Справа № 200/2668/20-а
Суддя: Кониченко О.М.
Дата ухвалення: 2020-04-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 квітня 2020 р. Справа№200/2668/20-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Кониченка Олега Миколайовича при секретарі судового засідання Купріян В.Ю. розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 )

до Слов`янського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (84122, м. Слов`янськ, пл. Соборна, 3)

про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Слов`янського управління Пенсійного фонду України Донецької області, відповідно до якого просив суд: визнати протиправними дії Слов`янського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області щодо недоплати ОСОБА_1 пенсії за віком з квітня 2016 року по вересень 2017 року; зобов`язати Слов`янське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 недоотриману пенсію 12567,06 гривень за період з квітня 2016 року по вересень 2017 року включно.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що є пенсіонером за віком та перебуває на обліку в Слов`янському об`єднаному управлінні пенсійного фонду України Донецької області. Також позивач є внутрішньо переміщеною особою з м. Антрацит.

До квітня 2016 року позивач працював па відокремленому підрозділі «Шахта Комсомольська» Державного підприємства «Антрацит».

25 квітня 2016 позивач звільнився за власним бажанням.

Позивач, зазначає, що підприємство сплачувало податки до державного бюджету України, сплачувало внески з ЄСВ, звітувало до державної фіскальної служби України у до системи персофінікованного обліку пенсійного фонду.

З квітня 2016 року по вересень 2017 року включно позивач отримував пенсії менше, ніж йому було призначено.

За роз`ясненням такого зменшення він звернувся до Слов`янського об`єднаного управління пенсійного фонду України.

У відповіді відповідача №609(601)/Б 02-01 - 01 від 03.10.2018 року зазначено, що відповідно до абзацу другого частини першої Закону України «Про загально обов`язкове державне пенсійне страхування» у періодроботи на інших посадах/роботах пенсія (крім осіб з інвалідністю І та ІІ груп, осіб з інвалідністю внаслідок війни ІІІ групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"), розмір якої перевищує 150 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, виплачується в розмірі 85 відсотків призначеного розміру, але не менше 150 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність.

Позивач не погоджується з такими діями відповідача та вважає такими що порушують його конституційні права.

Ухвалою від 16 березня 2020 року суд відкрив провадження у справі, призначивши до розгляду на 13 квітня 2020 року за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

09 квітня 2020 року відповідач надав через канцелярію суду відзив на позовну заяву, відповідно до якого, просив суд відмовити у задоволені позовних вимог.

З 09 квітня 2020 року по 13 квітня 2020 року включно суддя перебував на лікарняному, розгляд справи відкладено на 21.04.2020 року.

Суд дослідивши подані матеріали справи встановив наступне.

Позивач, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, про що свідчить паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 , виданий Антрацитівським МВ УМВС України в Донецькій області,ідентифікаційний код НОМЕР_2 , місце реєстрації, згідно паспортних даних: АДРЕСА_2 .

Позивач отримує пенсію за віком та перебуває на обліку у відповідача.

Позивач є внутрішньо переміщеною особою та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , що підтверджується відповідною довідкою внутрішньо переміщеної особи від 12.07.2017 року № яка на сьогоднішній день є дійсною.

Відомостей, що довідка ВПО скасована суду сторонами не надано.

До 25 квітня 2016 року позивач працював на відокремленому підрозділі «Шахта Комсомольська» Державного підприємства «Антрацит».

25 квітня позивач звільнився за власним бажанням.

З квітня 2016 року по вересень 2017 року включно позивач отримував 85 % від пенсії, яка була йому призначена.

За роз`ясненням цих обставин позивач звернувся до Слов`янського об`єднаного управління пенсійного фонду України.

У відповіді відповідача №609(601)/Б 02-01 - 01 від 03.10.2018 рокузазначено, що відповідно до абзацу другого частини першої Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у період роботи на інших посадах/роботах пенсія (крімосіб з інвалідністю І та 11 груп, осіб з інвалідністю внаслідок війни 111 групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціальногозахисту"), розмір якої перевищує 150 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, виплачується в розмірі 85 відсотків призначеного розміру, але не менше 150 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність.

Відповідачем зазначено, що для внесення відомостей про те, що позивач припинив трудову діяльність необхідно надати до управління заяву встановленого зразка та відомості про звільнення.

Згідно відповіді Слов`янського об`єднаного управління пенсійного фонду України Донецької області щомісячно позивачу не сплачувалося 698 грн. 17 коп. (різниця між 4654.6 гри - розмір пенсії та 3956.33 - що позивач отримував). Недоотримана сума становить 12567,06 грн. (698,17*18 місяців).

У відзиві на адміністративний позов відповідач зазначив, що з 01.10.2017 року відповідно до Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" від 03 жовтня 2017 року №2148- VIII автоматичним способом проведено перерахунок пенсії.

Вищевказаним Законом України з 01.10.2017 року відмінено норму ст.47 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 року №1058-IV із змінами та доповненнями, внесеними Законом України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" від 08.07.2011р. №3668-VI в розрізі виплати частини пенсії працюючим пенсіонерам, а саме утримання з працюючих пенсіонерів не проводиться.

Для внесення змін у відомості пенсійної справи про те, що ОСОБА_1 припинив свою трудову діяльність йому необхідно надати до Слов`янського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області заяву встановленого зразка та відомості про звільнення.

Рішення щодо утримання відрахувань як з працюючих Слов`янське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області не приймає, оскільки реалізує вимоги законодавчої бази.

Відповідач звертає увагу суду на той факт, що відомості про те, що пенсіонер припинив свою трудову діяльність в пенсійній справі відсутні та до управління не надавались.

Отже, обставини в частині періоду невиплаченої заборгованості, визнаються учасниками справи, і у суду немає обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання, що відповідно до ч. 1 ст. 78 Кодексу адміністративного судочинства є підставою для звільнення від доказування.

Вирішуючи спірні правовідносини суд виходив з наступного.

Відповідно до положень частини 1 статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у старості.

Згідно з положеннями статті 4 Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, одним з видів загальнообов`язкового державного соціального страхування є пенсійне страхування. При цьому відносини, що виникають за цим видом соціального страхування, регулюються законами, прийнятими відповідно до цих Основ. Разом з цим, положення частини першої статті 27 Основ передбачають, що виплати та надання соціальних послуг, на які має право застрахована особа за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, може бути припинено: якщо виплати призначено на підставі документів, що містять неправдиві відомості, якщо страховий випадок стався внаслідок дії особи, за яку настає кримінальна відповідальність, якщо страховий випадок стався внаслідок умисної дії особи, внаслідок невиконання застрахованою особою своїх обов`язків щодо загальнообов`язкового державного соціального страхування, в інших випадках, передбачених законами.

Згідно ст. 3 Конституції України, людина, її життя і здоров`я, честь і гідність. недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Відповідно до статті 19 Конституції України, правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до положень статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Відповідно до ч. 1 ст. 55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року№ 1058-IV (далі - Закон України№ 1058-IV), визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.

Зміна умов і норм загальнообов`язкового державного пенсійного страхування здійснюється виключно шляхом внесення змін до цього Закону.

Відповідно до ст. 47 Закону України№ 1058-IV, пенсія виплачується щомісяця, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, або через установи банків у порядку, передбаченому Кабінетом Міністрів України.

Тимчасово, по 30 вересня 2017 року, у період роботи на інших посадах/роботах пенсія (крімосіб з інвалідністю I та II груп, осіб з інвалідністю внаслідок війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"), розмір якої перевищує 150 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, виплачується в розмірі 85 відсотків призначеного розміру, але не менше 150 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність(абзац частини першої статті 47 в редакції Закону № 213-VIII від 02.03.2015; із змінами, внесеними згідно із Законом № 911-VIII від 24.12.2015).

Після звільнення з роботи виплата пенсії відповідно до цього Закону поновлюється.

З 1 жовтня 2017 року пенсії виплачуються без урахування одержуваної заробітної плати (доходу) або пенсійних виплат з накопичувальної системи пенсійного страхування чи пенсійних виплат із системи недержавного пенсійного забезпечення, крім випадків, передбачених законом.

Відповідно до підпункту 3 пункту 2 статті 16 Закону України № 1058-IV, пенсіонери зобов`язані повідомляти територіальні органи Пенсійного фонду про зміну даних, що вносяться до її персональної облікової картки в системі персоніфікованого обліку та Державному реєстрі загальнообов`язкового державного соціального страхування, виїзд за межі держави та про обставини, що спричиняють зміну статусу застрахованої особи, протягом десяти днів з моменту їх виникнення.

Відповідно до п. 2.21.Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого Постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1, документами, які підтверджують, що особа не працює (не провадить діяльність, пов`язану з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування), є: трудова книжка, індивідуальні відомості про застраховану особу, що надаються відділом персоніфікованого обліку за формою згідно з додатком 1 до Положення, а у разі необхідності - за формою згідно з додатком 3 до Положення, та відомості про відсутність інформації про державну реєстрацію фізичної особи - підприємця за наявними в органі, що призначає пенсію, даними.

У разі відсутності у зареєстрованої (взятої на облік) внутрішньо переміщеної особи документів, що підтверджують факт звільнення (припинення зайнятості), факт звільнення з роботи встановлюється на підставі особистої заяви із зазначенням дати, з якої особа не працює, та поясненням обставин, у зв`язку з якими неможливо внести запис у трудову книжку чи надати оригінал трудової книжки.

У разі звільнення (припинення діяльності, пов`язаної з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування) особа повідомляє орган, що призначає пенсію, за місцем перебування на обліку як одержувача пенсії про дату звільнення (припинення діяльності, пов`язаної з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування) шляхом подання заяви.

При цьому відповідно до пункту 2 частини другої статті 16 Закону особа надає на вимогу органу, що призначає пенсію, документи, що засвідчують відповідні відомості (копію трудової книжки із записом про звільнення та/або копію цивільно-правового договору).

Як вже зазначалось вище, частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з нормами частини 2 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до положень статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до вимог частин 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Нормами частини 2 зазначеної статті встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд, відповідно до положень частини п`ятої статті 77 КАС України, вирішує справу на підставі наявних доказів.

Дослідивши матеріли адміністративного позову, відзиву на адміністративний позов, а також проаналізувавши законодавство, яким врегульовано спірні відносини, суд дійшов таких висновків.

Відповідно до положень ст. 47 Закону України № 1058-IV, на відповідача покладено обов`язок відновити нарахування та виплату пенсії позивачу у розмірі 100 % призначеної пенсії замість 85 % у двох випадках: звільнення позивача до 01.10.2017 та з 01.10.2017 у будь-якому випадку відповідно до цього Закону.

Відповідно до положень пункту 2 частини другої статті 16 Закону України № 1058-IV та п. 2.21.Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого Постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1, на позивача покладено обов`язок щодо повідомлення відповідача про звільнення та надання підтверджуючих документів.

Як вбачається з матеріалів справи позивач повідомив відповідача про звільнення зверненням від 20.08.2018 року.

У своїй відповіді №609(601)/Б 02-01-01 від 03.10.2018 року відповідач повідомив позивача, що для внесення відомостей про те, що позивач припинив трудову діяльність необхідно надати до управління заяву встановленого зразка та відомості про звільнення.

З матеріалів справи вбачається, що будь-яких рішень відповідачем щодо відмови виплатити позивачу недоотриману різницю виплати пенсії з 25.04.2016 по вересень 2017 року не приймалось, запитані відповідачем документи про припинення трудової діяльності позивачем не надано.

Обґрунтованих доводів щодо неможливості надати ці документи позивачу або відмову в їх прийнятті відповідачем позивач не надав.

Дослідивши обставини справи, суд вбачає, що до звернення позивача до відповідача з заявою від 20.08.2018 відповідач був необізнаний про звільнення позивача.

Суд вважає, що відповідач діяв в порядку та у спосіб визначений Законом України № 1058-IV та Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого Постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1, та у здійсненні перерахунку та виплати пенсії позивачу в період з 25.04.2016 року по 01.10.2017 року не відмовляв, у зв`язку з чим позовні вимоги про визнання протиправними дій Слов`янського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області щодо недоплати ОСОБА_1 пенсії за віком з квітня 2016 року по вересень 2017 року є передчасними.

Щодо зобов`язання Слов`янського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 недоотриману пенсію 12567,06 гривень за період з квітня 2016 року по вересень 2017 року включно, суд зазначає, що така вимога є похідною від позовної вимоги про визнання протиправними дій відповідача.

Суд зазначає, що зобов`язати відповідача прийняти відповідне рішення, без подання позивачем заяви та необхідних документів, суд не вважає за можливе, оскільки не може втручатись в дискреційні повноваження суб`єкта владних повноважень.

Враховуючи викладене суд дійшов висновку про відому в задоволенні адміністративного позову.

Керуючись Конституцією України та Кодексом адміністративного судочинства України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Слов`янського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання протиправними дій Слов`янського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області щодо недоплати ОСОБА_1 пенсії за віком з квітня 2016 року по вересень 2017 року; зобов`язання Слов`янського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 недоотриману пенсію 12567,06 гривень за період з квітня 2016 року по вересень 2017 року включно - відмовити.

Повний текст рішення складено та підписано 21 квітня 2020 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Роз`яснити сторонам, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 47, 79, 80, 114, 122, 162, 163, 164, 165, 169, 177, 193, 261, 295, 304, 309, 329, 338, 342, 363 Кодексу адміністративного судочинства України, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, подання доказів, витребування доказів, забезпечення доказів, а також строки звернення до адміністративного суду, подання відзиву та відповіді на відзив, заперечення, пояснень третьої особи щодо позову або відзиву, залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви, пред`явлення зустрічного позову, розгляду адміністративної справи, апеляційного оскарження, розгляду апеляційної скарги, касаційного оскарження, розгляду касаційної скарги, подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами продовжуються на строк дії такого карантину.Строк, який встановлює суд у своєму рішенні, не може бути меншим, ніж строк дії карантину, пов`язаного із запобіганням поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19).

Текст рішення розміщений в Єдиному державному реєстрі судових рішень (веб-адреса сторінки: http://www.reyestr.court.gov.ua/).

Суддя О.М. Кониченко