Справа № ЗПП/320/13/20
Суддя: Терлецька О.О.
Дата ухвалення: 2020-04-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про відмову у вжитті заходів забезпечення позову

15 квітня 2020 року ЗПП/320/13/20

Суддя Київського окружного адміністративного суду Терлецька О.О., розглянувши в місті Києві заяву ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову до його подання,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 із заявою, в якій просить суд забезпечити позов шляхом зупиненням дії Постанови Головного управління Держпраці у Київській області про накладення штрафу №КВ1674/1063/АВ/ТД/ФС-643 від 05 листопада 2019 року, до винесення судом остаточного рішення по даній справі.

В обгрунтування такої заяви зазначено, що Між Фізичною особою - підприємцем, ОСОБА_1 що здійснює підприємницьку діяльність у сфері ресторанного бізнесу та наданні послуг мобільного харчування (КВЕД 56.10) та Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_2 , яка здійснює підприємницьку діяльність у сфері роздрібної торгівлі іншими продуктами харчування в спеціалізованих магазинах (КВЕД 47.29) був укладений договір суборенди від 01.04.2017 року, на підставі якого ОСОБА_1 в ролі Суборендодавця передає Суборендареві, ОСОБА_2 , в строкове платне користування приміщення загальною площею 40 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 , де дане приміщення надається для використання Суборендарем у підприємницькій діяльності.

09.10.2019 року, до вищезгаданого магазину прибув інспектор праці Ющенко Віталій Петрович, службове посвідчення № 1063, з метою проведення інспекційного відвідування. За результатами проведення інспекційного відвідування був складений Акт інспекційного відвідування №КВ 1674/1063/АВ від 21.10.2019 р. на підставі якого була винесена Постанова Головного управління Держпраці у Київській області про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами №КВ1674/1063/АВ/ТД/ФС-643 від 05 листопада 2019 року.

В свою чергу, ОСОБА_1 до Київського окружного адміністративного суду, була подана позовна заява про визнання протиправним та скасування вищевказаної постанови та разом із нею дана заява про забезпечення так як на час розгляду даної справи, невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду та ознаки протиправності рішення є очевидними.

На думку заявника, з урахуванням протиправності оскаржуваної Постанови Головного управління Держпраці у Київській області про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами №КВ1674/1063/АВ/ТД/ФС-643 від 05 листопада 2019 року та з метою зупинення дії даного індивідуального акта виникає необхідність у поданні заяви про забезпечення позову. Мотивом звернення до суду з даною заявою позивач зазначає запобігання отримання майнової шкоди внаслідок дій Головного управління Держпраці у Київській області.

Розглянувши подану ОСОБА_1 заяву про забезпечення позову, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Згідно частини першої статті 154 Кодексу адміністративного судочинства України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.

З урахуванням наведеного положення Кодексу адміністративного судочинства України, розгляд клопотання позивача про вжиття заходів забезпечення позову здійснюється без повідомлення сторін.

Відповідно до частини першої статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Згідно частини другої статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Відповідно до частини першої статті 151 Кодексу адміністративного судочинства України позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку відповідача вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Згідно частини другої статті 151 Кодексу адміністративного судочинства України суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Відповідно до абз. 1 п. 17 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України "Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду адміністративних справ" від 06.03.2008 № 2 встановлено, що в ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також вказати ознаки, які свідчать про очевидність протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень.

У вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого:

- розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову;

- забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу;

- наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги;

- імовірності утруднення виконання або невиконання рішення адміністративного суду в разі невжиття таких заходів;

- запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Суд повинен у кожному випадку, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи є хоча б одна з названих обставин, і оцінити, чи не може застосуванням заходів забезпечення позову бути завдано ще більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.

Аргументуючи необхідність застосування заходів забезпечення позову, заявник вказує переважно на протиправність дій відповідача при складенні спірного рішення.

Однак, розгляд судом таких доводів та аргументів в межах вирішення питання щодо забезпечення позову та поза процедурою розгляду самого позову, без забезпечення всіх передбачених Кодексом адміністративного судочинства України гарантій процесуальної рівності сторін при оцінці доказів у справі та забезпечення судом принципу повноти та офіційності при зібранні доказів у справі, - нівелює законність рішення по суті можливо заявленого позову, а тому не може бути допущений судом.

Разом із цим, доказів, що свідчать про очевидну протиправність спірного рішення чи утруднення виконання рішення суду у подальшому заявником суду не надано, а також наведені у заяві доводи підлягають перевірці у ході судового розгляду справи по суті.

Також, з наведених заявником обґрунтувань не встановлено, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

З огляду на відсутність станом на час розгляду поданої заяви очевидних ознак протиправності оскаржуваного рішення, зупинення його дії, є фактично прийняттям судового рішення без розгляду справи по суті, що не відповідає меті застосування правового інституту забезпечення позову.

За таких обставин, перевіривши зазначені у поданій заяві доводи на предмет їх відповідності наведеним нормам та з`ясованим судом обставинам, а також оцінивши додані до неї докази суд дійшов висновку про необґрунтованість поданої заяви, і як наслідок, про відсутність підстав для її задоволення.

Керуючись статтями 117, 160, 165 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

у х в а л и в:

1. У задоволенні заяви ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову, - відмовити.

2. Копію ухвали надіслати (видати) позивачеві.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення. Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або у судовому засіданні у разі неявки учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного тексту ухвали.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII Перехідні положення Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Київський окружний адміністративний суд.

Суддя Терлецька О.О.