Справа № 201/1895/17(2-а/201/92/2017)
Суддя: Малиш Н.І.
Дата ухвалення: 2020-04-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

15 квітня 2020 року м. Дніпросправа № 201/1895/17(2-а/201/92/2017)

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Малиш Н.І. (доповідач),

суддів: Шальєвої В.А., Щербака А.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження в залі судового засідання Третього апеляційного адміністративного суду в м. Дніпрі апеляційну скаргу Дніпропетровського управління Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби на постанову Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 24 квітня 2017 року у справі №201/1895/17 (2-а/201/92/2017) за позовом ОСОБА_1 до Дніпропетровського управління Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби про скасування постанови про адміністративне правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

27.01.2017р. позивач звернувся до суду з позовом до Дніпропетровського управління Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 165-1 КУпАП, № 2 від 18 січня 2017 року.

В обґрунтування позову вказує на те, що постанова є необґрунтованою, такою, що не відповідає вимогам КУпАП. Також не були з`ясовані обставини, які вказували б на наявність в його діях складу інкримінованого правопорушення.

Постановою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 24 квітня 2017 року позов задоволено.

Не погодившись з зазначеними рішенням суду, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову та прийняти нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позову. (а.с. 54-57 Т2)

В обґрунтування апеляційної скарги відповідач зазначає на необґрунтованість рішення суду, порушення судом норм матеріального та процесуального права. Оскаржена постанова прийнята у відповідності до норм чинного законодавства, а встановлене порушення є неспростованим. Також є помилковими висновки суду першої інстанції щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності поза межами строку, оскільки порушення є триваючим.

Позивач не скористався правом подання відзиву на апеляційну скаргу.

Сторони повідомлені про день розгляду справи.

Справу розглянуто в порядку письмового провадження відповідно до приписів ст. 311 КАС України.

Перевіривши підстави для апеляційного перегляду, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що 18 січня 2017 року Дніпропетровським управлінням Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби винесено постанову № 2 про накладення адміністративного стягнення, якою притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 165-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, п. 8, п. 12 ст. 19 Закону України від 08 липня 2010 року «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», абз. 6, п.З Розділу IV «Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», затвердженої Наказом Міністерства фінансів України від 28 березня 2016 року № 393 та зареєстрованого в Мінюсті від 21 квітня 2016 року №609/28739, у вигляді штрафу в розмірі 2 040,00 грн.

Постанова винесена на підставі протоколу про адміністративне правопорушення від 11 січня 2017 року № 2, складеного відносно позивача, та витягу з бази даних Податкового органу «Податковий блок» - «Картка платника» щодо відокремленого підрозділу «Запорізька теплова електрична станція» Публічного акціонерного товариства «ДТЕК ДНІПРОЕНЕРГО».

Не погоджуючись з постановою податкового органу, позивач звернувся до суду з вказаним позовом.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги дійшов висновку про наявність процедурних порушень при прийнятті оскарженої постанови та накладення стягнення поза межами терміну, передбаченого ст. 38 КУпАП, оскільки порушення не є триваючим.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення позову виходячи з наступного.

Встановлені обставини справи свідчать про те, що позивач на час складання відповідачем протоколу та спірної постанови займав посаду директора відокремленого структурного підрозділу «Запорізька теплова електрична станція ПАТ «ДТЕК Дніпроенерго» ().

04.01.2017р. відповідачем було прийнято рішення №, відповідно до ст. 25 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" про застосування до відокремленого структурного підрозділу «Запорізька теплова електрична станція ПАТ «ДТЕК Дніпроенерго» штрафних санкцій за несплату або несвоєчасну сплату єдиного внеску за період з 21.10.2016 по 22.11.2016. (а.с. 11 Т1)

Також, відповідачем 11.01.2017. було складено відносно директора відокремленого структурного підрозділу «Запорізька теплова електрична станція ПАТ «ДТЕК Дніпроенерго» ОСОБА_1 протокол №2 про адміністративне правопорушення, в якому зазначено, що посадова особа вчинила правопорушення у формі порушення порядку перерахування єдиного соціального внеску за вереснь 2016., чим порушено п. 8, п. 12 ст. 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування». Дата вчинення порушення 20.10.2016р. (а.с. 55 Т1).

18 січня 2017 року Дніпропетровським управлінням Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби винесено постанову № 2 про накладення адміністративного стягнення, якою притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 165-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, п. 8, п. 12 ст. 19 Закону України від 08 липня 2010 року «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», у вигляді штрафу в розмірі 2040,00 грн. за допущення несвоєчасної сплати нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за вересень 2016р. у сумі 2367696,5грн, граничний термін сплати 20.10.2016р., а сплачено в повному обсязі 22.11.2016р. (а.с. 9 Т1)

Частиною 4 статті 165-1 КУпАП встановлено, що несплата або несвоєчасна сплата єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, у тому числі авансових платежів, у сумі більше трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян тягне за собою накладення штрафу на посадових осіб підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності, фізичну особу - підприємця або особу, яка забезпечує себе роботою самостійно, від вісімдесяти до ста двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідачем встановлено порушення позивачем норми Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", а саме несвоєчасну сплату нарахованого єдиного внеску , що зафіксовано у протоколі №2 від 11.01.2017р.

Поряд із цим, пунктом 7 статті 247 КУпАП визначено, що провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 КУпАП.

Відповідно до ч.1 ст. 38 КУпАП адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через два місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через два місяці з дня його виявлення, за винятком випадків, коли справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу підвідомчі суду (судді).

Таким чином, у ст. 38 КУпАП закріплено, що початком відліку часу для накладення адміністративного стягнення є день вчинення адміністративного правопорушення. Вказана стаття не передбачає інших умов відліку цього часу, крім як для триваючих правопорушень.

Поряд з цим, триваючим правопорушенням є проступок, пов`язаний з тривалим, неперервним невиконанням обов`язків, передбачених правовою нормою, на противагу триваючому, разовим є порушення, яке виразилось в однократному порушенні вимог Закону, яке не має під собою непереривного невиконання обов`язків визначених правовою нормою.

Колегія суддів зазначає, що правопорушення, що інкримінується позивачеві не відноситься до категорії триваючих, оскільки відповідно до абз.1 ч.8 ст.9 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" позивач зобов`язаний сплачувати єдиний внесок щомісячно, не пізніше 20 числа наступного місяця, а тому передбачений двомісячний строк має обчислюватися з дати вчинення самих правопорушень щомісячно.

Оскільки Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" передбачено граничний термін сплати єдиного внеску, то відлік строку для застосування адміністративного стягнення за несвоєчасну сплату єдиного внеску починається з наступного дня після сплати єдиного внеску поза граничних термінів сплати.

Таким чином, сплата єдиного внеску обумовлено певною дією щодо сплати єдиного внеску в неналежному розмірі та у встановлені строки. Таке порушення є однократними разовими порушеннями Закону, не має триваючого характеру та не виражається у триваючому неперервному порушенні Закону як-то невиконання обов`язків визначених правовою нормою протягом певного часу.

Аналогічну позицію щодо визначення поняття триваючого порушення, викладено у постанові Верховного Суду від 11 грудня 2018 року у справі № 242/924/17 та у постанові Верховного Суду від 11 квітня 2018 року у справі №804/401/17, а також у Листі Державної фіскальної служби України від 11.09.2015 р. N 33814/7/99-99-17-03-01-17.

Оскільки, порушення граничних строків сплати єдиного внеску є однократним, закінченим проступком, тому і адміністративне стягнення може бути накладено на винну особу протягом двох місяців з дня вчинення правопорушення.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що оскаржена постанова прийнята поза межами строків, встановлених ст. 38 КУпАП.

Також колегія суддів вважає за необхідне зазначити на доводи відповідача щодо незарахування коштів на сплату ЄСВ за платіжними дорученнями ПАТ «ДТЕК Дніпроенерго», оскільки в таких визначений платник саме останній, а не відокремлений структурний підрозділ «Запорізька теплова електрична станція ПАТ «ДТЕК Дніпроенерго».

Відповідно до копій платіжних доручень, поданих позивачем до матеріалів справи, ПАТ «ДТЕК Дніпроенерго» було перераховано кошти на нарахований обов`язковий ЄСВ за вересень 2016р. у сумі 2406373,2грн (а.с. 19-30 Т1). У зазначений платіжних дорученнях зазначено призначення платежу - 38024583; обов`язковий ЄСВ за вересень 2017р.

Зазначений у платіжних дорученнях (дати яких вересень - жовтень (з 22.09.2016р. до 20.10.2016р.) у графі призначення платежу є кодом - відокремленого структурного підрозділу «Запорізька теплова електрична станція ПАТ «ДТЕК Дніпроенерго». Щодо інших дат сплати, на які посилається відповідач, такі доводи не підтверджені податковим органом шляхом надання доказів (у тому числі інтегрованої картки).

На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції вірно встановлено обставини, що мають значення для справи, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції щодо протиправності прийняття оскарженої постанови.

Оскільки предметом позову в цій справі є рішення суб`єкта владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності, судове рішення суду апеляційної інстанції згідно з ч. 3 ст. 272 КАС України не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Керуючись статями 272, 276, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Дніпропетровського управління Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби залишити без задоволення.

Постанову Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 24 квітня 2017 року у справі №201/1895/17 (2-а/201/92/2017) за позовом ОСОБА_1 до Дніпропетровського управління Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби про скасування постанови про адміністративне правопорушення - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати прийняття та не підлягає оскарженню згідно з ч. 3 ст. 272 КАС України.

Головуючий - суддя Н.І. Малиш

суддя В.А. Шальєва

суддя А.А. Щербак