Справа № 580/441/20
Суддя: А.В. Руденко
Дата ухвалення: 2020-04-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2020 року справа № 580/441/20
м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Руденко А.В., розглянувши у письмовому провадженні в спрощеному позовному провадженні без виклику учасників справи в приміщенні суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Черкаській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:
До Черкаського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з позовною заявою до Головного управління Національної поліції в Черкаській області, в якій просить:

- визнати дії щодо відмови у внесенні змін до наказу про звільнення №356 о/с від 15.12.2017 в частині формулювання підстави звільнення зі служби в поліції за п. 7 ч. 1 ст. 77 Закону України Про Національну поліцію (за власним бажанням) на п. 2 ч. 1 ст. 77 Закону України Про Національну поліцію (через хворобу) протиправними;

- зобов`язати відповідача внести зміни до наказу про звільнення №356 о/с від 15.12.2017 в частині формулювання підстави звільнення позивача зі служби в поліції, вказавши замість п. 7 ч. 1 ст. 77 Закону України Про Національну поліцію (за власним бажанням) належну причину звільнення за п. 2 ч. 1 ст. 77 Закону України Про Національну поліцію (через хворобу).

Обгрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначає, що з 07.11.2015 був прийнятий на службу до Головного управління Національної поліції в Черкаській області. Після проходження лікування в період з 21.11.2017 по 29.11.2017 та погіршенням стану здоров`я позивач звернувся до відповідача із рапортом про звільнення та наказом №356 о/с від 15.12.2017 був звільнений за пунктом 7 (за власним бажанням) частини 1 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію». Згідно постанови М(ВЛ)К ДУ «ТМО МВС України по Черкаській області» №73 від 20.12.2017 встановлено причинно-наслідковий зв`язок між отриманим захворюванням (міопічний астигматизм обох очей) та проходженням служби в поліції. 28.12.2017 позивачу було встановлено 2 групу інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням служби в поліції. Позивач звернувся до відповідача із листом, в якому просив змінити наказ №356 о/с від 15.12.2017 в частині формулювання підстав звільнення, вказавши пункт 2 (через хворобу) частини 1 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію», замість пункту 7 (за власним бажанням) частини 1 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію». Відповідач листом №В-325/12/13/01-2020 від 14.12.2020 відмовив позивачу у зміні причини звільнення в наказі №356 о/с від 15.12.2017 з тих підстав, що позивач не перебував з відповідачем у трудових відносинах на момент видачі постанови №73 від 20.12.2017. Позивач вважає вказану відмову протиправною та такою, що порушує його права.

Відповідач проти позову заперечив. 25.02.2020 надав відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що позивач 11.12.2017 подав рапорт про звільнення, в якому просив звільнити його зі служби в поліції за власним бажанням. З огляду на зазначене, на момент видання наказу №356 о/с від 15.12.2017 про звільнення позивача зі служби в поліції існувала лише одна підстава для звільнення за власним бажанням на підставі поданого рапорту. 19.12.2017 позивачу було видано направлення на ВЛК, якою було прийнято постанову №73 від 20.12.2017, яку позивач вважає підставою для внесення змін до наказу про звільнення в частині формулювання підстави для звільнення. Натомість рішення ВЛК про непридатність особи до служби в поліції, яке є підставою для звільнення через хворобу, повинно передувати звільненню. Після звільнення позивача на підставі наказу 15.12.2017 зі служби в поліції між сторонами були припинені службові відносини, у зв`язку з чим відповідач втратив повноваження на зміну наказу про звільнення позивача, при цьому, відсутні були також і підстави для зміни наказу. Постанова М(ВЛ)К ДУ «ТМО МВС України по Черкаській області» не може слугувати підставою для внесення змін до наказу про звільнення позивача, оскільки пункт 13 розділу VІ «Проведення лікарської експертизи поліцейським» Положення про діяльність медичної (військово-лікарської) комісії МВС №285 від 03.04.2017 стосується права колишнього поліцейського ініціювати питання щодо визначення придатності до служби за станом здоров`я на час звільнення зі служби та причинного зв`язку їх захворювань. Однак, позивачем не ініціювалось питання щодо визначення його стану здоров`я (в частині придатності до служби) на момент звільнення. Після звільнення позивача зі служби в поліції встановлення факту непридатності до служби за станом здоров`я на час звільнення зі служби та причинного зв`язку їх захворювань, жодним чином не впливає на формулювання підстав для звільнення. З вказаних підстав просив у задоволенні позову відмовити.

Ухвалою суду від 10.02.2010 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження без виклику учасників справи.

Дослідивши доводи учасників справи, викладені у заявах по суті, подані письмові докази, суд встановив таке.

Позивач ОСОБА_1 з 02.01.2020 по 06.11.2015 проходив службу в органах внутрішніх справ, а з 07.11.2015 по 15.12.2017 в Національній поліції України, що підтверджується трудовою книжкою позивача НОМЕР_1 .

11.12.2017 позивач подав начальнику Головному управління Національної поліції в Черкаській області рапорт, в якому просив 15.12.2017 звільнити його відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію». В рапорті зазначив, що від проходження ВЛК відмовляється.

Наказом Головного управління Національної поліції в Черкаській області №356 о/с від 15.12.2017 позивач був звільнений зі служби в поліції за п. 7 (за власним бажанням) ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію».

Згідно постанови №73 від 20.12.2017 Медичної (військово-лікарської) комісії державної установи «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Черкаській області» захворювання позивача пов`язане з проходженням служби в поліції.

Згідно довідки медико-соціальної експертної комісії серії 12 ААА №875566 позивачу з 28.12.2017 встановлено 2 групу інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням служби в поліції.

16.12.2019 позивач звернувся до відповідача із заявою, в якій просив змінити наказ Головного управління Пенсійного фонду України №356 о/с від 15.12.2017 в частині формулювання підстав звільнення, вказавши замість за п. 7 (власним бажанням) ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» належну причину за п. 2 (через хворобу) ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію».

Відповідач листом №В-323/12/13/01-2020 від 14.01.2020 відмовив позивачу у внесенні змін до наказу про звільнення з тих підстав, що позивач був звільнений за служби за власним бажанням згідно поданого ним рапорту і після звільнення позивача зі служби трудові відносини між позивачем та відповідачем відсутні, тому і відсутні правові підстави для внесення будь-яких змін до наказу про звільнення.

Вважаючи відмову у внесенні змін щодо причини звільнення до наказу про звільнення протиправною, позивач звернувся до суду.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, суд зазначає наступне.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначено Законом України від 02 липня 2015 року "Про Національну поліцію" (далі - Закон № 580-VIII).

За приписами частини 1 статті 77 Закону №580-VIII, поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється: 1) у зв`язку із закінченням строку контракту; 2) через хворобу - за рішенням медичної комісії про непридатність до служби в поліції; 3) за віком - у разі досягнення встановленого для нього цим Законом граничного віку перебування на службі в поліції; 4) у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів; 5) через службову невідповідність; 6) у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України; 7) за власним бажанням; 8) у зв`язку з переходом у встановленому порядку на роботу до інших міністерств і відомств (організацій); 9) у зв`язку з безпосереднім підпорядкуванням близькій особі; 10) у разі набрання законної сили рішенням суду щодо притягнення до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, або кримінального правопорушення; 11) у зв`язку з набуттям громадянства або підданства іншої держави. Тобто зазначена норма містить вичерпний перелік підстав для звільнення особи зі служби в поліції.

Частиною 2 статті 77 Закону №580-VIII визначено, що днем звільнення зі служби в поліції вважається день видання наказу про звільнення або дата, зазначена в наказі про звільнення.

Судом встановлено, що позивач 11.12.2017 подав рапорт про звільнення, в якому просив звільнити його зі служби 15.12.2017 за пунктом 7 частини 1 статті 77 Закону №580-VIII та відмовився від проходження військово-лікарської комісії.

Отже, на момент прийняття відповідачем наказу №356 о/с від 15.12.2017 про звільнення позивача зі служби в поліції існувала лише одна підстава для звільнення за власним бажанням на підставі поданого рапорту.

Доводи позивача, що постанова №73 від 20.12.2017 Медичної (військово-лікарської) комісії державної установи «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Черкаській області» є підставою для внесення змін до наказу про звільнення є необгрунтованими з огляду на таке.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 77 Закону №580-VIII, поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється через хворобу - за рішенням медичної комісії про непридатність до служби в поліції.

Відповідно до частини 9 статті 95 Закону №580-VIII, поліцейські зобов`язані щороку проходити комплексний медичний огляд (диспансеризацію), а за необхідності - цільові медичні огляди, психофізіологічні обстеження і тестування в порядку, визначеному Міністром внутрішніх справ України.

Статтями 50, 61, 65, 77 Закону №580-VIII, частини 10 статті 2 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", статті 21 Закону України "Про Національну гвардію України", статті 70 "Основи законодавства України про охорону здоров`я" та з метою нормативно-правового врегулювання організації медичного обстеження кандидатів на службу в поліцію, поліцейських, кандидатів на військову службу за контрактом, резервістів та військовослужбовців Національної гвардії України, Міністерством внутрішніх справ України винесено наказ "Про затвердження Положення про діяльність медичної (військово-лікарської) комісії МВС" від 3 квітня 2017 року №285 (Зареєстровано в Міністерстві юстиції України 28 квітня 2017 р. за № 559/30427) (далі - Положення №285).

Відповідно до пункту 8 розділу III "Організація проведення лікарської та військово-лікарської експертизи" Положення №285, особи, що проходять медичний огляд, надають лікарям - членам ВЛК оригінал документа, що посвідчує особу (паспорт, службове посвідчення, військовий квиток чи приписне свідоцтво).

Перед медичним оглядом проводяться рентгенологічне (флюорографічне) обстеження органів грудної клітини, електрокардіографія, загальні аналізи крові та сечі, аналіз крові на цукор, обстеження на сифіліс (реакція Вассермана), гепатити В, С та ВIЛ-інфікування, для осіб старше 40 років - вимірювання рівня внутрішньоочного тиску (пункт 9).

Медичний огляд осіб у ВЛК проводиться з обов`язковим обстеженням лікарями-спеціалістами: терапевтом, хірургом, невропатологом, офтальмологом, отоларингологом, дерматологом, стоматологом, психіатром та лікарем-психологом або практичним психологом закладів охорони здоров`я МВС. Жінки обов`язково обстежуються гінекологом (пункт 11).

Відповідно до пункту 15 розділу III "Організація проведення лікарської та військово-лікарської експертизи" Положення №285, у разі виникнення необхідності уточнення діагнозу захворювання, поранення (контузії, травми, каліцтва) чи їх наслідків ВЛК може запропонувати особі, що проходить лікарську (військово-лікарську) експертизу, амбулаторне або стаціонарне обстеження в закладах охорони здоров`я МВС.

У випадках, коли проведення необхідного дослідження стану здоров`я у закладах охорони здоров`я МВС неможливе, стаціонарне або амбулаторне обстеження може проводитись у інших закладах охорони здоров`я (за їх згодою).

Правилами пункту 16 розділу III "Організація проведення лікарської та військово-лікарської експертизи" Положення №285 визначено, що до направлення ВЛК на стаціонарне обстеження додається Акт дослідження стану здоров`я (далі - Акт дослідження) (додаток 5). Після проведеного обстеження заповнений Акт дослідження завіряється підписами начальника закладу охорони здоров`я і лікаря, що проводив обстеження, та скріплюється печаткою цього закладу. Акт дослідження розглядається з урахуванням усіх даних про стан здоров`я і фізичного розвитку та є додатковим матеріалом при прийнятті остаточного експертного рішення ВЛК щодо придатності особи до служби або навчання.

Відповідно до пункту 19 розділу III "Організація проведення лікарської та військово-лікарської експертизи" Положення №285, постанова ВЛК щодо придатності (непридатності) особи до служби, яка приймається за результатами медичного огляду, заноситься до Акта медичного огляду, Книги (журналу) обліку документації ВЛК (додаток 9) і оформлюється Довідкою (додаток 10) або свідоцтвом про хворобу.
Про прийняте рішення ВЛК інформує відповідний підрозділ кадрового забезпечення чи командира військової частини (пункт 19). Наведені норми свідчать, що Довідка (додаток 10) або Свідоцтво про хворобу виносяться саме на час фактичного огляду особи.

Враховуючи викладене, рішення ВЛК про непридатність особи до служби в поліції, яке є підставою для звільнення через хворобу, повинне передувати звільненню.

Вказані правові висновки викладені в постанові Верховного Суду від 13.02.2020 у справі №817/1670/17.

Отже, після звільнення позивача на підставі наказу №356 о/с від 15.12.2017 зі служби в поліції за пунктом 7 частини 1 статті 77 Закону №580-VIII, між сторонами були припинені трудові та службові відносини, у зв`язку чим відповідач втратив повноваження на зміну наказу про звільнення позивача, при цьому, були також відсутні і підстави для зміни наказу.

Доводи позивача, що колишній працівник поліції має право на перегляд підстав свого звільнення є необгрунтованими з огляду на таке.

Відповідно до пункту 13 розділу VI "Проведення лікарської експертизи поліцейським" Положення №285, колишні поліцейські або колишні особи рядового й начальницького складу можуть ініціювати питання щодо визначення придатності до служби за станом здоров`я на час звільнення зі служби та причинного зв`язку їх захворювань, травм (поранень). У такому випадку вони звертаються до підрозділу кадрового забезпечення за місцем колишньої служби для отримання направлення на проведення лікарської (військово-лікарської) експертизи до ВЛК за місцем проживання. Перегляд раніше прийнятої постанови ВЛК проводиться за заявою колишнього поліцейського, колишньої особи рядового чи начальницького складу.

Зазначена норма Положення №285 стосується права колишнього поліцейського ініціювати питання щодо визначення придатності до служби за станом здоров`я на час звільнення зі служби та причинного зв`язку їх захворювань.

Судом встановлено, що позивач при звільнення відмовився від проходження військово-лікарської комісії. Тобто питання щодо визначення його стану здоров`я (в частині придатності до служби) на момент звільнення позивачем не ініціювалось, тому доводи позивача в цій частині є необгрунтованими.

Згідно частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи зазначене, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст. 192, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ВИРІШИВ:
У задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Черкаській області про внесення змін до наказу про звільнення №356 о/с від 15.12.2017 відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо її не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційного суду за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду через Черкаський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня підписання судового рішення.

Головуючий суддя А.В. Руденко