Справа № 560/3043/19
Суддя: Охрімчук І.Г.
Дата ухвалення: 2020-04-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 560/3043/19

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Козачок І.С.

Суддя-доповідач - Охрімчук І.Г.

14 квітня 2020 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Охрімчук І.Г.

суддів: Капустинського М.М. Смілянця Е. С. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 20 січня 2020 року (повний текст рішення складено 20.01.2020 року, м. Хмельницький) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання протиправним та скасування рішення про відмову в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах та зобов`язання призначити пенсію.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що звернувся до відповідача з заявою про призначення пенсії за віком достроково як учаснику бойових дій, маючи необхідний трудовий стаж та подавши усі необхідні документи.

Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області листом від 23.07.2019 року №24685/03 повідомило про відмову в призначенні пенсії у зв`язку з недостатністю необхідного страхового стажу. У вказаному листі зазначалось про те, що до страхового стажу позивача не враховано період роботи з 05.04.1999 року по 25.11.2003 року в приватному торгівельно-закупівельному підприємстві "Золота Нива", оскільки в індивідуальних відомостях про застраховану особу, що містяться в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, відсутня інформація про стаж роботи заявника та нарахування йому заробітної плати у вказаному підприємстві.

Позивач вважає відмову відповідача незаконною, оскільки робота на підприємстві у цей період підтверджується записами трудової книжки.

У свою чергу, Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області у поданому до суду першої інстанції відзиві позов не визнає, вважає, що до страхового стажу позивача правомірно не враховано період роботи з 05.04.1999 року по 25.11.2003 року в приватному торгівельно-закупівельному підприємстві "Золота Нива", оскільки в індивідуальних відомостях про застраховану особу, які містяться в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, відсутня інформація про стаж та нарахування заробітної плати під час роботи ОСОБА_1 у зазначеному підприємстві. Просить у задоволенні позову відмовити.

Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 20.01.2020 року адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії - задоволено.

Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 15.07.2019 року №23 про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 , а також відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, оформлену листом від 23.07.2019 року № 24685/03.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області зарахувати ОСОБА_1 до стажу, що враховується при призначенні і виплаті пенсії за віком на пільгових умовах, період роботи з 05.04.1999 року по 25.11.2003 року у приватному торгівельно-закупівельному підприємстві "Золота Нива", та повторно розглянути і вирішити заяву ОСОБА_1 від 15.04.2019 року про призначення йому пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п. 4 частини 1 статті 115 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з урахуванням встановлених судом обставин.

Стягнуто на користь ОСОБА_1 судові витрати на сплату судового збору у розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім ) грн. 40 к. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України Хмельницької області.

Не погоджуючись із судовим рішенням, відповідач звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить суд скасувати рішення суду першої інстанції від 20.01.2020 року та прийняти нову постанову про відмову у задоволенні позовних вимог. Обгрунтовуючи вимоги апеляційної скарги відповідач зазначив, що до страхового стажу позивача не зараховано період роботи з 05.04.1999 року по 25.11.2003 року в кооперативі "Золота Нива", оскільки в індивідуальних відомостях про застраховану особу відсутня інформація про стаж та нарахування заробітної плати, що підтверджується індивідуальними відомостями про застраховану особу, що містяться в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування. Разом з тим, відповідач зауважив, що згідно інформації наявної в Пенсійному фонді України, будь-які відомості про дане підприємство також відсутні. Документи по особовому складу кооперативу "Золота Нива" на зберігання до Староконстантинівського районного трудового архіву та архівного відділу Староконстантинівської міської ради не надходили, тому підтвердити первинними документами період роботи позивача з 05.04.199року по 25.11.2003 року в кооперативі "Золота Нива" неможливо.

Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 17.03.2020 року відкрито апеляційне провадження, а ухвалою суду від 02.04.2020 року призначено до апеляційного розгляду.

Керуючись приписами ст.311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, прийшла до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 15.04.2019 року, після досягнення ним 55-річного віку звернувся до відповідача з заявою про призначення пенсії за віком як учаснику бойових дій достроково, подавши трудову книжку та інші наявні у нього документи, необхідні для підтвердження трудового стажу.

Листом від 23.07.2019 року №24685/03 Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області повідомило про відмову в призначенні пенсії у зв`язку з недостатністю необхідного страхового стажу.

Відповідач зазначив, що відповідно до рішення від 15.07.2019 року №23 до страхового стажу позивача не враховано період роботи з 05.04.1999 року по 25.11.2003 року в приватному торгівельно-закупівельному підприємстві "Золота Нива", оскільки в індивідуальних відомостях про застраховану особу відсутня інформація про стаж та нарахування заробітної плати під час роботи позивача у цьому підприємстві. Також у листі вказано, що відповідно до поданих документів страховий стаж позивача становить 23 роки 4 місяці та 13 днів, що є недостатнім для призначення пенсії за віком в порядку статті 115 Закону №1058-ІУ ( необхідно 25 років страхового стажу)

Позивач, вважаючи дії відповідача протиправними, звернувся до суду за захистом порушених прав.

Вирішуючи спір по суті, задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції дійшов висновку, що необхідно вийти за межі позовних вимог з метою ефективного захисту прав та свобод людини та скасувати рішення №23, прийняте Головним управлінням Пенсійного фонду України в Хмельницькій області 15.07.2019 року, про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 , оскільки саме це рішення і є тим актом суб`єкта владних повноважень, на підставі якого була надана оскаржувана відповідь. Оскільки відповідачем не спростовано те, що позивач з 05.04.1999 року по 25.11.2003 року працював у приватному торгівельно-закупівельному підприємстві "Золота Нива", а також не спростовані відповідні записи про це у трудовій книжці ОСОБА_1 , слід зобов`язати відповідача зарахувати вказаний період роботи позивача до стажу, що враховується при призначенні і виплаті пенсії за віком та зобов`язати повторно розглянути та вирішити заяву про призначення пенсії за віком відповідно до п. 4 частини 1 статті 115 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з урахуванням встановлених судом обставин.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на таке.

Частиною 1 ст. 46 Конституції України передбачено, що громадяни України мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у старості та інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Статтями 4 та 5 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» передбачено, що ветеранами війни є особи, які брали участь у захисті Батьківщини чи в бойових діях на території інших держав. До ветеранів війни належать: учасники бойових дій, інваліди війни, учасники війни. Учасниками бойових дій є особи, які брали участь у виконанні бойових завдань по захисту Батьківщини у складі військових підрозділів, з`єднань, об`єднань всіх видів і родів військ Збройних Сил діючої армії (флоту), у партизанських загонах і підпіллі та інших формуваннях як у воєнний, так і у мирний час.

Поняття «учасника бойових дій» зазначене у пункті 2 статті 6 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту». Ним визначено, що учасниками бойових дій визнаються, зокрема, учасники бойових дій на території інших країн - військовослужбовці Радянської Армії, Військово-Морського Флоту, Комітету державної безпеки, особи рядового, начальницького складу і військовослужбовці Міністерства внутрішніх справ колишнього Союзу РСР (включаючи військових та технічних спеціалістів і радників), працівники відповідних категорій, які за рішенням Уряду колишнього Союзу РСР проходили службу, працювали чи перебували у відрядженні в державах, де в цей період велися бойові дії, і брали участь у бойових діях чи забезпеченні бойової діяльності військ (флотів).

Відповідно до цього Закону позивачу видано безтермінове посвідчення учасника бойових дій, відповідно до якого він за своїм статусом має право на пільги передбачені зазначеним законом.

Згідно зі статтею 16 Закону України "Про пенсійне забезпечення", військовослужбовці, особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та поліцейські, які брали участь у бойових діях, а також ті, які стали інвалідами внаслідок поранення, контузії, каліцтва, одержаних при захисті Батьківщини або при виконанні інших обов`язків військової служби (службових обов`язків), або внаслідок захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті чи виконанням інтернаціонального обов`язку, а також батьки і дружини (якщо вони не взяли повторний шлюб) військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та поліцейських, які померли (загинули) у період проходження військової служби (виконання службових обов`язків) чи після звільнення зі служби, але внаслідок поранення, контузії, каліцтва, одержаних при виконанні обов`язків військової служби (службових обов`язків), захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті, ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи чи виконанням інтернаціонального обов`язку, мають право на пенсію: чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років.

Положеннями абзацу 6 частини 3 розділу XV Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та статті 16 Закону України "Про пенсійне забезпечення" передбачена можливість дострокового виходу на пенсію учасникам бойових дій.

Пунктом 2.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове пенсійне страхування», затвердженого постановою Пенсійного фонду України № 22-1 від 25 листопада 2005 року визначено, що документом, який визначає особливий статус особи, зокрема учасника бойових дій, є посвідчення учасника бойових дій та довідка військового комісаріату про періоди та місце участі в бойових діях.

З матеріалів справи встановлено, що позивач є учасником бойових дій, що підтверджується наявними у справі та у пенсійній справі доказами: копією посвідчення учасника бойових дій НОМЕР_1 , виданого 06.11.1997 року, довідками про періоди та місце служби позивача в складі сил Радянської армії, у тому числі під час війни в Афганістані. Зазначені обставини відповідач не заперечує.

Відповідно до пп. 4 п. 1 статті 115 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" право на призначення дострокової пенсії за віком мають військовослужбовці, особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейські, які брали участь у бойових діях, в антитерористичній операції в районах її проведення, а також ті, яким встановлено інвалідність внаслідок поранення, контузії, каліцтва, отриманих під час захисту Батьківщини або під час виконання інших обов`язків військової служби (службових обов`язків), або внаслідок захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті, виконанням інтернаціонального обов`язку чи безпосередньою участю в антитерористичній операції в районах її проведення, дружини (чоловіки), якщо вони не взяли повторний шлюб, і батьки військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейських, які померли (загинули) у період проходження військової служби (виконання службових обов`язків) чи після звільнення із служби, але внаслідок поранення, контузії, каліцтва, отриманих під час виконання обов`язків військової служби (службових обов`язків), захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті, ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи, виконанням інтернаціонального обов`язку чи безпосередньою участю в антитерористичній операції в районах її проведення, особи, яким надано статус учасника бойових дій відповідно до пункту 20 статті 6, особи з інвалідністю внаслідок війни відповідно до пунктів 12 та 13 статті 7 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", особи з числа резервістів і військовозобов`язаних, яким надано статус учасника бойових дій відповідно до пункту 19 статті 6, особи з інвалідністю внаслідок війни відповідно до пункту 11 статті 7 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", дружини (чоловіки), якщо вони не взяли повторний шлюб, і батьки, яким надано статус особи, на яку поширюється чинність Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», відповідно до абз.6 і 7 п.1 ст.10 зазначеного Закону, а також абз.8 п.1 ст.10 зазначеного Закону з числа членів сімей резервістів і військовозобов`язаних, - після досягнення чоловіками 55 років, жінками - 50 років та за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків і не менше 20 років у жінок.

Отже, вказаною нормою права визначено вичерпне коло осіб, які мають право на дострокове призначення пенсії за віком. При цьому, позивач підпадає під дію вищезгаданих норм Законів України, які визначають право на пільгові умови призначення пенсії за віком.

Частиною 1 ст. 24 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-ІV страховий стаж це період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Відповідно до абз.1 ч.2 ст. 24 Закону № 1058-IV страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

За нормами Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за №1566/11846 підтвердження страхового стажу для призначення пенсії здійснюється:

- за період до 01.01.2004 - на підставі документів про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637: трудової книжки, документів про навчання на денній формі - диплом, атестат чи посвідчення, свідоцтва про народження дітей, військового квитка, довідки організацій чи архівних установ у разі, якщо відповідні записи у трудовій книжці відсутні або містять виправлення;

- за період роботи, починаючи з 01 січня 2004 року, структурний підрозділ, відповідальний за ведення персоніфікованого обліку, надає структурному підрозділу, відповідальному за призначення пенсії, довідку з бази даних реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Стаття 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" встановлює, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів уній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно п.20 Постанови Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року № 637 "Про затвердження порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів в ній" у тих випадках коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, або за вислугу років, встановлених для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств або організацій.

Матеріали справи свідчать, що зміст відповіді та рішення, прийнятого відповідачем вказує на те, що ним не враховано до страхового стажу ОСОБА_1 саме той період, який міг бути підтверджений на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом ( період з 05.04.1999 року по 25.11.2003 року).

Слід також враховувати, що рішення № 23 за результатами розгляду заяви позивача про призначення пенсії, поданої ним у квітні 2019 року, було прийняте лише 15.07.2019 року, тобто фактично майже через 3 місяці з дати звернення.

Порядком № 637 передбачено, що за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Встановлено, що період роботи ОСОБА_1 з 05.04.1999 року по 25.11.2003 року у приватному торгівельно-закупівельному підприємстві "Золота Нива" на посаді експедитора підтверджується записами №11 та № 12 трудової книжки серії НОМЕР_2 , які завірені підписом директора підприємства - ОСОБА_2 та печаткою юридичної особи.

Дані записи трудової книжки не містять виправлень, підчищень або описок, отже належним чином підтверджують трудовий стаж позивача, набутий ним у цей період, відтак не потребують будь-якого іншого доведення додатковими письмовими доказами, про що правильно відмічено судом попередньої інстанції.

Колегія суддів погоджується, що доводи відповідача про необхідність додаткового підтвердження страхового стажу позивача індивідуальними відомостями про застраховану особу не слід брати до уваги, оскільки страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку лише з моменту впровадження системи персоніфікованого обліку, тобто з 01.01.2004 року. У той же час, відповідач з незрозумілих причин відмовився зарахувати саме той період, який мав місце до впровадження цієї системи і підтверджується трудовою книжкою позивача.

Необхідно зауважити, що навіть відсутність в інформаційній базі системи персоніфікованого обліку (в індивідуальних відомостях про застраховану особу) відомостей про сплату підприємством-роботодавцем страхових внесків (єдиного внеску) не може бути самостійною підставою для позбавлення особи права на врахування стажу або на пенсію.

Вказаний висновок узгоджується з висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 23 липня 2019 року у справі № 617/927/17.

Колегія суддів погоджується з позицією суду першої інстанції, що відповідач протиправно не врахував наявний у позивача стаж, який був необхідним для вирішення питання про призначення йому пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п 4 ч. 1 статті 115 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Відповідно до ч. 2 ст. 9 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Суд апеляційної інстанції погоджується з позицією попередньої інстанції, що необхідно вийти за межі позовних вимог з метою ефективного захисту прав та свобод людини та скасувати рішення №23, прийняте Головним управлінням Пенсійного фонду України в Хмельницькій області 15.07.2019 року, про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 , оскільки саме це рішення і є тим актом суб`єкта владних повноважень, на підставі якого була надана оскаржувана відповідь.

Зважаючи на те, що відповідачем не спростовано те, що позивач з 05.04.1999 року по 25.11.2003 року працював у приватному торгівельно-закупівельному підприємстві "Золота Нива", а також не спростовані відповідні записи про це у трудовій книжці ОСОБА_1 , суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що слід зобов`язати відповідача зарахувати вказаний період роботи позивача до стажу, що враховується при призначенні і виплаті пенсії за віком та зобов`язати повторно розглянути та вирішити заяву про призначення пенсії за віком відповідно до п. 4 частини 1 статті 115 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з урахуванням встановлених судом обставин.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

У даному випадку, відповідач по справі, як суб`єкт владних повноважень, не виконав покладений на нього обов`язок щодо доказування правомірності вчинених ним дій та прийняття оскаржуваного рішення.

Колегія суддів погоджується, що відповідачем не доведена обґрунтованість рішення пенсійного органу про відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, оскільки наявними в матеріалах справи доказами підтверджується, що позивачем при зверненні із заявою про призначення дострокової пенсії було подано всі необхідні документи, тобто дотримані умови, передбачені п.4 ч.1 ст.115 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та пп.5 п. 2.1 Порядку №22-1 для призначення дострокової пенсії.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області залишити без задоволення, а рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 20 січня 2020 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.
Постанова суду складена в повному обсязі 14 квітня 2020 року.

Головуючий Охрімчук І.Г.

Судді Капустинський М.М. Смілянець Е. С.