Справа № 726/353/20
Суддя: Мілінчук С. В.
Дата ухвалення: 2020-03-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

САДГІРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ЧЕРНІВЦІ
Справа № 726/353/20
Провадження №2-а/726/25/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.03.2020 м. Чернівці

Садгірський районний суд м. Чернівці у складі: головуючого судді Мілінчук С. В., за участю секретаря судових засідань Абрамчук Н.В. розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чернівці справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора 1 батальйону 4 роти УПП в Чернівецькій області Сіренко Олександра Володимировича, третя особа УПП в Чернівецькій області про скасування постанови про адміністративне правопорушення,-

ВСТАНОВИВ :

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом про скасування постанови у справі про адміністративні правопорушення в якому вказує, що постановою серії ЕАК № 2154785 від 24.02.2020 року на нього було накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 225 гривень за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 122 КУпАП. Вважає вказану постанову не законною та такою, що підлягає скасуванню.

Зазначає, що оскаржувана постанова не містить доказів вчинення ним правопорушення та такі докази не були пред`явленні йому під час розгляду справи. Враховуючи викладене, його вина у вчиненні правопорушення не доведена належним чином. Позивач просить суд скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення серії ЕАК № 2154785 від 24.02.2020 року.

В судове засідання позивач не з`явився, однак надіслав до суду письмову заяву з проханням справу розглянути без його участі, позовні вимоги підтримуює в повному обсязі.

Представник відповідача та третьої особи в судове засідання не з`явився, однак надіслав до суду відзив в якому пояснив, що під час патрулювання працівниками поліції було виявлено, що водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «Рено Меган» порушив п 12.4 ПДР України -«порушення швидкісного режиму в населеному пункті». Зупинивши вказаний автомобіль, інспектором поліції було проведено розгляд справи,складено постанову та накладено адміністративне стягнення. Справу просить розглянути у його відсутності та відмовити у задоволенні позову.

Суд, вивчивши заяву позивача, відзив представника, встановивши належність, допустимість та достовірність доказів, які мають значення для правильного вирішення справи, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, приходить до висновку про обґрунтованість позову та необхідність постанову про накладення адміністративного стягнення скасувати з наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідно до копії постанови про адміністративне правопорушення ЕАК № 2154785 від 24.02.2020 року, встановлено, що 24.02.2020 року керуючи автомобілем «Рено Меган», д.н.з. НОМЕР_1 , у с. Грушівка по дорозі М 19, 516 км, водій ОСОБА_1 порушив вимоги п 12.4 ПДР України, а саме перевищив швидкість руху у населеному пункті більш ніж на 20 км, за що наступає відповідальність передбачена ч.1 ст. 122 КУпАП.

Так, пунктом 12.4 ПДР України, у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.

Ч.1 ст. 122 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину.

Відповідно до ч. 2 ст 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ч. 1 ст. 73 КАУ України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Статтями 75, 76 КАС України передбачено, що достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Так, у судовому засіданні було досліджено відеозапис із нагрудного відео реєстратора працівника поліції де зафіксовано події та обставини, які мали місце 24.02.2020 року. На відеозаписі зафіксовано, що водій ОСОБА_1 був зупинений працівниками поліції та йому було повідомлено про те, що він порушив вимоги п. 12.4 ПДР України, а саме перевищив ним швидкість руху у населеному пункті більш ніж на 20 км. В подальшому, працівником поліції було проведено розгляд справи. Доказів, на підтвердження його винуватості, водію надано не було. Будь-яких інших доказів на підтвердження винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП із дослідженого відеозапису судом не встановлено. Відсутній в матеріалах справи і відеозапис зафіксованого правопорушення із лазерного вимірювача швидкості TruCam.

Таким чином, судом не може бути взято до уваги в якості доказу досліджений відеозапис з нагрудного відеореєстратора працівника поліції, оскільки він не відображає відомостей про вчинення правопорушення, а лише містить процесуальну послідовність винесення оскаржуваної постанови. Аналогічна правова позиція міститься у постанові ВС/КАС,№216/5226/16-а від 18.072019 року.

Окрім того, згідно ст 283 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався).

Дослідивши наявні у матеріалах справи докази, суд позбавлений можливості належним чином встановити, що місце вчинення правопорушення дійсно відповідає вказаному у оскаржуваній постанові (с. Грушівка по дорозі М 19, 516 км), а як наслідок констатувати не тільки факт перевищення швидкості руху, а і порушення швидкісного режиму саме у населеному пункті, як це передбачено п. 12.4 ПДР України.

Статтею 62 Конституції України передбачено, що обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Системний аналіз та юридичний зміст положень ч.2 ст. 61 Конституції України свідчить про те, що в основу притягнення до юридичної відповідальності має бути покладений конкретний склад правопорушення, яке скоїла особа.

Згідно вимог ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на суд покладається обов`язок здійснювати неупереджений розгляд та ухвалювати обґрунтовані рішення. Приймаючи рішення, суду необхідно керуватись п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України», яким визначено, зокрема, що доведення вини має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпції, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Окрім того, пунктом 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» роз`яснено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КпАП України. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Втім, в оскаржуваній постанові не наведено жодного доказу вини позивача у скоєнні правопорушення, не зазначено номер відеозапису, яким зафіксоване правопорушення та відомості про те, чи зафіксовано воно взагалі.

Враховуючи викладене, оскільки відповідачем не було надано та досліджено доказів на підтвердження винуватості позивача, вина його доведена будь-якими доказами, притягнення його до адміністративної відповідальності є необґрунтованим. У зв`язку із викладеним, інспектором поліції безпідставно притягнуто позивача до адміністративної відповідальності, а висновки посадової особи уповноваженої державою на виконання функцій щодо забезпечення безпеки дорожнього руху, вказані у оскаржуваній постанові, не ґрунтуються на законі та дійсних обставинах.

Враховуючи наведене, та на підставі ст. 62 Конституції України, ст.ст. 7, ч. 1 ст. 122, 245, 251, 252, 258, 268, 279, 280, 283, 285 КУпАП, ст. ст. 72-77, 245-246, 286, 289 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ :

Адміністративний позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ЕАК № 2154785 від 24.02.2020 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 122 КпАП України - закрити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржено до Сьомого Апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції протягом десяти днів з дня його проголошення. У разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи рішення може бути оскаржено протягом тридцяти днів з дня його підписання.

Головуючий суддя С. В. Мілінчук