Справа № 280/1597/20
Суддя: Садовий Ігор Вікторович
Дата ухвалення: 2020-04-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2020 року Справа № 280/1597/20 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Садового І.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження матеріали адміністративної справи

за позовною заявою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 )

до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (69076, м. Запоріжжя, вул. Запорізького козацтва, буд.25-а, )

про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

10.03.2020 до Запорізького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (далі позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (далі відповідач), в якому позивач просить суд:

- визнати протиправними дії відповідача щодо відмови позивачу в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2;

- зобов`язати відповідача додатково зарахувати до пільгового стажу позивача за Списком №2 23 роки 6 місяців 06 днів у періоди: з 01.08.1983 по 25.10.1985; 31.10.1985-01.12.1985; 07.01.1986-06.06.1986; 20.06.1986-14.01.1987; 16.02.1987-30.06.1988; 13.05.1993-02.03.1994; 18.03.1994-30.12.1994; 01.01.1995-01.03.2001; 01.10.2004-01.01.2007; 21.04.2010-04.08.2010; 01.06.2011-11.12.2019 та призначити пенсію за віком на пільгових умовах з дати подання заяви, тобто з 11.12.2019.

Ухвалою суду від 11.03.2020 відкрито провадження у справі №280/1597/20 за правилами спрощеного позовного провадження, призначене судове засідання на 09.04.2020 з повідомленням (викликом) сторін.

09.04.2020 на адресу суду надійшло клопотання представника відповідача про розгляд справи без його участі (вх.№16810).

Також, 09.04.2020 на адресу суду надійшла заява представника позивача про розгляд справи без її участі та участі позивача (вх.№16683).

Таким чином, суд визнав за доцільне вирішити справу за наявними в ній матеріалами, в порядку письмового провадження.

У зв`язку з розглядом справи в порядку письмового провадження, відповідно до вимог ч. 4 ст. 229 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Обґрунтування позовних вимог викладено у позовній заяві від 10.03.2020. Зокрема зазначено, що рішення відповідача про відмову позивачу у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 є протиправним з огляду на наявність необхідного пільгового трудового стажу для її призначення. Вказано, що у різні періоди позивач працював електрогазозварником, а у теперішній час працює слюсарем мереж каналізації, які відносяться до посад, на яких робітники мають право на пільгове пенсійне забезпечення за Списком №2, загальний стаж роботи на зазначених посадах складає 27 років 5 місяців 17 днів, з яких відповідачем враховано лише 4 роки 10 місяців 13 днів, та, відповідно, не враховано стаж 23 роки 6 місяців 6 днів. На думку позивача, жодних підстав для не зарахування вищезазначеного періоду до пільгового стажу у відповідача не було. З наведених підстав просить суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Заперечення проти позовних вимог викладено у відзиві на позовну заяву від 25.03.2020 (вх.№14628 від 27.03.2020). Зазначено, що оскаржуване рішення про відмову у призначенні пенсії винесене відповідачем на підставі наданих позивачем документів, у відповідності до яких розраховано страховий стаж, який склав 34 роки 10 місяців, у тому числі стаж роботи за Списком №2 4 роки 10 місяців 14 днів, який підтверджений довідками відповідно до п.20 «Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової або відповідних записів у ній», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 (далі Порядок №637), та з урахуванням періоду військової служби. У зв`язку із відсутністю необхідного пільгового стажу за Списком №2, відповідно до ч.2 п.2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-ІV (далі Закон №1058-ІV), відділом призначення пенсій прийнято рішення про відмову у призначенні пенсії, про що позивачу було надіслано повідомлення. Просить суд відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи, якими обґрунтовуються позовні вимоги, судом встановлено наступне.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в липні 1983 року здобув професію електрогазозварника 3 розряду, що підтверджується копією диплому НОМЕР_2 (а.с.18).

Досягнувши 55-річного віку та відповідного страхового стажу, 11.12.2019 ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах по списку №2 з повним пакетом документів.

Листом Хортицького відділу обслуговування громадян м. Запоріжжя (сервісний центр) управління обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 23.12.2019 №1375/02.7 позивача повідомлено про відмову в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах по Списку №2. Підстави відмови: згідно п.2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсія за віком на пільгових умовах за Списком №2 призначається за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, після досягнення 55 років. Відповідно до наданих документів страховий стаж складає 34 роки 10 місяців, стаж роботи на пільгових умовах за Списком №2 підтверджений документами складає 4 роки 10 місяців 14 днів, що недостатньо для призначення пенсії (а.с.8).

У зв`язку з незгодою з вказаним рішенням, позивач звернувся до відповідача з заявою про перерахування його пільгового стажу та призначення пенсії.

Листом Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області позивача повідомлено, що відповідно до наданих ним документів було розраховано страховий стаж, який склав 34 роки 10 місяців, у тому числі стаж роботи за Списком №2 4 роки 10 місяців 14 днів, який підтверджений довідками відповідно до Порядку №637 (від 03.03.2016 №25-46/7, №25-46/7, виданими ПАТ «Запорізький завод Перетворювач», від 04.07.2014 №156 КП «Виробниче ремонтно-експлуатаційне житлове об`єднання №8»), та з урахуванням періоду військової служби (а.с.9).

Позивач, не погодившись з рішенням відповідача, звернувся з даним адміністративним позовом до суду.

Всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, дослідивши надані позивачем та відповідачем докази, суд приходить до наступних висновків.

За приписами статті 8 Конституції України, Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Конституція України є нормами прямої дії.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 ст.114 Закону №1058-ІV право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

Пунктом 2 ч.2 ст.114 Закону №1058-ІV передбачено, що працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Згідно з п. б ст.13 Закону України Про пенсійне забезпечення від 05.11.1991 №1788-ХІІ (зі змінами та доповненнями) (далі Закон №1788-ХІІ) на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач набув 55-річного віку 19.05.2019.

Загальний стаж позивача не є спірним та складає 34 роки 10 місяців.

Позивач вважає, що необхідний для призначення пенсії пільговий стаж він здобув працюючи:

- з 01.08.1983 по 25.10.1985 на СМУ-3 електрогазозварником за 3 розрядом;

- з 31.10.1985 по 01.12.1985 на Кайраккумській ПМК-117 (комсомольська путівка на Всесоюзний ударний комсомольський загін) електрогазозварником за 3 розрядом;

- з 07.01.1986 по 06.06.1986 в НГДУ Виробниче об`єднання «Нижньовартівськнафтогаз» електрогазозварником за 3 розрядом;

- з 20.06.1986 по 14.01.1987 в Новомолодіжному об`єднанні бурових робіт виробничого об`єднання Нижньовартівськнафтогаз» електрогазозварником за 3 розрядом;

- з 16.02.1987 по 30.06.1988 на Челябінському заводі «Строммашина» електрогазозварником за 3 розрядом;

- з 09.08.1988 по 23.05.1989 у Запорізькому виробничому об`єднанні «Перетворювач» електрогазозварником 3 розряду, а з 29.08.1988 електрогазозварником 4 розряду;

- з 14.06.1989 по 15.05.1990 на службі у лавах Радянської армії;

- з 02.07.1990 по 30.04.1993 у Запорізькому виробничому об`єднанні «Перетворювач» електрогазозварником 4 розряду, а з 17.05.1991 електрогазозварником 5 розряду;

- з 13.05.1993 по 02.03.1994 у Виробничому об`єднанні «Моноліт» електрогазозварником;

- з 18.03.1994 по 30.12.1994 у Виробничому ремонтно-експлуатаційному житловому об`єднанні №6 м. Запоріжжя електрогазозварником 4 розряду;

- з 01.01.1995 по 28.04.2007 у Виробничому ремонтно-експлуатаційному житловому об`єднанні №8 м. Запоріжжя електрогазозварником 4 розряду;

- з 21.04.2010 по 04.08.2010 та з 01.06.2011 по 11.12.2019 у Комунальному підприємстві «Водоканал» слюсарем аварійно-відновлювальних робіт 4 розряду цеху мереж каналізації.

Як вбачається з матеріалів справи, із вказаних періодів відповідач визнає 04 роки 10 місяців 14 днів пільгового стажу позивача за Списком № 2: з 09.08.1988 по 23.05.1989, з 02.07.1990 по 30.04.1993 на заводі ПАТ «Перетворювач»; з 02.01.2007 по 28.04.2007 у КП «ВРЄЖО №8», період військової служби з 14.06.1989 по 15.05.1990.

Отже, спірними є періоди роботи позивача: з 01.08.1983 по 25.10.1985 на СМУ-3 електрогазозварником за 3 розрядом; з 31.10.1985 по 01.12.1985 на Кайраккумській ПМК-117 (комсомольська путівка на Всесоюзний ударний комсомольський загін) електрогазозварником за 3 розрядом; з 07.01.1986 по 06.06.1986 в НГДУ Виробниче об`єднання «Нижньовартівськнафтогаз» електрогазозварником за 3 розрядом; з 20.06.1986 по 14.01.1987 в Новомолодіжному об`єднанні бурових робіт виробничого об`єднання Нижньовартівськнафтогаз» електрогазозварником за 3 розрядом; з 16.02.1987 по 30.06.1988 на Челябінському заводі «Строммашина» електрогазозварником за 3 розрядом; з 13.05.1993 по 02.03.1994 у Виробничому об`єднанні «Моноліт» електрогазозварником; з 18.03.1994 по 30.12.1994 у Виробничому ремонтно-експлуатаційному житловому об`єднанні №6 м. Запоріжжя електрогазозварником 4 розряду; з 01.01.1995 по 01.03.2001 та з 01.10.2004 по 01.01.2007 у Виробничому ремонтно-експлуатаційному житловому об`єднанні №8 м. Запоріжжя електрогазозварником 4 розряду; з 21.04.2010 по 04.08.2010 та з 01.06.2011 по 11.12.2019 у Комунальному підприємстві «Водоканал» слюсарем аварійно-відновлювальних робіт 4 розряду цеху мереж каналізації.

Статтею 62 Закону №1788-ХІІ та ч. 1 ст. 48 Кодексу законів про працю України передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Також, відповідно до п. 1 Порядку №637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пунктом 3 Порядку № 637 передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Отже, відомості про наявність у позивача стажу роботи за п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, в першу чергу, підтверджуються записами в трудовій книжці, і лише за відсутності таких записів - відповідними довідками з місця роботи.

Згідно пунктів 2.2, 2.3 Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, установах, організаціях, затвердженої наказом №162 20.06.1974 ДК СРСР по праці і соціальним питанням (у редакції, яка діяла на момент заповнення трудової книжки в періоди роботи з 1983-1993) заповнення трудової книжки вперше здійснюється адміністрацією підприємства в присутності працівника не пізніше тижневого строку з дня прийому на роботу. Всі записи в трудовій книжці про прийом на роботу, перевід на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди вносяться адміністрацією підприємства після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а при звільненні у день звільнення повинні точно відповідати тексту наказу.

Аналогічні норми містить Інструкція про порядок ведення трудових книжок працівників, затверджена наказом Міністерства соціального захисту населення України №58 від 29.07.1993.

Судом досліджена трудова книжка позивача (а.с.10-12), яка надавалась відповідачу разом з заявою.

Трудова книжка позивача містить усі необхідні записи про стаж його роботи за професією електрогазозварника, записи відповідають вимогам Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, установах, організаціях №162 від 20.06.1974, Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників №58 від 29.07.1993.

Слід зазначити, що професія газозварника, електрогазозварника, електрозварника міститься у списку №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників з шкідливими та важкими умовами праці, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах розділу ХХХIII («Загальні професії»), що за період роботи позивача на вказаній посаді затверджувались постановами: Ради Міністрів СРСР від 26.01.1991 №10, Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 №162, Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 №36, Кабінету Міністрів України від 24.06.2016 №461.

Як свідчать матеріали справи, для додаткового підтвердження пільгового стажу позивач звернувся до адміністрації ПАТ «РН-Западная Сибирь», архівною довідкою якого від 07.12.2018 №08-6303 підтверджено роботу ОСОБА_1 у нафтогазодобувному управлінні «Приобьнефть» виробничого об`єднання «Нижневартовскнефтегаз» варто-експедиційним методом повний робочий день електрогазозварником цеху підземного і капітального ремонту свердловин з 07.01.1986 (наказ від 06.01.1986 №5-к) по 06.06.1986 (наказ від 10.06.1986 №191-к) (а.с.19).

Архівною довідкою від 07.12.2018 №08-6304 підтверджено періоди роботи позивача в Новомолодіжному об`єднанні бурових робіт виробничого об`єднання «Нижньовартівськнафтогаз» варто-експедиційним методом повний робочий день електрогазозварником, вишкомонтажником-електрогазозварником з 20.06.1986 (наказ від 20.06.1986 №93-к) по 14.01.1987 (наказ від 12.01.1987 №10-к) (а.с.20).

Згідно архівної довідки від 03.12.2018 №К-329 Державної установи «Об`єднаний державний архів Челябінської області» зазначено про наявність відомостей про роботу ОСОБА_1 на ВАТ «Челябінський завод «Строммашина»: прийнятий електрозварником 3 розряду в МСБ-2 з 16.02.1987 (наказ від 13.02.1987 №41/к); звільнений 30.06.1988 (05.07.1988 №307) (а.с.21).

Як вбачається з архівної довідки архівного управління Запорізької міської ради від 23.08.2019 №04-25/П-2515, згідно із історичною довідкою складеною до описів справ Закритого акціонерного товариства «Будівельно-монтажне виробниче об`єднання «Моноліт» документи з особового складу за 1992-2007 роки було втрачено, про що складено акт №1 від 29.12.2008. Тому відомостей про стаж роботи та заробіток позивача за 1993-1994 надати неможливо (а.с.24).

Також в матеріалах справи містяться архівні довідки Міського комунального господарства «Основаніє» департаменту житлово-комунального господарства Запорізької міської ради №114ок, №113ок, видані на заявки позивача від 22.12.2015 (а.с.25-26).

Архівною довідкою №114ок зазначено, що в документах архівного фонду ВП КП «ВРЕЖО №6» МКП «Основаніє» є відомості про трудові відносини з ОСОБА_1 електрогазозварником за період 1994-2007 роки, а саме:

- 18.03.1994 прийнятий газоелектрозварником 4-го розряду ЖЕД №50 «ВРЕЖО №6», згідно з наказом від 17.03.1994 №275к;

- 31.12.1994 звільнений за переводом до «ВРЕЖО №8» по ст.36 п.5, згідно з наказом від 30.12.1994 №337к;

- 03.01.1995 прийнятий електрогазозварником 4-го розряду «ВРЕЖО №8», згідно з наказом від 03.01.1995 №2;

- 01.03.2001 переведений теслярем 3-го розряду, згідно з наказом від 31.05.2011 №41к;

- 01.10.2004 переведений електрогазозварником 4-го розряду, згідно з наказом від 27.09.2004 №134к;

- 28.04.2007 звільнений за власним бажанням по ст.38 Кодексу законів про працю України, згідно з наказом від 28.04.2007 №81к.

Довідкою №113ок зафіксовано дані про перейменування КП «ПРЕЖО №8» за період з 1994 по 2012 рік.

Також, згідно довідки відділу кадрів КП «Водоканал» №39 від 01.04.2020 ОСОБА_1 працює в КП «Водоканал» слюсарем аварійно-відновлювальних робіт цеху мереж каналізації з 01.06.2011 по теперішній час (а.с.46).

Суд зазначає, що постановою Кабінету Міністрів України від 13.12.2004 №1644 внесені зміни до списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, зокрема, до списку №2, у розділі ХХХІІІ «Загальні професії (у всіх галузях господарства») позицію «33 слюсарі аварійно-відбудовних робіт і майстри, зайняті на підземних каналізаційних мережах» викладено у редакції: слюсарі аварійно-відновлювальних робіт і майстри зайняті на підземних каналізаційних мережах».

Як свідчать матеріали справи, відповідач не обґрунтовує у зв`язку із чим не зараховує спірні періоди до пільгового стажу позивача за Списком №2 на підставі даних трудової книжки.

У відзиві відповідач вказує, що підставою для призначення пенсії за віком на пільгових умовах є, насамперед, наявність професій чи посади в зазначених списках, підтвердження шкідливих умов праці працівника безпосередньо на робочому місці за результатами атестації робочих місць, порядок якої затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.1992 №442 (далі Постанова №442), та виконання робіт в умовах, передбачених відповідним Списком протягом повного робочого дня.

Також зазначає про потребу у наданні уточнюючих довідок, оскільки трудова книжка позивача не містить вичерпної інформації про характер роботи, що визначає право на пенсію на пільгових умовах.

Відповідно до п. 20 Порядку №637, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5). У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка. Додатково в довідці наводяться такі відомості: стосовно жінок, які працюють доярками (операторами машинного доїння), свинарками-операторами на підприємствах сільського господарства (в тому числі в колгоспах) - про виконання встановлених норм обслуговування.

Зі змісту зазначених норм вбачається, що підтвердження пільгового стажу для призначення пільгової пенсії здійснюється на підставі даних трудової книжки, а за їх відсутності, на підставі даних уточнюючої довідки, виданої підприємством, на якому працювала особа.

Також, згідно із п. 3 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 № 383 (далі Порядок №383), при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.1992.

Відповідно до п. 4.2 Порядку № 383 результати атестації (як уперше проведеної, так і чергової) застосовуються при обчисленні стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, упродовж 5 років після затвердження її результатів, за умови, якщо впродовж цього часу на даному підприємстві не змінились докорінні умови і характер праці (виробництво, робота, робоче місце), що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. У разі докорінної зміни умови і характеру праці для підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах має бути проведена позачергова атестація.

Згідно з п. 4.3 Порядку № 383 у разі підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах за результатами атестації, вперше проведеної до 21 серпня 1997 року (впродовж 5 років після введення в дію Порядку проведення атестації робочих місць) до стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, зараховується весь період роботи на даному підприємстві у виробництвах, передбачених Списками, тобто період роботи зі шкідливими умовами праці, до дати видання наказу на підприємстві про результати проведення атестації та період роботи впродовж наступних 5 років з урахуванням пункту 4.2 цього Порядку.

Пунктом 10 Порядку № 383 установлено, що для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку з оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку з наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та в разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену п. 20 Порядку № 637.

Отже, аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Проте якщо у трудовій книжці не зазначені відомості про умови праці та характер виконуваної роботи, то для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Атестація робочих місць здійснюється на підприємствах, в організаціях та установах незалежно від форм власності і господарювання згідно з Порядком № 442 та Методичними рекомендаціями.

Відповідно до зазначених нормативних актів основна мета атестації полягає в регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації права на здорові й безпечні умови праці, пільгове забезпечення, пільги та компенсації за роботу в несприятливих умовах.

Згідно з п. 4 Порядку № 442 та підпункту 1.5 пункту 1 Методичних рекомендацій атестація проводиться не рідше одного разу на 5 років. Відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства, організації.

Так, згідно з ст. 41 Кодексу України про адміністративні правопорушення встановлено адміністративну відповідальність керівників суб`єктів господарювання. Порушення терміну проведення атестації робочих місць за умовами праці та порядку її проведення тягне за собою накладення штрафу на посадових осіб підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності та громадян - суб`єктів підприємницької діяльності від тридцяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

У разі, якщо непроведення атестації мало своїм наслідком заподіяння шкоди здоров`ю працівнику, керівник підприємства може бути притягнутий до кримінальної відповідальності за ст. 271 Кримінального кодексу України.

Атестація робочих місць відповідно до Порядку № 442 та Методичних рекомендацій передбачає: установлення факторів і причин виникнення несприятливих умов праці; санітарно-гігієнічне дослідження факторів виробничого середовища, важкості й напруженості трудового процесу на робочому місці; комплексну оцінку факторів виробничого середовища і характеру праці на відповідність їхніх характеристик стандартам безпеки праці, будівельним та санітарним нормам і правилам; установлення ступеня шкідливості й небезпечності праці та її характеру за гігієнічною класифікацією; обґрунтування віднесення робочого місця до категорії зі шкідливими (особливо шкідливими), важкими (особливо важкими) умовами праці; визначення (підтвердження) права працівників на пільгове пенсійне забезпечення за роботу у несприятливих умовах; складання переліку робочих місць, виробництв, професій та посад із пільговим пенсійним забезпеченням працівників; аналіз реалізації технічних і організаційних заходів, спрямованих на оптимізацію рівня гігієни, характеру і безпеки праці.

За змістом п. 8 та 9 Порядку № 442 проведення атестації робочих місць відомості про результати атестації робочих місць заносяться до карти умов праці, форма якої затверджується Мінпраці разом з Міністерством охорони здоров`я України. Перелік робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників, який складається за результатами проведеної атестації робочих місць, після погодження з профспілковим комітетом затверджується наказом по підприємству, організації і зберігається протягом 50 років. Витяги з наказу додаються до трудової книжки працівників, професії та посади яких внесено до переліку.

Аналіз зазначених норм свідчить про те, що своєчасно проведена атестація робочих місць за умовами праці є одним із заходів соціального захисту працівників, який має сприяти реалізації прав на здорові й безпечні умови праці, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах, пільгове пенсійне забезпечення тощо.

При цьому особа, яка працює на посаді, віднесеній до Списку № 2, робоче місце по якій підлягає атестації, відповідно до Порядку № 442, не наділена жодними правами (повноваженнями, обов`язками), які б могли вплинути на своєчасність проведення атестації робочих місць.

Відповідно до п. 1 ч.1 ст.29 Кодексу законів про працю України до початку роботи за укладеним трудовим договором власник або уповноважений ним орган зобов`язаний роз`яснити працівникові його права і обов`язки та проінформувати під розписку про умови праці, наявність на робочому місці, де він буде працювати, небезпечних і шкідливих виробничих факторів, які ще не усунуто, та можливі наслідки їх впливу на здоров`я, його права на пільги і компенсації за роботу в таких умовах відповідно до чинного законодавства і колективного договору.

Частинами 1 та 2 ст. 153 Кодексу законів про працю України установлено, що на всіх підприємствах, в установах, організаціях створюються безпечні і нешкідливі умови праці. Забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України від 14.10.1992 № 2694-XII «Про охорону праці» працівники, зайняті на роботах з важкими та шкідливими умовами праці, безоплатно забезпечуються лікувально-профілактичним харчуванням, молоком або рівноцінними харчовими продуктами, газованою солоною водою, мають право на оплачувані перерви санітарно-оздоровчого призначення, скорочення тривалості робочого часу, додаткову оплачувану відпустку, пільгову пенсію, оплату праці у підвищеному розмірі та інші пільги і компенсації, що надаються в порядку, визначеному законодавством.

Аналіз зазначених норм свідчить про те, що роботодавець, який використовує найману оплачувану працю, зобов`язаний створювати безпечні та здорові умови праці, а за неможливості цього - поінформувати працівника під розписку про такі умови праці, а саме про наявність на робочому місці, де він буде працювати, небезпечних і шкідливих виробничих факторів, які ще не усунуто, та можливі наслідки їх впливу на здоров`я. Окрім того, роботодавець зобов`язаний поінформувати працівника про пільги і компенсації за роботу в таких умовах відповідно до чинного законодавства і колективного договору, в тому числі право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років.

Вищезазначене дозволяє дійти висновку, що атестація робочого місця є важливим запобіжником порушень у забезпеченні належних умов праці на підприємствах, в організаціях та установах. Проте, розуміючи положення п. «б» ст. 13 Закону № 1788-XII - «за результатами атестації робочих місць» як обмежувальний захід при призначенні пільгової пенсії, держава покладає відповідальність за непроведення атестації, та відповідно, надмірний тягар, на пенсіонера (позивача у цій справі).

Відповідно до ч.1 ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Елементом верховенства права є принцип правової визначеності.

Європейський суд з прав людини у п. 52, 56 рішення від 14.10.2010 у справі «Щокін проти України» зазначив, що тлумачення й застосування національного законодавства є прерогативою національних органів. Однак суд зобов`язаний переконатися в тому, що спосіб, у який тлумачиться й застосовується національне законодавство, призводить до наслідків, сумісних із принципами Конвенції з погляду тлумачення їх у практиці Європейського суду з прав людини. На думку Європейського суду з прав людини, відсутність у національному законодавстві необхідної чіткості й точності, які передбачали можливість різного тлумачення, порушує вимогу «якості закону», передбачену Конвенцією, і не забезпечує адекватного захисту від свавільного втручання публічних органів державної влади в майнові права заявника.

Отже, в разі існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.

Отже, можна зробити висновок, що особи, які зайняті на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2, але з вини власника на таких підприємствах не було проведено атестацію робочого місця, мають право на зарахування стажу роботи на таких посадах до спеціального стажу, необхідного для призначення пенсії за віком на пільгових умовах Списком № 2, відповідно до пункту «б» ст. 13 Закону № 1788-XII.

Цей висновок є також застосовним і щодо осіб, зайнятих на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 1.

При цьому на працівника, зайнятого на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, не можна покладати відповідальність за непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць за умовами праці. Непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємств або уповноваженим ним органом не може позбавляти громадян їх конституційного права на соціальний захист, у тому числі щодо надання пенсій за віком на пільгових умовах. Контроль за додержанням підприємствами правил проведення атестації робочих місць за умовами праці покладається на відповідні повноважні державні контролюючі органи, зокрема Держпраці.

Отже, непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємства не може бути підставою для відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах. Відповідальність за непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць покладається на власника підприємства, а не працівника. При цьому контролюючу функцію у відносинах щодо проведення атестації робочих місць на підприємстві виконує держава в особі відповідних контролюючих органів, а не працівник.

Зазначена позиція викладена Великою палатою Верховного Суду у постанові від 19.02.2020 по справі №520/15025/16-а.

Враховуючи викладене, суд вважає неправомірним ставити право позивача на пільгову пенсію в залежність від дотримання його працедавцем правил атестації робочих місць.

Також, суд зазначає, що витребування та перевірка додаткових документів і довідок є правом пенсійного органу. Неможливість пенсійного органу скористатися правом на перевірку пільгової довідки особи не може бути підставою для обмеження права пенсіонера на отримання належної пенсії.

Такого висновку дійшов Верховний суд у постанові від 16.07.2019 по справі №235/516/17.

Суд зазначає, що документи з особового складу за 1992-2007 роки Виробничого об`єднання «Моноліт» було втрачено, тому додатково підтвердити характер роботи позивача на даному підприємстві не вбачається за можливе.

Також в матеріалах справи відсутні уточнюючі довідки щодо роботи позивача в СМУ-3 електрогазозварником по 3 розряду з 01.08.1983 по 25.10.1985, а також з 31.10.1985 по 01.12.1985 на Кайраккумській ПМК-117 (комсомольська путівка на Всесоюзний ударний комсомольський загін) електрогазозварником за 3 розрядом, де ОСОБА_1 був задіяний у ліквідації наслідків землетрусу.

Проте, пенсійне забезпечення не може ставитись в залежність від існування певних документів, відсутніх не з вини позивача, збереження яких не може ним контролюватись, відтак на нього не може покладатись і відповідальність за їх збереження.

Враховуючи, що записами у трудовій книжці в сукупності з наявними в матеріалах справи довідками та іншими матеріалами підтверджено періоди роботи ОСОБА_1 , щодо яких виник спір, суд приходить до висновку про необхідність включення відповідачем спірних періодів у пільговий стаж позивача.

Частиною 1 ст.77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч.2 ст.77 КАС України).

На підставі системного аналізу положень законодавства України, доказів, наявних в матеріалах справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Відповідно до ч.1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачем сплачено судовий збір у розмірі 840,80 грн., що підтверджується квитанцією №П123/8779713/1 від 06.03.2020 (а.с.7).

За таких обставин, судовий збір підлягає відшкодуванню позивачу за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області.

Керуючись ст.ст. 2, 6, 8-10, 14, 90, 139, 143, 241-246, 250 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (69076, м. Запоріжжя, вул. Запорізького козацтва, буд.25-а, ) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, - задовольнити у повному обсязі.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області щодо відмови ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ) в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області додатково зарахувати до пільгового стажу ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ) за Списком №2 періоди роботи: з 01.08.1983 по 25.10.1985; 31.10.1985-01.12.1985; 07.01.1986-06.06.1986; 20.06.1986-14.01.1987; 16.02.1987-30.06.1988; 13.05.1993-02.03.1994; 18.03.1994-30.12.1994; 01.01.1995-01.03.2001; 01.10.2004-01.01.2007; 21.04.2010-04.08.2010; 01.06.2011-11.12.2019 та призначити пенсію за віком на пільгових умовах з урахуванням дати подання заяви.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (69057, м. Запоріжжя, просп. Соборний, буд. 158-б, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ) судовий збір у розмірі 840 (вісімсот сорок) грн. 80 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його (її) проголошення, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Строки оскарження рішення суду застосовуються з урахуванням норм Закону України від 30.03.2020 №540-ІХ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-2019)".

Рішення складено у повному обсязі та підписано 15.04.2020

Суддя І.В.Садовий