощеного позовного провадження.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Як вбачається з матеріалів справи, рішення суду, яке є предметом апеляційного оскарження, було прийнято в порядку спрощеного провадження, згідно вимог ст. 262 КАС України.

Дослідивши матеріали справи, доводи клопотання, колегія суддів не знаходить підстав для задоволення клопотання відповідача.

Частиною 6 ст. 262 КАС України передбачено, що суд може відмовити в задоволенні клопотання сторони про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін:

1) у випадках, визначених ст. 263 цього Кодексу;

2) якщо характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі незначної складності не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи.

Враховуючи, що характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі не є складними, виходячи з наведеного визначення справ незначної складності, за відсутності обґрунтування заявленого клопотання, суд дійшов висновку, що у задоволенні клопотання Головного управління Держпродспоживслужби в Харківській області про розгляд справи за правилами загального позовного провадження (з викликом сторін) слід відмовити.

Згідно положень п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, ухвали Другого апеляційного адміністративного суду про призначення справи до розгляду, справа розглядається колегією суддів в порядку письмового провадження. З урахуванням вимог ч. 5 ст.250 Кодексу адміністративного судочинства України, датою ухвалення судового рішення є дата складання його повного тексту. Повний текст постанови суд апеляційної інстанції складає з дотриманням строків, визначених ч. 4 ст. 243 Кодексу адміністративного судочинства України.

Заслухавши доповідь обставин справи, дослідивши та оцінивши наявні в матеріалах справи докази, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

В ході судового розгляду встановлено, що 11.11.2019 позивач звернувся до Головного управління Держпродспоживслужби в Харківській області з заявою про державну реєстрацію потужності. В розділі вид діяльності, що планується здійснювати з використанням потужності зазначено діяльність, пов`язана з харчовими продуктами, які не потребують дотримання температурного режиму та можуть зберігатися при температурі вище 10 °С і залишатися придатними для споживання людиною, а саме реалізація. В якості адреси потужності оператора ринку зазначено: АДРЕСА_1 .

Згідно з додатковою інформацією до заяви про державну реєстрацію потужності в якості місцезнаходження або місця проживання Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 є АДРЕСА_1 . Вказано назву (опис) потужності: ізольоване приміщення, яке підтримується у чистому стані та яке оборудовано належним штучним освітленням та має устаткування необхідне для підтримання температурних режимів, має належну механічну вентиляцію та каналізацію.

19.11.2019 відповідачем було складено повідомлення про прийняття рішення щодо відмови у державній реєстрації потужності № 39.0/39.2-057/2805-19.

Згідно вказаного повідомлення заяву позивача від 11.11.2019 року про державну реєстрацію потужності розглянуто у відповідності до вимог ст. 25 Закону України Про основні принципи та вимоги до безпечності та якості харчових продуктів від 23.12.1997 № 771/97-ВР, керуючись Порядком проведення державної реєстрації потужностей, ведення державного реєстру потужностей операторів ринку та надання інформації з нього заінтересованим суб`єктам, затвердженого наказом Міністерства агропродовольчої політики та продовольства від 10.02.2016 №39, враховуючи невідповідність заяви частині 3 статті 25 Закону України «Про основні принципи та вимоги до безпечності та якості харчових продуктів», а саме: надання у заяві неповної інформації щодо адреси потужності, на підставі пункту 2 підпункту 3.7. Порядку проведення державної реєстрації потужностей, ведення державного реєстру потужностей операторів ринку та надання інформації з нього заінтересованим суб`єктам, затвердженого наказом Міністерства агропродовольчої політики та продовольства від 10.02.2016 № 39, частини 5 статті 25 Закону України Про основні принципи та вимоги до безпечності та якості харчових продуктів, прийнято рішення: фізичній особі - підприємцю ОСОБА_1 відмовити у державній реєстрації потужності та присвоєнні особистого реєстраційного номеру потужності за адресою: АДРЕСА_2 . Також, вказано, що житловий будинок не є та не може бути потужністю за змістом пункту 69 частини 1 статті 69 Закону України Про основні принципи та вимоги до безпечності та якості харчових продуктів, відповідно заява від 11.11.2019 про державну реєстрацію потужності містить неповну інформацію: не зазначено адресу потужності, натомість зазначено житловий будинок та його адресу.

Позивач, не погоджуючись з таким рішенням відповідача, звернувся до суду з даним позовом.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що квартира в багатоквартирному житловому будинку не може бути зареєстрована як потужність з обігу харчових продуктів, в розумінні Закону України «Про основні принципи та вимоги до безпечності та якості харчових продуктів», оскільки існує пряма заборона закону на використання квартири не за призначенням.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Закон України Про основні принципи та вимоги до безпечності та якості харчових продуктів від 23.12.1997 № 771/97-ВР (далі по тексту - Закон № 771/97-ВР) регулює відносини між органами виконавчої влади, операторами ринку харчових продуктів та споживачами харчових продуктів і визначає порядок забезпечення безпечності та окремих показників якості харчових продуктів, що виробляються, перебувають в обігу, ввозяться (пересилаються) на митну територію України та/або вивозяться (пересилаються) з неї.

За визначенням п. 69 ч.1 ст. 1 Закону № 771/97-ВР потужності - споруди або комплекс споруд, приміщення, будівлі, обладнання та інші засоби, включаючи транспортні засоби, а також територія, що використовуються у виробництві та/або обігу об`єктів санітарних заходів.

У свою чергу, згідно з п. 50 ч.1 ст.1 Закону № 771/97-ВР об`єкти санітарних заходів - харчові продукти, допоміжні матеріали для переробки, предмети та матеріали, що контактують з харчовими продуктами.

Відповідно до п. 51 ч.1 ст.1 Закону № 771/97-ВР обіг - реалізація та/або зберігання харчових продуктів для цілей реалізації, включаючи пропонування до реалізації та/або іншої форми передачі, реалізації, розповсюдження або будь-яку іншу форму передачі незалежно від її здійснення на платній чи безоплатній основі. Дії, пов`язані з направленням на переробку (зміну призначеного використання), вилучення та/або відкликання, та/або утилізацію харчових продуктів, не вважаються обігом.

За визначенням п.31 ч.1 ст.1 Закону № 771/97-ВР компетентний орган - центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері безпечності та окремих показників якості харчових продуктів.

Загальні засади державної реєстрації потужностей визначено статтею 25 Закону № 771/97-ВР.

Так, згідно з ч.1 ст.25 Закону № 771/97-ВР державній реєстрації підлягають потужності з виробництва та/або обігу харчових продуктів, на які не вимагається отримання експлуатаційного дозволу.

Державна реєстрація потужностей здійснюється компетентним органом шляхом внесення відповідної інформації до реєстру на безоплатній основі. Потужностям у реєстрі присвоюється особистий реєстраційний номер (ч.2 ст.25 Закону № 771/97-ВР).

Відповідно до ч.3 ст.25 Закону № 771/97-ВР не пізніше ніж за 10 календарних днів до початку роботи потужності оператор ринку зобов`язаний подати (надіслати) до територіального органу компетентного органу заяву про державну реєстрацію потужності, в якій зазначаються найменування, ідентифікаційний код згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, місцезнаходження або прізвище, ім`я, по батькові, реєстраційний номер облікової картки платника податків чи серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку у паспорті), місце проживання оператора ринку, назва (опис) потужності, її адреса, заплановані види діяльності та перелік харчових продуктів, виробництво та/або обіг яких планується здійснювати, вид оператора ринку за класифікацією суб`єктів господарювання, визначеною Господарським кодексом України (суб`єкт мікро-, малого, середнього або великого підприємництва).

Заява про державну реєстрацію потужності засвідчується підписом оператора ринку або уповноваженої ним особи та реєструється територіальним органом компетентного органу в день її надходження (ч.4 ст.25 Закону № 771/97-ВР).

Згідно з ч.5 ст.25 Закону № 771/97-ВР підставою для відмови у державній реєстрації потужності є невідповідність заяви встановленій формі, надання в ній неповної інформації або наявність раніше прийнятого рішення про державну реєстрацію цієї потужності. Відмова у державній реєстрації потужностей з інших підстав не дозволяється. У рішенні про відмову в державній реєстрації потужності обов`язково зазначаються підстава для відмови та фактичні обставини, що підтверджують наявність такої підстави.

Рішення про державну реєстрацію потужності або про відмову у такій реєстрації приймається протягом 10 календарних днів після отримання відповідної заяви оператора ринку. Копія рішення про державну реєстрацію потужності або про відмову у такій реєстрації надається (надсилається) оператору ринку протягом трьох робочих днів з дня його прийняття.

Процедуру державної реєстрації потужностей, які використовуються на будь-якій стадії виробництва та/або обігу харчових продуктів та не потребують отримання експлуатаційного дозволу, ведення державного реєстру потужностей операторів ринку та надання інформації з нього заінтересованим суб`єктам затверджено наказом Мінагрополітики та продовольства України від 10.02.2016 № 39, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 12.03.2016 за № 382/28512 (далі по тексту - Порядок № 39).

Відповідно до п.1.3 Порядку № 39 оператор ринку харчових продуктів (далі - оператор ринку), який провадить діяльність, що відповідно до вимог Закону України "Про основні принципи та вимоги до безпечності та якості харчових продуктів" не вимагає отримання експлуатаційного дозволу, зобов`язаний подати до територіального органу компетентного органу заяву про державну реєстрацію потужності, яка використовується на будь-якій стадії виробництва та/або обігу харчових продуктів, відповідно до цього Порядку.

Згідно з п.п.1.5, 1.6 Порядку оператор ринку, який станом на дату набрання чинності Законом використовує потужність, на яку не отримано експлуатаційного дозволу, зобов`язаний подати заяву про державну реєстрацію такої потужності до територіального органу компетентного органу.

Державній реєстрації підлягає кожна окрема потужність оператора ринку.

Для державної реєстрації потужності оператор ринку подає територіальному органу компетентного органу за адресою потужності заяву за формою згідно з додатком 1 до цього Порядку (п.2.1 Порядку № 39).

Отже, законодавець зобов`язує оператора ринку харчових продуктів зареєструвати кожну адресу наявних у нього потужностей, перелік яких визначений у формі самої заяви (додаток 1 до Порядку № 39), в якій необхідно визначити вид діяльності, що планується здійснювати з використанням потужності (кожен вид діяльності, який планується здійснювати, позначається символом "V" у відповідній графі), зокрема: у пункті 1 передбачені наступні види діяльності, пов`язані з харчовими продуктами, які не потребують дотримання температурного режиму та можуть зберігатися при температурі вище 10 °C і залишатися придатними для споживання людиною, а саме: первинне виробництво, транспортування, зберігання та реалізація.

Позивач визначив у своїй заяві лише один вид діяльності реалізацію, який не пов`язаний з реалізацією у роздріб, передбаченою окремо у пункті 4 форми заяви. Тобто, приміщення квартири не пов`язане з його використанням для первинного виробництва чи зберігання продуктів харчування.

При цьому необхідно зауважити на доводи позивача, що приміщення квартири буде використовуватися ним в процесі обігу харчових продуктів як потужність для укладення договорів купівлі-продажу, внаслідок здійснення відповідної господарської операції, в тому числі за результатами проведеної рекламної компанії.

Відповідно, посилання відповідача на невідповідність квартири у житловому будинку гігієнічним вимогам, встановленим статтею 41 Закону № 771/97-ВР, не є підставою для відмови у державній реєстрації потужності у розумінні ч.5 ст.25 цього Закону.

За приписами п.2.6 Порядку № 39 територіальному органу компетентного органу забороняється вимагати для державної реєстрації потужності будь-які інші документи, крім заяви.

З викладеного вище вбачається, що частиною 5 статті 25 Закону № 771/97-ВР встановлено виключний перелік підстав для відмови у державній реєстрації потужності, якими є:

- невідповідність заяви встановленій формі,

- надання в ній неповної інформації,

- наявність раніше прийнятого рішення про державну реєстрацію цієї потужності.

Наведеним вище приписам ч. 5 ст. 25 Закону № 771/97-ВР кореспондують положення п.3.7 Порядку № 39.

З матеріалів справи вбачається, що ФОП ОСОБА_1 було подано заяву від 11.11.2019 про державну реєстрацію потужності: заяву за формою, передбаченою додатком 1 до Порядку № 39, в якій зазначено адресу потужності оператора ринку вул. Другої П`ятирічки (Біблика), 2-А АДРЕСА_3 , АДРЕСА_4 , АДРЕСА_5 , та єдиний вид діяльності, що планується здійснювати з використанням потужності реалізація (а.с.9-10). У додатку до заяви "Додаткова інформація до заяви про державну реєстрацію потужності" від 11.11.2019 у п. 3 "Назва (опис) потужності" міститься зазначена позивачем інформація - "ізольоване приміщення, яке підтримується у чистому стані та яке оборудовано належним штучним освітленням та має устаткування необхідне для підтримання температурних режимів, має належну механічну вентиляцію та каналізацію, у п. 4 вказаного Додатку зазначені заплановані види діяльності - перелік харчових продуктів, виробництво та/або обіг яких планується здійснювати - всі харчові продукти, окрім тих, на які потрібно отримання експлуатаційного дозволу.

Враховуючи викладене, колегія суддів вказує, що позивачем у поданій до ГУ Держпродспоживслужби у Харківській області заяві від 11.11.2019 та додатковій інформації до неї було вказано усі обов`язкові відомості, передбачені ч.3 ст.25 Закону № 771/97-ВР щодо визначення виду діяльності за адресою певної потужності.

В той же час посилання відповідача на зазначення у заяві неповної інформації щодо назви (опису) потужності та її адреси, які не відповідають фактичним обставинам справи, давали змогу для застосування приписів п. 3.4 Порядку №39, які передбачали можливість для територіального органу компетентного органу продовження строку проведення реєстрації (не більше ніж на 15 робочих днів) для витребування певних документів, пояснень для прийняття об`єктивного рішення у відповідності до вимог діючого законодавства.

В тому числі це стосується висновку відповідача про те, що житлове приміщення не є та не може бути потужністю в розумінні пункту 69 частини 1 статті 1 Закону України Про основні принципи та вимоги до безпечності та якості харчових продуктів, згідно якого потужністю є споруди або комплекс споруд, приміщення, будівлі, обладнання та інші засоби, включаючи транспортні засоби, а також територія, що використовуються у виробництві та/або обігу об`єктів санітарних заходів.

Колегія суддів враховує, що Закон № 771/97-ВР не розділяє споруди або комплекс споруд, приміщення, будівлі на житлові та не житлові, не містить заборони щодо використання житлових будівель у виробництві та/або обігу об`єктів санітарних заходів.

Суд апеляційної інстанції вважає передчасним застосування до спірних правовідносин ч. 4 ст. 4, ст. 6 Житлового кодексу України та ст. 382 Цивільного кодексу України, на які посилався відповідач, оскільки спеціальним Законом, який регулює правовідносини між оператором ринку та компетентним органом (в даному випадку ГУ Держпродспоживслужби в Харківській області) щодо державної реєстрації потужності, є Закон України Про основні принципи та вимоги до безпечності та якості харчових продуктів, який і підлягає пріоритетному застосуванню при вирішенні даного спору.

Так, ч. 4 ст. 4 Житлового кодексу України передбачено, що до житлового фонду не входять нежилі приміщення в жилих будинках, призначені для торговельних, побутових та інших потреб непромислового характеру.

Проте, можливість переведення жилих будинків і жилих приміщень у нежилі закріплена у ст. 8 Житлового кодексу України, реалізація якої здійснюється у порядку, визначеному локальним нормативно-правовим актом (Положення про порядок переведення жилих приміщень та жилих будинків в нежилі, затвердженого Рішенням Харківської міської Ради від 06.07.2011 № 336/11), на який посилається позивач у своїй апеляційній скарзі.

Враховуючи викладене, є безпідставними доводи відповідача про те, що нормами ч. 4 ст. 4, ст. 6 Житлового кодексу України та ст. 382 Цивільного кодексу України встановлено заборону на використання квартири не за призначенням, а тому квартира у житловому будинку не може бути зареєстрована в якості потужності з реалізації харчових продуктів.

В той же час, відповідач на це уваги не звернув та жодної оцінки у повідомленні від 19.11.2019 про відмову у державній реєстрації потужності не надав, як і не скористався можливістю продовження строку проведення реєстрації (не більше ніж на 15 робочих днів) для витребування певних документів, пояснень для прийняття об`єктивного рішення у відповідності до вимог діючого законодавства, передбаченою нормами п. 3.4 Порядку №39.

Враховуючи викладене, колегія суддів зазначає, що у відповідача не було достатніх підстав для відмови ФОП ОСОБА_1 в державній реєстрації потужності, що свідчить про порушення ним вимог ч.2 ст.19 Конституції України, ч. 2 ст. 2 КАС України при прийнятті такого рішення, оскільки діяв без урахування всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, без дотримання необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення.

Щодо позовної вимоги позивача зобов`язати ГУ Держпродспоживслужби в Харківській області провести державну реєстрацію потужності шляхом зобов`язання внести інформацію про зазначену у заяві позивача від 11.11.2019 та додатковій інформації до неї потужність до Державного реєстру потужностей операторів ринку, колегія суддів зазначає наступне.

Як зазначалось вище, в силу п. 31 ч.1 ст. 1 Закону № 771/97-ВР визначено, що компетентний орган - центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері безпечності та окремих показників якості харчових продуктів.

Відповідно до п.3.1 Порядку № 39 державна реєстрація потужності здійснюється територіальним органом компетентного органу протягом 15 робочих днів після отримання заяви оператора ринку про таку реєстрацію.

Згідно з п. 3.5 Порядку № 39 рішення про державну реєстрацію потужності містить таку інформацію: 1) найменування або прізвище, ім`я та по батькові оператора ринку; 2) особистий реєстраційний номер потужності; 3) адреса потужності; 4) вид діяльності, що планується здійснювати з використанням потужності; 5) дата прийняття територіальним органом компетентного органу рішення про державну реєстрацію потужності.

Територіальний орган компетентного органу приймає рішення про державну реєстрацію потужності за відсутності підстав для відмови у такій реєстрації, наведених у пункті 3.7 цього розділу. Одночасно з прийняттям рішення про державну реєстрацію потужності територіальний орган компетентного органу присвоює потужності особистий реєстраційний номер.

Водночас, пунктами 4.1., 4.2 Порядку № 39 встановлено, що Реєстр ведеться компетентним органом (центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері безпечності та окремих показників якості харчових продуктів) в електронному вигляді з використанням матеріально-технічної бази територіальних органів компетентного органу за формою, наведеною у додатку 3 до цього Порядку. Внесення до Реєстру інформації, вказаної у пункті 3.5 розділу III цього Порядку, здійснюється компетентним органом протягом 5 робочих днів з дати прийняття рішення про державну реєстрацію потужності.

Таким чином, здійснення державної реєстрації потужності та внесення інформації про зазначену у заяві та додатковій інформації до неї від 11.11.2019 потужність до Державного реєстру потужностей операторів ринку належить до сфери виключних управлінських повноважень відповідача.

Згідно з ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч.2 ст.5 КАС України захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог (ч.2 ст.9 КАС України).

Однак, адміністративний суд не наділений повноваженнями втручатися у вільний розсуд (дискрецію) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за критеріями, визначеними статтею 2 КАС України.

Завдання правосуддя полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше порушується принцип розподілу влади. Принцип розподілу влади не допускає надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень - єдиним критерієм здійснення правосуддя є право. Тому завданням адміністративного суду є контроль за легітимністю прийняття рішень.

Виходячи зі змісту положень КАС України щодо компетенції адміністративного суду, останній не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади.

Враховуючи викладене, колегія суддів вказує, що за відсутності рішення про державну реєстрацію потужності, прийнятого керівником ГУ Держпродспоживслужби в Харківській області за результатами повного та всебічного розгляду заяви позивача від 11.11.2019 (після витребування додаткових документів та пояснень), позовна вимога про зобов`язання відповідача провести державну реєстрацію потужності та внести інформацію про неї до Державного реєстру потужностей операторів ринку не може бути задоволена.

Разом з тим, відповідно до ч.2 ст.9 КАС України, з метою забезпечення ефективного захисту прав позивача у спірних відносинах, колегія суддів вважає за необхідне зобов`язати ГУ Держпродспоживслужби в Харківській області повторно розглянути заяву ФОП ОСОБА_1 про державну реєстрацію потужності з урахуванням висновків суду, викладених у цій постанові.

Відповідно до п.4 ч.1 ст. 317 КАС України неправильне застосування норм матеріального права є підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення.

Згідно з п.2 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

З огляду на викладене вище, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям нового судового рішення про часткове задоволення позову.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (ч.3 ст.139 КАС України).

За приписами ч.6 ст.139 КАС України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

Згідно з наявними в матеріалах справи платіжним дорученням № 71 від 26.11.2019 ФОП ОСОБА_1 сплачено судовий збір за подання позовної заяви в сумі 1536,80 грн., а згідно з платіжним дорученням № 64 від 26.12.2019 позивачем сплачено судовий збір за подання апеляційної скарги в сумі 2305,20 грн.

Беручи до уваги, що апеляційна скарга задоволена частково, колегія суддів вважає за необхідне стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача суму судового збору пропорційно до задоволених вимог в розмірі 1921,00 грн.

Керуючись ст.139, ч.4 ст.241, ст.ст.243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 326-329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 29.01.2020 по справі № 520/12835/19 скасувати.

Прийняти нове судове рішення про часткове задоволення позову Фізичної особи підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_6 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Держпродспоживслужби в Харківській області (61166, м. Харків, пр. Науки, буд. 40, 6-й поверх, ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії.

Скасувати рішення Управління безпечності харчових продуктів та ветеринарної медицини в м. Харкові Головного управління Держпродспоживслужби в Харківській області про відмову у державній реєстрації потужності, викладене у листі "Повідомлення про прийняття рішення щодо відмови у державній реєстрації потужності" № 39.0/39.2-057/2805-19 від 19.11.2019.

Зобов`язати Головне управління Держпродспоживслужби в Харківській області (61166, м. Харків, пр. Науки, буд. 40, 6-й поверх, ) повторно розглянути заяву Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_6 , РНОКПП НОМЕР_1 ) від 11.11.2019 про державну реєстрацію потужності з урахуванням висновків суду, викладених у цій постанові.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держпродспоживслужби в Харківській області (61166, м. Харків, пр. Науки, буд. 40, 6-й поверх, ) на користь Фізичної особи підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_6 , РНОКПП НОМЕР_1 ) витрати по сплаті судового збору за подання позову та апеляційної скарги в розмірі 1921 (одна тисяча дев`ятсот двадцять одна) грн. 00 коп.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя (підпис)М.І. Гуцал
Судді(підпис) (підпис) А.П. Бенедик Л.О. Донець
Повний текст постанови складено 16.04.2020.