Справа № 420/5666/19
Суддя: Турецька І.О.
Дата ухвалення: 2020-04-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 квітня 2020 р.м.ОдесаСправа № 420/5666/19
Головуючий в 1 інстанції: Іванов Е.А.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

судді-доповідача Турецької І. О.,

суддів Стас Л. В., Шеметенко Л. П.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Одеської митниці Держмитслужби на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 18 грудня 2019 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Атаман і К» до Одеської митниці Держмитслужби про визнання протиправними та скасування рішення про коригування митної вартості та картки відмови

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст позовних вимог.

У вересні 2019 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Атаман і К» (далі ТОВ «Атаман і К») звернулось до суду першої інстанції з позовом до Одеської митниці Держмитслужби в якому просило визнати протиправними та скасувати:

- картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформлені випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA500120/2019/00024;

- рішення про коригування митної вартості товарів №UA500120/2019/000005/2 від 20.09.2019 року.

Позовні вимоги товариства обґрунтовані відсутністю у суб`єкта владних повноважень законодавчо визначених підстав для застосування, при розмитненні товару, резервного методу, оскільки обставини, що містяться у спірному рішенні про коригування митної вартості товарів, не впливають на ціноутворення та не спростовують реальну вартість товару, яка зазначена у контракті та інвойсі.

Так, позивач пояснив, що надані митному органу документи для підтвердження заявленої митної вартості товарів містили всі відомості, що підтверджують числові значення її складових та відомості щодо ціни, яка підлягала сплаті за ці товари. На його думку, митний орган дійшов неправильного висновку про неможливість застосувати метод визначення митної вартості товарів за ціною контракту. Суб`єкт владних повноважень не підтвердив належними доказами наявність у поданих позивачем документах розбіжностей, ознак підробки або відсутність всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 18 грудня 2019 року, ухваленого за правилами загального позовного провадження, у порядку письмового провадження, позов ТОВ «Атаман і К» задоволено.

Суд визнав протиправними та скасував спірну картку відмови в прийнятті митної декларації та відповідно і рішення про коригування митної вартості товарів.

Судом було стягнуто з Одеської митниці Держмитслужби за рахунок її бюджетних асигнувань на користь позивача витрати по сплаті судового збору в сумі 6 173,59 грн.

Вирішуючи спір по суті, суд першої інстанції виходив із того, що подані позивачем до митного оформлення документи, надавали можливість суб`єкту владних повноважень визначити митну вартість товару за ціною контракту. Відповідачем не надано фактичних даних, які б свідчили, що подані до митного оформлення документи містять розбіжності чи ознаки підробки, не підтверджують числові значення складових митної вартості товарів або не містять відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Підстави прийняття спірного рішення про коригування митної вартості товару, що в ньому визначені, не можуть свідчити про його правомірність.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, покликаючись на неправильне застосування норм матеріального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, а також на те, що висновки, викладені у рішенні суду, не відповідають обставинам справи, Одеська митниця Держмитслужби подала апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги скаржник зазначив, що суд першої інстанції не взяв до уваги, що програмним комплексом автоматизованої системи аналізу та управління ризиками (АСАУР) сформовані форми контролю, які, у випадку заниження митної вартості, передбачають необхідність здійснення її перевірки. При цьому, на думку скаржника, увагу слід звертати на митну вартість ідентичних або подібних (аналогічних) товарів.

До того ж, за поясненнями митного органу, у випадку спрацювання АСАУР, виникає необхідність проведення перевірки відомостей, що містяться в документах, які підтверджують митну вартість товарів, запиту додаткових документів.

З огляду на спрацювання, при проведенні митного контролю, системи АСАУР, були досліджені числові значення складових митної вартості товарів митної декларації №UA500120/2019/008835 від 19 вересня 2019 року ТОВ «Атаман і К» та відомості щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягала сплаті.

За результатами проведених досліджень, у документах декларанта були виявлені розбіжності, а також останні не містили всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягала сплаті, а саме:

- дата контракту не співпадала з датою контракту в інвойсі;

- у висновку про вартісні характеристики товару у довідці Одеської торгово-промислової палати України про ціну товару, що імпортується з Єгипту від 17.09.2019 року СИО-к№000345 відсутні посилання мінімум на три сайти, що підтверджують відомості щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари.

Скаржник також звертає увагу, що довідка про ціну товару від 17.09.2019 року СИО-к№000345 складена лише на підставі документів, наданих ТОВ «Атаман і К», у зв`язку з чим, експерт брав до уваги виключно цінову політику фірми продавця товару, орієнтовану безпосередньо на декларанта, а не кон`юнктуру ринку в цілому.

Далі апелянт зауважує, що заявлені умови поставки (CFR Чорноморськ) вимагають страхування товару покупцем, проте така інформація була відсутня.

Також була відсутня копія експортної декларації та не виконана вимога про надання додаткових документів.

Присутні в апеляції доводи про неправильне визначення позивачем ціни позову при подачі його до суду першої інстанції, адже позовна вимога про визнання протиправним та скасування рішення митного органу про коригування митної вартості товарів є вимогою немайнового характеру. Наведена помилка, вплинула, на думку скаржника на зайве витрачання бюджетних кошова.

ТОВ «Атаман і К» не скористалося правом подання відзиву на апеляційну скаргу.

З метою попередження виникнення та запобігання поширення гострої респіраторної хвороби, спричиненої коронавірусом, зважаючи на період карантину, суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами.

Фактичні обставини справи.

Основним видом діяльності ТОВ «Атаман і К» за КВЕД є « 46.31 Оптова торгівля фруктами й овочами».

02.09.2019 року між ТОВ «Атаман і К» (Покупець) та фірмою «Wahet Alfawakh General Trading Co» (Єгипет) (Постачальник) укладений зовнішньоекономічний контракт №03/19, відповідно до якого, зазначена фірма зобов`язалась поставляти товар вказаний в специфікаціях, в порядку та на умовах, обумовлених в контракті. Покупець зобов`язаний сплачувати вартість тільки тієї кількості товару, яку ним замовлено. Сплата за товар вчиняється на підставі інвойсу та в межах 14 днів після розмитнення товару покупцем. Товар поставляється на умовах «Інкотермс 2010» (CFR - Одеса, Чорноморськ, Южний) (а.с.30-39).

Відповідно до специфікації №1 від 02.09.2019 року до вищезазначеного контракту та інвойсу №001 від 02.09.2019 року, фірма «Wahet Alfawakh General Trading Co» (Єгипет) на умовах поставки CFR Чорноморськ поставила ТОВ «Атаман і К» товар, а саме:

гранати свіжі, калібровані, у пластикових ящиках - 4420 шт., на 20 дерев`яних піддонах, врожай 2019 року, Країна виробництва - Єгипет, Виробник - фірма «Wahet Alfawakh General Trading Co», вага «брутто» - 19890 кг., вага «нетто» - 17680 кг. На загальну суму: 11 492,00 доларів США, де 0,65 доларів США за 1 кг. (а.с.40-45).

19.09.2019 року для здійснення митного оформлення до митного посту ВМО №4 м/п «Чорноморський» Одеської митниці ДФС декларант подав електронну митну декларацію №UA500120/2019/008835, де визначено митну вартість товару, що імпортується, за основним методом за ціною зовнішньоекономічного контракту №03/19 від 02.09.2019 року (а.с.21).

Для підтвердження вказаних у декларації відомостей, до митного органу разом з митною декларацією було також подано такі документи:

- зовнішньоекономічний контракт №03/19 від 02.09.2019 року;

- рахунок-фактура (інвойс) №001 від 02.09.2019 року;

- коносамент №SGN235950 від 12.09.2019 року;

- навантажувальний документ №4 від 10.09.2019 року;

- фітосанітарний сертифікат №0845812 від 07.09.2019 року;

- сертифікат про походження товару форми А №А0723255 від 07.09.2019 року;

- прейскурант (прайс-лист) виробника товару б/н від 02.09.2019 року;

- висновок про вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією №СИО-к№000345 від 17.09.2019 року;

- розрахунок ціни (калькуляція) б/н від 02.09.2019 року;

- доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) №1 від 02.09.2019 року;

- інформація про позитивні результати державних видів контролю при застосуванні Порядку інформаційного обміну між органами доходів і зборів №4585730;

- акт зважування №89130 від 18.09.2019 року.

Перевіряючи надані декларантом документи, митниця встановила в них розбіжності, а саме:

- дата контракту не співпадає із датою контракту в інвойсі;

- висновок про вартісні характеристики товару у довідці Одеської торгово-промислової палати України про ціну товару, що імпортується з Єгипту від 17.09.2019 року СИО-к№000345 повинен посилатися на мінімум три сайти, що підтверджують відомості щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, які підтверджують митну вартість товарів.

Декларанту запропоновано для підтвердження заявленої митної вартості протягом 10 календарних днів надати такі додаткові документи:

- виписку з бухгалтерської документації;

- каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;

- копію митної декларації країни відправлення;

- висновки про якісні характеристики товару, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару.

На виконання, декларант листом від 19.09.2019 року №19/09-1 повідомив таке.

Помилка в інвойсі щодо дати контракту №03/19 від 02.09.2019 року є механічною та була допущена при наборі тексту. Указана помилка, за твердженням декларанта, не впливає на митну вартість товару, адже остання підтверджується і іншими наданими документами. Проте, з метою усунення непорозумінь, декларант надав виправлений інвойс з вірною датою контракту.

Також надано інформацію що довідка Одеської торгово-промислової палати України про ціну товару, що імпортується з Єгипту від 17.09.2019 року СИО-к№000345, несе лише інформаційний характер і є додатковим документом для підтвердження митної вартості товару.

Одночасно декларант пояснив, що підтвердження оплати не може бути надано, адже розрахунки відбуваються, за умовами контракту через 14 днів після його отримання. Наголошено, що прейскуранти та специфікації надавались разом з іншими документами.

Окрім того, позивач зазначив, що оскільки постачальник товару не є членом ЄС, не виникає питання щодо його звільнення від обов`язку сплати внутрішнього ПДВ (VAT), що пояснює відсутність заповнення експортної декларації.

20.09.2019 року митним органом прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №500120/2019/000005/2, в якому зазначено про розбіжності в документах, наданих до митного оформлення, що виразилося у невключенні до митної вартості витрат на страхування, а також у відсутності експортної декларації, наявність якої передбачена зовнішньоекономічним договором.

У зв`язку з коригуванням митної вартості товарів митний орган також видав картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA50020/2019/008835 від 20.09.2019 року.

Митницею здійснено коригування митної вартості, заявленої декларантом, до рівня митної вартості подібних (аналогічних) товарів, митне оформлення яких вже здійснено.

Так, аналіз баз ЄАІС показав, що по товару №1 рівень митної вартості за подібними (аналогічними) товарами, митне оформлення яких вже здійснено є більшим - 1,6 дол. США/кг. нетто (митна декларація №500120/2019/007904 від 21.08.2019 року), ніж заявлено декларантом - 0,65 дол. USD/кг. нетто.

Декларант, скористався правом випуску товару у вільний обіг під фінансові гарантії у формі грошової застави.

Джерела правового регулювання (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) та оцінка суду апеляційної інстанції доводів апеляційної скарги і висновків суду першої інстанції.

Переглянувши справу за наявними у ній доказами та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для часткового задоволення апеляційної скарги, з огляду на таке.

Частина 1 статті 49 Митного кодексу України передбачає, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою (ч.1 ст. 52 Митного кодексу України).

У випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення (ч.1 ст. 53 Митного кодексу України).

Документами, які підтверджують митну вартість товарів є:

1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування (ч.2 ст. 53 Митного кодексу України).

У разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:

1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;

2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);

3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);

4) виписку з бухгалтерської документації;

5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;

6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;

7) копію митної декларації країни відправлення;

8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини (ч.3 ст. 53 Митного кодексу України).

Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті (ч.5 ст. 53 Митного кодексу України).

Стаття 58 Митного кодексу України унормовує визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції).

Зокрема, частина 1 даної статті встановлює, що метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується, зокрема, у разі, якщо немає жодних обмежень щодо прав покупця (імпортера) на використання оцінюваних товарів.

Далі, частини з 2 по 5 даної статті встановлюють, що метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої статті 57 цього Кодексу.

Митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.

Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.

Частина 10 статті 58 Митного кодексу України встановлює, що при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті:

витрати, понесені покупцем, зокрема:

вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням;

витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України;

витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов`язані з їх транспортуванням до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України;

витрати на страхування цих товарів.

Частина 11 Митного кодексу України забороняє при визначенні митної вартості включати до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, ніякі інші витрати, крім тих, що передбачені у цій статті.

Доводи апеляційної скарги про розбіжності в даті укладання контракту, про невідповідність довідки Одеської торгово-промислової палати певним критеріям не досліджуються судом апеляційної інстанції, оскільки не були покладені в основу оскаржуваного рішення.

Суд наголошує, що рішення суб`єкта владних повноважень розглядається на предмет його законності та обґрунтованості лише в межах тих підстав, що слугували для його прийняття.

Переходячи безпосередньо до підстав корегування митної вартості товару, колегія суддів встановила таке.

Перша підстава - обов`язок страхування товару на умова поставки (CFR Чорноморськ).

Досліджуючи правомірність наведеного доводу, колегія суддів встановила таке.

Відповідно до Офіційних правил тлумачення торговельних термінів Міжнародної торгової палати (Інкотермс) умови поставки CFR вартість і фрахт означають, що поставка є здійсненою продавцем, коли товар перейшов через поручні судна в порту відвантаження. Продавець зобов`язаний понести витрати та оплатити фрахт. Ризик втрати та пошкодження товару переходять на покупця.

Відповідно до п. 4.2, 4.4 контракту на поставку №03/19 від 02.09.2019 року постачальник, поставляє товар на умовах Інкотермс 2010 - CFR (Одеса, Чорноморськ, Южний), замовлення повинно включати в себе умови поставки Інкотермс 2010.

Згідно Інкотермс 2010 базис поставки CFR покладає на продавця обов`язки по оплаті витрат і фрахту, необхідних для доставки товару в зазначений порт призначення і виконання експортного митного оформлення для вивезення товару з оплатою експортних мит і інших зборів у країні відправлення. Однак Інкотермс 2010 не вимагає від продавця обов`язкового укладання договору страхування.

Отож, вважає даний довід апеляції є таким, що суперечить міжнародним правилам та умовам поставки.

Понад те, колегія суддів звертає увагу, що декларанту у повідомленні про надання додаткових документів не пропонувалося надати договір страхування товару, що призвело до позбавлення можливості пояснити відповідні обставини.

Друга підстава, невиконання постачальником п.4.9 контракту №03-19 від 02.09.2019 року про передачу покупцю, серед іншого, копії експортної декларації.

Надаючи відповідь на даний аргумент апеляції колегія суддів зазначає таке.

Як зазначалось вище, ч.2 ст. 53 Митого кодексу України містить перелік обов`язкових документів, які повинні надаватися декларантом митниці для підтвердження митної вартості товару. У цьому переліку відсутня експортна митна декларація.

Як виключення, копію митної декларації країни відправлення декларант або уповноважена ним особа зобов`язані надати:

- якщо документи, зазначені у ч.2 ст. 53 Митного кодексу України містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що для витребування митної декларації країни відправлення, митний орган повинен чітко зазначити, які саме розбіжності наявні у наданих до митного оформлення документів або, які ознаки підробки були виявлені або, які відомості відсутні у наданих документах.

Проте, суб`єкт владних повноважень не виконав зазначеного обов`язку та необґрунтовано витребував експортну митну декларацію.

До того ж, слід зазначити, що цільове призначення експортної декларації (ЕХ-1) підтвердження експорту будь-якої продукції, яка виготовлена і продана в Європейському союзі (ЄС) і експортується за його межі.

Оформлення експортної декларації звільняє продавця від обов`язкової сплати внутрішнього ПДВ (VAT), який встановлений для всіх країн членів ЄС.

Тобто, цей документ потрібен продавцю товару для підтвердження нульової ставки ПДВ та заповнюється постачальником (продавцем) товару.

Оскільки постачальник товару не є країною-членом ЄС, питання щодо звільнення його від обов`язків сплати внутрішнього ПДВ (VAT) не виникає.

На підставі викладеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що надані декларантом до митного органу документи відповідають вимогам частини 2 ст. 53 Митного кодексу України, у повній мірі ідентифікують оцінюваний товар, не містять розбіжностей щодо даних, які підлягають обчисленню при визначені саме митної вартості товару та підтверджують ціну товару, яка сплачена позивачем за ціною, вказаною в контракті.

Посилання митного органу в апеляційній скарзі на спрацювання АСАУР під час розмитнення товарів заявлених позивачем у митній декларації №UA500120/2019/008835 від 19.09.2019 року не можуть бути взяті до уваги, оскільки відомості, які містяться в ЄАІС, мають лише допоміжний інформаційний характер та жодним чином не можуть слугувати визначальним фактором в контексті вчинення відповідних дій.

Наявність в системі АСАУР інформації про те, що подібний товар у попередні періоди розмитнювався за вартістю вищою, ніж задекларована декларантом, не є підставою для відмови у визнанні заявленої декларантом митної вартості за основним методом, адже торгові відносини є різноманітними, здійснюються на принципах автономії волі та свободи договору, при цьому безліч обставин можуть впливати на їх ціну (характеристика товару, виробник, торгова марка, умови і обсяги поставок, наявність знижок тощо).

З огляду на викладене, колегія суддів вважає необґрунтованими вищевказані доводи апеляційної скарги, оскільки суд першої інстанції у своєму рішенні, з висновком якого погоджується колегія суддів, надав повну та вмотивовану відповідь на них.

Переходячи до останнього доводу апеляції, який полягає у тому, що суд неправильно розподілив судові витрати, колегія суддів зазначає таке.

Суд першої інстанції, визначаючи позивачу суму судового збору за подання даного позову, неправильно її розрахував, помилково вказавши ціну позову 283 505,95 грн.

Дана помилка призвела до зайвої сплати позивачем суми судового збору.

Колегія суддів вважає, що ціна даного позову становить суму 132 312,48 грн.

У зв`язку з наведеним, рішення суду першої інстанції належить змінити, шляхом нового розподілу судових витрат, а саме: стягнути з Одеської митниці Держмитслужби за рахунок її бюджетних асигнувань на користь позивача витрати по сплаті судового збору в сумі 3 905,69 грн. замість 6 173,59 грн. як сплачено позивачем, згідно платіжних доручень №№ 31, 32 від 25.09.2019 року, №46 від 04.10.2019 року (а.с.5, 6, 111).

Різницю, яка складає суму 2 267,90 грн. (6 173,59 3905,69) належить повернути ТОВ «Атаман і К» як внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Такі дії суду апеляційної інстанції обумовлені п.1 ч.1 ст.7 Закону України «Про судовий збір», який передбачає, що сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі:

зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Крім того, суд апеляційної інстанції зазначає, що апелянт, звертаючись з апеляційною скаргою, також сплатив судовий збір в більшому розмірі, ніж встановлено законом, а саме: замість 5 858,54 грн. помилково сплачено 9 260,36 грн.

У зв`язку з цим, різницю суми судового збору за подання апеляційної скарги (3 401,82 грн.) належить повернути Одеській митниці ДФС, оскільки саме остання зазначена платником у платіжному доручення №2984 від 27.12.2019 року (а.с.230).

Слід зазначити, що оригінали платіжних доручень, згідно яких сторонами сплачено судовий збір, знаходяться в матеріалах справи.

Статтею 317 КАС України встановлено, що підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є, зокрема, порушення норм процесуального права.

Керуючись статтями 311, 317, 322, 325 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Одеської митниці Держмитслужби задовольнити частково.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 18 грудня 2019 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Атаман і К» до Одеської митниці Держмитслужби про визнання протиправними та скасування рішення про коригування митної вартості та картки відмови змінити, виклавши абзац четвертий його резолютивної частини в наступній редакції.

«Стягнути з Одеської митниці Держмитслужби (65078, м. Одеса, вул. Івана та Юрія Лип, Будинок 21 А, ) за рахунок бюджетних асигнувань на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Атаман і К» (21034, Винницька область, м. Винниця, вул. Максима Шимка, 56, ) витрати по сплаті судового збору в сумі 3 905 (три тисячі дев`ятсот п`ять) грн. 69 коп.».

В іншій частині рішення Одеського окружного адміністративного суду від 18 грудня 2019 року залишити без змін.

Сплачений Товариством з обмеженою відповідальністю «Атаман і К» судовий збір в більшому розмірі, ніж встановлено законом, за подання позовної заяви в сумі 2 267 (дві тисячі двісті шістдесят сім) грн. 90 коп., повернути з Державного бюджету України Товариству з обмеженою відповідальністю «Атаман і К» (21034, Винницька область, м. Винниця, вул. Максима Шимка, 56, ).

Сплачений Одеською митницею ДФС судовий збір в більшому розмірі, ніж встановлено законом, за подання апеляційної скарги в сумі 3 401 (три тисячі чотириста одна) грн. 82 коп., повернути з Державного бюджету України Одеській митниці ДФС ().

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Доповідач суддя І. О. Турецька

суддя Л. В. Стас

суддя Л. П. Шеметенко

Повне судове рішення складено 16.04.2020 року.