Справа № 360/1171/20
Суддя: Є.О. Кисельова
Дата ухвалення: 2020-04-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

17 квітня 2020 рокуСєвєродонецькСправа № 360/1171/20

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Кисельова Є.О., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до приватного виконавця виконавчого округ міста Києва Павельків (Вольф) Тетяни Леонідівни, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору - акціонерне товариство "БАНК ФОВАРД", акціонерне товариство комерційний банк "ПРИВАТБАНК", про скасування постанов,

ВСТАНОВИВ:

18.03.2020 до Луганського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) до приватного виконавця виконавчого округ міста Києва Павельків (Вольф) Тетяни Леонідівни (далі - приватний виконавець, відповідач), треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору - акціонерне товариство "БАНК ФОВАРД" (далі - АК "БАНК ФОВАРД" ), акціонерне товариство комерційний банк "ПРИВАТБАНК"(далі - АТКБ "ПРИВАТБАНК", в якому позивач просив суд:

- визнати протиправною та скасувати постанову приватного виконавця Павелків Тетяни Леонідівни від 06.12.2019 ВП 60806980 про відкриття виконавчого провадження про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ"БАНК ФОРВАРД" заборгованості;

- визнати протиправною та скасувати постанову приватного виконавця Павелків Тетяни Леонідівни року від 17.01.2020 ВП 60806980 про арешт коштів боржника.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що приватним виконавцем 06.12.2019 прийнято постанову ВП 60806980 про відкриття виконавчого провадження про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ"БАНК ФОРВАРД" заборгованості. Вважає, що дану постанову прийнято в порушення положень статті 24 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки виконавче провадження відкрито не за місцем проживання, перебування позивача, тому ця постанова є протиправною та має бути скасована.

Також позивачем зазначено, що 17.01.2020 відповідачем прийнято постанову ВП 60806980 про арешт коштів боржника. Вважає дану постанову протиправною, оскільки відповідачем в порушення положень статей 48, 59 Закону України «Про виконавче провадження» накладено арешт на рахунок, призначений для виплати заробітної плати та соціальних виплат.

Ухвалою суду від 23.03.2020 позовну заяву залишено без руху (арк. спр. 18-19).

Ухвалою суду від 10.04.2020 прийнято позовну заяву до розгляду після усунення її недоліків та відкрито провадження у справі (арк. спр. 52-53).

17.04.2020 до відділу діловодства та обліку звернень (канцелярію) суду за вхідним реєстраційним номером 15426/2020 від представника позивача надійшла заява про розгляду справи за відсутністю позивача та його представника, позовні вимоги підтримують у повному обсязі (арк. спр. 92).

Відповідач в судове засідання не прибув, про місце, дату та час повідомлений належним чином. 16.04.2020 до відділу діловодства та обліку звернень (канцелярію) суду за вхідним реєстраційним номером 15373/2020 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому заперечував проти задоволення позовних вимог з підстав правомірності прийняття оскаржуваних постанов відповідно до положень Закону України «Про виконавче провадження» (арк. спр. 60-62).

Треті особи в судове засідання не прибули, про місце, дату та час повідомлені належним чином. Правом надання пояснень по справі не скористались.

Згідно із частиною дев`ятою статті 205 КАС України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Враховуючи положення частини дев`ятої статті 205 КАС України, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи, надавши оцінку доказам, суд дійшов висновку обґрунтованості позовних вимог з огляду на наступне.

Судом встановлено та підтверджено належними та допустимими доказами наступні обставини справи.

В провадженні приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Павельків (Вольф ) Тетяни Леонідівни знаходиться виконавче провадження №60806980 про примусове виконання виконавчого напису № 6523, виданого 01.11.2019 року приватним нотаріусом КМНО Незнайко Є.В. про стягнення з боржника, яким є: ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства «Банк Форвард» заборгованості у розмірі 57 113, 94 гривень (арк. спр. 64-91).

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 06.12.2019 відповідачем прийнято постанову ВП 60806980 про відкриття виконавчого провадження про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ"БАНК ФОРВАРД" заборгованості, копію якої направлено позивачу рекомендованим поштовим відправленням за номером 134, що підтверджується копією згрупованих поштових відправлень листів рекомендованих (зворотній бік арк. спр. 63). Проте, оглядом вказаного документу не можливо встановити дату відправлення вказаного рекомендованого листа на адресу позивача.

При цьому, на офіційному веб-сайті АТ «Укрпошта» наявна інформація щодо відправлення та вручення позивачу рекомендованого поштового відправлення за номером 134. Так, судом встановлено, що вказане поштове відправлення прийнято до відправки 12.12.2019. 18.12.2020 дане поштове відправлення не вручене ОСОБА_1 під час доставки, наявна позначка: «інші причини». 17.01.2020 поштове відправлення повернуто за зворотною адресою до міста Києва, яке вручено за довіреністю 20.01.2020.

Позивачем в обґрунтування підстав поважності причин пропуску звернення до суду зазначено, що оскаржувані постанови позивач станом на час звернення до суду з даною позовною заявою не отримував. Про порушення свої прав дізнався лише 05.03.2020 після отримання на мобільний телефон повідомлення від АТ КБ «ПРИВАТБАНК» про арешт коштів рахунку, відкритому у даній установі банку, на який здійснюється зарахування заробітної плати та соціальних виплат. Після чого позивач самостійно ознайомився з інформацією, наявною у Автоматизованій системі виконавчого провадження, вивченням якої встановлено, що відповідачем дійсно прийняті оскаржувані постанови. Також зазначено, що позивачем отримано довідку АТ КБ «ПРИВАТБАНК» від 12.03.2020 № V1IFT155КВІВJSI про накладення арешту на розрахунковий рахунок, на який здійснюється виплата заробітної плати та соціальних виплат, згідно постанови про арешт коштів боржника від 17.01.2020 ВП № 60806980 (зворотній бік арк. спр. 38) та у строк, встановлений статтею 287 КАС України оскаржено спірні постанови до суду.

Оскільки судом встановлено, що позивач станом на 05.03.2020 не був обізнаний про порушення його прав, та одразу після отримання вказаних вище повідомлення від банківської установи та довідки про арешт коштів рахунку, на який здійснюється зарахування заробітної плати та соціальних виплат, суд дійшов висновку, що позивачем строк звернення до суду не пропущений.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд керується такими вимогами чинного законодавства.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про виконавче провадження" (далі - Закон №1404), виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частиною першою статті 5 цього Закону визначено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Відповідно до частини другої статті 5 Закону № 1404 приватний виконавець здійснює примусове виконання рішень, передбачених статтею 3 цього Закону, крім:

1) рішень про відібрання і передання дитини, встановлення побачення з нею або усунення перешкод у побаченні з дитиною;

2) рішень, за якими боржником є держава, державні органи, Національний банк України, органи місцевого самоврядування, їх посадові особи, державні та комунальні підприємства, установи, організації, юридичні особи, частка держави у статутному капіталі яких перевищує 25 відсотків, та/або які фінансуються виключно за кошти державного або місцевого бюджету;

3) рішень, за якими боржником є юридична особа, примусова реалізація майна якої заборонена відповідно до закону;

4) рішень, за якими стягувачами є держава, державні органи;

5) рішень адміністративних судів та рішень Європейського суду з прав людини;

6) рішень, які передбачають вчинення дій щодо майна державної чи комунальної власності;

7) рішень про виселення та вселення фізичних осіб;

8) рішень, за якими боржниками є діти або фізичні особи, які визнані недієздатними чи цивільна дієздатність яких обмежена;

9) рішень про конфіскацію майна;

10) рішень, виконання яких віднесено цим Законом безпосередньо до повноважень інших органів, які не є органами примусового виконання;

11) інших випадків, передбачених цим Законом та Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Статтею 10 Закону № 1404 визначені заходи примусового виконання рішень, а саме:

1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами;

2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника;

3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні;

4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем;

5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Відповідно до частини першої статті 18 Закону № 1404 виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Статтею 24 Закону № 1404 визначено місце виконання рішень.

Так, відповідно до частини другої статті 24 Закону № 1404 приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника - фізичної особи, за місцезнаходженням боржника - юридичної особи або за місцезнаходженням майна боржника.

Таким чином, даною нормою визначено місце вчинення приватним виконавцем виконання рішень щодо боржника - фізичної особи - місцем проживання, перебування боржника - фізичної особи.

Щодо місця виконання рішення за місцезнаходженням майна боржника, суд зазначає, що саме за місцезнаходженням майна боржника виконуються рішення стосовно майна боржника: вилучення, вжиття запобіжних заходів у судових провадженнях тощо.

Відповідно до частини другої 2 статті 48 Закону України «Про виконавче провадження», стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах.

Як вбачається зі змісту заяви АТ "БАНК ФОРВАРД" від 05.12.2019 про примусове виконання виконавчого напису, виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Незнайко Є.В. за № 6523, стягувач, вказав, у боржника ОСОБА_1 наявне майно, а саме: рахунок № НОМЕР_1 , відкритий в АТ "БАНК ФОРВАРД", який розташований за адресою: вулиця Саксаганського, 105, місто Київ (арк. спр. 84).

Також на підтвердження наявності у позивача вищезазначеного рахунку стягувачем надано лист АТ "БАНК ФОРВАРД" (арк. спр. 86).

Проте, надані АТ "БАНК ФОРВАРД" документи не підтверджують наявність коштів позивача на рахунку, який стягувач зазначив у заяві про примусове виконання виконавчого напису № 6523. Тобто, на час винесення оскаржуваної постанови про відкриття ВП № 60806980 у відповідача були відсутні докази, що у боржника, який проживає у м. Сєвєродонецьку, Луганської області, наявне майно в виконавчому окрузі міста Київ.

З огляду на те, що боржник - ОСОБА_1 , місце проживання якої є АДРЕСА_1 , тобто відноситься до виконавчого округу Луганської області, суд дійшов висновку про порушення відповідачем - положень статті 24 Закону України "Про виконавче провадження", а саме місце виконання рішення, та наявність підстав для скасування постанови приватного виконавця Павелків Тетяни Леонідівни від 06.12.2019 ВП 60806980 про відкриття виконавчого провадження про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ"БАНК ФОРВАРД" заборгованості.

Суд не приймає до уваги посилання відповідача на факт місцезнаходження майна боржника у м. Києві, оскільки під таким майном відповідач розуміє грошові кошти наявні на картковому рахунку позивача, відкритому у АТ "БАНК ФОРВАРД", який розташований за адресою: вулиця Саксаганського, 105, місто Київ.

При цьому, відповідач, стверджуючи, що позивач є власником карткового рахунку № НОМЕР_1 та наявних на цьому рахунку грошових коштів, посилається лише на подану стягувачем заяву про примусове виконання рішення із зазначенням місця знаходження майна боржника (грошових коштів) - карткового рахунку відкритому у вищевказаному банку.

Суд звертає увагу на те, що сам по собі картковий рахунок не має встановлюючої ознаки щодо відкриття виконавчого провадження, оскільки такою ознакою є актив який може бути реалізовано для задоволенні вимог стягувача.

Разом з тим, приватним виконавцем не надано до суду доказів, що на час відкриття виконавчого провадження у ОСОБА_1 відкритий рахунок з наявними на ньому грошовими коштами.

Така обставина підлягає дослідженню, оскільки позивач у позовній заяві стверджує, що у нього відсутнє будь яке майно на території м.Києва.

Згідно частини 5 статті 24 Закону України "Про виконавче провадження" у разі необхідності проведення перевірки інформації про наявність боржника чи його майна або про місце роботи на території, на яку не поширюється компетенція державного виконавця, державний виконавець доручає проведення перевірки або здійснення опису та арешту майна відповідному органу державної виконавчої служби.

Для проведення перевірки інформації про наявність боржника чи його майна або про місце роботи в іншому виконавчому окрузі приватний виконавець має право вчиняти такі дії самостійно або залучати іншого приватного виконавця на підставі договору про уповноваження на вчинення окремих виконавчих дій, типова форма якого затверджується Міністерством юстиції України.

Отже, всупереч цієї норми при відкритті виконавчого провадження відповідач не пересвідчився з достовірних джерел про наявність майна боржника у відповідному виконавчому окрузі.

Вирішуючи позовні вимоги про визнання протиправною та скасування постанови приватного виконавця Павелків Тетяни Леонідівни року від 17.01.2020 ВП 60806980 про арешт коштів боржника, судом встановлено таке.

17.01.2020 приватним виконавцем Павелків Т.Л. прийнято постанову ВП 60806980 про арешт коштів боржника - ОСОБА_1 (зворотній бік арк. спр. 66).

Відповідно до пункту 7 частини другої статті 18 Закону 1404-VIII виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейська обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей.

Виконавець може звернути стягнення на кошти боржника - юридичної особи, розміщені на його рахунках і на рахунках, відкритих боржником - юридичною особою через свої філії, представництва та інші відокремлені підрозділи (частина 2 статті 52 Закону 1404-VIII).

Згідно із частиною третьою статті 52 Закону 1404-VIII не підлягають арешту в порядку, встановленому цим Законом, кошти, що перебувають на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом. Банк, інша фінансова установа, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у разі надходження постанови виконавця про арешт коштів, що знаходяться на таких рахунках, зобов`язані повідомити виконавця про цільове призначення рахунку та повернути постанову виконавця без виконання в частині арешту коштів, що знаходяться на таких рахунках.

За змістом статті 56 Закон 1404-VIII арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Арешт на рухоме майно, що не підлягає державній реєстрації, накладається виконавцем лише після проведення його опису. Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна.

Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі.

Копії постанов, якими накладено арешт на майно (кошти) боржника, виконавець надсилає банкам чи іншим фінансовим установам, органам, що здійснюють реєстрацію майна, реєстрацію обтяжень рухомого майна, в день їх винесення.

У порядку, встановленому цією статтею, виконавець, у провадженні якого знаходиться виконавче провадження, за заявою стягувача чи з власної ініціативи може накласти арешт на грошові кошти, які перебувають на рахунках (вкладах) чи на зберіганні у банках, інших фінансових установах і належать особі, яка має заборгованість перед боржником, яка підтверджена судовим рішенням, яке набрало законної сили. Такий арешт знімається, якщо протягом п`яти днів з дня його накладення стягувач не звернеться до суду про звернення стягнення на грошові кошти такої особи в порядку, встановленому процесуальним законом.

Зміст спірних правовідносин, які склались у цій справі, зводиться до питання щодо правомірності постанови у виконавчому провадженні ВП 60806980 від 17.01.2020, якою накладено арешт на рахунок АТ КБ «ПРИВАТБАНК» № НОМЕР_3, з якого здійснюється виплата заробітної плати та та соціальні виплати.

Приписами частини першої статті 2, частини другої статті 10 Конвенції про захист заробітної плати від 01 липня 1949 року № 95, ратифікованої Україною 04 серпня 1961 року, визначено, що дана Конвенція застосовується до всіх осіб, яким виплачується або повинна виплачуватися заробітна плата. Заробітна плата повинна охоронятися від арештів і передачі в такій мірі, в якій це вважається потрібним для утримання працівника і його сім`ї.

Заробітна плата в розумінні поняття "власності" є майном, на захист якого в тому числі стає стаття 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Принципи, закріплені в статях 3 та 43 Конституції України, також знаходять своє вираження в положеннях статей 97 Кодексу законів про працю України, статтях 15, 22, 24 Закону України "Про працю".

Зазначені норми в сукупності свідчать про те, що держава гарантує та захищає законом право громадянина на своєчасне одержання винагороди за працю.

Разом з цим слід зазначити, що відповідно до частини другої статті 48 Закону 1404-VIII забороняється звернення стягнення та накладення арешту на кошти на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, на кошти, що перебувають на поточних рахунках із спеціальним режимом використання відкритих відповідно до статей 191 та 261 Закону України "Про теплопостачання", статті 151 Закону України "Про електроенергетику", та на спеціальному рахунку експлуатуючої організації (оператора) відповідно до Закону України "Про впорядкування питань, пов`язаних із забезпеченням ядерної безпеки", на кошти на інших рахунках боржника накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом.

Водночас, згідно з частинами третьою, четвертою статті 59 Закону 1404-VII у разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець. Підставою для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом.

Матеріалами справи, зокрема, довідкою АТ КБ «ПРИВАТБАНК» від 05.03.2020 № 304GN37P20MO69A1 підтверджується, що у АТ КБ «ПРИВАТБАНК» є поточний рахунок IBAN НОМЕР_3, з якого здійснюються виплати заробітної плати ОСОБА_1 .

Тобто, рахунки, які передбачені для виплати заробітної плати та сплати податків, зборів і обов`язкових платежів до Державного бюджету України, є рахунками із спеціальним режимом, на які виконавчою службою відповідно до вимог законодавства арешт не накладається, а виокремлення таких рахунків належить до повноважень виконавчої служби.

Посилання відповідача про відсутність у матеріалах справи доказів того, що рахунок № IBAN НОМЕР_3 має статус рахунку із спеціальним режимом використання, або є спеціальним або іншим рахунком, звернення стягнення на який заборонено законом, є помилковим, оскільки в оскаржуваній постанові відповідача було визначено, зокрема, вказаний рахунок, правова оцінка накладенню арешту на який судом надана вище, та виокремлення таких рахунків належить до повноважень органу державної виконавчої служби. Тобто, приватний виконавець при прийнятті оскаржуваної постанови був зобов`язаний пересвідчитися у відсутності заборони накладення арешту на рахунок, з якого здійснюються виплати заробітної плати ОСОБА_1 .

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 27 червня 2019 року у справі № 916/73/19, від 10 жовтня 2019 року № 916/1572/19, від 17 січня 2020 року у справі № 340/1018/19, від 29 січня 2020 року у справі №820/5422/17.

Оскільки матеріалами справи достовірно встановлено порушення відповідачем - положень статей 24, 59 Закону України "Про виконавче провадження", суд дійшов висновку про обгрунтованість позовних вимог та наявності підстав для її скасування постанови приватного виконавця Павелків Тетяни Леонідівни від 06.12.2019 ВП 60806980 про відкриття виконавчого провадження про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ"БАНК ФОРВАРД" заборгованості; постанови приватного виконавця Павелків Тетяни Леонідівни року від 17.01.2020 ВП 60806980 про арешт коштів боржника.

З урахуванням вимог частини першої статті 139 КАС України судовий збір, сплачений позивачем при зверненні до суду з позовом у розмірі 1681,60 гривень, що підтверджується квитанцією від 27.03.2020 № 0.0..1, підлягає стягненню з відповідача.

Керуючись статтями 2, 7, 8, 9, 19, 20, 32, 77, 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 АДРЕСА_1 , ід. номер НОМЕР_2 ) до приватного виконавця виконавчого округ міста Києва Павельків (Вольф) Тетяни Леонідівни (м. Київ, вул. Юрія Поправки, буд. 6, оф. 15), треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору - акціонерне товариство "БАНК ФОВАРД" (м. Київ, вул. Саксаганського, буд. 105), акціонерне товариство комерційний банк "ПРИВАТБАНК" (м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1-Д), про скасування постанов задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову приватного виконавця Павелків Тетяни Леонідівни від 06.12.2019 ВП 60806980 про відкриття виконавчого провадження про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ"БАНК ФОРВАРД" заборгованості.

Визнати протиправною та скасувати постанову приватного виконавця Павелків Тетяни Леонідівни року від 17.01.2020 ВП 60806980 про арешт коштів боржника

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ід. номер НОМЕР_2 ) за рахунок виконавчого округ міста Києва Павельків (Вольф) Тетяни Леонідівни (м. Київ, вул. Юрія Поправки, буд. 6, оф. 15) судові витрати, у вигляді судового збору у сумі 1681 (одна тисяча шістсот вісімдесят одна) гривень 60 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга подається до Першого апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд.

Суддя Є.О. Кисельова