Справа № 308/11700/17
Суддя: Затолочний Віталій Семенович
Дата ухвалення: 2020-04-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2020 рокуЛьвівСправа № 308/11700/17 пров. № А/857/3127/20

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Затолочного В.С.,

суддів: Бруновської Н.В., Шавеля Р.М.,

з участю секретаря судового засідання Хомича О.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 26 лютого 2020 року у справі № 308/11700/17 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Закарпатської митниці ДФС про скасування постанови у справі про порушення митних правил (рішення суду першої інстанції ухвалене суддею Бедьо В.І., в м.Ужгород Закарпатської області 26.02.2020 року о 10:26 годині згідно з журналом судового засідання, дата складення повного тексту судового рішення не зазначена), -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (надалі також - ОСОБА_1 , позивач) звернувся з позовом до Закарпатської митниці ДФС (надалі також - відповідач) про скасування постанови у справі про порушення митних правил від 31.10.2017 року № 3098/30500/17, винесеної в.о. заступника начальника Закарпатської митниці ДФС - начальником управління протидії митним правопорушенням та міжнародної взаємодії Уретій С.В., згідно з якою громадянина України ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого частиною третьою статті 470 Митного кодексу України (надалі також - МК України), та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - на суму 8500 грн.

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 26 лютого 2020 року адміністративний позов залишено без задоволення.

Не погодившись із вказаним рішенням, його оскаржив позивач, який, покликаючись на необґрунтованість, незаконність та невідповідність нормам законодавства, просить рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 26 лютого 2020 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовну заяву задовольнити повністю.

В обґрунтування апеляційних вимог покликається на те, що ОСОБА_1 ставиться у вину умисні дії, спрямовані на не вивезення ним автомобіля марки «Mercedes-Benz Е200», реєстраційний номерний знак Німеччини - НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 у передбачений законом строк, однак жодного відношення до даного автомобіля позивач немає, а лише перебував у ньому у якості пасажира при в`їзді до України 04 серпня 2015 року, жодних правовстановлюючих документів чи документів на право користування даним автомобілем немає, кому фактично належить такий не знає. Позивач звертає увагу на відсутність доказів безпосередньої наявності у нього водійського посвідчення, що виключає фізичну та гіпотетичну можливість управління ним автомобілем. Також зазначає, що звертався з письмовими заявами до начальника Виноградівського районного відділу поліції в Закарпатській області, Ужгородського міського відділу поліції в Закарпатській області та Прокуратури Закарпатської області з вимогою вжиття заходів щодо встановлення місцезнаходження автомобіля марки «Mercedes-Benz Е200», реєстраційний номерний знак Німеччини - НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , та притягнення до відповідальності працівника митниці, який вніс неправдиві відомості до АСМО «Інспектор».

Відповідач не скористався правом подання відзиву на апеляційну скаргу. Відповідно до частини четвертої статті 304 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі також - КАС України) відсутність відзиву не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Згідно з частиною першою статті 268 КАС України у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності про дату, час і місце розгляду справи суд негайно повідомляє відповідача та інших учасників справи шляхом направлення тексту повістки на офіційну електронну адресу, а за її відсутності - кур`єром або за відомими суду номером телефону, факсу, електронною поштою чи іншим технічним засобом зв`язку.

Частина третя цієї статті передбачає, що неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

13 квітня 2020 року на адресу Восьмого апеляційного адміністративного суду надійшло клопотання представника позивача про розгляд справи без участі сторони позивача у зв`язку із введенням режиму надзвичайної ситуації на території України та продовженням карантину до 24 квітня 2020 року.

Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, тому суд вважає можливим проведення розгляду справи у відсутності учасників справи за наявними у справі матеріалами, та на основі наявних у ній доказів.

Відповідно до положень частини четвертої статті 229 КАС України фіксація судового розгляду технічними засобами не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників процесу, дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що 31.10.2017 року в.о. заступника начальника Закарпатської митниці ДФС - начальником управління протидії митним правопорушенням та міжнародної взаємодії Уретій С.В. винесено постанову в справі про порушення митних правил № 3098/30500/17, згідно з якою громадянина України ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбачених частиною третьою статті 470 МК України, тобто перевищення строку тимчасового ввезення товарів на митну територію України більше ніж на десять діб, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - на суму 8500 грн.

Вказаною постановою встановлено, що 04.08.2015 року через митний пост «Вилок» Закарпатської митниці ДФС громадянином України ОСОБА_1 було ввезено автомобіль марки «Mercedes-Benz Е200», реєстраційний номерний знак Німеччини - НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 в митному режимі «Транзит». Відповідно до інформації АСМО «Інспектор» ОСОБА_1 мав вивезти автомобіль марки «Mercedes-Benz Е200», реєстраційний номерний знак Німеччини - НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 в строк до 09.08.2015 року, однак станом на 15.09.2017 року вказаний автомобіль не вивезено за межі митної території України, перевищивши термін транзиту більше ніж на 10 діб.

Формою проходження митного контролю позивач обрав порядок проходження митного контролю по каналу «зелений коридор».

Зі змісту протоколу про порушення митних правил № 3098/30500/17 вбачається, що 31.10.2017 року під час складення протоколу про порушення митних правил ОСОБА_1 заперечив факт ввезення зазначеного транспортного засобу на територію України та повідомив, що слідував в автомобілі тільки в якості пасажира.

Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що доказів, які мали б спростувати факт наявності порушення митних правил та обставин, що виключають адміністративну відповідальність, позивачем у межах розгляду даної справи надано не було, а отже оскаржувана постанова винесена у межах повноважень, у визначений законодавством спосіб та з урахуванням обставин, що мають значення для прийняття рішення.

Апеляційний суд не погоджується з таким висновком суду першої інстанції і надаючи правову оцінку обставинам справи та доводам апелянта, зазначає наступне.

Відповідно до частини першої статті 458 МК України, порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх органам доходів і зборів для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на органи доходів і зборів цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

Частиною першою статті 381 МК України передбачено, що транспортні засоби особистого користування, постійно зареєстровані у відповідних реєстраційних органах іноземної держави, дозволяється ввозити на митну територію України з метою транзиту без письмового декларування та внесення на рахунок митного органу, що здійснив пропуск таких транспортних засобів на митну територію України, грошової застави в розмірі митних платежів, що підлягають сплаті при ввезенні таких транспортних засобів з метою вільного обігу.

Згідно з Главою 55 Розділу ХІІ МК України поміщення громадянином резидентом транспортного засобу, постійно зареєстрованого у відповідних реєстраційних органах іноземної держави, у будь-який інший режим ніж транзит супроводжуватиметься письмовим декларуванням цього транспортного засобу на виконання інших формальностей, передбачених Митним кодексом України (письмове зобов`язання, застосування засобів гарантування тощо).

Відповідно до статті 95 МК України для автомобільного транспорту встановлено строк транзитного перевезення в десять діб, а у разі переміщення в зоні діяльності однієї митниці п`ять діб.

Отже, пропуск ввезеного позивачем автомобіля марки «Mercedes-Benz Е200», реєстраційний номерний знак Німеччини - НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , здійснено у порядку, передбаченому нормами частиною першою статті 381 МК України, в митному режимі «транзит», на строк, передбачений нормами статті 95 МК України, для автомобільного транспорту 10 діб (у разі переміщення в зоні діяльності однієї митниці 5 діб). У випадку ввезення даного транспортного засобу в іншому режимі ніж транзит, позивач зобов`язаний був письмово задекларувати такий транспортний засіб та виконати інші митні формальності. Оскільки позивачем не було письмово задекларовано транспортний засіб в іншому режимі, можна вважати, що транспортний засіб був ввезений в Україну в митному режимі транзит.

Таким чином, максимальний строк транзитного перевезення позивачем автомобіля марки «Mercedes-Benz Е200», реєстраційний номерний знак Німеччини - НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 становив десять діб.

Доказів вивезення транспортного засобу за межі митної території України, чи неможливості його доставки до митного органу, позивач не надав ні митному органу, ні суду.

Статтею 470 МК України встановлена відповідальність за порушення строків доставки товарів, транспортних засобів, а так само втрата цих товарів, транспортних засобів, документів.

Частина третя статті 470 МК України передбачає, що перевищення встановленого статті 95 цього Кодексу строку доставки товарів, транспортних засобів комерційного призначення, митних або інших документів на ці товари більше ніж на десять діб, а так само втрата цих товарів, транспортних засобів, документів чи видача їх без дозволу органу доходів і зборів - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно з частиною першою статті 491 МК України однією з підстав для порушення справи про порушення митних правил є, зокрема, безпосереднє виявлення посадовими особами органу доходів і зборів порушення митних правил.

Частина перша статті 494 МК України передбачає, що про кожний випадок виявлення порушення митних правил уповноважена посадова особа органу доходів і зборів, яка виявила таке порушення, невідкладно складає протокол за формою, установленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Разом з тим, відповідно до частини першої статті 467 МК України, якщо справи про порушення митних правил відповідно до статті 522 цього Кодексу розглядаються органами доходів і зборів, адміністративне стягнення за порушення митних правил може бути накладено не пізніше, ніж через шість місяців з дня вчинення правопорушення, а у разі розгляду органами доходів і зборів справ про триваючі порушення митних правил, у тому числі передбачені статтями 469, 477-481, 485 цього Кодексу, - не пізніше, ніж через шість місяців з дня виявлення цих правопорушень.

Зміст вказаної норми не містить вичерпного переліку порушень митних правил, які є триваючими.

Колегія суддів звертає увагу на те, що триваючими є правопорушення, які, почавшись з якоїсь протиправної дії або бездіяльності, здійснюються потім безперервно шляхом невиконання обов`язку. Початковим моментом такого діяння може бути активна дія або бездіяльність, коли винний або не виконує конкретний покладений на нього обов`язок, або виконує його неповністю чи неналежним чином.

Правопорушення передбачене статтею 470 МК України щодо невивезення автомобіля, що перебуває під митним контролем і щодо якого існує обов`язок вивезення за межі України, характеризується тривалою протиправною бездіяльністю, тобто є триваючим, а тому адміністративне стягнення може бути накладене не пізніше, ніж через шість місяців з дня виявлення цього правопорушення.

04.08.2015 року через митний пост «Вилок» Закарпатської митниці ДФС ОСОБА_1 було ввезено автомобіль марки «Mercedes-Benz Е200», реєстраційний номерний знак Німеччини - НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 в митному режимі «Транзит». Відповідно до інформації АСМО «Інспектор» ОСОБА_1 мав вивезти даний автомобіль в строк до 09.08.2015 року. Закарпатською митницею ДФС порушення митних правил позивачем зафіксовано у протоколі від 15.09.2017 № 3098/30500/17 про порушення митних правил. Постанова у справі про порушення митних правил винесена 31.10.2017.

На інформаційний запит судді Восьмого апеляційного адміністративного суду від 14.04.2020 №308/11700/17/01-17/17385/20 відповідачем надано витяг з АСМО «Інспектор» щодо орієнтування по громадянину ОСОБА_1 про невивезення легкового автомобіля марки «Mercedes-Benz Е200», реєстраційний номерний знак Німеччини - НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 .

Згідно даного витягу у відповідача відсутня інформація про вивезення транспортного засобу. У разі виявлення транспортного засобу та громадянина ОСОБА_1 провести опитування, вирішити питання щодо складення протоколу про порушення митних правил та повідомити Закарпатську митницю ДФС. Часові межі дії даного орієнтування становлять з 16.08.2015 до 15.08.2018.

У розрізі вищевикладеного, колегія суддів приходить до переконання, що Закарпатською митницею ДФС внесено інформацію про невивезення ОСОБА_1 легкового автомобіля марки «Mercedes-Benz Е200», реєстраційний номерний знак Німеччини - НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 до АСМО «Інспектор» ще 16 серпня 2015 року, тобто з цієї дати відповідачу було відомо про порушення митних правил, а, отже, відлік шестимісячного строку для накладення адміністративного стягнення розпочався 16 серпня 2015 року.

Підсумовуючи, відповідачем оскаржувана постанова в справі про порушення митних правил № 3098/30500/17 від 31.10.2017 року прийнята поза межами строків, встановлених частиною першою статті 467 МК України, оскільки з часу виявлення вчинення позивачем порушення митних правил минуло більше шести місяців.

Наведені обставини залишились поза увагою суду першої інстанції при перевірці законності та обґрунтованості постанови у справі про порушення митних правил на відповідність критеріям правомірності рішення суб`єкта владних повноважень, визначених частиною другою статті 2 КАС України, та стосовно наявності передбачених статтею 531 МК України підстав для його скасування.

Так, відповідно до частини шостої статті 530 МК України, перевірка законності та обґрунтованості постанови у справі про порушення митних правил судом здійснюється у порядку, встановленому КАС України.

Згідно частиною першою статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Особливості провадження у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності визначені статтею 286 КАС України.

Відповідно до частини третьої цієї статті за наслідками розгляду даної категорії справ суд має право: залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

На підставі аналізу норм законодавства та обставин справи, суд апеляційної інстанції, з урахуванням спливу встановленого частиною першою статті 467 МК України строку накладення адміністративного стягнення у справах про порушення митних правил, дійшов до висновку що вірним способом відновлення порушених прав позивача є скасування постанови Закарпатської митниці ДФС в справі про порушення митних правил № 3098/30500/17 від 31.10.2017 року та закриття провадження у справі, що відповідає положенням частини третьої статті 286 КАС України.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини» практика Європейського Суду з прав людини є джерелом права та підлягає застосуванню національними судами при розгляді справ.

В своїй судовій практиці Європейський суд з прав людини підкреслює особливу важливість принципу «належного урядування». Він передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб (рішення у справах «Беєлер проти Італії» [ВП] (Beyeler v. Italy [GC]), заява № 33202/96, п. 120, ECHR 2000-I, «Онер`їлдіз проти Туреччини» [ВП] (Oneryildiz v. Turkey [GC]), заява № 48939/99, п. 128, ECHR 2004-XII, «Megadat.com S.r.l. проти Молдови» (Megadat.com S.r.l. v. Moldova), заява № 21151/04, п. 72, від 8 квітня 2008 року, і «Москаль проти Польщі» (Moskal v. Poland), заява № 10373/05, п. 51, від 15 вересня 2009 року).

Зокрема, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок (див., наприклад, рішення у справах «Лелас проти Хорватії» (Lelas v. Croatia), заява № 55555/08, п. 74, від 20 травня 2010 року, і «Тошкуце та інші проти Румунії» (ToscutaandOthers v. Romania), заява № 36900/03, п. 37, від 25 листопада 2008 року) і сприятимуть юридичній визначеності у правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси (див. зазначені вище рішення у справах «Онер`їлдіз проти Туреччини» (Oneryildiz v. Turkey), п. 128, та «Беєлер проти Італії» (Beyeler v. Italy), п. 119).

Відповідно до частини першої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Суд першої інстанції не виконав вказані вимоги процесуального закону, оскільки до спірних правовідносин не вірно застосував норми матеріального та порушив норми процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного рішення, яке підлягає скасуванню.

Керуючись статтями 242, 286, 308, 310, 315, 317, 321, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 26 лютого 2020 року у справі № 308/11700/17 скасувати, прийняти нову постанову, якою позов задовольнити.

Скасувати постанову в.о. заступника начальника Закарпатської митниці ДФС - начальника управління протидії митним правопорушенням та міжнародної взаємодії Уретій С.В. в справі про порушення митних правил № 3098/30500/17 від 31.10.2017 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого частиною третьою статті 470 Митного кодексу України, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - на суму 8500 грн, та провадження у справі закрити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя В. С. Затолочний
судді Н. В. Бруновська
Р. М. Шавель
Повне судове рішення складено 15.04.2020