Справа № 461/3249/20
Суддя: Романюк В. Ф.
Дата ухвалення: 2020-04-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №461/3249/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 квітня 2020 року м.Львів

Галицький районний суд м. Львова

в складі:

головуючого судді Романюка В.Ф.

з участю:

секретаря судового засідання Цюпака В.І.

представника позивача Бунь А.А.

відповідача ОСОБА_1

адвоката Єрмолової І.В.

перекладача Майсурадзе Г.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Львові справу за адміністративним позовом Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області (адреса: 79000, м.Львів, вул. Січових Стрільців, 11. Код ) до громадянина Грузії ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , без постійного місця проживання) про затримання іноземця та поміщення до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні та примусового видворення за межі території України, -

в с т а н о в и в :

Головне управління Державної міграційної служби України у Львівській області (надалі ГУ ДМС України у Львівській області) звернулося до суду з адміністративним позовом до громадянина Грузії ОСОБА_1 , в якому просить видворити громадянина Грузії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за межі України. Затримати з поміщенням громадянина Грузії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні на строк шість місяців з метою забезпечення видворення за межі України. В порядку п.6 ч.1 ст.244 КАС України допустити негайне виконання рішення суду з моменту звільнення.

В обгрунтування поданого позову покликається на те, що 24.03.2020 року на адресу Головного управління ДМС України у Львівській області надійшло обгрунтоване звернення Управління стратегічних розслідувань у Львівській області від 24.03.2020 року № 1704/55/112/01-2020 щодо вжиття заходів в межах компетенції відносно громадянина Грузії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Перевіркою встановлено, що вищезазначений громадянин звільнився з місця позбавлення волі, а саме: ДУ «Личаківська виправна колонія» (№30), 15.04.2020, де відбував покарання за вироком Садгірського районного суду м. Чернівці від 27.02.2019 за вчинення злочину передбаченого ст. 15 ч. 2, ст. 185 ч. 2 КК України та не має наміру самостійно залишити територію України.

Громадянин ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , раніше неодноразово був засуджений на території України за вчинення майнових злочинів, а саме:

- 29.12.2011 року Садгірським районним судом м. Чернівці за ст. 185 ч. 3 КК України до 1 року позбавлення волі;

- 03.02.2017 року Хмельницьким міськрайонним судом за ст. 15 ч. 2, ст. 185 ч. 2 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі;

- 27.10.2017 року Коломийським міськрайонним судом Івано-Франківської області за ст. 185 ч. 2 КК України до 1 року 8 місяців позбавлення волі;

Згідно інтегрованої міжвідомчої автоматизованої системи обміну інформації з питань контролю осіб, транспортних засобів та вантажів, які перетинають державний кордон «АРКАН» гр. ОСОБА_1 , здійснив перетин державного кордону на в`їзд в Україну 03.12.2016 року по паспортному документу, в період до 13.04.2020 року територію України не покидав.

Тобто, це дає підстава вважати, що гр. ОСОБА_1 на момент скоєння злочину знаходився на території України з порушенням правил перебування іноземців на території України та ухилився від виїзду після відповідного терміну перебування.

Згідно наданих ДУ «Личаківська виправна колонія» (№30) матеріалів відповідач систематично порушує вимоги порядку відбування покарань, відбуваючи покарання поширював серед засуджених так звані «злодійські» традиції, правила та норми поведінки, неодноразово притягувався до дисциплінарної відповідальності.

Зважаючи на те, що у громадянин ОСОБА_1 відсутні паспорт або інші документи, які б дали змогу покинути територію України, наявність інших підстав вважати, що він буде ухилятися від виїзду з території України в добровільному порядку, про що свідчить порушення чинного міграційного законодавства України,скоєння злочинів під час незаконного перебування на території України, його перебування на території України суперечить національним інтересам України, створює небезпечні умови життєдіяльності і добробут її громадян та сприяє до негативного впливу на «кримінальне середовище» на території України, відсутність в нього документа, що дає право на виїзд з України, можливість законним способом фінансово забезпечити своє перебування на території держави, законні підстави перебування та проживання на території України, тому просить позов задоволити.

Ухвалою суду від 15.04.2020 р. у справі відкрито провадження та призначено до розгляду, а також залучено до розгляду справи перекладача ОСОБА_2 .

У судовому засіданні представник позивача Бунь А.А. позовні вимоги підтримав, надав пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві. Просив суд позовні вимоги задоволити.

Відповідач ОСОБА_1 та його адвокат Єрмолова І.В. позовні вимоги заперечили, зазначивши, що такі є безпідставними, необгрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Просили суд відмовити у задоволенні позовних вимог.

Заслухавши пояснення представника позивача, відповідача, адвоката, дослідивши та оцінивши письмові докази у справі у їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Суд встановив, що 24.03.2020 року на адресу Головного управління ДМС України у Львівській області надійшло обгрунтоване звернення Управління стратегічних розслідувань у Львівській області від 24.03.2020 року № 1704/55/112/01-2020 щодо вжиття заходів в межах компетенції відносно громадянина Грузії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Як вбачається із матеріалів справи, після проведення перевірки позивачем встановлено, що громадянин Грузії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 звільнився з місця позбавлення волі, а саме: ДУ «Личаківська виправна колонія» (№30), де відбував покарання за вироком Садгірського районного суду м. Чернівці від 27.02.2019 за в чинення злочину передбаченого ст. 15 ч. 2, ст. 185 ч. 2 КК України та не має наміру самостійно залишити територію України.

Крім цього, громадянин ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , раніше неодноразово був засуджений на території України за вчинення майнових злочинів, а саме:

- вироком Садгірським районним судом м. Чернівці від 29.12.2011 року за ч.3 ст.185 КК України до 1 року позбавлення волі;

- вироком Хмельницьким міськрайонним судом від 03.02.2017 року за ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі;

- вироком Коломийським міськрайонним судом Івано-Франківської області від 27.10.2017 року за ч.2 ст.185 КК України до 1 року 8 місяців позбавлення волі;

Згідно наданих ДУ «Личаківська виправна колонія» (№30) матеріалів відповідач систематично порушує вимоги порядку відбування покарань, відбуваючи покарання порушував правила та норми поведінки, та неодноразово притягувався до дисциплінарної відповідальності.

Відповідно до інтегрованої міжвідомчої автоматизованої системи обміну інформації з питань контролю осіб, транспортних засобів та вантажів, які перетинають державний кордон «АРКАН» вбачається, що ОСОБА_1 , здійснив перетин державного кордону на в`їзд в Україну 03.12.2016 року по паспортному документу, в період до 13.04.2020 року та територію України не покидав.

Згідно з ч.4 ст.30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування на території України, затримані в установленому порядку та підлягають примусовому видворенню за межі України, у тому числі прийняті відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, розміщуються в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, протягом строку, необхідного для їх ідентифікації та забезпечення примусового видворення (реадмісії) за межі України, але не більш як на вісімнадцять місяців.

Відповідно до частини 1 стаття 21 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», в`їзд в Україну, перебування на території України та транзитний проїзд через територію України іноземців та осіб без громадянства здійснюється за наявності достатнього фінансового забезпечення або наявності можливості отримати таке забезпечення законним способом на території України.

Відповідно до абзацу першого ч.1 ст.15 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» в`їзд та виїзд з України іноземцями та особи без громадянства здійснюється за паспортним документом за наявності відповідної візи, якщо інший порядок в`їзду та виїзду не встановлено законодавством чи міжнародним договором України.

У судовому засіданні встановлено, що у відповідача не має постійного місця проживання, роботи та законних джерел доходів, родинних зв`язків, не має достатнього фінансового забезпечення його проживання в Україні та для виїзду за межі України, порушення ним міграційного законодавства щодо терміну тимчасового перебування на території України.

Згідно ч. 1 ст. 289 КАС України, за наявності обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства, стосовно якої подано адміністративний позов про примусове видворення, ухилятиметься від виконання рішення про її примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення чи реадмісії відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію або якщо існує ризик її втечі, а так само у разі відсутності в іноземця або особи без громадянства, яка вчинила порушення законодавства України з прикордонних питань або про правовий статус іноземців, документа, що дає право на виїзд з України, центральним органом виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, його територіальним органом чи підрозділом, органом охорони державного кордону або Служби безпеки України подається до місцевого загального суду як адміністративного суду за місцезнаходженням цих органів (підрозділів) або за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, позовна заява про застосування судом до іноземця або особи без громадянства одного з таких заходів: затримання іноземця або особи без громадянства з метою ідентифікації та (або) забезпечення видворення за межі території України; затримання іноземця або особи без громадянства з метою забезпечення її передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію; взяття іноземця або особи без громадянства на поруки підприємства, установи чи організації; зобов`язання іноземця або особи без громадянства внести заставу.

Строк затримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, становить шість місяців. За наявності умов, за яких неможливо ідентифікувати іноземця або особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи у зазначений строк або прийняти рішення за заявою про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, цей строк може бути продовжений, але не більш як на вісімнадцять місяців (ч. 11 ст. 289 КАС України).

Відповідно до пункту 1 Розділу VI Інструкції «Про примусове повернення і примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства», якщо іноземець не має документів, що посвідчують особу, орган ДМС, орган охорони державного кордону України або орган СБУ вживають заходів щодо його ідентифікації та документування.

Встановлено, що у громадянин ОСОБА_1 відсутні паспорт або інші документи, які б дали змогу покинути територію України, наявність інших підстав вважати, що він буде ухилятися від виїзду з території України в добровільному порядку, про що свідчить порушення чинного міграційного законодавства України,скоєння злочинів під час незаконного перебування на території України, відсутність в нього документа, що дає право на виїзд з України, можливість законним способом фінансово забезпечити своє перебування на території держави, законні підстави перебування та проживання на території України.

У статті 5 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (із змінами і доповненнями) від 04.11.1950 року, ратифікованою Верховною Радою України 11.09.1997, задекларовано право кожного на свободу та особисту недоторканість, за винятком певних випадків, зокрема, коли здійснюється законний арешт або затримання з метою запобігання її недозволеному в`їзду в країну чи особи, щодо якої провадяться процедури депортації або екстрадиції.

Враховуючи наведене, зокрема те, що відповідач перебуває на території України без відповідних законних підстав, суд приходить до висновку, що є всі правові підстави для задоволення позову.

Керуючись ст. ст.271, 272, 243-245, 289, 297 Кодексу адміністративного судочинства, суд,

у х в а л и в:

Адміністративний позов Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області (адреса: 79000, м.Львів, вул. Січових Стрільців, 11. Код ) до громадянина Грузії ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , без постійного місця проживання) про затримання іноземця та поміщення до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні та примусового видворення за межі території України, задоволити.

Видворити громадянина Грузії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за межі України.

Затримати з поміщенням громадянина Грузії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні на строк шість місяців з метою забезпечення видворення за межі України.

Рішення суду звернути до негайного виконання.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Галицький районний суд м. Львова протягом десяти днів з дня складення судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 16.04.2020 р.

Суддя: В.Ф. Романюк