Справа № 340/1170/20
Суддя: Л.І. Хилько
Дата ухвалення: 2020-04-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

з питань забезпечення позову

15 квітня 2020 року м. Кропивницький Справа № 340/1170/20

Кіровоградський окружний адміністративний суд, у складі судді Хилько Л.І., розглянув у порядку письмового провадження заяву представника позивача про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 (далі - позивач) до Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області (далі - відповідач) про визнання рішення протиправним, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач (через представника Науменка І.Ф.) звернувся до суду з позовом та просить суд визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області від 23.03.2020 р. № 11-4568/14-20-СГ "Про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою" ОСОБА_2 у частині земельної ділянки площею 2,00 га, зазначеної позивачем на графічних матеріалах, поданих разом із заявою від 15.12.2019 р. про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою, яка знаходиться у межах земельної ділянки загальною площею 21,0948 га, кадастровий номер :02:000:2024, яка знаходиться на території Чемерпільської сільської ради Гайворонського району Кіровоградської області.

Одночасно з позовною заявою подано заяву про забезпечення позову, шляхом:

- зупинення дії наказу Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області від 23.03.2020 р. № 11-4568/14-20-СГ "Про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою" ОСОБА_2 у частині земельної ділянки площею 2,00 га, зазначеної позивачем на графічних матеріалах, поданих разом із заявою від 15.12.2019 р. про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою, яка знаходиться у межах земельної ділянки загальною площею 21,0948 га, кадастровий номер :02:000:2024, яка знаходиться на території Чемерпільської сільської ради Гайворонського району Кіровоградської області;

- заборони Головному управлінню Держгеокадастру у Кіровоградській області вчиняти дії/приймати рішення щодо розпорядження земельною ділянкою сільськогосподарського призначення державної власності площею 2,00 га зазначеної позивачем на графічних матеріалах, поданих разом із заявою від 15.12.2019 р. про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою, яка знаходиться у межах земельної ділянки загальною площею 21,0948 га, кадастровий номер :02:000:2024, яка знаходиться на території Чемерпільської сільської ради Гайворонського району Кіровоградської області

На обґрунтування наявності підстав для забезпечення позову представник позивача посилається на те, що позивач звернувся до відповідача із заявою про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки орієнтовною площею 2,00 га для ведення особистого селянського господарства на території Чемерпільської сільської ради (за межами населеного пункту) Гайворонського району Кіровоградської області, за результатами розгляду якої відповідачем було прийнято наказ від 17.01.2020 №11-904/14-20-СГ про відмову у наданні такого дозволу.

Вважаючи зазначений наказ протиправним позивач звернувся до Кіровоградського окружного адміністративного суду з позовом про його скасування.

Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 05.03.2020р. задоволено позов, скасовано наказ від 17.01.2020 №11-904/14-20-СГ та зобов`язано відповідача надати дозвіл на розробку проекту землеустрою.

Станом на 10.04.2020 р. рішення суду не набрало законної сили.

Однак, з публічних даних, які містяться на Публічній кадастровій карті України, тобто в системі Державного земельного кадастру 31.03.2020 р. стало відомо, що 23.03.2020 р. відповідачем прийнято наказ № 11-4568/14-20-СГ "Про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою" щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 2,00 га на території Чемерпільської сільської ради Гайворонського району Кіровоградської області на підставі викопіювання з кадастрової карти від 12.03.2020 р. №НВ-020, а саме надано дозвіл ОСОБА_2 на розробку документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства за рахунок тієї ж земельної ділянки, яка зазначена позивачем як бажана на графічних матеріалах, поданих як додаток до заяви від 15.12.2019 р..

На думку представника, відповідач штучно створив ситуацію за умов якої, поки позивач захищає своє право та законний інтерес у судовому порядку, третя особа відносно цієї ж земельної ділянки розробляє документацію та подасть її на погодження і затвердження, наслідком чого стане передання відповідачем її у власність такій особі, та нівелює судовий захист позивача, оскільки в такому разі він стане ілюзорним, позбавленим будь-якого логічного змісту, безцільним, формальним, нікчемним, що не відповідає принципу верховенства права, закріпленому у статті 129-1 Конституції України щодо обов`язковості судових рішень. Більше того, при чинності на даний час спірного наказу від 23.03.2020 р. №11-4568/14-20-СГ та розроблення на підставі нього відповідного проекту землеустрою, погодження його та подання іншою особою на затвердження і прийняття рішення про передання земельної ділянки у власність, позивач, отримавши наказ про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою в разі виконання рішення суду та прийняття позитивного рішення відповідачем про задоволення його заяви від 15.12.2019 р. буде позбавлений права на затвердження даного проекту, на передачу йому у власність земельної ділянки з огляду на положення ст.118 ЗК України, оскільки на земельну ділянку яку має намір отримати у власність позивач, будуть зареєстровані речові права іншої особи.

Таким чином, на думку представника позивача, невжиття заходів забезпечення позову в даному випадку може призвести до негативних правових наслідків як для позивача, так і для особи, якій надано спірний наказ, оскільки це може зумовити майбутні звернення до суду як позивача, так і особи, якою на підставі спірного наказу розробляється документація із землеустрою.

Розглянувши заяву про забезпечення позову та матеріали позову суд відмовляє в її задоволенні з огляду на наступне.

Відповідно до положень частин 1 та 2 статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду;

або

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Згідно з приписами статті 151 Кодексу адміністративного судочинства України позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку відповідача вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Відповідно до частини другої статті 151 Кодексу адміністративного судочинства України, заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Відтак, аналіз наведених вище норм дозволяє дійти висновку, що забезпечення позову - це вжиття адміністративним судом, в провадженні якого знаходиться справа або до якого має бути поданий позов, певних процесуально-правових заходів щодо охорони прав, свобод,інтересів позивача, які б гарантували виконання рішення суду у разі задоволення позову; для задоволення судом заяви про забезпечення позову заявник має обґрунтувати необхідність задоволення заяви, подати докази наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову, а також довести, що незадоволення заяви призведе хоча б до одного із наслідків, передбачених частиною другою статті 150 КАС України.

Суд, розглядаючи заяву про забезпечення позову, повинен пересвідчитися в тому чи існує реальна загроза невиконання, чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати заявник, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд враховує інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Крім того, суд також враховує співмірність вимог заяви про забезпечення позову заявленим позовним вимогам та обставинам справи.

У справі "Беєлер проти Італії" Європейський суд з прав людини зазначив, що будь - яке втручання органу влади у захищене право не суперечитиме загальній нормі, викладеній у першому реченні ч. 1 ст. 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, лише якщо забезпечено "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Питання щодо того, чи було забезпечено такий справедливий баланс, стає актуальним лише після того як встановлено, що відповідне втручання задовольнило вимогу законності і не було свавільним.

Крім того, у рішенні від 09.01.2007 Європейський суд з прав людини у справі "Інтерсплав проти України" наголосив, що втручання має бути пропорційним та не становити надмірного тягаря, іншими словами воно має забезпечувати "справедливий баланс" між інтересами особи і суспільства.

Суд звертає увагу, що наявність очевидних ознак протиправності оскаржуваних рішень, дій та/або бездіяльності може бути виявлена судом тільки на підставі з`ясування фактичних обставин справи, а також оцінки належності, допустимості та достовірності як кожного доказу окремо, так і достатності та взаємного зв`язку наявних у матеріалах справи доказів у їх сукупності.

Наказом Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області від 23.03.2020 р. №11-4568/14-20-СГ "Про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою" надано ОСОБА_2 дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, розташованої на території Чемерпільської сільської ради Гайворонського району Кіровоградської області.

Водночас, набуття особами права власності або користування на земельну ділянку відбувається поетапно - починаючи з отримання дозволу на розроблення проекту землеустрою, який оформлюється відповідним рішенням органу місцевого самоврядування або органу державної влади, погодження та затвердження такого проекту землеустрою та завершується рішенням про передачу земельної ділянки у власність або користування. Рішення про надання дозволу на розробку проекту землеустрою є стадією процесу отримання права власності чи користування на земельну ділянку. Однак, отримання вказаного дозволу не гарантує особі чи невизначеному колу осіб набуття такого права, оскільки сам по собі дозвіл не являється правовстановлюючим актом.

Викладене узгоджується з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, наведеною нею у постанові від 17.10.2018 року у справі №380/624/16-ц (провадження №14-301цс18).

Крім того, Верховний Суд у постанові від 05.03.2019 року у справі № 360/2334/17 зазначив, що законодавством не визначено такого стану земельної ділянки як її перебування у стані "відведення" та не передбачає відмову у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою у зв`язку із наданням такого дозволу іншій особі. Рішення відповідача про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність не порушують прав та законних інтересів позивача у спірних відносинах, оскільки не встановлюють обмежень щодо реалізації права на отримання у встановленому законом порядку дозволу на розробку проекту землеустрою щодо цих земельних ділянок.

Отже, забезпечення позову шляхом зупинення дії наказу від 23.03.2020 №11-4568/14-20-СГ "Про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою", який є початковою стадією процесу по отриманню права власності, не може розцінюватися як співмірний щодо прав та інтересів, про захист яких просить заявник, та наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Стосовно доводів представника позивача про те, що невжиття заходів забезпечення позову може призвести до негативних правових наслідків для особи, якій надано спірний наказ, суд зазначає, що заходи забезпечення позову вживаються з метою гарантування прав та інтересів позивача, за захистом яких він звернувся чи має намір звернутися, а не відносно прав третіх осіб.

Зважаючи на викладене суд дійшов висновку, що заява про забезпечення позову задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст.150-154, 243, 248, 256, 293-297 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Заяву про забезпечення позову - залишити без задоволення.

Копію ухвали надіслати позивачу та представнику позивача.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту підписання суддею та може бути оскаржена в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду через Кіровоградський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 15-денний строк з дня складання такої ухвали.

Дата складання ухвали - 15 квітня 2020 року.

Суддя Кіровоградського

окружного адміністративного суду Л.І. Хилько