Справа № 811/3665/13-а
Суддя: Суховаров А.В.
Дата ухвалення: 2020-03-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

іменем України

10 березня 2020 року справа 811/3665/13-а

Третій апеляційний адміністративний суду складі колегії:

головуючий суддя Суховаров А.В.

судді Ясенова Т.І., Головко О.В.,

при секретарі Троянові А.С.

розглянувши у судовому засіданні в м.Дніпрі апеляційну скаргу Кіровоградської об`єднаної державної податкової інспекції на постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 06.08.2014 (суддя Момонт Г.М.) в адміністративній справі за позовом Фізичної особи підприємця ОСОБА_1 до Кіровоградської об`єднаної державної податкової інспекції про скасування податкових повідомлень-рішень

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа підприємець ОСОБА_1 14.11.2013 звернувся до Кіровоградського окружного адміністративного суду з позовом до Кіровоградської об`єднаної державної податкової інспекції, в якому просить визнати протиправними і скасувати податкові повідомлення-рішення:

- № від 22.06.2011 про нарахування податку з доходів фізичних осіб від здійснення підприємницької діяльності в сумі 21740грн11коп;

- № від 22.06.2011 про нарахування податку з доходів фізичних осіб найманих працівників основний платіж 1706грн96коп, штрафні санкції 426грн74коп, всього 2133грн70коп.

Позивач вважає, що висновки податкової інспекції про завищення валового доходу і валових витрат грунтуються на припущеннях та спростовуються первинними документами: видатковими накладними, фіскальними чеками та іншими розрахунковими документами.

При нарахуванні податку з доходів фізичних осіб найманих працівників не взято до уваги, що працівниками подавались заяви про застосування податкової соціальної пільги (т1ас3,45).

Постановою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 06.08.2014 позов задоволений.

Суд послався на висновки судово-економічної експертизи, згідно яких податкова інспекція при обчисленні валових витрат не врахувала витрати позивача на оренду приміщень; сплату комунальних послуг; сплату збору на розвиток виноградарства, садівництва, хмелярства; послуг ринку; сплату заробітної плати; сплату обов`язкових платежів до Пенсійного фонду; сплату податку на додану вартість до бюджету.

Нарахування податку з доходів фізичних осіб найманих працівників є помилковим оскільки в судовому засіданні громадяни ОСОБА_2 і ОСОБА_3 підтвердили що в 2008-2010 роках подавали заяви про застосування податкової соціальної пільги (т1ас229).

В апеляційній скарзі Кіровоградська ОДПІ просить постанову суду скасувати та відмовити в задоволенні позовних вимог. Вказують що позивач у складі доходів та витрат безпідставно враховував податок на додану вартість, який входив до ціни придбаних та реалізованих товарів. Під час податкової перевірки ОСОБА_1 не надавались заяви працівників про застосування податкової пільги (т1ас237).

Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 18.06.2015 апеляційна скарга задоволена. Скасована постанова Кіровоградського окружного адміністративного суду від 06.08.2014 та відмовлено в задоволенні позовних вимог. Апеляційний суд виходив з того, що порушення податкового законодавства і законність донарахування податкових зобов`язань були встановлені рішеннями судів в адміністративній справі №1170/2а-3348/11 про оскарження первинних податкових повідомлень-рішень № від 28.03.2011 та №/0 від 28.03.2011 (т1ас252).

Постановою Верховного Суду від 03.10.2019 скасована постанова Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 18.06.2015 та справа направлена на новий розгляд до суду апеляційної інстанції. Касаційний суд зазначив, що передбачене частиною 1 статті 72 КАС України звільнення від доказування не має абсолютного характеру і не може сприйматись судом як неможливість спростування обставин, наведених в іншому судовому рішенні. Апеляційний суд належним чином не дослідив наявність чи відсутність порушень податкового законодавства (т2ас37).

Повторно переглядаючи справу, колегія суддів виходить з наступного:

Згідно акту №35/1710/ від 15.03.2011 документальної планової невиїзної перевірки Фізичної особи підприємця ОСОБА_1 за період з квітня 2008 року по грудень 2010 року, проведеної Кіровоградською ОДПІ, позивач здійснював роздрібну торгівлю алкогольними напоями, тютюновими виробами та надавав маркетингові послуги.

Дослідженням видаткових накладних, фіскальних чеків, розрахункових чеків, квитанцій встановлено, що позивачем завищені валові доходи на 178' 167грн13коп в зв`язку із включенням податку на додану вартість, що входив до ціни реалізованих товарів; та завищені валові витрати на 387' 177грн22коп в зв`язку із включенням податку на додану вартість, що входив до ціни придбаних товарів. Не включені доходи від надання маркетингових послуг. Перевіркою правильності визначення оподатковуваного доходу, відображеного в деклараціях, встановлено заниження чистого доходу на загальну суму 74953грн30коп.

Згідно відомості нарахування та виплати заробітної плати, ОСОБА_1 , як податковим агентом, не утримувався та не перераховувався до бюджету податок з доходу найманих працівників при виплаті заробітної плати громадянам ОСОБА_2 і ОСОБА_3 . За наслідками перевірки нарахований податок з доходів фізичних осіб найманих працівників в сумі 1706грн96коп. В перевіряємому періоді податкова соціальна пільга не застосовувалась, заяви про застосування податкової соціальної пільги не подавались та в ході перевірки не надані (т1ас8).

Кіровоградською ОДПІ прийняті податкові повідомлення-рішення:

- № від 28.03.2011 про нарахування податку з доходів фізичних осіб від здійснення підприємницької діяльності основний платіж 21740грн11коп, штрафні санкції 5435грн03коп, всього 27175грн14коп;

- №/0 від 28.03.2011 про нарахування податку з доходів фізичних осіб найманих працівників основний платіж 1706грн96коп, штрафні санкції 936грн74коп, всього 2643грн70коп.

ОСОБА_1 01.04.2011 подав скаргу на перелічені податкові повідомлення рішення до ДПА в Кіровоградській області.

Рішенням ДПА в Кіровоградській області №1803/10/25-014 від 30.05.2011 скарга задоволена частково. Скасовані податкове повідомлення-рішення №/0 від 28.03.2011 в частині застосування штрафних санкцій в сумі 5435грн03коп та податкове повідомлення-рішення №/0 від 28.03.2011 в частині застосування штрафних санкцій в сумі 510грн (т1ас34).

Кіровоградською ОДПІ прийняті податкові повідомлення-рішення:

- № від 22.06.2011 про нарахування податку з доходів фізичних осіб від здійснення підприємницької діяльності в сумі 21740грн11коп (т1ас6);

- № від 22.06.2011 про нарахування податку з доходів фізичних осіб найманих працівників основний платіж 1706грн96коп, штрафні санкції 426грн74коп, всього 2133грн70коп (т1ас7).

Саме ці податкові повідомлення-рішення є предметом оскарження в даній справі.

Ухвалою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 24.01.2014 у справі призначалась економічна експертиза, на вирішення якої поставлені такі питання:

- чи підтверджується документально висновок акту перевірки про заниження податку з доходу фізичних осіб на 21740грн11коп;

- чи підтверджується документально висновок акту перевірки про заниження податку з доходу фізичних осіб найманих працівників на 1706грн96коп;

- чи підтверджується нарахування штрафних санкцій в сумі 426грн74коп за податковим повідомленням-рішенням № від 22.06.2011 (т1ас175).

Згідно висновку судово-економічної експертизи №266,267 від 20.06.2014 Кіровоградського відділення Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз, не підтверджуються висновки акту перевірки про заниження податку з доходу фізичних осіб на 21740грн11коп, про заниження податку з доходу фізичних осіб найманих працівників на 1706грн96коп, про нарахування штрафних санкцій в сумі 426грн74коп (т1ас194).

Відповідно до частини 1 статті 13 Декрету КМУ «Про прибутковий податок з громадян», який діяв в перевіряємий період, оподаткуванню підлягають доходи громадян, одержані протягом календарного року від здійснення підприємницької діяльності без створення юридичної особи, а також інші доходи громадян, не передбачені як об`єкти оподаткування в розділах II та III цього Декрету.

Відповідно до частини 2 статті 13 Декрету КМУ «Про прибутковий податок з громадян», оподатковуваним доходом вважається сукупний чистий доход, тобто різниця між валовим доходом (виручки в грошовій і натуральній формі) та документально підтвердженими витратами, безпосередньо пов`язаними з одержанням доходу.

Відповідно до частини 3 статті 13 Декрету КМУ «Про прибутковий податок з громадян», до складу витрат, безпосередньо пов`язаних з одержанням доходів, належать витрати, які включаються до складу валових витрат виробництва (обігу) або підлягають амортизації відповідно до Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств».

Відповідно до частини 1 пункту 13 Інструкції про прибутковий податок з громадян, затвердженої Наказом Головної державної податкової інспекції України №12 від 21.04.1993, яка діяла в перевіряємий період, оподаткуванню підлягають доходи, одержані за звітний податковий період фізичною особою суб`єктом підприємницької діяльності від продажу нею товарів (надання послуг, виконання робіт) в межах її підприємницької діяльності без створення юридичної особи.

Відповідно до частини 3 пункту 13 Інструкції, загальним оподатковуваним доходом вважається сукупний чистий дохід, тобто різниця між валовим доходом (виручкою в грошовій та натуральній формі) і документально підтвердженими витратами, безпосередньо пов`язаними з одержанням доходу.

Відповідно до частини 4 пункту 13 Інструкції, до складу витрат, безпосередньо пов`язаних з одержанням доходів, належать документально підтверджені витрати, які включаються до складу валових витрат виробництва (обігу) або підлягають амортизації відповідно до Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств».

Відповідно до частини 7 додатку №7 Інструкції, до складу витрат фізичної особи суб`єкта підприємницької діяльності, зареєстрованого як платник податку на додану вартість, також включаються суми податку на додану вартість, внесені до бюджету. Не включаються до валових витрат і валового доходу суми податку на додану вартість, які входять до ціни придбаних та проданих товарів (робіт, послуг).

Відповідно до пункту 4.2.1 статті 4 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств», який діяв в перевіряємий період, не включаються до складу валового доходу суми податку на додану вартість, отримані (нараховані) платником податку на додану вартість, нарахованого на вартість продажу товарів (робіт, послуг), за винятком випадків, коли підприємство-продавець не є платником податку на додану вартість.

Відповідно до пункту 5.3.3 статті 5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств», не включаються до складу валових витрат витрати на сплату, зокрема, податку на додану вартість, включеного до ціни товарів (робіт, послуг), що придбаваються платником податку для виробничого або невиробничого використання.

Вирішуючи справу, суд першої інстанції обгрунтовано погодився з висновками акту перевірки що до складу доходів і витрат безпідставно включений податок на додану вартість, який входив до ціни товару, та не включені доходи від надання маркетингових послуг. Проте розрахована податковою інспекцією сума заниження доходу 74953грн30коп спростовна судово-економічною експертизою оскільки не були враховані витрати позивача на оренду приміщень; сплату комунальних послуг; сплату збору на розвиток виноградарства, садівництва, хмелярства; послуг ринку; сплату заробітної плати; сплату обов`язкових платежів до Пенсійного фонду; сплату податку на додану вартість до бюджету.

Відповідно до пункту 1.2 статті 1 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб», який діяв в перевіряємий період, дохід - це сума будь-яких коштів, вартість матеріального і нематеріального майна, інших активів, що мають вартість, в тому числі цінних паперів або деривативів, одержаних платником податку у власність або нарахованих на його користь, чи набутих незаконним шляхом у випадках, визначених підпунктом 4.2.16 пункту 4.2 статті 4 цього Закону, протягом звітного податкового періоду з різних джерел як на території України, так і за її межами.

Відповідно до пункту 1.15 статті 1 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб», податковий агент - це юридична особа (її філія, відділення, інший відокремлений підрозділ) або фізична особа чи представництво нерезидента юридичної особи, які незалежно від їх організаційно-правового статусу та способу оподаткування іншими податками зобов`язані нараховувати, утримувати та сплачувати цей податок до бюджету від імені та за рахунок платника податку, вести податковий облік та подавати податкову звітність податковим органам відповідно до закону, а також нести відповідальність за порушення цього Закону. Податковим агентом, зокрема, є фізична особа, що є суб`єктом підприємницької діяльності чи здійснює незалежну професійну діяльність, яка використовує найману працю інших фізичних осіб, щодо виплати заробітної плати (інших виплат та винагород) таким іншим фізичним особам.

Відповідно до пункту 4.2.1 статті 4 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб», до складу загального місячного оподатковуваного доходу включаються доходи у вигляді заробітної плати, інші виплати та винагороди, нараховані (виплачені) платнику податків згідно умов трудового або цивільно-правового договору.

Відповідно до пункту 6.1.1 статті 6 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб», платник податку має право на зменшення суми загального місячного оподатковуваного доходу, отриманого з джерел на території України від одного працедавця у вигляді заробітної плати, на суму податкової соціальної пільги в розмірі, що дорівнює 50 відсоткам однієї мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного податкового року, - для будь-якого платника податку.

Відповідно до пункту 7.1 статті 7 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб», ставка податку становить 15 відсотків від об`єкта оподаткування, крім випадків, визначених в пунктах 7.2 - 7.4 цієї статті.

Відповідно до пункту 8.1.1 статті 8 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб», податковий агент, який нараховує (виплачує) оподатковуваний дохід на користь платника податку, утримує податок від суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену в статті 7 цього Закону.

Відповідно до пункту 19.2 статті 19 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб», особи, які відповідно до цього Закону мають статус податкових агентів, зобов`язані: а) своєчасно та повністю нараховувати, утримувати і сплачувати (перераховувати) до бюджету податок з доходу, який виплачується на користь платника податку та оподатковується до або під час такої виплати та за її рахунок; б) надавати в строки, встановлені законом для податкового кварталу, якщо інше не визначено нормами цього Закону, податковий розрахунок сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, а також сум утриманого з них податку податковому органу за місцем свого розташування. В разі коли особа протягом звітного кварталу не виплачує такі доходи або виплачує доходи не всім платникам податку, зазначена звітність не подається або подається стосовно платників податку, які фактично отримали такі доходи.

Працюючі у позивача за трудовими договорами громадяни ОСОБА_2 і ОСОБА_3 кожного року подавали заяви про застосування податкової соціальної пільги (т1ас122-129) та окружний суд перевірив вказані обставини шляхом допиту працівників в якості свідків. Також окружний суд звернув увагу, що застосування податкової соціальної пільги ОСОБА_1 відобразив в податковій звітності, зокрема в податкових розрахунках сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку за формою №1-ДФ (т1ас77-121).

Крім того, згідно висновків судово-економічної експертизи, в акті перевірки не враховано, що в перевіряємий період позивачем перерахований податок з доходів фізичних осіб найманих працівників 767грн27коп.

Відтак, нарахування податку з доходів фізичних осіб найманих працівників обгрунтовано визнано протиправним.

Доводи податкової інспекції що під час перевірки не надавались заяви працівників про застосування податкової соціальної пільги є безпідставними оскільки проводилась невиїзна перевірка.

З урахуванням доводів і заперечень сторін, наданих ними доказів, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 241-244, 315, 316, 321, 322 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Кіровоградської об`єднаної державної податкової інспекції залишити без задоволення, а постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 06.08.2014 - без змін.

Постанова набирає законної сили з 10.03.2020 та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів.

Головуючий суддя А.В. Суховаров

судді Т.І. Ясенова

судді О.В. Головко