Справа № 640/12806/19
Суддя: Вєкуа Н.Г.
Дата ухвалення: 2020-04-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 квітня 2020 року м. Київ № 640/12806/19

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Вєкуа Н.Г., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи адміністративну справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ІНВЕСТКОМ"

до Київської міської митниці ДФС

про визнання протиправним та скасування рішення,-

ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду м. Києва звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю "ІНВЕСТКОМ" (04119, м. Київ, вул. Дорогожицька,1, ) з позовом до Київської міської митниці ДФС (03124, м. Київ, вул. Гавела Вацлава, 8-а, ), в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів № UA100000/2019/100013/2 від 17.02.2019 року Київської міської митниці ДФС;

- визнати протиправним та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA100010/2019/00394 Київської міської митниці ДФС.

Позовні вимоги мотивовано тим, що до митного оформлення за митною декларацією №UA100010/2019/313626 від 07.02.2019 декларантом у повному обсязі було надано відповідачеві документи, передбачені ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України. Подані документи містили достовірні числові дані, які підтверджують мину вартість товарів за ціною договору згідно з вимогами ч. 4, 5 ст. 58 Митного Кодексу України. Натомість, Київською міською митницею ДФС було зроблено помилкові висновки щодо невідповідності задекларованої позивачем вартості товару. Митним органом не було вказано які саме документи, подані декларантом місять розбіжності, порушено вимоги правил заповнення рішення про коригування митної вартості та необґрунтовано застосовано другорядний метод визначення митної вартості товару.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 18.07.2019 відкрито спрощене позовне провадження в адміністративній справі №640/12806/19 без виклику сторін по справі та проведення судового засідання, запропоновано відповідачеві протягом 15 днів з дня отримання ухвали надати суду відзив на позовну заяву.

Відповідач надав суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що позивачем документально не підтверджено митну вартість товару - ціну товару та складові митної вартості. Прохання від декларанта щодо застосування методів визначення митної вартості за статтями 62, 63 Митного кодексу України також не надходило. При цьому відповідачем наголошено, що обов`язок доведення ціни товару лежить на декларанті, і саме декларант має довести, що ним правильно здійснено розрахунки митної вартості, обрано метод визначення митної вартості товарів. Таким чином, рішення митного органу про коригування митної вартості товару прийнято з дотриманням норм митного законодавства України, враховуючи сумніви митного органу щодо вартості товарів, не спростованих позивачем.

Позивач надав суду відповідь на відзив, в якій навів доводи щодо обґрунтованість та правомірності визначення митної вартості товару за ціною договору, аналогічні тим, які були викладені в позовній заяві та наголосив, що відзив відповідача взагалі не містить жодних обґрунтованих заперечень щодо наведених позивачем обставин та зводиться лише до дублювання оскаржуваного рішення та цитування норм митного законодавства.

Також, позивачем було надано додаткові письмові пояснення щодо спірних правовідносин, в яких зазначено, що позивачем в період з квітня по липень 2019 року, тобто вже після винесення відповідачем оскаржуваного рішення про коригування митної вартості товарів було заявлено до митного оформлення аналогічний товар та визначено основний метод визнання митної вартості на рівні цін, які були заявлені за митною декларацією №UA100010/2019/313626 від 07.02.2019. За наслідками проведення митних формальностей відповідачем було завершено митне оформлення заявленого за основним методом визначення митної вартості товару та випущено товар у вільний обіг, тобто митний орган підтвердив заявлену декларантом митну вартість за ціною контракту.

Відповідно до частини 3 статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України у справах, розгляд яких проводився за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), заявами по суті справи є позов та відзив.

Суд, розглянувши у відповідності до вимог статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), дослідивши в сукупності письмові докази, якими позивач обґрунтовує позовні вимоги та відзиви на позов, встановив наступне.

Як свідчать матеріали справи, між ТОВ «ІНВЕСТКОМ» та NingBo HaiWen Imp.& Exp. Corp., Ltd. було укладено контракт №05-1ЗН від 01.06.2013 року, згідно умов якого ТОВ «ІНВЕСТКОМ» купує товар та оплачує за нього на умовах і відповідно до правил Інкотермс 2010, у кількості, асортименті і за цінами, узгодженими сторонами в інвойсах, які є невід`ємною частиною контракту.

Ціна товару встановлюється в доларах США, узгоджується в інвойсах і є підсумковою для розрахунків за контрактом. Ціна товару включає в себе вартість тари, експортної упаковки, маркування, витрат на завантажувальні та розвантажувальні роботи, а також вартість доставки до місця згідно умов поставки.

На виконання умов контракту, до митного оформлення та проходження всіх митних формальностей, Позивачем 07.02.2019 року було подано до Київської міської митниці ДФС електронну митну декларацію, якій відповідачем присвоєно №UA100010/2019/313626.

Відповідно до митної декларації, ТОВ «ІНВЕСТКОМ» заявлено до митного декларування «товар №1», а саме: «Кріплення настінні з недорогоцінних металів, для побутової техніки, в упаковці для роздрібної торгівлі, кріплення не містять приймально-передавальних пристроїв: Кронштейн MW2080 (Silver) - 400 шт.; SA120 (Black) - 300 шт.; SA125 (Black) - 200 шт.; SA245 (Black) -492 шт.; SA345 (Black) - 200 шт.; SF305 (Black) - 500 шт.; ST215 (Black) - 400 шт.; ST315 (Black) - 500 шт.; ST415 (Black) - 198 шт. Торгівельна марка: X-DIGITAL виробник: NingBo HaiWen Imp.& Exp. Corp., Ltd. на заводі: NingBo HaiWen Imp.& Exp. Corp., Ltd., країна виробництва: CN , код товару за У КТ ЗЕД: 83 024190, умови поставки: FOB CN NINGBO, ціна товару: 14808,62 доларів США курс валюти: 26,964088» та на підставі п.1 ч.1 ст.57 Митного кодексу України визначено митну вартість імпортованого товару за основним методом - ціною контракту, щодо товарів, які імпортуються (вартість операції).

З метою проходження митних формальностей та підтвердження заявленої митної вартості товару, декларантом було надано митному органу наступні електронні копії документів: пакувальний лист (Packing list) б/н від 28.12.2018 року; інвойс (INVOICE) №18ZLY020 від 28.12.2018 року; коносамент (Bill of landing) №C0SUAH від 28.12.2018 року; автотранспортна накладна (CMR) №431728 від 05.02.2019 року; сертифікат про походження товару (CERTIFICATE OF ORIGIN) № 19СЗ302А1756/00012 від 29.12.2018 року; платіжне доручення в іноземній валюті №12 від 15.01.2019 року; довідка про вартість перевезення «Справка о транспортних расходах» ТОВ «Юні-Ламан Шиппінг» №223844 від 07.02.2019 року; страховий поліс «Полис» №109181211/1 від 28.12.2018 року; контракт №05-13Н від 01.06.2013 року; додаткова угода до контракту №1 від 01.03.2014 року; додаткова угода до контракту №2 від 01.03.2014 року; додаткова угода до контракту №3 від 02.06.2015 року; додаткова угода до контракту №3 від 29.06.2016 року; додаткова угода до контракту №6 від 03.06.2017 року.

За результатами огляду товарів Київською міською митницею ДФС запропоновано декларанту надати додаткові документи, які підтверджують митну вартість товарів:

- рахунок-фактура (акт виконаних робіт (наданих послуг)) від виконавця договору (контракту) про надання транспортно-експедиційних послуг, що містить реквізити сторін, суму та умови платежу, інші відомості, відповідно до яких встановлюється належність послуг до товарів;

- документи, що можуть ідентифікувати особу, що забезпечила перевезення та на користь якої здійснюється оплата за такі перевезення (договір стосовно перевезення, заявки за наявності, що містять відомості стосовно перевезення);

- якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування (договір стосовно здійснення страхування);

- виписку з бухгалтерської документації (податкові накладні та видаткові);

- копію митної декларації країни відправлення;

- каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару.

За посиланням позивача, 07.02.2019 року о 17:29 год. та 08.02.2019 року о 11:29 год. декларантом було направлено відповідачу електронні копії наступних документів: рахунок-фактуру ТОВ «Юні-Ламан Шиппінг» (Експедитор) №UL-4178749 від 07.02.2019 року; договір про транспортно-експедиторське обслуговування №10801 від 01.03.2017 року; заявку на транспортування та експедирування контейнерів №9302 від 28.12.2018 року; акт здачі-прийняття робіт (надання послуг) №UL-0006081 від 07.02.2019 року; платіжне доручення №31922 від 11.02.2019 року про сплату експедиторських послуг; рахунки ПАТ «СК «Остра» на сплату страхових премій №022 від 10.01.2019 року, №023 від 10.01.2019 року, №024 від 10.01.2019 року, №025 від 10.01.2019 року. №026 від 10.01.2019 року; платіжні доручення про сплату страхових премій №31150 від 15.01.2019 року, №31151 від 15.01.2019 року, №31152 від 15.01.2019 року, №31153 від 15.01.2019 року, №31154 від 15.01.2019 року, №31922 від 11.02.2019 року; акт звірки №12/1/18 між ТОВ «ІНВЕСТКОМ» та ПАТ «СК «Остра» за період 01.12.2018 - 31.12.2018 року.

Разом з тим, відповідач зазначає, що додатково декларантом було надано лише: рахунок на оплату транспортних послуг від 07.02.2019 №UL-4178749; лист виробника товару стосовно неспівпадіння англійської версії з перекладом та прайс-лист.

Матеріали справи свідчать, що у відповідача також наявні були: договір про транспортно-експедиторське обслуговування №10801 від 01.03.2017 року; заявку на транспортування та експедирування контейнерів №9302 від 28.12.2018 року; акт здачі-прийняття робіт (надання послуг) №UL-0006081 від 07.02.2019 року; платіжне доручення №31922 від 11.02.2019 року про сплату експедиторських послуг; акт звірки №12/1/18 між ТОВ «ІНВЕСТКОМ» та ПАТ «СК «Остра» за період 01.12.2018 - 31.12.2018 року, оскільки вказані документи було власне долучено відповідачем до відзиву на позовну заяву.

В подальшому Київською митницею Державної фіскальної служби було прийнято рішення про коригування митної вартості товарів № UA100000/2019/100013/2 від 17.02.2019, з підстав не підтвердження декларантом витрат на транспортування та ціни, яка сплачена за імпортований товар.

В своєму рішенні про коригування митної вартості митний орган визначив як підставу неможливості застосування основного методу визначення митної вартості:

- до митного оформлення надано довідку про вартість перевезення від 07.02.2019 року №223844, що не передбачена як документ, який підтверджує вартість перевезення, відповідно до наказу Міністерства фінансів України №599 від 24.05.2012 року;

- за результатом митного огляду виявлено, що на маркуванні товару X-DIGITAL MW2080 (Silver) зазначено «Адреса виробництва: Нинде Фу-Джу Ко, Шуенг, 9, 205, Гонконг, Китай». Проте контракт укладено з NingBo HaiWen Imp.& Exp. Corp., Ltd., адреса якого «А, 11 FL, HUIZHAN CENTRE BUILDING, NO. 168 BAIZHANG ROAD, NINGBO CHINA;

- в страховому полісі 109181211/І зазначено договір 23012017/Г від 23.01.2017 року, проте до митного оформлення договір не надано, у зв`язку із чим неможливо перевірити зв`язок ТОВ «ІНВЕСТКОМ» з ПАТ СК «Остра» щодо наданих послуг страхування;

- в рахунку на оплату транспортних послуг від 07.02.2019 року №UL-4178749 зазначено вартість навантажувально - розвантажувальних робіт в сумі 1123,33 грн., проте не зазначено на чиїй території вони були здійснені. Відповідно до умов поставки FOB, якщо продавець не здійснює навантаження товару на судно за власний кошт, то дана вартість навантаження має бути включена до митної вартості товару (як складова частина митної вартості);

- в наданому листі від виробника товару від 07.02.2019 року англійська версія не відповідає україномовному перекладу «В англомовній версії вказано, що producer of brackets X-Digital is Ninde Fu ju Co on factory NingBo HaiWen Imp.& Exp. Corp., Ltd. Однак в наданому варіанті перекладу вказано, що виробником кріплення є компанія NingBo HaiWen Imp.& Exp. Corp., Ltd., товар був вироблений на заводі Ninde Fu ju Co»;

- надано прайс-лист від NingBo HaiWen Imp.& Exp. Corp., Ltd., проте виробником товару є Ninde Fu ju Co. Отже до митного оформлено надано прайс-лист не від виробника товару.

Також, відповідачем було складено картку відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від № UA100010/2019/00394, оскільки, у відповідності до статті 54 Митного кодексу України неможливе митне оформлення за МД, так як невірно розраховано митну вартість та вибрано метод визначення митної вартості. Згідно рішення про коригування митної вартості товару № UA100000/2019/100013/2 від 17.02.2019 митну вартість було скориговано.

Таким чином, відповідачем було зроблено висновок про те, що з поданими документами неможливо підтвердити заявлений метод визначення митної вартості товарів та при коригуванні митної вартості товарів позивача митним органом було застосовано резервний метод.

Позивач не погоджуючись зі спірним рішенням, звернувся до суду з даним позовом.

Досліджуючи надані сторонами докази, аналізуючи наведені міркування та заперечення, оцінюючи їх в сукупності, суд бере до уваги наступне.

Відповідно до статті 9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Згідно з пунктом 2 параграфу (а) статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року оцінка імпортованого товару для митних цілей повинна базуватися на дійсній вартості імпортованого товару, на який розраховується мито або аналогічного товару і не повинна базуватися на вартості товару національного походження чи на довільній або фіктивній вартості.

Відповідно до пункту 2 параграфу (b) статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року під "дійсною вартістю" слід розуміти ціну, за яку, під час та в місці, визначеними законодавством імпортуючої країни, такий чи аналогічний товар продається або пропонується до продажу при звичайному ході торгівлі за умов повної конкуренції.

Згідно з пунктом 2 параграфу (с) статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року якщо дійсна вартість не може бути визначена відповідно до параграфу (b) цього параграфа, оцінка для митних цілей повинна базуватися на найближчому еквіваленті такої вартості, який можна визначити.

Згідно з частиною першою статті 246 Митного кодексу України метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.

Відповідно до частини першої статті 248 Митного кодексу України митне оформлення розпочинається з моменту подання митному органу декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання митним органом від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.

Згідно із частиною першою статті 257 Митного кодексу України декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії або їх електронні (скановані) копії, засвідчені електронним цифровим підписом декларанта або уповноваженої ним особи.

Відповідно до частини шостої статті 264 Митного кодексу України митна декларація приймається для митного оформлення, якщо вона подана за встановленою формою, підписана особою, яка її подала, і перевіркою цієї декларації встановлено, що вона містить всі необхідні відомості і до неї додано всі документи, визначені цим Кодексом. Факт прийняття митної декларації засвідчується посадовою особою органу доходів і зборів, яка її прийняла, шляхом проставлення на ній відбитка відповідного митного забезпечення та інших відміток (номера декларації, дати та часу її прийняття тощо), у тому числі з використанням інформаційних технологій.

Відповідно до частини першої статті 337 Митного кодексу України перевірка документів та відомостей, які відповідно до статті 335 цього Кодексу подаються органам доходів і зборів під час переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, здійснюється візуально, із застосуванням інформаційних технологій (шляхом проведення формато-логічного контролю, контролю співставлення, контролю із застосуванням системи управління ризиками) та в інші способи, передбачені цим Кодексом.

Митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, в силу приписів статті 49 Митного кодексу України є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Частиною першою статті 51 Митного кодексу України встановлено, що митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Відповідно до пункту 2 частини другої статті 52 Митного кодексу України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

У випадках, визначених цим Кодексом, для заявлення митної вартості товарів, що переміщуються через митний кордон України відповідно до митного режиму імпорту, органу доходів і зборів, який проводить митне оформлення цих товарів, разом з митною декларацією та іншими необхідними для митного оформлення зазначених товарів документами в установленому порядку подається декларація митної вартості (частина четверта статті 52 Митного Кодексу України).

Відповідно до частини першої статті 57 Митного кодексу України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами:

1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції);

2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

При цьому, кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу (частини друга та третя статті 57 Митного кодексу України).

Відповідно до положень частини четвертої та п`ятої статті 58 Митного кодексу України визначено, що митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.

Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.

Розрахунки згідно із цією статтею робляться лише на основі об`єктивних даних, що підтверджуються документально та піддаються обчисленню (частина дев`ята 9 статті 58 Митного Кодексу України).

Відповідно до приписів частини першої статті 58 Митного кодексу України метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо:

1) немає жодних обмежень щодо прав покупця (імпортера) на використання оцінюваних товарів, за винятком тих, що:

а) встановлюються законом чи запроваджуються органами державної влади в Україні;

б) обмежують географічний регіон, у якому товари можуть бути перепродані (відчужені повторно);

в) не впливають значною мірою на вартість товару;

2) щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів;

3) жодна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу, розпорядження або використання товарів покупцем не надійде прямо чи опосередковано продавцеві, якщо тільки не буде зроблено відповідне коригування з урахуванням положень частини десятої цієї статті;

4) покупець і продавець не пов`язані між собою особи або хоч і пов`язані між собою особи, однак ці відносини не вплинули на ціну товарів.

Відповідно до частин другої та третьої статті 58 Митного кодексу України метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої статті 57 цього Кодексу.

Відповідно до частин першої та другої статті 53 Митного кодексу України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті (частина п`ята статті 57 цього Кодексу).

З аналізу наведених вище правових норм вбачається, що Митним кодексом України передбачено вичерпний перелік документів, що подається декларантом митному органу для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення.

Дана норма кореспондується з положеннями статті 318 Митного кодексу України, якою встановлено, що митний контроль має передбачати виконання митними органами мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.

Крім того, це узгоджується з визначеними у статті 8 Митного кодексу України принципами здійснення державної митної справи на засадах законності та презумпції невинуватості, єдиного порядку переміщення товарів, транспортних засобів через митний кордон України, спрощення законної торгівлі, заохочення доброчесності.

Частиною третьою статті 53 Митного кодексу України передбачено обов`язок декларанта подавати додаткові документи (за наявності) до визначеного частиною другою цієї статті загального переліку. При цьому такий обов`язок виникає у декларанта виключно у разі, якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

У такому випадку декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності): 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Згідно з частинами четвертою та п`ятою статті 54 Митного кодексу України, митний орган під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний, зокрема, здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу (частина друга статті 54 Митного Кодексу України).

Послідовність дій посадових осіб митного органу при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів під час здійснення їх митного контролю та митного оформлення визначено Методичними рекомендаціями щодо роботи посадових осіб митних органів з аналізу, виявлення та оцінки ризиків при здійсненні контролю правильності визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, затвердженими наказом Державної митної служби України від 11.09.2015 №689 (далі - Методичні рекомендації).

Згідно з приписами пункту 6 Розділу ІІ вказаних Методичних рекомендацій, при перевірці розрахунку, здійсненого декларантом або уповноваженою ним особою при визначенні митної вартості товарів за основним методом, та чисельного значення заявленої митної вартості, зокрема, аналізується: включення всіх складових митної вартості; включення всіх платежів, які відповідають вимогам, встановленим частинами п`ятою - восьмою статті 58 Кодексу, до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті; наявність помилок при перенесенні відомостей з документів, які підтверджують митну вартість товарів, до митної декларації та/або до декларації митної вартості; наявність арифметичних помилок в митній декларації, декларації митної вартості або документах, які підтверджують митну вартість товарів; наявність помилок при перерахунку сум в іноземній та/або національній валютах; наявність помилок при здійсненні нарахувань (наприклад, знижок); наявність помилок при перерахуванні одиниць виміру оцінюваного товару на одиниці виміру товару відповідно до Митного тарифу України.

При перевірці розрахунку та числового значення заявленої митної вартості товарів здійснюється перевірка наявності у підтверджуючих документах всіх відомостей в кількісному виразі, використаних при обчисленні митної вартості, а саме: ДМВ (якщо ДМВ подається); митній декларації графи 12, 20, 22, 31 (в частині зазначення характеристик товару, які впливають виключно на рівень його митної вартості), 42, 43, 44 (в частині наявності реквізитів документів, які підтверджують митну вартість товарів), 45, 46; документах, поданих для здійснення митного контролю та митного оформлення товарів, для декларування яких не застосовується митна декларація (в частині зазначення характеристик товару, які впливають виключно на рівень його митної вартості); рахунку-фактурі або іншому документі, який визначає вартість товару (пункт 7 Розділу ІІ Методичних рекомендацій).

Отже, митні органи мають виключну компетенцію в питаннях перевірки, контролю правильності обчислення декларантом та визначення митної вартості.

Відповідно до частини шостої статті 54 Митного кодексу України митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у Главі 9 цього Кодексу; надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.

Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Разом з тим витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 Митного кодексу України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Аналогічної позиції щодо витребування митницями додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості товару дотримується і Верховний Суд в постанові від 04.04.2018 по справі 826/27058/15.

Суд наголошує, що основними документами, які підтверджують митну вартість товару, є зовнішньоекономічний договір (контракт), рахунок-фактура (інвойс), якщо рахунок сплачено, то банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару. Вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, не передбачені Митним кодексом України (ст. 53) заборонено.

Аналогічна позиція викладена Верховним Судом у постанові від 05 березня 2019 року по справі № 815/5791/17.

Відтак, суд зазначає, що наведені приписи зобов`язують митницю зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.

Разом з тим силу частини п`ятої статті 53 Митного кодексу України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Частиною третьою статті 54 Митного кодексу України встановлено, що за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 55 Митного кодексу України, прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити, зокрема, обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано та обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування.

З наданих сторонами документів та пояснень по справі судом встановлено, що з метою підтвердження заявленої митної вартості товарів позивачем було подано до Київської митниці Державної фіскальної служби України наступні документи: пакувальний лист (Packing list) б/н від 28.12.2018 року; інвойс (INVOICE) №18ZLY020 від 28.12.2018 року; коносамент (Bill of landing) №C0SUAH від 28.12.2018 року; автотранспортна накладна (CMR) №431728 від 05.02.2019 року; сертифікат про походження товару (CERTIFICATE OF ORIGIN) № 19СЗ302А1756/00012 від 29.12.2018 року; платіжне доручення в іноземній валюті №12 від 15.01.2019 року; довідка про вартість перевезення «Справка о транспортних расходах» ТОВ «Юні-Ламан Шиппінг» №223844 від 07.02.2019 року; страховий поліс «Полис» №109181211/1 від 28.12.2018 року; контракт №05-13Н від 01.06.2013 року; додаткова угода до контракту №1 від 01.03.2014 року; додаткова угода до контракту №2 від 01.03.2014 року; додаткова угода до контракту №3 від 02.06.2015 року; додаткова угода до контракту №3 від 29.06.2016 року; додаткова угода до контракту №6 від 03.06.2017 року; договір про транспортно-експедиторське обслуговування №10801 від 01.03.2017 року; заявку на транспортування та експедирування контейнерів №9302 від 28.12.2018 року; акт здачі-прийняття робіт (надання послуг) №UL-0006081 від 07.02.2019 року; платіжне доручення №31922 від 11.02.2019 року про сплату експедиторських послуг; акт звірки №12/1/18 між ТОВ «ІНВЕСТКОМ» та ПАТ «СК «Остра» за період 01.12.2018 - 31.12.2018 року.

Тобто, враховуючи наведені вище обставини, на підтвердження митної вартості товару разом з ЕМД №UA100000/2019/100013/2 від 17.02.2019, а потім додатково, позивач надав відповідачу повний пакет документів для підтвердження визначеної ним митної вартості товару, передбачений статтею 53 Митного кодексу України.

За висновком суду, зазначені документи не містять ознак підробки та містять всі дані, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, що вбачається в такому.

Так, відповідно до ЕМД № UA100000/2019/100013/2 від 17.02.2019 розрахунок митної вартості товару здійснювався позивачем за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції).

Загальна вартість товару складала 14 808, 62 доларів США.

До митного оформлення надано: контракт №05-13Н від 01.06.2013 року; інвойс (INVOICE) №18ZLY020 від 28.12.2018 року; платіжне доручення в іноземній валюті №12 від 15.01.2019 року, які в повній мірі підтверджують вартість задекларованого позивачем товару.

При цьому, стосовно доводів відповідача, зазначених у графі 33 оскаржуваного рішення, суд зазначає наступне.

Щодо довідки про вартість перевезення вантажу, з матеріалів справи вбачається, що між ТОВ «ЮНІ-ЛАМАН ШИППІНГ» (Експедитор) та ТОВ «ІНВЕСТКОМ» (Клієнт) було укладено договір про транспортно-експедиторське обслуговування №10801 від 01.03.2017 року, з урахуванням додаткової угоди, згідно умов якого Клієнт доручає Експедитору перевезення, в т.ч. імпортних вантажів по території України і в міжнародному сполученні (п. 1.1. договору).

Під кожне перевезення Клієнт подає заявку, в якій в т.ч. зазначається найменування та кількість вантажу, маршрут перевезення (порт завантаження, порт розвантаження, місце доставки вантажу), тип транспортного засобу, дані про вантажовідправника та вантажоодержувача, вартість послуг та курси оплат в гривні (п.1.3. договору).

На підтвердження витрат, понесених у зв`язку з транспортуванням товару позивачем під час митного оформлення було надано довідку про транспортні витрати «Справка о транспортных расходах» №223844 від 07.02.2019 року.

Зазначена довідка складена експедитором ТОВ «ЮНІ-ЛАМАН ШИППІНГ» для подання до митного оформлення, з якої чітко вбачається вартість транспортно - експедиторських витрат у розмірі 31389,60 грн. з морського перевезення товару в контейнері TLLU4216062, по коносаменту COSUАН, маршрут порт NINGBO (CHINA) - порт ODESSA (UKRAINE).

На переконання суду, надана відповідачу довідка експедитора містить всі необхідні дані (номер контейнера, коносамент, маршрут перевезення, вартість перевезення) для обчислення митним органом понесених Позивачем витрат на транспортування імпортованого товару.

При цьому, суд зазначає, що митним законодавством не визначено вид доказів, яким декларант повинен підтверджувати розмір витрат на перевезення товарів

Згідно з позицією Верховного Суду, викладеною в рішенні від 31.05.2019 по справі №804/16553/14, «Законом не визначено доказ (докази), виключно яким (-ми) повинен підтверджуватись розмір витрат на перевезення, то такі витрати можуть підтверджуватись будь-якими доказами. Митний кодекс України не визначив вид доказів, якими повинен підтверджуватися розмір витрат на перевезення товарів (не вказав, що такими доказами можуть бути лише фінансові та/або бухгалтерські документи), а тому довідка про транспортні витрати є допустимим доказом на підтвердження витрат на перевезення товарів».

Стосовно невідповідність на маркуванні товару X-DIGITAL MW2080 (Silver) адреси виробника імпортованого товару, суд зазначає, що матеріалами справи підтверджується, що відповідачеві було надано лист отриманого від NINGBO HAIWEN ІМР.&ЕХР. CORP., LTD., в якому останнім повідомлено, що виробником кріплень X-DIGITAL MW2080 (Silver) згідно інвойсу №18ZLY020 від 28.12.2018 року є NINGBO HAIWEN ІМР.&ЕХР. CORP., LTD.

До того ж, суд погоджується з доводами позивача відносно того, що ТОВ «ІНВЕСТКОМ» жодним чином не може нести відповідальність за помилкове зазначення виробником товару іншої адреси виробництва, з урахуванням того, що виробник підтвердив свою помилку, походження товару та його приналежність, крім того, наданими відповідачем інвойсом т пакувальним листом також підтверджується, що виробником кріплень X-D1G1TAL MW2080 (Silver) є NINGBO HAIWEN ІМР.&ЕХР. CORP., LTD.

Стосовно ненадання договору страхування суд зауважує, що до митного оформлення було надано страховий поліс ПАТ «СК «Остра» №109181211/1 від 28.12.2018 «Полис страхования грузов», в якому зазначено: «перевозка морская Danube V.0BX2JW1, автотранспортом»; коносамент №C0SUAH; контракт №05-13Н від 01.06.2013; страхова премія - 731, 83 грн. В свою чергу, коносамент №C0SUAH та контракт №05-13Н від 01.06.2013, на які містяться посилання у страховому полісі також було надано відповідачеві.

Водночас, митним законодавством не визначено вид доказів, яким декларант повинен підтверджувати розмір витрат на страхування товару, а тому наданий страховий поліс є належним доказом підтвердження розміру витрат на страхування товарів.

Стосовно не зазначення в рахунку на оплату транспортних послуг від 07.02.2019 №UL-4188749 території, на якій здійснено навантажувально-розвантажувальні робот, суд звертає увагу відповідача, що в заявці на перевезення вантажу, яка також була наявна у відповідача, зазначено місце здійснення таких робіт - на території України, порт розвантаження - Одесса.

Відносно останніх двох доводів митного органу, суд погоджується з твердженнями позивача, що виробник товару саме - Ninde Fu iu Co. І це підтверджується наданими відповідачу документами, а саме: пакувальним листом виробника NingBo HaiWen Imp.& Exp. Corp., Ltd. від 28.12.2018 року; інвойсом продавця NingBo HaiWen Imp.& Exp. Corp., Ltd. №18ZLY020 від 28.12.2018 року; митною декларацією країни відправлення №16190460 від 24.12.2018 року; прайс-листом NingBo HaiWen Imp.& Exp. Corp., Ltd. від 28.12.2018 року.

Зазначених обставин відповідачем під час судового розгляду справи не спростовано.

Отже, враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що надані під час розмитнення позивачем товару документи підтверджують числове значення митної вартості товару, не мають розбіжностей, що свідчить про неправомірність висновків митного органу про наявність таких розбіжностей.

Окрім того, відповідачем не заперечувались ті обставини, що позивачем в період з квітня по липень 2019 року, тобто вже після винесення відповідачем оскаржуваного рішення про коригування митної вартості товарів було заявлено до митного оформлення аналогічний товар та визначено основний метод визнання митної вартості на рівні цін, які були заявлені за митною декларацією №UA100010/2019/313626 від 07.02.2019. За наслідками проведення митних формальностей відповідачем було завершено митне оформлення заявленого за основним методом визначення митної вартості товару та випущено товар у вільний обіг, тобто митний орган підтвердив заявлену декларантом митну вартість за ціною контракту.

Що стосується обрання відповідачем другорядного методу при визначені митної вартості товару, необхідно зазначити, що приймаючи рішення про визначення митної вартості імпортованого позивачем товару за резервним методом, митний орган не вказав, яким чином митна вартість товару була визначена саме в такому розмірі, які складові вплинули на формування такої вартості, та не наведено жодних розрахунків, за якими митним органом було визначено таку вартість товару.

Відповідно до Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 №598, що визначає обставини прийняття Рішення та джерела інформації, що використовуються митним органом при визначенні митної вартості товарів у Графі 33 зазначаються причини, через які митна вартість імпортованих товарів не може бути визначена за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції), у тому числі:

- неподання основних документів, які підтверджують відомості про заявлену митну вартість товарів (згідно з переліком та відповідно до умов, наведених у статті 53 Кодексу);

- невірно проведений розрахунок митної вартості;

- невідповідність обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 розділу III Кодексу;

- надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Зазначається послідовність застосування методів визначення митної вартості та причин, через які не був застосований кожний з методів, що передує методу, обраному митним органом.

У графі також вказується про проведення процедури консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору методів визначення митної вартості товарів відповідно до вимог статей 59 - 61 Кодексу. Результати проведеної консультації, а також причини, через які не можуть бути застосовані методи визначення митної вартості товарів за ціною договору щодо ідентичних, подібних (аналогічних) товарів (наприклад, відсутня інформація щодо вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів), фіксуються у графі.

В той же час, доказів того, що відповідач провів необхідну консультацію у належний спосіб матеріли справи не містять.

У випадку визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу (стаття 64 Кодексу) зазначаються докладна інформація та джерела, які використовувалися митним органом при її визначенні, чого відповідачем також зроблено не було.

За таких обставин, висновок митного органу про неможливість визначення митної вартості товару за ціною договору щодо товарів, які імпортуються (вартості операції), суд вважає необґрунтованим, а доцільність застосування резервного методу - недоведеним.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з вимогами статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, а також усні та письмові доводи сторін, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Що стосується вимог позивача про стягнення на його користь витрат на професійну правничу допомогу, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст.132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; 3) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; 4) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 5) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Згідно із ч.ч.1, 3, 6, 7, 9 ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, слід враховувати, що за змістом статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України розподілу підлягають усі здійснені документально підтверджені судові витрати.

Згідно із ч.ч.1-5 ст.134 Кодексу адміністративного судочинства України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Системний аналіз наведених вище по тексту норм права дає підстави вважати, що матеріали справи повинні містити докази на підтвердження виконаних об`ємів робіт, їх кількості та видів.

На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг, акти виконаних або отриманих послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

Даний висновок узгоджується із правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 21 березня 2018 року у справі 815/4300/17, від 11 квітня 2018 року у справі 814/698/16.

Так, матеріали справи містять наступні документи на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу у суді представником позивача, а саме: копію договору про надання правничої (правової) допомоги від 03.07.2019 №І-15/03-07/19, копію додаткової угоди №1 від 03.07.2019 до договору про надання професійної правничої допомоги, копію платіжного доручення від 17.07.2019 №35880 на суму 30 000, 00 грн., акт здачі - прийняття робіт та детальний опис робіт (наданих послуг).

Так, згідно змісту детального опису робіт, загальний обсяг витраченого часу складає 28 год., при цьому 1 год. - це складання клопотання про ознайомлення з матеріалами справи та 3 год. - складання та подання відповіді на відзив.

При цьому, суд зауважує, що відповідь на відзив позивача практично аналогічного змісту що і позовна заява, а зазначена представником година часу на складання клопотання про ознайомлення з матеріалами справи є неспівмірна з виконаною роботою по складанню такого клопотання.

Водночас, суд наголошує, що надані представником позивача документи не містять зазначення складових суми в розмірі 30 000, 00 грн. за кожну з наданих представником послуг.

Суд зазначає, що в підтвердження здійсненної правової допомоги, необхідно долучати калькуляцію погодинної вартості правової допомоги, яка має бути передбачена договором про надання правової допомоги, та може міститися у акті приймання-передачі послуг за договором.

Калькуляція платної правової допомоги повинна відображати вартість години за певний вид послуги та час витрачений на: участь у судових засіданнях; вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням; ознайомлення з матеріалами справи в суді тощо.

Аналогічний висновок висловив Верховний Суд в постанові від 01 жовтня 2018 року у справі №569/17904/17.

Разом з тим, відповідачем не було надано суду калькуляції за окремий вид наданої послуги.

Отже, представником позивача не доведено, а судом не встановлено обґрунтованість та фактичний обсяг витрат на правничу допомогу у адміністративній справі в розмірі 30 000, 00 грн., у зв`язку з чим суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для стягнення на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу саме у розмірі 30 000, 00 грн.

Водночас, враховуючи обсяг наданих адвокатом послуг згідно договору про надання правової допомоги від 03.07.2019 та складність справи, суд приходить до висновку про наявність підстав для відшкодування позивачеві витрат на правову допомогу в розмірі 20 000, 00 грн.

Частиною 1 статті 139 КАС України визначено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст. ст. 2, 77, 139, 243-245, 263, 382 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Адміністративний позов Товариство з обмеженою відповідальністю "ІНВЕСТКОМ" (04119, м. Київ, вул. Дорогожицька,1, ) з позовом до Київської міської митниці ДФС (03124, м. Київ, вул. Гавела Вацлава, 8-а, ) - задовольнити повністю.

2. Визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів № UA100000/2019/100013/2 від 17.02.2019 року Київської міської митниці ДФС.

3. Визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA100010/2019/00394 Київської міської митниці ДФС.

4. Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ІНВЕСТКОМ" (04119, м. Київ, вул. Дорогожицька,1, ) витрати на правову допомогу у розмірі 20 000, 00 грн. (двадцять п`ять тисяч гривень), яка була йому надана відповідно до умов Договору про надання правничої (правової) допомоги від 03.07.2019 за рахунок Київської міської митниці ДФС (03124, м. Київ, бульвар Гавела Вацлава, б.8-а, ).

5. Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ІНВЕСТКОМ" (04119, м. Київ, вул. Дорогожицька, 1, ) з позовом до Київської міської митниці ДФС (03124, м. Київ, вул. Гавела Вацлава, 8-а, ) судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 3 842, 00 грн. (три тисячі вісімсот сорок дві гривні) за рахунок бюджетних асигнувань Київської міської митниці ДФС (03124, м. Київ, бульвар Гавела Вацлава, б.8-а, ).

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293, 295, 296 Кодексу адміністративного судочинства України.

Cуддя Вєкуа Н.Г.