Справа № 460/3767/19
Суддя: Затолочний Віталій Семенович
Дата ухвалення: 2020-04-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2020 рокуЛьвівСправа № 460/3767/19 пров. № А/857/2997/20

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Затолочного В.С.,

суддів: Бруновської Н.В., Шавеля Р.М.

розглянувши у порядку письмового провадження у місті Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 08 січня 2020 року у справі № 460/3767/19 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про зобов`язання вчинення певних дій, (рішення суду першої інстанції ухвалене суддею Друзенко Н.В., в порядку письмового провадження в м.Рівне Рівненської області 08.01.2020 року, дата складення повного тексту судового рішення 08.01.2020 року), -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (надалі також - ОСОБА_1 , позивач) звернувся з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (надалі також - ГУ ПФУ в Рівненській області, відповідач), в якому просив суд визнати незаконною відмову нарахувати додаткову пенсію за понаднормовий стаж відповідно до статті 19 Закону України від 05.11.1991 № 1788-XII «Про пенсійне забезпечення» (надалі також - Закон № 1788-XII) та зобов`язати провести таке нарахування відповідно до поданої заяви.

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 08 січня 2020 року позов задоволено частково.

Визнано протиправним дії ГУ ПФУ в Рівненській області щодо не прийняття рішення про перерахунок пенсії ОСОБА_1 на підставі заяви від 04.10.2019.

Зобов`язано ГУ ПФУ в Рівненській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 04.10.2019 з урахуванням висновків суду.

В задоволенні позовних вимог щодо визнання незаконною відмови нарахувати додаткову пенсію за понаднормовий стаж відповідно до статті 19 Закону № 1788-XII та зобов`язання провести таке нарахування відповідно до поданої заяви - відмовлено.

Не погодившись із вказаним рішенням, його оскаржив позивач, який покликаючись на неповноту з`ясування обставин, що мають значення для вирішення справи, невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи та неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 08 січня 2020 року скасувати та прийняти нове рішення, яким задоволити адміністративний позов.

В обґрунтування апеляційних вимог покликається на те, що суд першої інстанції не вирішив спір по суті, оскільки дійшов висновку про порушення відповідачем процедури розгляду питання про перерахунок пенсії, а також не перевірив дії відповідача з розрахунку розміру пенсії позивача із застосуванням положень Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (надалі також - Закон № 1058-IV).

Крім цього, посилається на норму статті 60 Закону України від 28.02.1991 № 796-XII «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (надалі також - Закон № 796-XII), відповідно до якої особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, які мають одночасно право на інші пільги та компенсації, передбачені законодавством України, надаються за їх вибором пільги та компенсації відповідно до одного із законів України.

Відповідач не скористався правом подання відзиву на апеляційну скаргу. Відповідно до частини четвертої статті 304 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі також - КАС України) відсутність відзиву не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Враховуючи те, що апеляційну скаргу подано на рішення суду першої інстанції, ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження, суд вважає за можливе розглядати справу в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку органів Пенсійного фонду та отримує пенсію по інвалідності ІІ групи, яка обчислена відповідно до норм Закону №1058-ІV.

Згідно з посвідченням серії НОМЕР_1 від 13.08.2010 позивач є особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи (категорія 1).

04.10.2019 позивач звернувся до органу пенсійного фонду з заявою, у якій з посиланням на статтю 60 Закону № 796-XII просив нарахувати додаткову пенсію за понаднормовий стаж згідно зі статтею 19 Закону № 1788-XII.

Листом від 05.11.2019 №2380/02.9 Зарічненський відділ обслуговування громадян (сервісний центр) Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області повідомив позивача про відсутність підстав для перерахунку його пенсії.

Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що якщо особі призначено та розраховано пенсію згідно з Законом №1058-ІV, тобто у відповідності із нормами Прикінцевих положень та статті 27 цього Закону, то збільшення до пенсії, передбачене частиною другою статті 19 Закону №1788-ХІІ, до цієї пенсії застосовано бути не може.

Апеляційний суд погоджується з таким висновком суду першої інстанції і надаючи правову оцінку обставинам справи та доводам апелянта, зазначає наступне.

Частиною другою статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини другої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Як слідує з положень пункту першого частини другої статті 2 КАС України, суди перевіряючи рішення, дії чи бездіяльність суб`єктів владних повноважень, в першу чергу повинні з`ясувати, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Законодавство про пенсійне забезпечення базується на Конституції України, складається з Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, цього Закону, законів України «Про недержавне пенсійне забезпечення», «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення, що регулюють відносини у сфері пенсійного забезпечення в Україні.

Відповідно до частини першої статті 5 Закону №1058-ІV цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.

Згідно з пунктом 16 Прикінцевих положень Закону №1058-ІV до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.

Так, відповідно до частини першої статті 27 Закону №1058-ІV розмір пенсії за віком визначається за формулою:

П = Зп ? Кс, де:

П - розмір пенсії, у гривнях

Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи, визначена відповідно до статті 40 цього Закону, з якої обчислюється пенсія, у гривнях;

Кс - коефіцієнт страхового стажу застрахованої особи, визначений відповідно до статті 25 цього Закону.

Для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв (ч.1 ст.40 Закону №1058-ІV).

Частиною першою статті 28 Закону №1058-ІV передбачено, що мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 35 років, а у жінок 30 років страхового стажу встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом. У разі виплати застрахованій особі довічної пенсії, передбаченої цим Законом, пенсії або аналогічної виплати, встановленої в інших державах, мінімальний розмір пенсії за віком у солідарній системі встановлюється з урахуванням зазначених сум.

За кожний повний рік страхового стажу понад 35 років чоловікам і 30 років жінкам пенсія за віком збільшується на 1 відсоток розміру пенсії, обчисленої відповідно до статті 27 цього Закону, але не більш як на 1 відсоток мінімального розміру пенсії за віком, передбаченого абзацом першим цієї частини. Наявний в особи понаднормовий страховий стаж не може бути обмежений.

Натомість, частини перша статті 19 Закону №1788-ХІІ передбачає, що пенсії за віком призначаються в розмірі 55 процентів заробітку (стаття 64), але не нижче мінімального розміру пенсії. За кожний повний рік роботи понад 25 років чоловікам і 20 років жінкам пенсія збільшується на 1 процент заробітку, але не менш як на 1 процент мінімального розміру пенсії.

Отже, оскільки позивачу призначено та розраховано пенсію згідно з Законом №1058-ІV, тобто у відповідності із нормами Прикінцевих положень та статті 27 цього Закону, то збільшення до пенсії, передбачене частиною другою статті 19 Закону №1788-ХІІ, до цієї пенсії застосовано бути не може.

Даючи оцінку висновкам суду першої інстанції, і визнаючи їх правильними з огляду на вищенаведені норми законодавства, і, зокрема, на постанову Верховного Суду від 30.05.2019 у справі №185/8471/16-а, апеляційний суд зазначає, що відмову в задоволенні позову суд першої інстанції обґрунтував не порушенням відповідачем процедури розгляду питання про перерахунок пенсії, а необґрунтованістю позовних вимог.

Разом з тим, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про задоволення позовних вимог в частині визнання протиправними дій ГУ ПФУ в Рівненській області щодо не прийняття рішення про перерахунок пенсії ОСОБА_1 на підставі заяви від 04.10.2019 та зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву позивача з урахуванням висновків суду, оскільки судом апеляційної інстанції встановлено, що така заява фактично розглянута, і відповідачем прийнято рішення про відмову перерахувати пенсію за понаднормовий стаж відповідно до статті 19 Закону №1788-ХІІ.

Колегія суддів вважає, що таке рішення ГУ ПФУ в Рівненській області відповідає критеріям, визначеним частиною другою статті 2 КАС України, а представлені позивачем у позовній заяви докази у своїй сукупності не дають підстав вважати що рішення чи дії відповідача є протиправними, а натомість вказують на те, що такі прийняті відповідачем обґрунтовано, з дотриманням вимог Конституції та законів України, в межах повноважень та спосіб, передбачений чинним законодавством України, підстав для визнання їх протиправними не вбачається.

Також, позивач в апеляційній скарзі покликається на те, що суд першої інстанції не перевірив дії відповідача з розрахунку розміру пенсії позивача із застосуванням положень Закону України № 1058-IV.

Апеляційний суд не бере до уваги дане покликання з огляду на те, що суд першої інстанції не міг і не повинен був перевіряти вказану обставину, оскільки позивач не оскаржував правильність розрахунку пенсії, визначеного відповідно до Закону №1058-ІV, а лише відмову нарахувати додаткову пенсію за понаднормовий стаж відповідно до статті 19 Закону № 1788-XII.

Окрім цього, посилання позивача на норму статті 60 Закону № 796-XII, відповідно до якої особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, які мають одночасно право на інші пільги та компенсації, передбачені законодавством України, надаються за їх вибором пільги та компенсації відповідно до одного із законів України, також є безпідставним з огляду на наступне.

Пільги - це встановлені законодавством або іншими нормативними актами переваги, що надаються особі (або групі осіб) порівняно з іншими громадянами. Їм притаманні такі ознаки:

По-перше, пільги спрямовуються на більш повне задоволення інтересів суб`єктів, полегшення умов їх життєдіяльності. Метою встановлення пільг є соціальний захист, поліпшення становища окремих категорій громадян.

По-друге, вони є своєрідним відхиленням від єдиних положень нормативного характеру та виступають способом юридичної диференціації прав громадян, елементом їх спеціального правового статусу. Так, для певних категорій громадян встановлені правила, які полегшують вступ до навчальних закладів, гарантують безплатний проїзд у громадському транспорті, зменшують розмір оплати житлово-комунальних послуг тощо.

По-третє, соціальні пільги виступають правомірними винятками виконання особою обов`язків, передбачених законодавством.

І, по-четверте, вони закріплюються переважно у законах, якими визначаються особливості спеціального правового статусу певних категорій громадян.

Дещо інше розуміння пільг міститься в міжнародних нормативних актах. Європейський кодекс соціального забезпечення (Страсбург, 1964) у Доповненні 2, яке має назву «Додаткове забезпечення чи пільги», до їх видів відносить такі допомоги, як медична, по хворобі, по безробіттю, по старості та інші.

Разом з тим, у статті 22 Європейської Соціальної Хартії зазначається, що «соціальні та соціально-культурні послуги і пільги розуміються як соціальні та/або культурні пільги для робітників, які надаються певними підприємствами, а саме матеріальна допомога, спортивні споруди, кімната для матері, що годують дітей, бібліотеки, дитячі табори та інше».

Компенсації - це вид соціального забезпечення, що передбачає заходи матеріального або іншого характеру, що вчиняються по відношенню до непрацездатних громадян, завдяки яким стає можливим покращення їх соціального становища, компенсація втрат, що мали місце.

Розділом IV Закону № 796-XII передбачені загальні компенсації та пільги для громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

У розрізі вищенаведеного, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що збільшення розміру пенсії за понаднормовий страховий стаж не належить ні до пільг, ні до компенсацій в розумінні норми статті 60 Закону№ 796-XII, а тому така не підлягає до застосування у спірних правовідносинах.

Більше того, згідно з рішенням Конституційного Суду України від 17 липня 2018 року у справі № 1-11/2018(3830/15) за конституційним поданням 50 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) підпунктів 2-7, 12 та 14 пункту 4 розділу I Закону України від 28 грудня 2014 року № 76-VIII «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» (надалі також - Закон № 76-VIII), стаття 60 Закону № 796-XII у редакції Закону № 76-VIII втратила чинність та не підлягає застосуванню з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Застосуванню підлягає стаття 60 Закону № 796-XII у редакції до внесення змін Законом № 76-VIII, а саме: «Особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, можуть надаватись й інші пільги та компенсації, передбачені законодавством України».

Таким чином, покликання позивача на норму законодавства, яка втратила чинність і не підлягає застосуванню, є безпідставним.

Підсумовуючи, колегія суддів зазначає, що правовий аналіз статтей 16, 27, 28, 40 Закону №1058-ІV та статті 19 Закону №1788-ХІІ свідчить про неможливість застосування до вимог перерахунку пенсії одночасно положень обох законів.

Відповідно до частин першої - четвертої статті 242 КАС України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно з частинами першою та другою статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно з частиною першою статті 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є, зокрема, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи.

Таким чином, рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 08 січня 2020 року в частині визнання протиправними дій ГУ ПФУ в Рівненській області щодо не прийняття рішення про перерахунок пенсії ОСОБА_1 на підставі заяви від 04.10.2019 та зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву позивача з урахуванням висновків суду, не відповідає обставинам справи, що у відповідності до статті 317 КАС України є підставою для скасування судового рішення в цій частині.

Керуючись статтями 241, 242, 308, 311, 315, 317, 321, 325, 328, 329, 370 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 08 січня 2020 року у справі № 460/3767/19 скасувати в частині задоволення позовних вимог.

В решті рішення залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя В. С. Затолочний
судді Н. В. Бруновська
Р. М. Шавель