Справа № 1240/2560/18
Суддя: О.В. Ірметова
Дата ухвалення: 2020-04-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

08 квітня 2020 рокуСєвєродонецькСправа № 1240/2560/18

Луганський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді: Ірметової О.В.

за участю

секретаря судового засідання: Попової Н.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Луганськгаз» до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби України про скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 04.07.2018 № Ю-78-17, -

ВСТАНОВИВ:

23 серпня 2018 року до Луганського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Луганськгаз» до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби України про скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 04.07.2018 № Ю-78-17.

Позовну заяву обґрунтовано тим, що Позивач не згоден з винесеною Відповідачем вимогою про сплату боргу (недоїмки) від 04.07.2018 № Ю-78-17 на суму 98305,13 грн, оскільки, на думку позивача, податковим органом не було враховано факт здійснення ТОВ «Луганськ Збут» сплати єдиного соціального внеску від імені ПАТ «Луганськгаз» у період з вересня 2016 року по грудень 2016 року. На всі відкриті рахунки позивача був накладений арешт, тому ним був укладений договір доручення з ТОВ «Луганськ Збут». Таким чином, в даному випадку ТОВ «Луганськ Збут» перераховуючи єдиний внесок, діяв як повірений від імені позивача та за рахунок позивача, а не як самостійний платник.

Відповідач заперечував проти задоволення позовних вимог, про що надав відзив на позовну заяву (том 1 а.с. 151-152), в обґрунтування якого зазначено, що ПАТ «Луганськгаз» є платником єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

ТОВ «Луганськгаз Збут» (код за ) - юридична особа зі статусом платника - головне підприємство, має стан платника податку за основним місцем обліку. Підприємство знаходиться на обліку в ДПІ у м.Сєвєродонецьку ГУ ДФС у Луганській області.

ТОВ «Луганськгаз Збут», як платник єдиного внеску подає Звіт про суми нарахованої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення, допомоги, компенсації) застрахованих осіб та сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування і сплачує нарахований єдиний внесок за своїх працівників за основним місцем обліку, а саме до ДПІ у м.Сєвєродонецьку ГУ ДФС у Луганській області.

ПАТ «Луганськгаз» знаходиться на обліку в Запорізькому управлінні Офісу ВПП ДФС та подає Звіти про суми нарахованої заробітної плати за основним місцем обліку, а саме до Запорізького управління.

Відповідно до частини 9 статті 25 Закону № 2464-VI передача платниками єдиного внеску своїх обов`язків з його сплати третім особам заборонена, крім випадків, передбачених законодавством.

Законодавством встановлено випадки, коли сплата єдиного внеску від імені платника допускається третьою особою. Так, згідно з частиною 8 ст. 25 Закону № 2464 у разі ліквідації юридичної особи - платника ЄВ або втрати платником з інших причин статусу платника ЄВ сума недоїмки сплачується за рахунок коштів та іншого майна платника. У такому разі відповідальними за погашення недоїмки є: ліквідаційна комісія - щодо юридичної особи - платника ЄВ, що ліквідується, юридична особа - щодо утворених нею філії, представництва або іншого відокремленого підрозділу - платника ЄВ, що ліквідується.

У разі недостатності у платника ЄВ коштів та іншого майна для сплати недоїмки відповідальними за її сплату є: засновники або учасники юридичної особи - платника ЄВ, що ліквідується, якщо згідно із законом вони несуть повну чи додаткову відповідальність за її зобов`язаннями, юридична особа - щодо утворені нею філії, представництва та іншого відокремленого підрозділу - платника ЄВ, що ліквідується, правонаступники юридичної особи - платника ЄВ, що ліквідується.

У разі злиття, приєднання виділення, поділу, перетворення платника ЄВ зобов`язання із сплати недоїмки покладаються на осіб, до яких відповідно до законодавства перейшли його права та обов`язки.

Передача своїх обов`язків щодо сплати єдиного соціального внеску за договором Доручення або філіями відповідно Статуту підприємства не передбачені законодавством.

Таким чином, ПАТ «Луганськгаз», згідно вимог чинного законодавства, не звільнено від обов`язку щодо сплати ЄВ, а отже і від відповідальності за його несвоєчасне внесення до бюджету.

Враховуючи вищенаведене, відповідач вважає вимогу про сплату боргу (недоїмки) під порядковим №Ю-78-17 від 04.07.2018 на суму 98305,13 грн такою, що відповідає вимогам чинного законодавства.

Також, відповідач зазначив, що застосування положень цивільного кодексу України про договір доручення при вирішенні справи є протиправним, оскільки спеціальним законом, який регулює правовідносини у сфері нарахування, обчислення і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та має перевагу при застосуванні окремих норм перед іншими нормативно-правовими актами, є Закон України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 № 2464-VІ. Тим більше норми Цивільного кодексу України щодо укладення, виконання договору доручення стосуються цивільно-правових взаємовідносин, а не обов`язків щодо сплати загальнодержавних податків та зборів.

На підставі викладеного відповідач просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

Позивач не погодившись з відзивом відповідача, надав відповідь на відзив на позовну заяву, в обґрунтування якої зазначено, що 16 травня 2016 року між позивачем та ТОВ Луганськгаззбут» укладений договір про надання поворотної фінансової допомоги №ФД-05-2016-5.

Заступником начальника відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України в рамках виконавчого провадження №33280183 від 03.08.2016 була винесена постанова про арешт коштів боржника, відповідно до якої був накладений арешт на кошти, що містяться на усіх відкритих рахунках, що належать ПАТ «Луганськгаз».

Об`єктивною передумовою застосування позивачем положень глави 68 Цивільного кодексу України, став факт арешту усіх відкритих рахунків, що належать позивачу.

Укладеним договором доручення та виданими позивачем на підставі договору доручення довіреностями передбачені чіткі юридичні дії, які має вчинити повірений, а саме: сплачувати (перераховувати) податки, збори та інші обов`язкові платежі, передбачені чинним законодавством України.

На підставі викладеного позивач просив задовольнити позовні вимоги.

Ухвалою суду від 27 серпня 2018 року відкрито провадження у справі за даним адміністративним позовом, призначено підготовче засідання на 24.09.2018 (том 1 а.с. 1-2).

24 вересня 2018 року підготовче засідання відкладено до 10 жовтня 2018 року (том 1 а.с. 171).

Ухвалою суду від 10 жовтня 2018 року зупинено провадження у справі, підготовче засідання призначено на 12 листопада 2018 року (том 1 а.с. 194).

12 листопада 2018 року у зв`язку з перебуванням головуючого судді у відпустці підготовче засідання перенесено на 28 листопада 2018 року (том 1 а.с. 237).

Ухвалою суду від 28 листопада 2018 року поновлено провадження у справі (том 1 а.с. 244а).

28 листопада 2018 року підготовче засідання відкладено до 05 грудня 2018 року (том 1 а.с. 247).

Ухвалою суду від 05 грудня 2018 року продовжено строк підготовчого провадження у справі, наступне підготовче засідання призначено на 11 січня 2019 року (том 2 а.с. 16).

Ухвалою суду від 11 січня 2019 року закрито підготовче провадження, та призначити справу до розгляду у відкритому судовому засіданні на 11 січня 2019 року (том 2 а.с. 27).

Ухвалою суду від 11 січня 2019 року зупинено провадження у справі до 13 лютого 2019 року (том 2 а.с. 35).

Ухвалою суду від 13 лютого 2019 року поновлено провадження у справі (том 2 а.с. 55).

Ухвалою суду від 13 лютого 2019 року зупинено провадження у справі до набрання законної сили судовим рішенням Верховного Суду по справі №812/1281/17 (том 2 а.с. 57-58).

Ухвалою суду від 13 травня 2019 року у зв`язку з відрахуванням головуючого судді зі штату Луганського окружного адміністративного суду, справу прийнято до провадження головуючим суддею Ірметовою О.В. (том 2 а.с. 65).

Ухвалою суду від 10 березня 2020 року поновлено провадження у справі, та призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні на 26 березня 2020 року (том 2 а.с. 70).

26 березня 2020 року судове засідання відкладено до 08 квітня 2020 року (том 2 а.с. 75).

Ухвалою суду від 08 квітня 2020 року замінено позивача у справі №1240/2560/18 з Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Луганськгаз" на його правонаступника - Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Луганськгаз» (том 2 а.с. 95-96).

Представник позивача у судове засідання не прибув, про дату, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, надав заяву, у якій розгляд справи просив проводити без його участі.

Представник відповідача у судове засідання не прибув, про дату, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив.

Дослідивши матеріали справи, надавши оцінку доказам, суд дійшов висновку задоволення адміністративного позову з наступних підстав.

Державним виконавцем примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України в рамках виконавчого провадження №33280183, винесені постанови про арешт коштів боржника, відповідно до яких накладений арешт на кошти, що містяться на усіх відкритих рахунках, що належать боржнику: ПАТ «Луганськгаз» (том 1 а.с. 133-136).

Постановою старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України 15.12.2016 знято арешт з коштів, накладений з постановами державного виконавця 03.08.2016 та 20.10.2016 ВП № 33280183 (том 1 а.с. 137-138).

19.09.2016 між ПАТ «Луганськгаз» (довіритель) та ТОВ «Луганськгаз Збут» (повірений) укладений договір доручення № Д-3, відповідно до пунктів 1.1., 1.2 якого повірений зобов`язується від імені, в інтересах та за рахунок довірителя виконувати грошові зобов`язання. Виконані грошові зобов`язання, вчинені повіреним на виконання цього договору, створюють, змінюють, припиняють цивільні права та обов`язки довірителя (том 1 а.с. 29-30).

Пунктом 2.1. договору передбачено, що довіритель зобов`язаний видати повіреному довіреність на вчинення юридичних дій, визначених у даному договорі, забезпечити повіреного інформацією та надати повний пакет документів.

На виконання вказаного договору позивач видав ТОВ "Луганськгаз Збут" (повіреному) довіреність від 19.09.2016 № 103, згідно умов якої позивач уповноважує повіреного сплачувати (перераховувати) від імені ПАТ "Луганськгаз", зокрема єдиний соціальний внесок (том 1 а.с. 32 зворотній бік).

Додатковою угодою до договору доручення № Д-3 від 19.09.2016 підтверджується, що Позивач (Довіритель) доручає ТОВ "Луганськгаз Збут" здійснювати від імені і за рахунок Довірителя розрахунки (платежі) по зобов`язанням Довірителя (том 1 а.с. 31).

На підтвердження виконання умов договору надані копії платіжних доручень про оплату ТОВ "Луганськгаз Збут" як «платником» відповідних сум єдиного внеску за імені ПАТ "Луганськгаз", про що прямо зазначено в призначенні платежу в кожному платіжному дорученні (том 1 а.с. 34-62).

Листами від 08.11.2016 № 01-02-59/1953 та від 22.11.2016 № 01-02-59/2112 Позивач довів до відома податковий орган про те, що перерахування у вересні-листопаді 2016 році єдиного соціального внеску по заробітній платі працівників було здійснено ТОВ "Луганськгаз Збут" по договору Доручення № Д-3 від 19.09.2016 та просило зарахувати зазначену оплату в рахунок сплати ЄСВ по ПАТ "Луганськгаз". Додатками до цих листів були копії договору доручення від 19.09.2016 року № Д-3 (том 1 а.с. 63, 64).

Відповідно до вимоги про сплату боргу (недоїмки) №Ю-78-17 від 04.07.2018 позивачу визначений податковий борг (недоїмка) зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в сумі 98305,13 грн. (том 1 а.с. 20).

Не погодившись з вимогою, 16.07.2018 ПАТ "Луганськгаз" звернулось до Державної фіскальної служби України зі скаргою про скасування вищевказаної вимоги (том 1 а.с. 21).

Рішенням Державної фіскальної служби про результати розгляду скарги від 10.08.2018 № 26374/6/99-99-11-02-02-25 зазначена скарга позивача була залишена без задоволення (том 1 а.с. 24-26).

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку, визначені Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08 липня 2010 року №2464-VI (далі - Закон №2464; у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до частини першої статті 2 Закону № 2464 дія цього Закону поширюється на відносини, що виникають під час провадження діяльності, пов`язаної із збором та веденням обліку єдиного внеску. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на зазначені відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.

Виключно цим Законом визначаються зокрема: принципи збору та ведення обліку єдиного внеску; платники єдиного внеску; порядок нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску (частина друга статті 2).

Згідно зі статтею 3 Закону № 2464 збір та ведення облік єдиного внеску здійснюються за принципами, зокрема: законодавчого визначення умов і порядку його сплати; обов`язковості сплати; захисту прав та законних інтересів застрахованих осіб; державного нагляду за збором та веденням обліку єдиного внеску; відповідальності платників єдиного внеску та органу, що здійснює збір та веде облік єдиного внеску, за порушення норм цього Закону, а також за невиконання або неналежне виконання покладених на них обов`язків.

За змістом пункту 1 частини першої статті 4 Закону № 2464 до платників єдиного внеску віднесено роботодавців, зокрема підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності, відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами.

До визначених частиною другою статті 6 Закону № 2464 обов`язків платника єдиного внеску віднесено зокрема: своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок (пункт 1); подавати звітність та сплачувати до органу доходів і зборів за основним місцем обліку платника єдиного внеску у строки, порядку та за формою, встановленими центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, за погодженням з Пенсійним фондом та фондами загальнообов`язкового державного соціального страхування (пункт 4).

Частиною четвертою статті 8 Закону № 2464 визначено, що порядок нарахування, обчислення і сплати єдиного внеску визначається цим Законом, в частині адміністрування - Податковим кодексом України, та прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Порядок обчислення та строки сплати єдиного внеску передбачені статтею 9 Закону № 2464-VІ, якою передбачено, що:

- сплата єдиного внеску здійснюється у національній валюті зокрема шляхом внесення відповідних сум єдиного внеску на рахунки органів доходів і зборів, відкриті в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, для його зарахування (частина п`ята статті 9);

- для зарахування єдиного внеску в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, та його територіальних органах відкриваються в установленому порядку небюджетні рахунки відповідному органу доходів і зборів. Зазначені рахунки відкриваються виключно для обслуговування коштів єдиного внеску; обслуговування коштів єдиного внеску здійснюється згідно з положенням про рух коштів, що затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, та центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної бюджетної політики, за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, Пенсійним фондом та фондами загальнообов`язкового державного соціального страхування (частина шоста статті 9);

- єдиний внесок сплачується шляхом перерахування платником безготівкових коштів з його банківського рахунку (частина сьома статті 9);

- днем сплати єдиного внеску вважається: у разі перерахування сум єдиного внеску з рахунку платника на відповідні рахунки органу доходів і зборів - день списання банком або центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, суми платежу з рахунку платника незалежно від часу її зарахування на рахунок органу доходів і зборів (пункт 1 частини десятої статті 9);

- єдиний внесок підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника. За наявності у платника єдиного внеску одночасно із зобов`язаннями із сплати єдиного внеску зобов`язань із сплати податків, інших обов`язкових платежів, передбачених законом, або зобов`язань перед іншими кредиторами зобов`язання із сплати єдиного внеску виконуються в першу чергу і мають пріоритет перед усіма іншими зобов`язаннями, крім зобов`язань з виплати заробітної плати (доходу) (частина дванадцята статті 9).

Згідно з частиною дев`ятою статті 25 Закону № 2464 передача платниками єдиного внеску своїх обов`язків з його сплати третім особам заборонена, крім випадків, передбачених законодавством.

Системний аналіз вищенаведених норм свідчить про те, що Закон № 2464, який є спеціальним, покладає на позивача як платника єдиного внеску безумовний, пріоритетний (частина дванадцята статті 9) обов`язок зі сплати єдиного внеску шляхом внесення відповідних сум єдиного внеску на рахунки органів доходів і зборів (частина п`ята статті 9) з його банківського рахунку (частина сьома статті 9).

Водночас у ході судового процесу у справі встановлені обставини, які унеможливлюють виконання позивачем зазначеного обов`язку (арешт коштів ПАТ «Луганськгаз») у спосіб, визначений Законом № 2464, тобто шляхом перерахування відповідних коштів з рахунку платника на рахунок органу доходів і зборів.

Суд враховує, що спірні правовідносини щодо збору (справляння) єдиного внеску, за своєю суттю є публічно-правовими. При цьому Законом № 2464 не врегульовано випадки наявності обставин, що виключають (унеможливлюють) виконання обов`язку зі сплати єдиного внеску.

Тобто у спеціальному законі, виключно яким визначається порядок сплати єдиного внеску (частина друга статті 2), наявні прогалини щодо порядку виконання встановленого Законом № 2464 обов`язку платника єдиного внеску щодо його сплати в умовах, зокрема, неможливості застосування регламентованого цим Законом способу виконання відповідного обов`язку.

Наявність таких прогалин обумовлює безпосереднє застосування регламентованих цим Законом принципів: обов`язковості сплати та захисту прав і законних інтересів застрахований осіб (стаття 3), а також положень інших нормативно-правових актів в частині, що не суперечить цьому Закону (частина перша статті 1).

За встановлених обставин у справі колегія суддів виходить також із того, що ПАТ «Луганськгаз» мало на меті виконання покладеного на нього безумовного та пріоритетного (частина дванадцята статті 9) обов`язку зі сплати єдиного внеску, а тому здійснювало пошук шляхів виконання цього обов`язку з тим, щоб забезпечити відповідний страховий стаж своїх працівників.

Цивільний кодекс України є нормативно-правовим актом матеріального права в значенні статті 7 КАС України.

Відповідно до частин першої, третьої статті 237 Цивільного кодексу України представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов`язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє (частина перша статті 237). Представництво виникає на підставі зокрема договору (частина третя статті 237).

Частиною першою статті 1000 Цивільного кодексу України встановлено, що за договором доручення одна сторона (повірений) зобов`язується вчинити від імені та за рахунок другої сторони (довірителя) певні юридичні дії. Правочин, вчинений повіреним, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов`язки довірителя.

Відповідно до статті 1003 Цивільного кодексу України у договорі доручення або у виданій на підставі договору довіреності мають бути чітко визначені юридичні дії, які належить вчинити повіреному. Дії, які належить вчинити повіреному, мають бути правомірними, конкретними та здійсненними.

З огляду на зміст вищенаведених положень цивільного законодавства суд дійшов висновку, що в результаті реалізації між позивачем та його повіреним їхніх взаємовідносин за договорами доручення не відбулося передачі третім особам обов`язку платника (ПАТ «Луганськгаз») зі сплати єдиного внеску, що заборонено частиною дев`ятою статті 25 Закону № 2464.

Сама лише обставина, що відповідні перерахування власних коштів платника єдиного внеску відбулись не з його власного рахунку, в умовах неможливості використання власних рахунків платника (що не є спірним між сторонами), не свідчить про порушення платником вимог частини дев`ятої статті 25 Закону № 2464.

У випадку наявності прогалин у спеціальному нормативно-правовому акті - Законі № 2464 - щодо порядку (способу) виконання обов`язку платника зі сплати єдиного внеску, за умов об`єктивної неможливості скористатися передбаченим Законом способом виконання такого обов`язку, правомірними є дії платника єдиного внеску, спрямовані на забезпечення виконання цього обов`язку у будь-який інший спосіб, що не суперечить чинному законодавству.

Аналогічна позиція викладена в постановах Верховного Суду від 25 січня 2019 року у справах № 817/85/16 (К/9901/22068/18) та №812/1281/17 (К/9901/39057/18).

У ході судового розгляду справи не встановлено фактів того, що внаслідок обраного АТ «Луганськгаз» способу реалізації обов`язку зі сплати єдиного внеску допущено порушення законодавства, зокрема частини дев`ятої статті 25 Закону №2464.

З огляду на вищезазначене, суд доходить до висновку, що позовні вимоги Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Луганськгаз» належить задовольнити повністю.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у справі, суд враховує, що відповідно до частини першої статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачем при зверненні до суду було сплачено судовий збір у розмірі 1762,00 грн, що підтверджується платіжним дорученням №10749 від 21.08.2018 (а.с. том 3).

З огляду на те, що позовні вимоги підлягають повному задоволенню, на користь позивача, який у спірних правовідносинах не є суб`єктом владних повноважень, необхідно стягнути понесені ним і документально підтверджені судові витрати зі сплати судового збору в сумі 1762,00 грн.

Керуючись статтями 2, 7, 8, 9, 19, 20, 32, 77, 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Луганськгаз» до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби України про скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 04.07.2018 № Ю-78-17 задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби України від 04.07.2018 № Ю-78-17 на суму 98305,13 грн.

Стягнути на користь Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Луганськгаз» (93400, Луганська обл., м. Сєвєродонецьк, вул. Гагаріна, буд. 87, ) за рахунок бюджетних асигнувань Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби України (04119, м. Київ, вул. Дегтярівська, 11-г, ) судовий збір у розмірі 1762,00 грн (одна тисяча сімсот шістдесят дві гривні 00 коп).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Першого апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд.

Повний текст судового рішення складено та підписано 17 квітня 2020 року.

Суддя О.В. Ірметова