Справа № 824/382/20-а
Суддя: Кушнір Віталіна Олександрівна
Дата ухвалення: 2020-04-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2020 р. м. Чернівці Справа № 824/382/20-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кушнір В.О., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

У поданому до суду позові ОСОБА_1 просить суд визнати протиправними дії Головного Управління Пенсійного Фонду в Чернівецькій області в частині не зарахування до страхового стажу ОСОБА_1 періоди ведення підприємницької діяльності: з вересня по грудень 2002 року; з січня по липень 2003 року; з березня по листопад 2005 року; грудень 2006 року; за 2007 рік; за 2008 рік; з січня по червень 2009 року; зобов`язати Головне Управління Пенсійного Фонду в Чернівецькій області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди ведення підприємницької діяльності: з вересня по грудень 2002 року; з січня по липень 2003 року; з березня по листопад 2005 року; грудень 2006 року; за 2007 рік; за 2008 рік; з січня по червень 2009 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що йому призначено пенсію за віком з урахуванням страхового стажу 25 років 4 місяці. Вказує, що звернувся до відповідача з заявою щодо роз`яснення розміру пенсії та не врахування при його обчисленні періоду підприємницької діяльності, на що отримав відповідь Пенсійного органу, згідно якої періоди провадження підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, в тому числі, із застосуванням фіксованого податку з 1 січня 1998р. по 31 грудня 2003р. зараховуються до трудового стажу фізичних осіб-підприємців на підставі довідки про реєстрацію особи як суб`єкта підприємницької діяльності, а з січня 2004р. по 31 грудня 2017р. за бажанням особи - за умови сплати страхових внесків (єдиного внеску) незалежно від суми сплачених коштів. При цьому, у листі також вказано, що згідно індивідуальних відомостей позивача про застраховану особу в Державному реєстрі загальнообов`язкового державного соціального страхування містяться дані щодо сум заробітку у страхувальника ОСОБА_2 за липень-вересень 2002 року, які взято для розрахунку стажу, однак, починаючи з жовтня 2002 року відсутні будь-які індивідуальні відомості про нараховані суми заробітку та стажу.

Позивач не погоджується з такими твердженнями відповідача, оскільки зазначає, що в період з 06.11.1997р. по 25.02.2002р. та з 02.09.2002р. по 11.08.2009р. проводив підприємницьку діяльність, що підтверджується свідоцтвом про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця, довідками Головного управління ДПС у Чернівецькій області від 19.02.2020р. та 24.02.2020р. Зазначає, що обов`язковою умовою для врахування доходу, що був отриманий за час здійснення підприємницької діяльності особою при обчисленні пенсії та набутого за цей час страхового стажу є сплата за весь наведений період щомісячно внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування або єдиного соціального внеску, та подання відповідних звітів до відділу персоніфікованого обліку органів Пенсійного фонду України. При цьому вказує, що здійснюючи підприємницьку діяльність у період з 2002р. по 2009р. сплачував у Пенсійний фонд внески у складі єдиного податку через Управління державного казначейства відповідно до вимог Указу Президента України від 03.07.1998р. №727/98 (42% від суми сплаченого єдиного податку перераховувались на рахунок територіального управління Пенсійного фонду).

У зв`язку з цим, позивач вважає протиправною відмову відповідача у зарахуванні до страхового стажу періодів, у які позивач відповідно до довідки ДПС від 24.02.2020р. сплачував єдиний податок, а відтак і внески до Пенсійного фонду.

Відповідач подав до суду відзив, відповідно до якого вважає позовні вимоги необґрунтованими та безпідставними. Вказує на те, що Головним управлінням на звернення позивача надано обґрунтовану відповідь. При цьому зазначає, що позивачем при зверненні до пенсійного органу не додано довідку ГУ ДПС у Чернівецькій області від 24.02.2020р., а також інформацію про доходи від підприємницької діяльності від 19.02.2020р., які додані до позову, а відтак вони не були предметом розгляду звернення позивача. Вказує, що перелік документів, які подаються для підтвердження періодів ведення підприємницької діяльності і слугують підставою для їх зарахування до стажу, визначаються, виходячи насамперед із системи оподаткування, на якій перебувала особа за час ведення такої діяльності. У зв`язку з цим відповідач пояснює, що за наявними в матеріалах пенсійної справи документами страховий стаж позивача зараховано по 15.09.2002р. За умови звернення до органу Пенсійного фонду України із заявою про перерахунок пенсії, період здійснення підприємницької діяльності на спрощеній системі оподаткування з 16.09.2002р. по 31.12.2003р. може бути зарахований до страхового стажу ОСОБА_1 на підставі оригіналів перелічених вище довідок, виданих ГУ ДПС у 2020 році.

Щодо зарахування до страхового стажу періодів здійснення підприємницької діяльності з березня по листопад 2005 року, грудень 2006 року, за 2007 рік, за 2008 рік, з січня по червень 2009 року на підставі довідки ГУ ДПС у Чернівецькій області від 24.02.2020 №1511/ФОП/24-13-36-07 про сплату єдиного податку відповідач пояснює, що з 01.01.2004р. страховий стаж визначається територіальними органами Пенсійного фонду за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку пропорційно сплаченим страховим внескам. При цьому зазначає, що в даних персоніфікованого обліку щодо позивача відсутня звітність за періоди після 01.01.2004р., а отже, відсутні законодавчі підстави для зарахування до страхового стажу періодів здійснення підприємницької діяльності за указаний вище період. Крім того, відповідач вказує, що нормами законодавства не передбачено зарахування до страхового стажу після 01.01.2004р. періодів здійснення підприємницької діяльності на підставі довідок, виданих органами податкової служби, оскільки такі довідки містять інформацію про сплачений податок, а не про суму сплаченого внеску.

У відповіді на відзив, поданій 09.04.2020р., позивач вказує на те, що орган Пенсійного фонду не вчинив будь-яких дій для отримання додаткової інформації за зверненням позивача від 07.01.2020р., що передбачені п.3.3 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону №1058, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005р. №22-1.

Ухвалою суду від 17.03.2020р. відкрито провадження у справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомленням учасників справи (у письмовому провадженні).

Судом встановлені наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

ОСОБА_1 з 21.09.2014р. перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Чернівецькій області та отримує пенсію за віком відповідно Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Пенсія позивачу обчислена із врахуванням його страхового стажу в розмірі 25 років 4 місяці (а.с.38-40).

Позивач у період з 06.11.1997р. по 25.02.2000р. та у період з 02.09.2002р. по 11.08.2009р. здійснював підприємницьку діяльність та сплачував фіксований податок та єдиний податок (а.с.15).

07.01.2020р. позивач звернувся до відповідача із заявою, у якій просив пояснити розмір його пенсії, який складає 1564грн., також вказував, що 7 років стажу приватного підприємця при виході на пенсію органом Пенсійного фонду йому не враховано. Крім того, позивач просив пояснити чи може відповідач збільшити розмір пенсії і що для цього необхідно (а.с.13).

Листом від 14.01.2020р. №15-14/С-03/8-2400/20 ГУПФУ в Чернівецькій області, зокрема, роз`яснило позивачу, що його страховий стаж складає 25 років 4 місяці, для обчислення його пенсії враховано заробітну плату, згідно поданих довідок за період роботи з 15.07.1981р. по 31.07.1986р. та індивідуальних відомостей про застраховану особу з 01.07.2000р. по 15.09.2002р. Також, у листі пенсійним органом вказано, що в матеріалах пенсійної справи позивача наявне свідоцтво про державну реєстрацію фізичної особи - підприємця з 09.08.2002р. та довідка про доходи від підприємницької діяльності, виданої ДПІ у м.Чернівцях від 05.09.2014р. № 12041/10/24-12-17-03-16. Згідно індивідуальних відомостей про застраховану особу в Державному реєстрі загальнообов`язкового державного соціального страхування містяться дані щодо сум заробітку у страхувальника ОСОБА_3 ОСОБА_4 за липень-вересень 2002р., які взято для розрахунку його стажу. Починаючи з жовтня 2002 року відсутні будь-які індивідуальні відомості про нараховані суми заробітку та стажу. Таким чином, у листі орган Пенсійного фонду зазначив, що згідно поданих позивачем документів весь стаж йому враховано згідно норм чинного законодавства (а.с.14).

Позивач вважає, що відмова відповідача зарахувати до страхового стажу періоди, у які позивач відповідно до довідки ДПС від 24.02.2020р. сплачував єдиний податок, а відтак і внески до Пенсійного фонду, не ґрунтується на вимогах закону, у зв`язку з чим звернувся до суду з цим позовом.

До вказаних правовідносин суд застосовує наступні положення чинного законодавства та робить висновки по суті спору.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Частиною 1 статті 8 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування"" від 09.07.2003р. №1058-IV ( далі - Закон №1058-IV) передбачено право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Згідно із приписами статті 24 Закону №1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом. Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

До 01.01.2004р. порядок підтвердження стажу роботи був визначений статтею 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991р. №1788-XII (далі - Закон №1788-XII).

Частиною 1 статті 62 Закону 1788-XII визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993р. №637 затверджений Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній затверджений (далі - Порядок №637).

Відповідно до п.4 Порядку №637 час роботи осіб, які займаються підприємницькою діяльністю, заснованою на приватній власності та на виключно їхній праці, за період до 1 травня 1993 року, а також час роботи осіб, які займаються веденням особистого селянського господарства зараховується до трудового стажу за наявності довідки Пенсійного фонду України про сплату страхових внесків.

Періоди провадження підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, в тому числі із застосуванням фіксованого податку, з 1 січня 1998 року по 31 грудня 2003 року зараховуються до трудового стажу фізичних осіб - підприємців на підставі довідки про реєстрацію особи як суб`єкта підприємницької діяльності, а з 1 січня 2004 року по 31 грудня 2017 року за бажанням особи - за умови сплати страхових внесків (єдиного внеску) незалежно від суми сплачених коштів.

Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" затверджений постановою правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 року №22-1, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 27.12.2005р. за №1566/11846 (далі - Порядок №22-1).

Згідно із пунктом 2.7 Порядку №22-1 до заяви про перерахунок пенсії у зв`язку з урахуванням страхового стажу (заробітної плати) після призначення пенсії, у зв`язку зі зміною кількості членів сім`ї, а також в інших випадках, які спричиняють збільшення чи зменшення розміру пенсії, надаються документи, передбачені підпунктами 2-4 пункту 2.1, пунктом 2.6 цього розділу.

В свою чергу, підпунктом 2 пункту 2.1 Порядку №21-1 передбачено, що до заяви про призначення пенсії за віком додаються документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637.

За період роботи, починаючи з 01 січня 2004 року, структурний підрозділ, відповідальний за ведення персоніфікованого обліку, надає структурному підрозділу, відповідальному за призначення пенсії, довідку з бази даних реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Період здійснення фізичною особою підприємницької діяльності за спрощеною системою оподаткування до 01 січня 2004 року підтверджується спеціальним торговим патентом, або свідоцтвом про сплату єдиного податку, або патентом про сплату фіксованого розміру прибуткового податку з громадян, або довідкою про сплату страхових внесків, а з 01 січня 2004 року - довідкою із бази даних реєстру застрахованих осіб за інформацією відділу персоніфікованого обліку.

Для визначення права на призначення пенсії за віком згідно зі статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" за період ведення підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, а також із застосуванням фіксованого податку з 01 січня 1998 року по 30 червня 2000 року включно надається довідка про реєстрацію особи як суб`єкта підприємницької діяльності.

Таким чином, обов`язковою умовою для зарахування до страхового стажу при обчисленні пенсії періоду здійснення особою підприємницької діяльності є сплата за весь наведений період щомісячно внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування або єдиного соціального внеску, та подання відповідних звітів до відділу персоніфікованого обліку органів Пенсійного фонду України.

Як вбачається з довідки Головного управління ДПС у Чернівецькій області від 24.02.2020р. №1511/ФОП/24-13-36-07 фізична особа-підприємець ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , перебував на обліку в Чернівецькій ДПІ, зокрема, в період з 02.09.2002р. по 11.08.2009р. (а.с.15). В період з 02.09.2002р. по 31.06.2009р. позивач перебував на спрощеній системі оподаткування, обліку та звітності.

Згідно п.2 Указу Президента України "Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб`єктів малого підприємства" від 03.07.1998р. за №727/98 (припинив дію 01.01.2012р., та був чинний в період сплати позивачем єдиного податку у період з 02.09.2002р. по 31.12.2011р.), суб`єкт підприємницької діяльності - фізична особа сплачує єдиний податок щомісяця не пізніше 20 числа наступного місяця на окремий рахунок відділень Державного казначейства України.

Відділення Державного казначейства України наступного дня після надходження коштів перераховують суми єдиного податку у таких розмірах:

- до місцевого бюджету - 43 відсотки;

- до Пенсійного фонду України - 42 відсотки;

- на обов`язкове соціальне страхування - 15 відсотків (у тому числі до Державного фонду сприяння зайнятості населення - 4 відсотки) для відшкодування витрат, які здійснюються відповідно до законодавства у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, а також витрат, зумовлених народженням та похованням.

Згідно із пунктом 6 Указу Президента "Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб`єктів малого підприємства" суб`єкт малого підприємства, який сплачує єдиний податок, не є платником податків, в тому числі збору на обов`язкове державне пенсійне страхування.

Дію Указу Президента "Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб`єктів малого підприємства" припинено згідно із Законом України від 04.11.2011 року №4014-VІ "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких інших законодавчих актів України щодо спрощеної системи оподаткування, обліку та звітності", який набрав чинності з 01.01.2012 року.

Таким чином, здійснюючи підприємницьку діяльність у період з 02.09.2002р. по 31.06.2009р., позивач сплачував у Пенсійний фонд внески у складі єдиного податку через Управління державного казначейства відповідно до вимог Указу Президента України від 03.07.1998р. №727/98 (42% від суми сплаченого єдиного податку перераховувались на рахунок територіального управління Пенсійного фонду); законодавчо визначеного обов`язку звітуватись перед органами Пенсійного фонду, як платника єдиного податку у позивача не було.

Разом тим, визначаючись щодо позовних вимог, суд звертає увагу на наступне.

Пенсія за віком на підставі ст.26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" призначена позивачу ще у 2014 році. При цьому, як видно з листа ГУПФУ в Чернівецькій області, в матеріалах пенсійної справи позивача наявне свідоцтво про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця з 09.08.2002р. та довідка про доходи від підприємницької діяльності Державної податкової інспекції у місті Чернівцях від 05.09.2014р. Згідно індивідуальних відомостей про застраховану особу в Державному реєстрі загальнообов`язкового державного соціального страхування містяться дані щодо сум заробітку у страхувальника ОСОБА_2 за липень-вересень 2002 року, які взято для розрахунку стажу позивача. Починаючи з жовтня 2002 року відсутні будь-які індивідуальні відомості про нараховані суми заробітку та стажу.

Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" від 03.10.2017р. №2148-VІІІ, який набрав чинності 11.10.2017р., розділ ХV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", доповнено пунктом 3-1, відповідно до якого для визначення права на призначення пенсії згідно із статтею 26 цього Закону до страхового стажу включаються періоди:

1) ведення підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, а також із застосуванням фіксованого податку:

з 1 січня 1998 року по 30 червня 2000 року включно, що підтверджуються довідкою про реєстрацію як суб`єкта підприємницької діяльності;

з 1 липня 2000 року по 31 грудня 2017 року включно, за умови сплати страхових внесків (єдиного внеску) незалежно від сплаченого розміру (крім випадків звільнення від сплати єдиного внеску).

Відповідно до ч.1 ст.44 Закону №1058-IV заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

В силу п.1.5 Порядку №22-1 заява про переведення з одного виду пенсії на інший, про перерахунок пенсії, про виплату пенсії у зв`язку з виїздом на постійне місце проживання за кордон, поновлення виплати пенсії, про припинення перерахування пенсії на банківський рахунок та отримання пенсії за місцем фактичного проживання, про виплату частини пенсії на непрацездатних членів сім`ї особи, яка перебуває на повному державному утриманні, про виплату пенсії за довіреністю, термін дії якої більше одного року, через кожний рік дії такої довіреності, подається пенсіонером особисто або його законним представником до органу, що призначає пенсію, за місцем перебування на обліку як одержувача пенсії, а пенсіонерами, які зареєстровані на території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя і не отримують пенсії від уповноважених органів Російської Федерації, - до органу, що призначає пенсію, визначеного Пенсійним фондом України.

У відповідності до п.4.1 Порядку №22-1, орган, що призначає пенсію, розглядає питання про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший при зверненні особи з відповідною заявою (додаток 3). Заяви осіб про призначення, перерахунок, поновлення, переведення з одного виду пенсії на інший реєструються в журналі реєстрації рішень органу, що призначає пенсію. Особі або посадовій особі органом, що призначає пенсію, видається розписка із зазначенням дати прийняття заяви, а також переліку одержаних і відсутніх документів, які необхідно подати у тримісячний строк з дня прийняття заяви. Копія розписки зберігається в пенсійній справі.

Таким чином, з наведеного слідує, що підставою для розгляду питання про перерахунок пенсії за віком є подання такою особою відповідної заяви разом з необхідними документами.

При цьому, суд звертає увагу на те, що встановивши підстави для зарахування періоду зайняття підприємницької діяльності до страхового стажу та не здійснення цього при призначенні пенсії ще у 2014 році, позивачу слід було звернутися до пенсійного органу із заявою про здійснення перерахунку з урахуванням вказаного періоду.

Проте, як свідчать матеріали справи, позивач заяву про перерахунок пенсії за віком до ГУПФУ в Чернівецькій області не подавав. Позивач звернувся до відповідача із заявою в довільній формі, у якій просив роз`яснити йому порядок обчислення страхового стажу при призначенні йому пенсії, а також причини, з яких пенсійний орган не врахував при призначенні йому пенсії 7 років стажу приватного підприємця. За таких обставин, суд вважає, що питання про зарахування позивачу до страхового стажу періоду підприємницької діяльності з вересня по грудень 2002 року; з січня по липень 2003 року; з березня по листопад 2005 року; грудень 2006 року; за 2007 рік; за 2008 рік; з січня по червень 2009 року, та як наслідок здійснення відповідного перерахунку розміру пенсії позивача за віком, пенсійним органом не розглядалось. Відтак, рішення про відмову у зарахуванні такого періоду, та здійснення перерахунку пенсії не приймалось. Крім того, лист ГУПФУ в Чернівецькій області від 14.01.2020р. має роз`яснювальний характер та не тягне для позивача будь-яких правових наслідків.

Крім того, суд звертає увагу на те, що не погоджуючись з твердженнями відповідача, викладеними в листі від 14.01.2020р., який позивач фактично вважає відмовою у зарахуванні зазначених вище періодів підприємницької діяльності до страхового стажу для обчислення розміру пенсії за віком, позивач підтверджує вказані обставини довідками ГУ ДПС в Чернівецькій області, які не надавались відповідачу при зверненні 07.01.2020р.

Зважаючи на викладене, суд доходить висновку, що позовні вимоги про визнання дій органу Пенсійного фонду щодо не зарахування до страхового стажу позивача періоду зайняття підприємницькою діяльністю та зобов`язання зарахувати такий період є передчасними, у зв`язку з чим зазначає наступне.

Частиною першою статті 5 КАС України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом:

1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень;

2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень;

3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій;

4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії;

5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень;

6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1 - 4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень (ч.2 ст.5 КАС України).

Як вбачається з наведеного, до суду може бути оскаржене рішення, дія чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а судовому захисту підлягає порушене право позивача. Спосіб захисту обирається позивачем самостійно, проте обраний спосіб має забезпечити ефективний захист прав, свобод, інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Позивач, обґрунтовуючи наявність у нього порушеного права, вбачає таке порушення в тому, що відповідач відмовив йому у зарахуванні періоду зайняття підприємницької діяльності до його страхового стажу, а відтак такі дії, на думку позивача, є протиправними, у зв`язку з цим, останній просить суд зобов`язати зарахувати такий період до страхового стажу позивача.

Однак, оскільки вимога позивача щодо зарахування періоду підприємницької діяльності до стажу є підставою для здійснення перерахунку розміру пенсії позивача, суд зазначає, що в ході розгляду справи не встановлено доказів звернення позивача до пенсійного органу із заявою про перерахунок пенсії за формою, визначеною Порядком №22-1 та ухвалення пенсійним органом рішення про відмову у перерахунку пенсії за віком. Таким чином, судом в ході розгляду справи не було встановлено будь-якого порушення права позивача з боку відповідача.

В силу ч.2 ст.245 КАС України у разі задоволення позову суд може, зокрема, прийняти рішення про: визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Разом з тим, підстави для задоволення позову існують тоді, коди судом встановлено, що діями або бездіяльністю відповідача порушено права позивача.

Враховуючи відсутність такого порушеного права, суд не вбачає підстав для обрання будь-якого належного способу його поновлення, в тому числі, зобов`язання відповідача зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди ведення підприємницької діяльності: з вересня по грудень 2002 року; з січня по липень 2003 року; з березня по листопад 2005 року; грудень 2006 року; за 2007 рік; за 2008 рік; з січня по червень 2009 року.

В даному випадку суд вважає, що така вимога є передчасною, а її вирішення може виключати втручання суду у дискреційні повноваження відповідача лише за умови, якщо останнім розглядалось дане питання та прийнято рішення, яке в ході судового розгляду визнано протиправним.

Згідно зі ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах та у спосіб передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 2 статті 2 КАС України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч.1 ст.9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

За змістом ч.1 та ч.2 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Позовна заява не містить обґрунтованих доводів протиправності дій Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області при розгляді заяви позивача від 07.01.2019р.

Водночас, щодо тверджень у відповіді на відзив про не вчинення відповідачем дій щодо отримання необхідних для призначення пенсії документів, суд зазначає, що згідно положень частини третьої статті 44 Закону №1058-IV органи Пенсійного фонду мають право (а не зобов`язані) вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії. Крім того, за заявою позивача від 07.01.2019р. щодо надання інформації, у відповідача не було підстав отримувати чи вимагати будь-які додаткові документи, оскільки питання про призначення чи перерахунок пенсії не вирішувалось.

Враховуючи вищезазначене, суд доходить висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог.

Підстави для розподілу судових витрат, передбачені ст.139 КАС України, відсутні.

Керуючись статтями 2, 9, 77, 241 - 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову відмовити повністю.

Згідно статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У відповідності до статей 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку повністю або частково. Апеляційна скарга на рішення до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи подається до Сьомого апеляційного адміністративного суду через Чернівецький окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення (складання).

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне найменування учасників процесу:

Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 інд.код НОМЕР_1 )

Відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області (пл. Центральна, 3, м. Чернівці, 58002, 5).

Суддя В.О. Кушнір