Справа № 440/1329/20
Суддя: С.С. Сич
Дата ухвалення: 2020-04-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2020 року м. ПолтаваСправа № 440/1329/20

Полтавський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Сич С.С., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

11 березня 2020 ОСОБА_1 (надалі - позивач, ОСОБА_1 ) звернулася до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (надалі - відповідач, ГУ ПФУ в Полтавській області), у якій просить:

- зобов`язати скасувати рішення відділу з питань призначення пенсій управління застосування пенсійного законодавства Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області за №327 від 26.02.2020 як протиправне, винесене без врахування правових висновків суду першої та апеляційної інстанції за справою №440/3549/19;

- зобов`язати пенсійний орган зарахувати до стажу роботи, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах за списком №2 періоди роботи: 22.04.1993 - 30.11.1995 "Полтавський державний завод газорозрядних ламп", 30.11.1995 - 02.01.2002 ВАТ "Полтавський завод газорозрядних ламп", 02.01.2002 - 01.02.2003 ТОВ "Завод газорозрядних ламп", 03.02.2003 - 05.08.2004 ТОВ "Полтавський завод кварцового скла", 31.08.2006 - 25.06.2007 ТОВ "Полтавський склозавод";

- зобов`язати пенсійний орган призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до пункту "б" частини 1 статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що на виконання рішення Другого апеляційного адміністративного суду від 03.02.2020 у справі №440/3549/19 відповідачем повторно розглянуто заяву ОСОБА_1 від 25.02.2019 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах. Однак, рішенням №327 від 26.02.2020 знову відмовлено у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за списком №2 згідно статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" у зв`язку з недосягненням віку 53 роки та у зв`язку з відсутністю необхідної тривалості пільгового стажу - 10 років. Позивач вважає, що вказане рішення відповідача є незаконним, порушує права позивача, оскільки повторна відмова винесена без врахування висновків суду у рішенні, яке набрало законної сили.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 16 березня 2020 року прийнято позову заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №440/1329/20, вирішено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), витребувано докази.

01 квітня 2020 року до суду надійшов відзив відповідача на позовну заяву /а.с. 37-39/, у якому представник ГУ ПФУ в Полтавській області просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, посилаючись на те, що на момент звернення до пенсійного органу із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не досягла 53 років. Також у трудовій книжці ОСОБА_1 відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах: зайнятість повний робочий день на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків виробництв, робіт, професій і показників, затверджені Кабінетом Міністрів України або їх номери, куди включаються періоди роботи. Таким чином вважає, що трудової книжки недостатньо для підтвердження спеціального стажу позивача. Вказує, що аналіз наданих документів показав, що тривалість пільгового стажу за Списком №2, підтвердженого в установленому законодавством порядку, складає 1 рік 1 місяць 2 дні, що недостатньо для призначення пенсії за віком на пільгових умовах згідно статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Дослідивши письмові докази і письмові пояснення сторін, викладені у заявах по суті справи, суд встановив наступні обставини.

25.02.2019 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , звернулася до Полтавського ОУПФУ із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах та пакетом документів /а.с. 49-115/.

За результатами розгляду вказаної заяви Полтавським ОУ ПФУ Полтавської області прийнято рішення від 05.03.2019 № 37 /а.с. 41-42/, яким вирішено відмовити гр. ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 згідно статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" у зв`язку з недосягненням віку 53 років та у зв`язку з відсутністю необхідної тривалості пільгового стажу - 10 років.

В обґрунтування підстави відмови у вказаному рішенні зазначено, що на даний час заявниця не набула віку 53 роки необхідного для призначення пенсії за Списком №2, передбаченого пунктом 2 частини 2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". У трудовій книжці ОСОБА_1 відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах: зайнятість повний робочий день на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків виробництв, робіт, професій і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України або їх номери, куди включаються періоди роботи. Таким чином, трудової книжки недостатньо для підтвердження спеціального стажу. Довідку згідно із додатком 5 пункту 20 Порядку №637, уточнюючу пільговий характер робіт, зайнятість повний день на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці в ВАТ "Полтавський завод газорозрядних ламп" з 22.04.1993 по 01.02.2003 гр. ОСОБА_1 не надала. Аналіз наданих документів показав, що тривалість пільгового стажу за Списком №2, підтвердженого в установленому законодавством порядку, складає 1 рік 1 місяць 2 дні, чого недостатньо для призначення пенсії за віком на пільгових умовах згідно статті 114 Закону №1058.

Не погодившись з вказаним рішенням Полтавського ОУПФУ Полтавської області від 05.03.2019 № 37, позивач оскаржив його до суду.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 22 листопада 2019 року у справі №440/3549/19 позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання протиправною бездіяльності, визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, стягнення моральної шкоди задоволено частково. Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, що полягають у направленні (врученні) ОСОБА_1 рішення про відмову у призначення пенсії за віком на пільгових умовах від 05 березня 2019 року №37 з порушенням вимог пункту 4.7 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року №22-1 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 07 липня 2014 року N 13-1). В решті позову відмовлено. Стягнуто на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 768,40 грн. (сімсот шістдесят вісім гривень сорок копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області /а.с. 121-125/.

Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 03 лютого 2020 року у справі №440/3549/19 апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 22.11.2019 року по справі №440/3549/19 скасовано в частині відмови в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про визнання протиправним та скасування рішення Полтавського об`єднаного управління Пенсійного фонду України (Шевченківський район) від 05.03.2019 №37, а також зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області повторно розглянути заяву від 25.02.2019 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до статті 13 пункту "б", статті 55 пункту "б", статті 100 Закону України "Про пенсійне забезпечення" (Закон №1788-ХІІ від 05.11.1991 в редакції 2012 року). Прийнято в цій частині нове рішення, яким вказану частину позовних вимог ОСОБА_1 задоволено частково. Скасовано рішення Полтавського об`єднаного управління Пенсійного фонду України (Шевченківський район) від 05.03.2019 №37. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 25.02.2019 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах. В іншій частині рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 22.11.2019 року по справі № 440/3549/19 залишено без змін. Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань управління Пенсійного фонду України в Полтавській області на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору за подання адміністративного позову у розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) грн. 40 коп. та за подання апеляційної скарги у розмірі 2305 (дві тисячі триста п`ять) грн. 20 коп. /а.с. 126-129/.

За результатами повторного розгляду заяви ОСОБА_1 від 25.02.2019 щодо призначення їй пенсії за віком на пільгових умовах на виконання рішення Другого апеляційного адміністративного суду від 03 лютого 2020 року у справі №440/3549/19 відділом з питань призначення пенсій управління застосування пенсійного законодавства ГУ ПФУ в Полтавській області прийнято рішення від 26.02.2020 №327 /а.с. 5-6/, яким вирішено відмовити гр. ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 згідно статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" у зв`язку з недосягненням віку 53 років та у зв`язку з відсутністю необхідної тривалості пільгового стажу - 10 років.

В обґрунтування підстави відмови у вказаному рішенні зазначено, що на даний час заявниця не набула віку 53 роки необхідного для призначення пенсії за Списком №2, передбаченого пунктом 2 частини 2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". У трудовій книжці ОСОБА_1 відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах: - зайнятість повний робочий день на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, характер виконуваної роботи; - розділ, підрозділ, пункт, найменування списків виробництв, робіт, професій і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України або їх номери, куди включаються періоди роботи. Таким чином, трудової книжки недостатньо для підтвердження спеціального стажу. Довідку згідно із додатком 5 пункту 20 Порядку №637, уточнюючу пільговий характер робіт, зайнятість повний день на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці в ВАТ "Полтавський завод газорозрядних ламп" з 22.04.1993 по 01.02.2003 гр. ОСОБА_1 не надала. Аналіз наданих документів показав, що тривалість пільгового стажу за Списком №2, підтвердженого в установленому законодавством порядку, складає 1 рік 1 місяць 2 дні, чого недостатньо для призначення пенсії за віком на пільгових умовах згідно статті 114 Закону №1058. Також вказано, що зобов`язань щодо призначення пенсії гр. ОСОБА_1 в рішенні суду не зазначено. Водночас рішення Конституційного Суду України від 23.01.2020 №1-р/2020 щодо відповідності Конституції України окремих положень розділу І, пункту 2 розділу ІІІ "Прикінцеві положення" Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02.03.2015 № 213?VIII не містить положень щодо порядку його виконання.

Не погодившись з рішенням ГУ ПФУ в Полтавській області від 2602.2020 №327, позивач звернувся до суду даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним відносинам та відповідним доводам сторін, суд виходить з наступного.

Згідно зі статтею 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Пунктом 6 частини 1 статті 92 Конституції України визначено, що основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про пенсійне забезпечення" громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.

Право на пенсію за віком мають: чоловіки - після досягнення 60 років і при стажі роботи не менше 25 років; жінки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 20 років (стаття 12 згаданого Закону).

Відповідно до пункту "б" частини першої статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" (у редакції, чинній на час звернення позивача із заявою про призначення пенсії) на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком N 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

До досягнення віку, встановленого абзацом першим цього пункту, право на пенсію за віком на пільгових умовах мають жінки 1970 року народження і старші після досягнення ними такого віку: 50 років - по 31 березня 1965 року включно; 50 років 6 місяців - з 1 квітня 1965 року по 30 вересня 1965 року; 51 рік - з 1 жовтня 1965 року по 31 березня 1966 року; 51 рік 6 місяців - з 1 квітня 1966 року по 30 вересня 1966 року; 52 роки - з 1 жовтня 1966 року по 31 березня 1967 року; 52 роки 6 місяців - з 1 квітня 1967 року по 30 вересня 1967 року; 53 роки - з 1 жовтня 1967 року по 31 березня 1968 року; 53 роки 6 місяців - з 1 квітня 1968 року по 30 вересня 1968 року; 54 роки - з 1 жовтня 1968 року по 31 березня 1969 року; 54 роки 6 місяців - з 1 квітня 1969 року по 30 вересня 1969 року; 55 років - з 1 жовтня 1969 року по 31 грудня 1970 року.

За відсутності стажу роботи, встановленого абзацом першим цього пункту, у період до 1 квітня 2024 року пенсія за віком на пільгових умовах призначається за наявності стажу роботи: з 1 квітня 2015 року по 31 березня 2016 року - не менше 25 років 6 місяців у чоловіків і не менше 20 років 6 місяців у жінок; з 1 квітня 2016 року по 31 березня 2017 року - не менше 26 років у чоловіків і не менше 21 року у жінок; з 1 квітня 2017 року по 31 березня 2018 року - не менше 26 років 6 місяців у чоловіків і не менше 21 року 6 місяців у жінок; з 1 квітня 2018 року по 31 березня 2019 року - не менше 27 років у чоловіків і не менше 22 років у жінок; з 1 квітня 2019 року по 31 березня 2020 року - не менше 27 років 6 місяців у чоловіків і не менше 22 років 6 місяців у жінок; з 1 квітня 2020 року по 31 березня 2021 року - не менше 28 років у чоловіків і не менше 23 років у жінок; з 1 квітня 2021 року по 31 березня 2022 року - не менше 28 років 6 місяців у чоловіків і не менше 23 років 6 місяців у жінок; з 1 квітня 2022 року по 31 березня 2023 року - не менше 29 років у чоловіків і не менше 24 років у жінок; з 1 квітня 2023 року по 31 березня 2024 року - не менше 29 років 6 місяців у чоловіків і не менше 24 років 6 місяців у жінок.

Працівникам, які не мають стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого загального стажу роботи пенсії за віком на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування": чоловікам - на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи; жінкам - на 1 рік за кожні 2 роки такої роботи.

Зазначене зменшення пенсійного віку жінкам застосовується також у період збільшення віку виходу на пенсію по 31 грудня 2021 року.

Аналогічно згідно з підпунктом 2 частини другої статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком N 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

До досягнення віку, встановленого абзацом першим цього пункту, право на пенсію за віком на пільгових умовах мають жінки 1970 року народження і старші після досягнення ними такого віку: 50 років - по 31 березня 1965 року включно; 50 років 6 місяців - з 1 квітня 1965 року по 30 вересня 1965 року; 51 рік - з 1 жовтня 1965 року по 31 березня 1966 року; 51 рік 6 місяців - з 1 квітня 1966 року по 30 вересня 1966 року; 52 роки - з 1 жовтня 1966 року по 31 березня 1967 року; 52 роки 6 місяців - з 1 квітня 1967 року по 30 вересня 1967 року; 53 роки - з 1 жовтня 1967 року по 31 березня 1968 року; 53 роки 6 місяців - з 1 квітня 1968 року по 30 вересня 1968 року; 54 роки - з 1 жовтня 1968 року по 31 березня 1969 року; 54 роки 6 місяців - з 1 квітня 1969 року по 30 вересня 1969 року; 55 років - з 1 жовтня 1969 року по 31 грудня 1970 року.

За відсутності страхового стажу, встановленого абзацом першим цього пункту, у період до 1 квітня 2024 року пенсія за віком на пільгових умовах призначається за наявності на дату досягнення віку, встановленого абзацами першим і третім - тринадцятим цього пункту, страхового стажу: з 1 квітня 2015 року по 31 березня 2016 року - не менше 25 років 6 місяців у чоловіків і не менше 20 років 6 місяців у жінок; з 1 квітня 2016 року по 31 березня 2017 року - не менше 26 років у чоловіків і не менше 21 року у жінок; з 1 квітня 2017 року по 31 березня 2018 року - не менше 26 років 6 місяців у чоловіків і не менше 21 року 6 місяців у жінок; з 1 квітня 2018 року по 31 березня 2019 року - не менше 27 років у чоловіків і не менше 22 років у жінок; з 1 квітня 2019 року по 31 березня 2020 року - не менше 27 років 6 місяців у чоловіків і не менше 22 років 6 місяців у жінок; з 1 квітня 2020 року по 31 березня 2021 року - не менше 28 років у чоловіків і не менше 23 років у жінок; з 1 квітня 2021 року по 31 березня 2022 року - не менше 28 років 6 місяців у чоловіків і не менше 23 років 6 місяців у жінок; з 1 квітня 2022 року по 31 березня 2023 року - не менше 29 років у чоловіків і не менше 24 років у жінок; з 1 квітня 2023 року по 31 березня 2024 року - не менше 29 років 6 місяців у чоловіків і не менше 24 років 6 місяців у жінок.

Працівникам, які не мають стажу роботи з шкідливими і важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім цього пункту відповідного страхового стажу пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 цього Закону: чоловікам - на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи; жінкам - на 1 рік за кожні 2 роки такої роботи.

Зазначене зменшення пенсійного віку для жінок застосовується також у період збільшення віку виходу на пенсію по 31 грудня 2021 року.

Наказом Міністерства праці та соціальної політики №383 від 18.11.2005 затверджено Порядок застосування Списків N 1 і N 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах (надалі - Порядок №383).

Згідно з пунктом 10 Порядку №383 для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.93 N 637.

Відповідно до п. 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

У тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток N 5). У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка (пункт 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.93 N 637, далі - Порядок №637).

Зі змісту вказаної норми вбачається, що уточнюючі довідки мають надаватися у разі, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом України в постанові від 10 вересня 2013 року у справі № 21-183а13 та Верховним Судом, зокрема, у постановах від 14 квітня 2018 року у справі № 164/1993/14-а, від 19 червня 2018 року у справі № 592/5846/17, від 25 вересня 2018 року у справі № 242/65/17, від 28 березня 2019 року у справа №194/712/17, від 18 квітня 2019 року у справі №156/173/17, від 11 липня 2019 року у справі №423/1156/17 та від 11 липня 2019 року у справі №225/3845/17.

Пунктом 3 Порядку №383 встановлено, що при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.92 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.92 (приклади у додатках 1, 2).

У розділі "21900000 XVIII. Скляне виробництво, виробництво керамічних, фарфорових та фаянсових виробів" Списку №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників з шкідливими та важкими умовами праці, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком (по старості) на пільгових умовах, затвердженого постановою Кабінету Міністрів СРСР від 26.01.1991 №10, передбачено таку професію як: "2190100а-19017 Знімач гарячих виробів".

Згідно Списку №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників з шкідливими та важкими умовами праці, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 №162, та Списку №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 №36, які були чинними у 1994-1999 роках та 2003-2016 роках відповідно, до робіт, що надають право на пільгову пенсію за Списком №2, відносилися роботи на посадах: 1) "2190100а-19017 Знімачі гарячих виробів"/"18.1а Знімачі гарячих виробів"; 2) "2170300а-11918 Дробильники-розмелювачі" / "16.2а Дробильники-розмелювачі".

Згідно записів у трудовій книжці позивача серії НОМЕР_1 , виданої 03.07.1985, копія якої міститься в матеріалах справи /а.с. 55-79/, ОСОБА_1 працювала:

- з 22.04.1993 по 29.11.1995 - знімачем гарячих виробів в цеху скляних виробів у Полтавському державному заводі газорозрядних ламп;

- з 30.11.1995 по 23.02.1998 - знімачем гарячих виробів в цеху скляних виробів у ВАТ "Полтавський завод газорозрядних ламп";

- з 24.02.1998 по 02.01.2002 - дробильником-розмелювачем у ВАТ "Полтавський завод газорозрядних ламп";

- з 03.01.2002 по 03.04.2002 - дробильником-розмелювачем у ТОВ "Полтавський завод газорозрядних ламп";

- з 04.04.2002 по 04.10.2002 - дробильником-розмелювачем у ТОВ "Полтавський завод газорозрядних ламп";

- з 05.10.2002 по 01.02.2003 - дробильником-розмелювачем у ТОВ "Полтавський завод газорозрядних ламп";

- з 03.02.2003 по 03.08.2003 - дробильником-розмелювачем у ТОВ "Полтавський завод кварцового скла";

- з 04.08.2003 по 04.02.2004 - дробильником-розмелювачем у ТОВ "Полтавський завод кварцового скла";

- з 05.02.2004 по 05.08.2004 - дробильником-розмелювачем у ТОВ "Полтавський завод кварцового скла";

- з 31.08.2006 по 25.06.2007 - знімачем гарячих виробів у ТОВ "Полтавський склозавод".

Як встановлено судом, та не ставиться у оскаржуваному рішенні під сумнів відповідачем, на підприємствах, де працював позивач були проведені атестації робочих місць за умовами праці, і за результатами яких підтверджено право на пільгове пенсійне забезпечення за посадами "знімач гарячих деталей", "дробильник-розмелювач", що підтверджується наказом Полтавського державного заводу газорозрядних ламп №351 від 12.11.1993 /а.с. 82-83/, наказом ВАТ "Полтавський завод газорозрядних ламп" №284 від 28.12.1998 /а.с. 84/, висновком №155 експертизи на правильність застосування Списків виробництв, професій, посад і показників, згідно з якими призначаються пенсії за віком на пільгових умовах у ТОВ "Завод ГРЛ" та у ВАТ "Полтавський завод ГРЛ" /а.с. 85/, наказом ТОВ "Полтавський завод кварцового скла" №16 від 10.02.2003 /а.с. 88-92/, наказом ТОВ "Полтавський завод кварцового скла" №4 від 30.1.2004 /а.с. 93-97/, висновками №47, №134 експертизи на правильність застосування Списків виробництв, професій, посад і показників, згідно з якими призначаються пенсії за віком на пільгових умовах на ТОВ "Полтавський завод кварцового скла" /а.с. 98-99, 100-101/, наказом ТОВ "Полтавський склозавод" №10 від 04.11.2004 /а.с. 104, 107-108/, висновком №290 експертизи на правильність застосування Списків виробництв, професій, посад і показників, згідно з якими призначаються пенсії за віком на пільгових умовах на ТОВ "Полтавський склозавод" /а.с. 105-106/.

Тобто, виходячи зі змісту Списків №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників з шкідливими та важкими умовами праці, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, на які маються посилання вище, усі виконувані позивачем у зазначених періодах роботи відносяться до робіт з шкідливими та важкими умовами праці, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах.

За висновками суду, саме оформлені належним чином записи у трудовій книжці ОСОБА_1 про займані посади і періоди виконуваної роботи є підтвердженням пільгового трудового стажу останньої на роботах зі шкідливими і важкими умовами праці.

А тому, з огляду на наявність таких записів, суд не вважає, що позивач був зобов`язаний надавати управлінню будь-які уточнюючі довідки по періодах її роботи на ВАТ "Полтавський завод газорозрядних ламп" (ТОВ "Полтавський завод газорозрядних ламп"), ТОВ "Полтавський завод кварцового скла" та ТОВ "Полтавський склозавод".

Разом з тим, незважаючи на відсутність у позивача вказаного обов`язку, останнім все ж надавалися до пенсійного органу певні уточнюючі довідки, а саме, довідки ТОВ "Полтавський завод кварцового скла" та ТОВ "Полтавський склозавод".

Так, згідно довідки ТОВ "Полтавський завод кварцового скла" від 28.01.2019 №18/19 /а.с. 86-87/ ОСОБА_1 працювала повний робочий день в ТОВ "Полтавський завод кварцового скла" у період з 03.02.2003 по 03.08.2003, з 04.08.2003 по 04.02.2004, з 05.02.2004 по 05.08.2004, була зайнята на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці на вищевказаній посаді, які передбачені підрозділом 1 розділу 18 Списку №2, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 №36; згідно атестації робочих місць: наказ №16 від 10.02.2003 /а.с. 88-92/, наказ №4 від 30.01.2004 /а.с. 93-97/.

Згідно довідки ТОВ "Полтавський склозавод" від 20.09.2012 №04 /а.с. 102-103/ ОСОБА_1 працювала знімачем гарячих виробів у виробництві скла та виробів зі скла з 31.08.2006 по 25.06.2007, була зайнята повний робочий день на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці на вищевказаній посаді, які передбачені підрозділом 1 розділу 18 Списку №2, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 №36; згідно атестації робочих місць: наказ № 10 від 04.11.2004 /а.с. 104, 107-108/.

Наявність вказаних довідок управління у спірному рішенні не заперечує, а лише вказує на невідповідність однієї з довідок, а саме, довідки ТОВ "Полтавський склозавод" від 20.09.2012 №04, вимогам додатку 5 Порядку №637, не конкретизуючи, при цьому, в чому ж саме остання не відповідає вимогам вказаного додатку.

Суд зазначає, що надання уточнюючих довідок підприємств, установ, організацій або їх правонаступників для підтвердження спеціального трудового стажу необхідно лише у випадку відсутності трудової книжки або коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах.

Між тим записи у трудовій книжці та довідки, які містяться у матеріалах справи, підтверджують характер роботи позивача у спірний період за Списком №2, що надає право на включення спірних періодів до стажу роботи, який дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 22.03.2018 р. по справі №208/235/17 (2-а/2008/105/17).

Таким чином, посилання ГУ ПФУ в Полтавській області у спірному рішенні та у відзиві на позовну заяву на неможливість встановлення згідно записів трудової книжки ОСОБА_1 відомостей про повний робочий день останньої, характер виконуваної нею роботи, розділ, підрозділ, пункт, найменування списків виробництв, робіт, професій і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України або їх номери, куди включаються періоди роботи, та, як наслідок, неможливість однозначно стверджувати, що періоди роботи з 22.04.1993 по 01.02.2003, з 03.02.2003 по 05.08.2004 та з 31.08.2006 по 25.06.2007 підлягають зарахуванню до періоду робіт з шкідливими та важкими умовами праці, судом оцінюються критично, оскільки надання уточнюючих довідок підприємств, установ, організацій або їх правонаступників для підтвердження спеціального трудового стажу необхідно лише у випадку відсутності трудової книжки або коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах. Між тим записи у трудовій книжці та довідки, які містяться у матеріалах справи, підтверджують характер роботи позивача у спірний період за Списком № 2, а управлінням в ході розгляду справи не було надано суду доказів в спростування виконання ОСОБА_1 робіт у вказані періоди повний робочий день чи в спростування відповідності характеру виконуваних останньою робіт роботам зі шкідливими і важкими умовами праці.

За викладених обставин, суд приходить до висновку, що записами в трудовій книжці ОСОБА_1 підтверджується право останньої на зарахування періодів її роботи: з 22.04.1993 по 29.11.1995 - знімачем гарячих виробів в цеху скляних виробів у Полтавському державному заводі газорозрядних ламп; з 30.11.1995 по 23.02.1998 - знімачем гарячих виробів в цеху скляних виробів у ВАТ "Полтавський завод газорозрядних ламп"; з 24.02.1998 по 02.01.2002 - дробильником-розмелювачем у ВАТ "Полтавський завод газорозрядних ламп"; з 03.01.2002 по 03.04.2002 - дробильником-розмелювачем у ТОВ "Полтавський завод газорозрядних ламп"; з 04.04.2002 по 04.10.2002 - дробильником-розмелювачем у ТОВ "Полтавський завод газорозрядних ламп"; з 05.10.2002 по 01.02.2003 - дробильником-розмелювачем у ТОВ "Полтавський завод газорозрядних ламп"; з 03.02.2003 по 03.08.2003 - дробильником-розмелювачем у ТОВ "Полтавський завод кварцового скла"; з 04.08.2003 по 04.02.2004 - дробильником-розмелювачем у ТОВ "Полтавський завод кварцового скла"; з 05.02.2004 по 05.08.2004 - дробильником-розмелювачем у ТОВ "Полтавський завод кварцового скла"; з 31.08.2006 по 25.06.2007 - знімачем гарячих виробів у ТОВ "Полтавський склозавод", до стажу роботи, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до пункту "б" частини 1 статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Водночас, суд зазначає, що крім вказаної підстави для відмови у призначенні пільгової пенсії ОСОБА_1 пенсійний орган у рішенні від 26.02.2020 №327 вказав ще одну підставу для відмови, а саме, недосягнення останньою віку 53 років для призначення пільгової пенсії.

Судом встановлено, що з письмовою заявою про призначення пільгової пенсії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 /а.с. 51/, звернулася до органу Пенсійного фонду 25.02.2019.

Отже, станом на дату звернення вік ОСОБА_1 становив 52 роки.

Разом з тим, 23.01.2020 Конституційним Судом України прийнято рішення №1-р/2020 у справі за конституційним поданням 49 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремих положень розділу І, пункту 2 розділу ІІІ "Прикінцеві положення" Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 2 березня 2015 року № 213?VIII.

Так, вищевказаним рішенням визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), статтю 13, частину другу статті 14, пункти „б-„г статті 54 Закону України „Про пенсійне забезпечення від 5 листопада 1991 року № 1788-XII зі змінами, внесеними Законом України „Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення від 2 березня 2015 року № 213-VIII (пункт 1).

Стаття 13, частина друга статті 14, пункти „б-„г статті 54 Закону України „Про пенсійне забезпечення від 5 листопада 1991 року № 1788-XII зі змінами, внесеними Законом України „Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення від 2 березня 2015 року № 213-VIII, визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення (пункт 2).

Вирішено, що застосуванню підлягають стаття 13, частина друга статті 14, пункти "б""г" статті 54 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 5 листопада 1991 року № 1788XII зі змінами, внесеними Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 2 березня 2015 року № 213VIII для осіб, які працювали до 1 квітня 2015 року на посадах, визначених у вказаних нормах, зокрема: "На пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: б) працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах; жінки після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого статтею 12 цього Закону, на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи чоловікам і за кожні 2 роки такої роботи жінкам." (пункт 3).

Відповідно до частини 2 статті 152 Конституції України закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.

Аналогічна за змістом норма міститься у статті 91 Закону України "Про Конституційний Суд України" від 13.07.17 №2136-VIII.

Отже, відповідні положення втратили чинність з 23 січня 2020 року та з 23 січня 2020 року норми статті 13, частини другої статті 14, пункти "б""г" статті 54 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 5 листопада 1991 року № 1788XII зі змінами, внесеними Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 2 березня 2015 року № 213VIII для осіб, які працювали до 1 квітня 2015 року на посадах, визначених у вказаних нормах, мають застосовуватись у такій редакції: "На пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: б) працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах; жінки після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого статтею 12 цього Закону, на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи чоловікам і за кожні 2 роки такої роботи жінкам.".

Разом з тим, підстави для застосування до спірних правовідносин положень статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" у редакції рішення Конституційного Суду України від 23 січня 2020 року №1-р/2020 до дати ухвалення цього рішення відсутні з огляду на положення статті 152 Конституції України та пункту 2 резолютивної частини рішення Конституційного Суду України від 23 січня 2020 року №1-р/2020 Справа № 1-5/2018(746/15).

Таким чином, на час прийняття оскаржуваного рішення №327 від 26.02.2020 застосуванню підлягала стаття 13, частина друга статті 14, пункти "б""г" статті 54 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 5 листопада 1991 року № 1788XII зі змінами, внесеними Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 2 березня 2015 року № 213VIII для осіб, які працювали до 1 квітня 2015 року на посадах, визначених у вказаних нормах, зокрема: "На пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: б) працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах; жінки після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого статтею 12 цього Закону, на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи чоловікам і за кожні 2 роки такої роботи жінкам."

Станом на 23.01.2020 позивач досягла 50 років, мала стаж роботи не менше 20 років (станом на 24.04.2019 страховий стаж позивача визначено відповідачем у розмірі 27 років 3 місяці 24 дні /а.с. 43-45/), з них не менше 10 років на зазначених роботах із шкідливими і важкими умовами праці, за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України.

Таким чином, доводи відповідача про недосягнення позивачем відповідного віку, який дає право на призначення пенсії на пільгових умовах, є помилковими.

Підсумовуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що оскаржуване рішення №327 від 26.02.2020 прийнято відповідачем не на підставі та не у спосіб, що визначені законодавством України, без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, а тому вказане рішення є протиправним та підлягає скасуванню.

З огляду на вищевикладене, та враховуючи, що відповідно до пункту 2 частини 2 статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень, суд вважає за необхідне відповідно до частини 2 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України з метою ефективного захисту прав та інтересів позивача вийти за межі позовних вимог про зобов`язання скасування рішення, натомість, визнати протиправним та скасувати рішення Відділу з питань призначення пенсій управління застосування пенсійного законодавства Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області від 26 лютого 2020 року №327.

Згідно з положеннями Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи № R (80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11 березня 1980 року під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

На законодавчому рівні поняття "дискреційні повноваження" суб`єкта владних повноважень відсутнє. У судовій практиці сформовано позицію щодо поняття дискреційних повноважень, під якими слід розуміти такі повноваження, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) вибирати один з кількох варіантів конкретного правомірного рішення. Водночас, повноваження державних органів не є дискреційними, коли є лише один правомірний та законно обґрунтований варіант поведінки суб`єкта владних повноважень. Тобто, у разі настання визначених законодавством умов відповідач зобов`язаний вчинити конкретні дії і, якщо він їх не вчиняє, його можна зобов`язати до цього в судовому порядку.

Тобто, дискреційне повноваження може полягати у виборі діяти, чи не діяти, а якщо діяти, то у виборі варіанту рішення чи дії серед варіантів, що прямо або опосередковано закріплені у законі. Важливою ознакою такого вибору є те, що він здійснюється без необхідності узгодження варіанту вибору будь-ким.

У справі, що переглядається, повноваження пенсійного органу щодо призначення пенсії передбачені Законом України "Про пенсійне забезпечення" та Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Умови, за яких пенсійний орган відмовляє у призначенні пенсії, визначені законом. Якщо такі умови відсутні, пенсійний орган повинен призначити пенсію. Повноваження пенсійного органу та порядок їх реалізації передбачають лише один вид правомірної поведінки відповідного органу, за умови звернення особи з усіма необхідними для призначення пенсії документами, - призначити пенсію. За законом у цього органу немає вибору між декількома можливими правомірними рішеннями. Тому зазначені повноваження не є дискреційними.

Також, суд звертає увагу на те, що статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.

Таким чином, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам та виключати подальше звернення особи до суду за захистом порушених прав.

Аналогічний висновок щодо застосування норм права сформовано у постанові Верховного Суду від 08 листопада 2019 року у справі № 227/3208/16-а.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що належним та ефективним способом захисту порушених прав позивача є: зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області зарахувати до пільгового стажу ОСОБА_1 для призначення їй пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту "б" частини 1 статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" таких періодів її роботи: з 22.04.1993 по 29.11.1995 - знімачем гарячих виробів в цеху скляних виробів у Полтавському державному заводі газорозрядних ламп; з 30.11.1995 по 23.02.1998 - знімачем гарячих виробів в цеху скляних виробів у ВАТ "Полтавський завод газорозрядних ламп"; з 24.02.1998 по 02.01.2002 - дробильником-розмелювачем у ВАТ "Полтавський завод газорозрядних ламп"; з 03.01.2002 по 03.04.2002 - дробильником-розмелювачем у ТОВ "Полтавський завод газорозрядних ламп"; з 04.04.2002 по 04.10.2002 - дробильником-розмелювачем у ТОВ "Полтавський завод газорозрядних ламп"; з 05.10.2002 по 01.02.2003 - дробильником-розмелювачем у ТОВ "Полтавський завод газорозрядних ламп"; з 03.02.2003 по 03.08.2003 - дробильником-розмелювачем у ТОВ "Полтавський завод кварцового скла"; з 04.08.2003 по 04.02.2004 - дробильником-розмелювачем у ТОВ "Полтавський завод кварцового скла"; з 05.02.2004 по 05.08.2004 - дробильником-розмелювачем у ТОВ "Полтавський завод кварцового скла"; з 31.08.2006 по 25.06.2007 - знімачем гарячих виробів у ТОВ "Полтавський склозавод", та призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до пункту "б" частини 1 статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" з 23 січня 2020 року.

Разом з тим, у задоволенні позовних вимог в частині призначення пенсії з дати звернення 25.02.2019 слід відмовити, оскільки право на призначення пенсії на пільгових умовах відповідно до пункту "б" частини 1 статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" у позивача виникло 23 січня 2020 року у зв`язку з прийняттям рішення Конституційного Суду України від 23 січня 2020 року №1-р/2020 Справа № 1-5/2018(746/15).

Отже, позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню частково.

Частиною 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до частини 3 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

При зверненні до суду з даним позовом позивачем сплачено судовий збір у розмірі 840 грн. 80 коп., що підтверджується квитанцією №13281140 від 10.03.2020 /а.с. 4/ та випискою про зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету /а.с. 33/.

Таким чином, оскільки адміністративний позов задоволено частково, суд вважає за необхідне стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 420 грн. 40 коп. = (840 грн. 80 коп./2).

На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 7, 9, 77, 139, 243-246, 262, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (ідентифікаційний код 13967927, вул. Соборності, 66, м. Полтава, 36014) про зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Відділу з питань призначення пенсій управління застосування пенсійного законодавства Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області від 26 лютого 2020 року №327.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області зарахувати до пільгового стажу ОСОБА_1 для призначення їй пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту "б" частини 1 статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" такі періоди її роботи: з 22.04.1993 по 29.11.1995 - знімачем гарячих виробів в цеху скляних виробів у Полтавському державному заводі газорозрядних ламп; з 30.11.1995 по 23.02.1998 - знімачем гарячих виробів в цеху скляних виробів у ВАТ "Полтавський завод газорозрядних ламп"; з 24.02.1998 по 02.01.2002 - дробильником-розмелювачем у ВАТ "Полтавський завод газорозрядних ламп"; з 03.01.2002 по 03.04.2002 - дробильником-розмелювачем у ТОВ "Полтавський завод газорозрядних ламп"; з 04.04.2002 по 04.10.2002 - дробильником-розмелювачем у ТОВ "Полтавський завод газорозрядних ламп"; з 05.10.2002 по 01.02.2003 - дробильником-розмелювачем у ТОВ "Полтавський завод газорозрядних ламп"; з 03.02.2003 по 03.08.2003 - дробильником-розмелювачем у ТОВ "Полтавський завод кварцового скла"; з 04.08.2003 по 04.02.2004 - дробильником-розмелювачем у ТОВ "Полтавський завод кварцового скла"; з 05.02.2004 по 05.08.2004 - дробильником-розмелювачем у ТОВ "Полтавський завод кварцового скла"; з 31.08.2006 по 25.06.2007 - знімачем гарячих виробів у ТОВ "Полтавський склозавод", та призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до пункту "б" частини 1 статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" з 23 січня 2020 року.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 420 грн. 40 коп. (чотириста двадцять гривень сорок копійок).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення, з урахуванням положень пункту 3 розділу VI "Прикінцеві положення" Кодексу адміністративного судочинства України, до Другого апеляційного адміністративного суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності Кодексу адміністративного судочинства України в редакції Закону України від 03.10.2017 № 2147-VIII.

Суддя С.С. Сич