Справа № 360/580/20
Суддя: К.О. Пляшкова
Дата ухвалення: 2020-04-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

14 квітня 2020 рокуСєвєродонецькСправа № 360/580/20

Головуючий суддя Луганського окружного адміністративного суду Пляшкова К.О., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Станично-Луганському районі Луганської області про визнання протиправними та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

До Луганського окружного адміністративного суду 06 лютого 2020 року надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (далі - позивач) до Управління Пенсійного фонду України в Станично-Луганському районі Луганської області (далі - відповідач, УПФУ в Станично-Луганському районі Луганської області) з такими вимогами:

1) визнати противоправним та скасувати рішення відповідача від 16.09.2019 про відмову позивачу у призначені пенсії за віком згідно з частиною першої статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»;

2) зобов`язати відповідача зарахувати до загального стажу періоди роботи з 16.09.1977 по 04.01.1980 та з 18.04.1983 по 04.08.1983 на підприємстві «Облкниготорг», з 21.02.1984 по 28.03.1985 на підприємстві ЗАТ «Луганський машинобудівний завод ім. О. Я. Пархоменко», з 05.01.1980 по 15.03.1983 на підприємстві ТКФ «Культбитхозтовари-2» та весь трудовий стаж, зазначений у дублікаті трудової книжки серії НОМЕР_1 , що належить позивачу, з урахуванням того, що загальний стаж складає 26 років 06 місяців 26 днів;

3) зобов`язати відповідача повторно розглянути заяву та призначити пенсію позивачу з 21.08.2019.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що у позивача 21 серпня 2019 року настало право на призначення пенсії за віком. Позивач 11 вересня 2019 року звернулась до відповідача за призначенням пенсії за віком згідно із статтями 26-28 Закону України «Про загальнообов`язкове соціальне страхування». Рішенням від 16.09.2019 позивачу відмовлено в призначенні пенсії.

Причинами відмови стали: запис на титульній сторінці дубліката трудової книжки серії НОМЕР_1 по батькові не відповідає дійсності, замість ОСОБА_2 в трудовій книжці вказано ОСОБА_3 , не зараховані період роботи з 16.09.1977 по 04.01.1980 та з 18.04.1983 по 04.08.1983 на підприємстві «Облкниготорг», з 21.02.1984 по 28.03.1985 на підприємстві ЗАТ «Луганський машинобудівний завод ім. О.Я. Пархоменка», з 05.01.1980 по 15.03.1983 на підприємстві ТКФ «Культбитхозтовари-2» через формальні неточності.

Згідно з копією паспорту ОСОБА_1 (російською ОСОБА_4 ) народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 . Згідно з копією свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_2 після розірвання шлюбу прізвище та по батькові заявниці російською мовою « ОСОБА_5 ». Згідно з копією другого титульного листа трудової книжки, заповненого 16.10.1996, трудова книжка видана на ім`я російською мовою « ОСОБА_5 » ІНФОРМАЦІЯ_1 . Таким чином при видачі дубліката трудової книжки невірно вказано по-батькові заявниці, однак факт належності трудової книжки саме заявнику сумніву не викликає.

Формальні неточності у документах не можуть бути підставою для обмеження особи у реалізації конституційного права на соціальний захист.

Також позивач вважає, що з системного аналізу положень статті 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення», Порядку № 21-1, слідує, що орган, що призначає пенсію, після надходження відповідної заяви разом з поданими документами зобов`язаний повідомити особу, яка звернулась з такою заявою, про недостатність поданих документів та необхідність надання у тримісячний строк з дня прийняття заяви відсутніх документів для призначення пенсії. При цьому, перелік документів, яких не вистачає для призначення пенсії, а також строк для їх подання мають бути зазначені органом, що призначає пенсію, у розписці, яка видається особі, що звернулась з заявою про призначення пенсії. Прийняття рішення про відмову в призначенні пенсії через відсутність необхідних документів органом, що призначає пенсію, можливе виключно після надання особі тримісячного строку на подачу відсутніх документів з дня прийняття заяви та за умови, якщо протягом такого строку особа не надасть необхідних відсутніх документів.

З викладених підстав позивач вважає рішення відповідача про відмову у призначенні пенсії протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

Ухвалою від 11 лютого 2020 року позовну заяву залишено без руху та надано строк для усунення недоліків (арк. спр. 15-16).

До суду 24 лютого 2020 року представником позивача подано заяву про усунення недоліків разом з документами, якими підтверджено вказано у заяві обставини.

Ухвалою від 27 лютого 2020 року прийнято позовну заяву до розгляду після усунення недоліків позовної заяви та відкрито провадження у справі, визначено розглянути справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи, витребувано від відповідача докази, яких не вистачає на думку суду (арк. спр. 27-29).

Ухвалою від 24 березня 2020 року призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні, повторно витребувано докази, яких не вистачає на думку суду (арк. спр. 33-34).

Від УПФУ в Станично-Луганському районі Луганської області 03 квітня 2020 року за вх. № 13369/2020 надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач заперечує проти задоволення позовних вимог з таких підстав (арк. спр. 39-40).

Позивач 19 серпня 2019 року звернулася до відповідача за призначенням пенсії та надала: заяву від 19 серпня 2019 року, трудову книжку від 16.10.1996 серії НОМЕР_1 , паспорт, картку платника податків, довідку від 20.04.2000 № 930, довідку від 15.01.1997 № ок-24, довідку без номера та дати ТОВ ТКФ «Кульбитхозтовари-2», довідку про отримання допомоги в УСЗН від 16.09.2019 № 609.

Опрацюванням наданих документів з`ясовано, що позивач має загальний стаж 3 роки 01 місяць 18 днів, що недостатньо для призначення пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Періоди роботи позивача з 16.09.1977 по 04.01.1980 на підприємстві «Облкниготорг» (довідка від 20.04.2000 № 930), з 18.04.1983 по 04.08.1983 та з 21.02.1984 по 28.03.1985 на підприємстві ЗАТ «Луганський машинобудівний завод ім. О. Я. Пархоменка» (довідка від 15.01.1997 № ок-24) до загального стажу зарахувати неможливо у зв`язку з тим, що довідки засвідчені одним підписом. Період з 05.01.1980 по 15.03.1983 у ТОВ ТКФ «Кульбитхозтовари-2» (довідка без номеру) зарахувати неможливо у зв`язку з тим, що у довідці прізвище ОСОБА_6 виправлено. Також у цій довідці прізвище не відповідає прізвищу позивача за даними її паспорту. У свою чергу свідоцтво про одруження (зміну прізвища) позивачем до відповідача не надано.

Доопрацювати зазначені періоди довідками про роботу, які б відповідали нормам Порядку № 637 неможливо, оскільки місцезнаходженням цих підприємств є місто Луганськ, що є тимчасово непідконтрольною українській владі територією.

Зарахувати стаж роботи за дублікатом трудової книжки позивача також неможливо, оскільки до управління не дано документи, на підставі яких заповнено дублікат трудової книжки. Також по батькові, вказане на титульній сторінці дубліката трудової книжки, не відповідає по батькові позивача за її паспортом, що унеможливлює взяття до уваги дубліката трудової книжки.

Враховуючи вищевикладене, у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу позивачу відмовлено у призначенні пенсії.

У судове засідання представник позивача не прибула, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, причини неявки суду не відомі (арк. спр. 38).

Відповідач явку свого повноважного представника у судове засідання не забезпечив, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не відомі (арк. спр. 37).

Керуючись положеннями частини дев`ятої статті 205 КАС України, суд вважає за можливе розглянути справу у письмовому провадженні.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази відповідно до вимог статей 72-77, 90 КАС України, суд встановив таке.

З копій паспорту громадянина України (арк. спр. 2), картки фізичної особи - платника податків (арк. спр. 3), свідоцтва про народження від 19 вересня 1960 року серії НОМЕР_3 (арк. спр. 4), свідоцтва про розірвання шлюбу від 03 грудня 1993 року серії НОМЕР_4 встановлено такі дані про позивача: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_5 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Позивач 11 вересня 2019 року звернулася до УПФУ в Станично-Луганському районі Луганської області із заявою про призначення пенсії за віком (арк. спр. 44).

Згідно з розпискою-повідомленням позивачем надано: дублікат трудової книжки від 16.10.1996 серії НОМЕР_1 , паспорт, картку платника податків, довідку від 20.04.2000 № 930, довідку від 15.01.1997 № ок-24, довідку без номера та дати ТОВ ТКФ «Кульбитхозтовари-2», довідку про отримання допомоги в УСЗН від 16.09.2019 № 609 (арк. спр. 45, 48-53, 56-58).

Рішенням від 16 вересня 2019 року позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком з тих підстав, що відповідно до частини першої статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 01 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року право на призначення пенсії за віком мають жінки, які народились з 01 квітня 1960 року по 30 вересня 1960 року, після досягнення віку 59 років та за наявності страхового стажу не менше 26 років. Згідно з наданими документами позивач має загальний стаж 3 роки 01 місяць 18 днів, що недостатньо для призначення пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Періоди роботи позивача з 16.09.1977 по 04.01.1980 на підприємстві «Облкниготорг» (довідка від 20.04.2000 № 930), з 18.04.1983 по 04.08.1983 та з 21.02.1984 по 28.03.1985 на підприємстві ЗАТ «Луганський машинобудівний завод ім. О. Я. Пархоменка» (довідка від 15.01.1997 № ок-24) до загального стажу зарахувати неможливо у зв`язку з тим, що довідки засвідчені одним підписом. Період з 05.01.1980 по 15.03.1983 у ТОВ ТКФ «Кульбитхозтовари-2» (довідка без номеру) зарахувати неможливо у зв`язку з тим, що у довідці прізвище ОСОБА_8 виправлено. Також у цій довідці прізвище не відповідає прізвищу позивача за даними її паспорту. У свою чергу свідоцтво про одруження (зміну прізвища) позивачем до відповідача не надано. Доопрацювати зазначені періоди довідками про роботу, які б відповідали нормам Порядку № 637 неможливо, оскільки місцезнаходженням цих підприємств є місто Луганськ, що є тимчасово непідконтрольною українській владі територією. Зарахувати стаж роботи за дублікатом трудової книжки позивача також неможливо, оскільки до управління не дано документи, на підставі яких заповнено дублікат трудової книжки. Також по батькові, вказане на титульній сторінці дубліката трудової книжки, не відповідає по батькові позивача за її паспортом, що унеможливлює взяття до уваги дубліката трудової книжки (арк. спр. 11, 46-47).

Дослідженням розрахунку страхового стажу для призначення пенсії встановлено, що до страхового стажу позивача зараховані такі періоди роботи: з 01.07.2008 по 01.07.2009, з 02.07.2009 по 14.10.2009, з 31.01.2017 по 10.04.2017, з 26.04.2017 по 25.10.2017, з 01.06.2018 по 31.07.2019 (арк. спр. 42-43).

Вирішуючи адміністративну справу по суті заявлених вимог, надаючи оцінку обставинам (фактам), якими обґрунтовано вимоги і відзив учасників справи, суд виходить з такого.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із статтею 46 Конституції України, норми якої є нормами прямої дії, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх в разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та інших випадках передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Відповідно до частини першої, другої статті 5 Закону України від 09 липня 2003 року № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі Закон № 1058-IV) цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.

Виключно цим Законом визначаються: принципи та структура системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування; коло осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню; види пенсійних виплат; умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат; пенсійний вік чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на призначення пенсії за віком; мінімальний розмір пенсії за віком; порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов`язковим державним пенсійним страхуванням; порядок використання коштів Пенсійного фонду та накопичувальної системи пенсійного страхування; організація та порядок здійснення управління в системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування.

Відповідно до частини першої статті 24 Закону № 1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. […].

Частиною другою статті 24 Закону № 1058-IV визначено, що страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Відповідно до частини четвертої статті 24 Закону № 1058-IV періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Пільговий порядок обчислення стажу роботи, передбачений законодавством, що діяло раніше, за період з 1 січня 2004 року застосовується виключно в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах та за вислугу років.

Частинами першою та другою статті 26 Закону № 1058-IV визначено, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу:

[…]

з 1 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року - не менше 26 років; […].

До досягнення віку, встановленого абзацами першим і другим цієї частини, право на пенсію за віком за наявності відповідного страхового стажу мають жінки 1961 року народження і старші після досягнення ними такого віку:

[…]

59 років - які народилися з 1 квітня 1960 року по 30 вересня 1960 року; […].

Статтею 44 Закону № 1058-IV визначено, що:

- заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально (частина перша);

- заява про призначення пенсії за віком може бути подана застрахованою особою не раніше ніж за місяць до досягнення пенсійного віку (частина друга);

- органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності (частина третя).

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 45 Закону № 1058-IV пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку: пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Згідно з частиною п`ятою статті 45 Закону № 1058-IV документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії.

Цей строк може бути продовжено за рішенням керівника територіального органу Пенсійного фонду України на строк проведення додаткової перевірки достовірності відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умов їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством, для визначення права на пенсію, але не більше ніж на 15 днів.

Частиною першою статті 56 Закону України від 05.11.1991 № 1788-XII «Про пенсійне забезпечення» (далі Закон № 1788-XII) до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Статтею 62 Закону № 1788-ХІІ визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 1.1 розділу І Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 за № 1566/11846 (далі Порядок № 22-1), визначено, що заява про призначення пенсії непрацюючим особам, а також членам сім`ї у зв`язку з втратою годувальника подається заявником особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально, безпосередньо до управління Пенсійного фонду України у районі, місті, районі у місті, об`єднаного управління (далі - орган, що призначає пенсію) за місцем проживання (реєстрації).

Відповідно до пункту 1.7 Порядку № 22-1 днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, відповідної заяви.[…].

У разі якщо до заяви про призначення пенсії додані не всі необхідні документи, орган, що призначає пенсію, письмово повідомляє заявника про те, які документи необхідно подати додатково, про що в заяві про призначення пенсії робиться відповідний запис. Якщо вони будуть подані не пізніше трьох місяців із дня повідомлення про необхідність подання додаткових документів, то днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття заяви про призначення пенсії або дата, зазначена на поштовому штемпелі місця відправлення заяви.

Якщо поданих документів достатньо для визначення права особи на призначення пенсії, пенсія призначається на підставі таких документів. При надходженні додаткових документів у визначений строк розмір пенсії переглядається з дати призначення. У разі надходження додаткових документів пізніше трьох місяців із дня повідомлення про необхідність їх подання пенсія перераховується зі строків, передбачених частиною четвертою статті 45 Закону.

Підпунктом 2 пункту 2.1 розділу ІІ Порядку № 22-1 визначено, що до заяви про призначення пенсії за віком додаються такі документи: документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок підтвердження наявного трудового стажу). За період роботи, починаючи з 01 січня 2004 року, структурний підрозділ, відповідальний за ведення персоніфікованого обліку (далі - відділ персоніфікованого обліку), надає структурному підрозділу, відповідальному за призначення пенсії, довідку з бази даних реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - реєстр застрахованих осіб) за формою згідно з додатком 4 до Положення про реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 18 червня 2014 року № 10-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 08 липня 2014 року за № 785/25562 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 27 березня 2018 року № 8-1) (далі - Положення), а у разі необхідності - за формою згідно з додатком 3 до Положення.

Згідно з абзацами першим, третім пункту 4.1 розділу ІV «Приймання, оформлення і розгляд документів» Порядку № 22-1 орган, що призначає пенсію, розглядає питання про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший при зверненні особи з відповідною заявою (додаток 2). Заяви осіб про призначення, перерахунок, поновлення, переведення з одного виду пенсії на інший реєструються в журналі реєстрації рішень органу, що призначає пенсію. Особі або посадовій особі органом, що призначає пенсію, видається розписка із зазначенням дати прийняття заяви, а також переліку одержаних і відсутніх документів, які необхідно подати у тримісячний строк з дня прийняття заяви. Копія розписки зберігається в пенсійній справі.

Пунктом 4.2 розділу ІV «Приймання, оформлення і розгляд документів» Порядку № 22-1 встановлено, що при прийманні документів орган, що призначає пенсію:

1) перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж;

2) перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів;

3) перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності). Орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі;

4) видає пам`ятку пенсіонеру (додаток 3), копія якої зберігається у пенсійній справі.

Не пізніше 10 днів після надходження заяви та за наявності документів, необхідних для призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший та поновлення виплати пенсії (у тому числі документів, одержаних відповідно до абзацу другого підпункту 3 пункту 4.2 цього розділу), орган, що призначає пенсію, розглядає подані документи та приймає рішення щодо призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший, поновлення раніше призначеної пенсії без урахування періоду, за який відсутня інформація про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України (абзац перший пункту 4.3 розділу ІV «Приймання, оформлення і розгляд документів» Порядку № 22-1).

Згідно з абзацом першим пункту 4.7 розділу ІV «Приймання, оформлення і розгляд документів» Порядку № 22-1 право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.

У разі звернення пенсіонера видається виписка з розпорядження про призначення (перерахунок) пенсії з інформацією про періоди страхового стажу та заробітної плати (доходу), яка врахована при розрахунку пенсії (абзац другий пункту 4.9 розділу ІV «Приймання, оформлення і розгляд документів» Порядку № 22-1).

Порядок ведення трудових книжок працівників визначений Інструкцією, затвердженою наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 № 58, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 17.08.1993 за № 110 (далі - Інструкція).

Пунктом 1.1 Інструкції визначено, що трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Питання, пов`язані з порядком ведення трудових книжок, їх зберігання, виготовлення, постачання і обліку, регулюються постановою Кабінету Міністрів України від 27 квітня 1993 року № 301 «Про трудові книжки працівників», цією Інструкцією та іншими актами законодавства (пункт 1.5 Інструкції).

Абзацом 2 пунктом 2.2 Інструкції визначено, що до трудової книжки вносяться: відомості про працівника: прізвище, ім`я та по батькові, дата народження; відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення; відомості про нагородження і заохочення: про нагородження державними нагородами України та відзнаками України, заохочення за успіх у роботі та інші заохочення відповідно до чинного законодавства України; відомості про відкриття, на які видані дипломи, про використані винаходи і раціоналізаторські пропозиції та про виплачені у зв`язку з цим винагороди.

Згідно з пунктом 5.2 Інструкції дублікат трудової книжки або вкладиш до неї заповнюється за загальними правилами. У розділи «Відомості про роботу», «Відомості про нагородження» і «Відомості про заохочення» при заповненні дубліката вносяться записи про роботу, а також про нагородження і заохочення за місцем останньої роботи на підставі раніше виданих наказів (розпоряджень).

Пунктом 5.3 Інструкції визначено, що якщо працівник до влаштування на це підприємство вже працював, то при заповненні дубліката трудової книжки в розділ «Відомості про роботу» у графу 3 спочатку вноситься запис про загальний стаж його роботи до влаштування на це підприємство, який підтверджується документами.

Загальний стаж роботи записується сумарно, тобто зазначається загальна кількість років, місяців, днів роботи без уточнення, на якому підприємстві, в які періоди часу і на яких посадах працював у минулому власник трудової книжки.

Після цього загальний стаж, підтверджений належно оформленими документами, записується по окремих періодах роботи в такому порядку: у графі 2 зазначається дата прийняття на роботу; у графі 3 пишеться найменування підприємства, де працював працівник, а також цех (відділ) і посада (робота), на яку було прийнято працівника. Запис у дублікаті трудової книжки відомостей про роботу за сумісництвом та за суміщенням професій провадиться за бажанням працівника.

Якщо з поданих документів видно, що працівник переводився на іншу постійну роботу на тому ж самому підприємстві, то про це робиться відповідний запис.

Після цього у графі 2 записується дата звільнення, а у графі 3 - причина звільнення, якщо у поданому працівником документі є такі дані.

У тому разі, коли документи не містять повністю зазначених вище даних про роботу у минулому, в дублікат трудової книжки вносяться тільки ті дані, що є у документах.

У графі 4 зазначаються найменування, дата і номер документа, на підставі якого проведено відповідні записи у дублікаті. Документи, що підтверджують стаж роботи, повертаються їх власнику. Власник або уповноважений ним орган зобов`язаний сприяти працівникові в одержанні документів, які підтверджують стаж його роботи, що передував влаштуванню на це підприємство.

Згідно з підпунктом 5.5 Інструкції, якщо трудова книжка (вкладиш до неї) стала непридатною (обгоріла, розірвана, забруднена і т.інш.), то власник або уповноважений ним орган за останнім місцем роботи видає працівнику дублікат трудової книжки (вкладиш до неї).

При цьому на першій сторінці трудової книжки, що стала непридатною, робиться надпис «Замість видано дублікат», а книжка повертається її власнику. При працевлаштуванні на нове місце роботи працівник зобов`язаний пред`явити дублікат трудової книжки.

Згідно з пунктом 4 постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.1993 № 301 «Про трудові книжки» відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, представництва іноземного суб`єкта господарювання.

За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність.

Пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 (далі Порядок № 637), визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пунктом 3 Порядку № 637 визначено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

За відсутності зазначених у цьому пункті документів для підтвердження трудового стажу приймаються членські квитки профспілок. При цьому підтверджуються періоди роботи лише за той час, за який є відмітки про сплату членських внесків.

Згідно з пунктом 23 Порядку № 637 документи, що подаються для підтвердження трудової діяльності, повинні бути підписані посадовими особами і засвідчені печаткою (у разі наявності).

Для підтвердження трудового стажу приймаються лише ті відомості про період роботи, які внесені в довідки на підставі документів (пункт 24 Порядку № 637).

Відповідно до пункту 26 Порядку № 637, якщо ім`я, по батькові та прізвище, які зазначені в документі, що підтверджує трудовий стаж, не збігаються з ім`ям, по батькові або прізвищем особи за паспортом або свідоцтвом про народження, факт приналежності цього документа даній особі може бути встановлено у судовому порядку.

З вищевикладених положень Закону № 1058-IV слідує, що позивач має право на призначення пенсії за віком за умови досягнення 59 років та за наявності страхового стажу не менше 26 років.

За даними паспорта громадянина України позивача судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , досягла визначеного статтею 26 Закону № 1058-IV віку, необхідного для призначення їй пенсії за віком.

Що стосується наявності у позивача необхідного для призначення пенсії за віком страхового стажу, суд зазначає таке.

З аналізу зазначених правових норм суд дійшов висновку, що страховий стаж особи за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку (до 01.01.2004) обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду України на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності Законом № 1058-IV, - за даними трудової книжки, після впровадження системи персоніфікованого обліку (після 01.01.2004) - за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку.

При цьому, значення трудової книжки, як основного документу, що підтверджує страховий стаж особи, встановлено статтею 62 Закону № 1788-ХІІ, і будь-які підзаконні нормативно-правові акти, які суперечать цьому положенню, не можуть бути застосовані до спірних правовідносин.

Проте, якщо трудова книжка відсутня або у ній не зазначені відомості про роботу позивача, то трудовий стаж особи має підтверджуватися документами, які визначені Порядком № 637.

Завданням адміністративного судочинства є перевірка правомірності дій суб`єкта владних повноважень, відповідності його рішень критеріям правомірності, які пред`являються до рішень суб`єктів владних повноважень та закріплені в частині другій статті 2 КАС України.

При цьому, оцінка рішенню відповідача на відповідність критеріям, визначеним частиною другою статті 2 КАС України, надається судом виключно виходячи зі змісту такого рішення.

Як слідує з рішення відповідача від 16 вересня 2019 року та розрахунку страхового стажу позивача, відповідачем визначено, що страховий стаж позивача складає 03 роки 01 місяць 18 днів, якого недостатньо для призначення пенсії за віком.

При цьому, відповідачем до страхового стажу позивача не зараховуються періоди роботи підтверджені дублікатом трудової книжки позивача, а також довідками, що містять інформацію про роботу позивача.

Так, відповідачем до страхового стажу позивача не зарахований період її роботи з 16 вересня 1977 року по 04 січня 1980 року в Луганському облкниготорзі, що підтверджений довідкою від 20 квітня 2000 № 930, з 18 квітня 1983 року по 04 серпня 1983 року та з 21 лютого 1984 року по 28 березня 1985 року в Закритому акціонерному товаристві «Луганський машинобудівельний завод імені О.Я. Пархоменка», що підтверджений довідкою від 15 січня 1997 року № ок-24, оскільки довідки завірені одним підписом. Однак, відповідач не посилається на положення жодного нормативно-правового акта, яким встановлено обов`язковість підписання довідок про роботу декількома посадовими особами роботодавця.

Дослідженням дубліката трудової книжки позивача з`ясовано, що у ній відсутні записи про вищевказану роботу позивача, тому такий трудовий стаж має встановлюватися згідно з Порядком № 637 на підставі інших документів, виданих за місцем роботи особи, які містять про періоди роботи, зокрема й довідками.

Дослідженням довідок від 20 квітня 2000 № 930 та від 15 січня 1997 року № ок-24 встановлено, що вони містять інформацію про роботу позивача у спірному періоді, про документи, на підставі яких такі відомості внесені до довідок. Довідки підписані посадовими особами підприємств, підписи яких скріплені печатками. Тобто, судом встановлено, що вказані довідки у повній мірі відповідають вимогам Порядку № 637, тому є допустимими доказами, що підтверджують зазначені періоди роботи позивача.

Також суд вважає за необхідне зауважити, що Порядок № 637 не містить вимог про підписання довідок, які видаються за місцем роботи особи (її правонаступником), декількома посадовими особами, тому підстави, з яких відповідач відмовляє у зарахуванні до страхового стажу позивача періодів її роботи з 16 вересня 1977 року по 04 січня 1980 року в Луганському облкниготорзі, з 18 квітня 1983 року по 04 серпня 1983 року та з 21 лютого 1984 року по 28 березня 1985 року в Закритому акціонерному товаристві «Луганський машинобудівельний завод імені О.Я. Пархоменка», є безпідставними.

Відповідно, суд погоджується з твердженнями позивача, що вищевказаний період роботи має бути зарахований до її страхового стажу.

Що стосується підтвердження періоду роботи позивача з 05 січня 1980 року по 15 березня 1983 року в Об`єднанні з торгівлі Культбитгосптовари, який підтверджений довідкою ТОВ «ТКФ «Культбитхозтовари-2» без номера та дати, суд зазначає, що по-перше, така довідка не містить таких обов`язкових реквізитів, як дата її складання та реєстраційний номер, відповідно така довідка не є допустимим доказом, що підтверджує вказаний період роботи позивача.

Також оглядом цієї довідки з`ясовано, що вказане у цій довідці прізвище позивача не збігається з прізвищем позивача, вказаним у її свідоцтві про народження та паспорті, тому відповідно до пункту 26 Порядку № 637 приналежність цього документа позивачу має бути встановлена у судовому порядку.

Суд зауважує, що з огляду на положення пункту 26 Порядку № 637 також у судовому порядку має бути встановлена й приналежність позивачу дубліката трудової книжки від 16.10.1996 серії НОМЕР_1 , оскільки вказане у дублікаті трудової книжки по батькові не збігається з по батькові позивача за її паспортом.

Частиною першою статті 293 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до пункту п`ятого частини другої статті 293 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Пунктом 6 частини першої статті 315 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

Оскільки юрисдикція адміністративних судів не поширюється на встановлення фактів, що мають юридичне значення, суд під час розгляду даної справи не повноважний встановлювати приналежність позивачу довідки ТОВ «ТКФ «Культбитхозтовари-2» та дубліката трудової книжки від 16.10.1996 серії НОМЕР_1 .

Позивачем ані до відповідача, ані до суду рішення суду, яким встановлено приналежність зазначених документів, не надано.

Таким чином, суд погоджується з твердженнями відповідача, що період роботи позивача з 05 січня 1980 року по 15 березня 1983 року в Об`єднанні з торгівлі Культбитгосптовари, вказаний у довідці ТОВ «ТКФ «Культбитхозтовари-2», та періоди роботи, записи про які внесені до дубліката трудової книжки, не підтверджуються належними доказами, тому у суду відсутні підстави для зобов`язання відповідача зарахувати їх до страхового стажу при прийнятті рішення щодо призначення пенсії.

Однак, суд не погоджується з твердженнями відповідача, що зарахувати стаж роботи по дублікату трудової книжки неможливо без надання відповідачу документів, на підставі яких заповнено дублікат трудової книжки.

Так, системним аналізом вищевикладених положень Інструкції встановлено, що перевірку наявності первинних документів для внесення записів про роботу у період до дати оформлення дубліката трудової книжки та належність оформлення таких документів здійснює підприємство за останнім місцем роботи працівника, яке оформлює дублікат трудової книжки. Наявність чи відсутність належно оформлених документів впливає на повноту записів про стаж роботи по окремих періодах роботи. Інструкція не містять будь-яких положень щодо здійснення такої перевірки іншими особами, відмінними від підприємства, яке оформлює дублікат трудової книжки.

Порушення, які допущені при оформленні дубліката трудової книжки щодо невнесення спочатку запису про загальний стаж роботи особи до влаштування на це підприємство, а потім вже внесення загального стажу, підтвердженого належно оформленими документами, по окремих періодах роботи, жодним чином не нівелює достовірність таких записів та інформацію про стаж роботи особи.

Під час розгляду даної справи судом також встановлено, що відповідачем порушено порядок прийняття рішення щодо призначення пенсії за віком за заявою позивача.

Так, судом встановлено, що відповідач, встановивши недоліки у наданих позивачем документах, а також їх недостатність для призначення пенсії, всупереч положень пунктів 4.1 та 4.2 розділу ІV Порядку № 22-1 не повідомив позивачу про виявлені недоліки, не повідомив про необхідність дооформлення поданих документів або про надання нових документів з метою усунення виявлених недоліків, не надав відповідний для виконання таких дій час.

Вказані у рішенні відповідача обставини, що доопрацювати зазначені періоди довідками про роботу, які б відповідали нормам передбачених Порядком № 637 не можливо, у зв`язку з тим, що місцезнаходження підприємств є тимчасово непідконтрольна українській владі територія, відхиляються судом як безпідставні, оскільки, по перше, надання додаткового часу для подання документів, яких не вистачає для призначення особі пенсії, є не правом територіального органу Пенсійного фонду України, що приймає відповідне рішення, а його обов`язком.

По друге, суд вважає необхідним зазначити, що у 1971 році Міжнародний суд Організації Об`єднаних Націй у документі «Юридичні наслідки для держав щодо триваючої присутності Південної Африки у Намібії» зазначив, що держави - члени ООН зобов`язані визнавати незаконність і недійсність триваючої присутності Південної Африки в Намібії, але «у той час як офіційні дії, вчинені урядом Південної Африки від імені або щодо Намібії після припинення дії мандата є незаконними і недійсними, ця недійсність не може бути застосовна до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів».

Європейський суд з прав людини розвиває цей принцип у своїй практиці. Наприклад, у справах «Лоізіду проти Туречиини» (Loizidou v. Turkey, 18.12.1996, §45), «Кіпр проти Туреччини» (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001) та «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» (Mozer v. the Republic of Moldova and Russia, 23.02.2016). «Зобов`язання ігнорувати, не брати до уваги дії існуючих de facto органів та інститутів [окупаційної влади] далеко від абсолютного, - вважають судді Європейського суду з прав людини, - Для людей, що проживають на цій території, життя триває. І це життя потрібно зробити більш стерпним і захищеним фактичною владою, включаючи їх суди; і виключно в інтересах жителів цієї території дії згаданої влади, які мають відношення до сказаного вище, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами, в тому числі й цим (ЄСПЛ). Вирішити інакше означало б зовсім позбавляти людей, що проживають на цій території, всіх їх прав щоразу, коли вони обговорюються в міжнародному контексті, що означало б позбавлення їх навіть мінімального рівня прав, які їм належать».

При цьому, у виняткових випадках, визнання актів окупаційної влади в обмеженому контексті захисту прав мешканців окупованих територій ніяким чином не легітимізує таку владу.

Суд також вважає за необхідне зазначити, що Європейський суд з прав людини неодноразово у своїх рішеннях зазначав, що предмет і мета Конвенції як інструменту захисту прав людини потребують такого тлумачення і застосування її положень, завдяки яким гарантовані нею права були б не теоретичними чи ілюзорними, а практичними та ефективними (пункт 53 рішення у справі «Ковач проти України» від 07.02.2008, пункт 59 рішення у справі «Мельниченко проти України» від 19.10.2004, пункт 50 рішення у справі «Чуйкіна проти України» від 13.01.2011, пункт 54 рішення у справі «Швидка проти України» від 30.10.2014 тощо).

Це означає, що відповідач, як суб`єкт владних повноважень має оцінювати фактичні обставини з урахуванням того, що права, гарантовані Конституцією України та Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, мають залишатися ефективними та людину не можна ставити в ситуацію, коли вона завідомо не може реалізувати своїх прав.

Суд вважає, що відповідач має застосовувати названі загальні принципи («Намібійські винятки»), сформульовані в рішеннях Міжнародного суду ООН та Європейського суду з прав людини, в контексті оцінки документів, виданих закладами, що знаходяться на території проведення антитерористичної операції, як доказів, що підтверджують періоди роботи особи, оскільки їх неприйняття призведе до порушень та обмежень прав позивача на соціальний захист та гарантоване йому право на пенсійне забезпечення.

Відповідно, УПФУ в Станично-Луганському районі Луганської області зобов`язано було надати позивачу визначений Порядком № 22-1 строк для надання всіх можливих документів, що підтверджують страховий стаж позивача, зокрема й довідок, виданих підприємствами, установами, організаціями, місцезнаходженням яких є тимчасово неконтрольована територія України.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку, що не дотримання відповідачем вимог Порядку № 22-1 призвело до порушення права позивача на призначення пенсії за віком та прийняття рішення про відмову у призначенні пенсії за відсутності всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих позивачем документів.

Відповідно, рішення УПФУ в Станично-Луганському районі Луганської області від 16 вересня 2019 року про відмову у призначенні пенсії позивачу прийнято без урахування всіх обставин, що мають значення для його прийняття, тобто є необґрунтованим та таким, що не відповідає критеріям правомірного рішення, визначеним частиною другою статті 2 КАС України, тому визнається судом протиправним та підлягає скасуванню.

Відповідно в цій частині вимоги позивача підлягають задоволенню.

Також підлягають задоволенню вимоги позивача щодо зобов`язання відповідача зарахувати до її страхового стажу періодів роботи з 16 вересня 1977 року по 04 січня 1980 року в Луганському облкниготорзі, з 18 квітня 1983 року по 04 серпня 1983 року та з 21 лютого 1984 року по 28 березня 1985 року в Закритому акціонерному товаристві «Луганський машинобудівельний завод імені О.Я. Пархоменка».

У свою чергу, до встановлення приналежності позивачу дубліката трудової книжки позивача у судовому порядку та довідки ТОВ «ТКФ «Культбитгосптовари-2», вимоги позивача про зобов`язання відповідача зарахувати до її страхового стажу підтверджені цими документами періоди роботи є передчасними, тому у їх задоволенні слід відмовити.

Також суд вважає передчасною вимогу позивача про зобов`язання відповідача призначити позивачу пенсію за віком, оскільки, на даний час відповідачем не здійснено обрахунок страхового стажу позивача з урахуванням всіх документів, що його підтверджують, та не встановлено право позивача на призначення такої пенсії (наявність 26 років страхового стажу).

Пунктами 2-4 частини другої статті 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про: визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Згідно з частиною четвертою статті 245 КАС України у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Зважаючи на встановлені судом обставини, суд вважає, що відповідач зобов`язаний розглянути заяву позивача від 11 вересня 2019 року про призначення пенсії із дотриманням процедури, встановленої Порядком № 22-1, та з урахуванням наданої у рішенні правової оцінки суду.

З огляду на встановлені обставини справи та наведені норми законодавства, якими регулюються спірні відносини, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з такого.

Ухвалою від 27 лютого 2020 року відстрочено позивачу сплату судового збору у розмірі 840,80 грн за подання до суду позовної заяви до ухвалення судового рішення у справі.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно з частиною третьою статті 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених вимог.

Частиною восьмою статті 139 КАС України визначено, що у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Зважаючи, що даний спір виник внаслідок протиправних дій відповідача, а також, що задоволення хоча б однієї вимоги немайнового характеру має наслідком покладення на відповідача судових витрат у розмірі 840,80 грн (як за одну вимогу немайнового характеру), суд вважає за необхідне стягнути судовий збір у розмірі 840,80 грн до Державного бюджету України за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 2, 9, 72, 77, 90, 94, 139, 241-246, 250, 255, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 ) до Управління Пенсійного фонду України в Станично-Луганському районі Луганської області (місцезнаходження: 93600, Луганська область, Станично-Луганський район, селище міського типу Станиця Луганська, вулиця 1 Травня, будинок 20, код за ) про визнання протиправними та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Управління Пенсійного фонду України в Станично-Луганському районі Луганської області від 16 вересня 2019 року про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 .

Зобов`язати Управління Пенсійного фонду України в Станично-Луганському районі Луганської області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи з 16 вересня 1977 року по 04 січня 1980 року в Луганському облкниготорзі, з 18 квітня 1983 року по 04 серпня 1983 року та з 21 лютого 1984 року по 28 березня 1985 року в Закритому акціонерному товаристві «Луганський машинобудівельний завод імені О.Я. Пархоменка».

Зобов`язати Управління Пенсійного фонду України в Станично-Луганському районі Луганської області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 11 вересня 2019 року про призначення/перерахунок пенсії з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління Пенсійного фонду України в Станично-Луганському районі Луганської області до Державного бюджету України судовий збір у сумі 840,80 грн (вісімсот сорок гривень 80 коп.).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Першого апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя К.О. Пляшкова