Справа № 520/7271/19
Суддя: Гончарова І.А.
Дата ухвалення: 2020-04-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

13 квітня 2020 року

Київ

справа №520/7271/19

адміністративне провадження №К/9901/9719/20

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Гончарової І.А.,

суддів: Олендера І.Я., Ханової Р.Ф.,

перевіривши матеріали касаційної скарги Головного управління ДПС у Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 31.10.2019 та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 02.03.2020 у справі №520/7271/19 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Харківській області про визнання протиправними та скасування вимоги та рішення,

УСТАНОВИВ:

03.04.2020 до Верховного Суду надійшла касаційна скарга Головного управління ДПС у Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 31.10.2019 та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 02.03.2020.

ОСОБА_1 звернулася до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом, в якому просила суд:

- визнати протиправною та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 31.08.2016 №Ф-53, винесену Центральною ОДПІ м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області;

- визнати протиправним та скасувати рішення № від 17.10.2016 про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним фіскальним органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску, винесене Центральною ОДПІ м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 31.10.2019 , залишеним без змін постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 02.03.2020, позов задоволено.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що ОСОБА_1 відповідно до свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю 789 від 13.11.2009, реєстраційного посвідчення про реєстрацію приватної нотаріальної діяльності №494 від 26.07.2011, реєстраційного посвідчення про реєстрацію приватної нотаріальної діяльності №1557 від 12.10.2015 була зареєстрована спочатку як приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу та в подальшому як приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу.

Відповідно до наказу №676/6 від 05.11.2018 Головного територіального управління юстиції у місті Києві «Про припинення нотаріальної діяльності приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Глуховцевої М.В.» припинено нотаріальну діяльність приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Глуховцевої М.В. з 07.11.2018.

У період з 17.08.2016 по 23.07.2016 Центральною ОДПІ м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області проведено документальну позапланову невиїзну перевірку самозайнятої особи ОСОБА_1 .В щодо обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2015 по 31.12.2015.

На підставі висновків акту перевірки №3336/20-30-13-04/ НОМЕР_1 від 31.08.2016 контролюючим органом прийнято вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 31.08.2016 року №Ф-53 щодо сплати суми недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та рішення № від 17.10.2016 про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним фіскальним органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску.

Вирішуючи спір по суті, суди попередніх інстанцій дійшли висновку, що прийняті Головним управлінням ДФС у Харківській області вимога про сплату боргу (недоїмки) у сумі 34 970,40 грн. від 31.08.2016 №Ф-53 та рішення № від 17.10.2016 про застосування штрафних санкцій у розмірі 3 497,04 грн є протиправними та підлягають скасуванню.

Головне управління ДФС у Харківській області, не погодившись з судовим рішенням, звернулося до Верховного суду з касаційною скаргою, в якій просить рішення Харківського окружного адміністративного суду від 31.10.2019 та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 02.03.2020 у справі №520/7271/19 скасувати та прийняте нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити повністю.

Перевіривши матеріали касаційної скарги, Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, виходячи з наступного.

Згідно з частиною першою статті 13 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, що діє з 15.12.2017) учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до частини першої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Аналіз змісту наведених норм дозволяє зазначити про те, що особи, які беруть участь у справі, у разі, якщо не погоджуються із ухваленими судовими рішеннями після їх перегляду в апеляційному порядку, можуть скористатися правом їх оскарження у касаційному порядку лише у визначених законом випадках.

Відповідно до частини третьої статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Згідно з пунктом 2 частиною п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків, якщо:

а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;

б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;

в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;

г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Відповідно до пункту 6 частини шостої статті 12 Кодексу адміністративного судочинства України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є справи щодо оскарження рішення суб`єкта владних повноважень, на підставі якого ним може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів у сумі, що не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно з пунктом 24 частини першої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб - розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення.

Станом на 01.01.2019 прожитковий мінімум для працездатних осіб становить 1921 гривень (стаття 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2019 рік" від 07.12.2017 № 2246-VIII).

Враховуючи викладене, справи щодо оскарження рішення суб`єкта владних повноважень, на підставі якого ним може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів у сумі, що не перевищує 192100 грн, відносяться до категорії справ незначної складності (за винятком випадків, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України).

З матеріалів касаційної скарги та оскаржуваних судових рішень вбачається, що скаржник звертається до Суду з матеріальною вимогою, предметом позову у справі №520/7271/19 є визнання протиправними та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) в сумі 34970,40 грн. від 31.08.2016 №Ф-53 та рішення № від 17.10.2016 про застосування штрафних санкцій у розмірі 3497,04грн З

За таких обставин, з огляду на положення пункту 6 частини шостої статті 12 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення Харківського окружного адміністративного суду від 31.10.2019 та постанова Другого апеляційного адміністративного суду від 02.03.2020 у справі №520/7271/19 не підлягають касаційному оскарженню.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 333 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для відмови у відкритті касаційного провадження.

Керуючись статтею 333 Кодексу адміністративного судочинства України,

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Головного управління ДПС у Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 31.10.2019 та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 02.03.2020 у справі №520/7271/19 відмовити.

Надіслати особі, яка подала касаційну скаргу, копію ухвали про відмову у відкритті касаційного провадження разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання й оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач І. А. Гончарова

Судді І. Я. Олендер

Р. Ф. Ханова