Справа № 520/1245/2020
Суддя: Рубан В.В.
Дата ухвалення: 2020-04-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 квітня 2020 р. № 520/1245/2020

Суддя Харківського окружного адміністративного суду Рубан В.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Прокуратури Чернігівської області (14000, м.Чернігів, вул. Князя Чорного, 9, ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Прокуратури Чернігівської області, в якому просить суд :

- визнати протиправною безді яльність Прокуратури Чернігівської області ( ), яка полягає у ненаданні позивачу інформації за запитом від 11 січня 2020 року;

- зобов`язати Прокуратуру Чернігівської області надати позивачу інформацію про розмір посадового окладу та інші складові заробітної плати, а саме: надбавки за інтенсивність праці або за виконання особливо важливої роботи у розмірі до 100 відсотків посадового окладу; надбавки за вислугу років (25%); інші виплати: матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань та допо моги для оздоровлення під час надання щорічної основної відпустки у розмірі, що не перевищує се редньомісячної заробітної плати прокурора; щомісячної премії не менш як 10 відсотків посадового окладу, керівника окружної прокуратури Чернігівської області з урахуванням постанови Кабінету Міністрів України від 11 грудня 2019 р. № 1155 «Про умови оплати праці прокурорів».

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що відповідачем листом від 22.01.2020 року № 19-65 вих.№ 19-65 вих.20 відмовлено у наданні публічної інформації.

Через канцелярію суду представником відповідача надано відзив на позовну заяву, у якому з позовними вимогами не погодився, оскільки оспорюваний позивачем лист не породжує певних правових наслідків суб`єкта, по відношенню до якого він винесений та не тягне за собою санкцій у разі його невиконання, у зв`язку з чим права позивача не порушуються, а отже позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, судом встановлено наступне.

11.01.2020 року позивачем направлено до прокуратури Чернігівської області запит на отримання інформації про розмір посадового окладу та інших складових заробітної плати, а саме надбавки за інтенсивність праці або за виконання особливо важливої роботи у розмірі до 100% посадового окладу; надбавки за вислугу років (25%); інші виплати: матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань та допомоги для оздоровлення під час надання щорічної основної відпустки у розмірі, що не перевищує середньомісячної заробітної плати прокурора; щомісячної премії не менш як 10% посадового окладу, керівника окружної прокуратури Чернігівської області з урахуванням постанови Кабінету Міністрів України (далі - КМУ) від 11.12.2019 № 1155 «Про умови оплати праці прокурорів».

Відповідачем 22.01.2020 року за № 19-65 надано відповідь ОСОБА_1 та роз`яснено, що прокуратура Чернігівської області відноситься до регіональних прокуратур умови оплати праці затверджені для прокурорів постановою КМУ від 11.12.2019 № 1155 (пункт 6) не застосовується до працівників регіональної прокуратури оплата праці яких здійснюється згідно Постанови КМУ від 31.05.2012 № 505 "Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників органів прокуратури".

Позивач вважаючи, що на йому протиправно відмовлено в наданні належної інформації, звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку відносинам, які склались між сторонами спору, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 40 Конституції України усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Відносини щодо створення, збирання, одержання, зберігання, використання, поширення, охорони, захисту інформації регулюються Законом України "Про інформацію" від 02.10.1992 року № 2657-ХІI.

Порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом, та інформації, що становить суспільний інтерес, врегульовано Законом України "Про доступ до публічної інформації" від 13.01.2011 №2939-VI (далі - Закон №2939-VI).

Відповідно до ст. 1 Закону №2939-VI, публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом. Публічна інформація є відкритою, крім випадків, встановлених законом.

Статтею 3 Закону № 2939-VI визначені гарантії забезпечення права на публічну інформацію, зокрема: обов`язком розпорядників інформації надавати та оприлюднювати інформацію, крім випадків, передбачених законом, визначенням розпорядником інформації спеціальних структурних підрозділів або посадових осіб, які організовують у встановленому порядку доступ до публічної інформації, якою він володіє, максимальне спрощення процедури подання запиту та отримання інформації.

Відповідно до ст. 5 Закону №2939-VI одним із способів доступу до інформації є надання такої за запитами на інформацію.

Згідно з ст. 12 Закону №2939-VI суб`єктами відносин у сфері доступу до публічної інформації є: 1) запитувачі інформації - фізичні, юридичні особи, об`єднання громадян без статусу юридичної особи, крім суб`єктів владних повноважень; 2) розпорядники інформації - суб`єкти, визначені у статті 13 цього Закону; 3) структурний підрозділ або відповідальна особа з питань доступу до публічної інформації розпорядників інформації.

Частиною 1 ст.19 Закону №2939-VI, встановлено, що запит на інформацію - це прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні.

У відповідності до ч. 1 ст. 20 Закону №2939-VI, розпорядник інформації має надати відповідь на запит на інформацію не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту.

Відповідно до ч. 1 ст. 22 Закону №2939-VI передбачено, що розпорядник інформації має право відмовити в задоволенні запиту в таких випадках: 1) розпорядник інформації не володіє і не зобов`язаний відповідно до його компетенції, передбаченої законодавством, володіти інформацією, щодо якої зроблено запит; 2) інформація, що запитується, належить до категорії інформації з обмеженим доступом відповідно до частини другої статті 6 цього Закону; 3) особа, яка подала запит на інформацію, не оплатила передбачені статтею 21 цього Закону фактичні витрати, пов`язані з копіюванням або друком; 4) не дотримано вимог до запиту на інформацію, передбачених частиною п`ятою статті 19 цього Закону.

Розпорядник інформації, який не володіє запитуваною інформацією, але якому за статусом або характером діяльності відомо або має бути відомо, хто нею володіє, зобов`язаний направити цей запит належному розпоряднику з одночасним повідомленням про це запитувача. У такому разі відлік строку розгляду запиту на інформацію починається з дня отримання запиту належним розпорядником. (ч.3 ст.22 Закону №2939-VI).

У відмові в задоволенні запиту на інформацію має бути зазначено: 1) прізвище, ім`я, по батькові та посаду особи, відповідальної за розгляд запиту розпорядником інформації; 2) дату відмови; 3) мотивовану підставу відмови; 4) порядок оскарження відмови; 5) підпис.(ч.4 ст.22 Закону №2939-VI).

Статтею 23 Закону №2939-VI врегульовано, що рішення, дії чи бездіяльність розпорядників інформації можуть бути оскаржені до керівника розпорядника, вищого органу або суду.

Запитувач має право оскаржити: 1) відмову в задоволенні запиту на інформацію; 2) відстрочку задоволення запиту на інформацію; 3) ненадання відповіді на запит на інформацію; 4) надання недостовірної або неповної інформації; 5) несвоєчасне надання інформації; 6) невиконання розпорядниками обов`язку оприлюднювати інформацію відповідно до статті 15 цього Закону; 7) інші рішення, дії чи бездіяльність розпорядників інформації, що порушили законні права та інтереси запитувача.

Отже, з аналізу вищезазначених приписів п. 1 ч. 1 ст. 22 Закону України "Про доступ до публічної інформації", у задоволенні запиту може бути відмовлено лише у разі наявності одночасно двох умов: відсутності інформації у володінні розпорядника інформації та відсутності у нього обов`язку володіти нею. Якщо інформація відсутня, але розпорядник зобов`язаний нею володіти, то згідно із принципом законності він повинен усунути порушення закону та вжити заходів щодо набуття (створення) запитаної інформації, продовживши у разі необхідності строк розгляду запиту на інформацію.

Як вже зазначалось судом, позивач звернувся до відповідача із запитом від 11.01.2020 року на отримання інформації про розмір посадового окладу та інших складових заробітної плати, а саме надбавки за інтенсивність праці або за виконання особливо важливої роботи у розмірі до 100% посадового окладу; надбавки за вислугу років (25%); інші виплати: матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань та допомоги для оздоровлення під час надання щорічної основної відпустки у розмірі, що не перевищує середньомісячної заробітної плати прокурора; щомісячної премії не менш як 10% посадового окладу, керівника окружного прокуратури Чернігівської області з урахуванням постанови Кабінету Міністрів України (далі - КМУ) від 11.12.2019 № 1155 «Про умови оплати праці прокурорів».

Разом з тим, аналізуючи зміст відповіді прокуратури Чернігівської області від 22.01.2020 року № 19-65. вих-20, відповідач, відповіді на поставленні позивачем питання та інформації стосовно запитуваної позивачем інформації не надав, як і не надав мотивованої відмову в задоволенні запиту на інформацію.

Доказів щодо направлення запиту належному розпоряднику з одночасним повідомленням про це запитувача, як це передбачено приписами статті 22 Закону №2939-VI, відповідно до якого розпорядник інформації, який не володіє запитуваною інформацією, але якому за статусом або характером діяльності відомо або має бути відомо, хто нею володіє, зобов`язаний направити цей запит належному розпоряднику, відповідачем суду не надано.

Суд зазначає, що зі змісту позовної заяви встановлено, що позивач оскаржує відповідно до положень ст.23 Закону України "Про доступ до публічної інформації", протиправну бездіяльність, яка виразилась у відмові надати інформацію на запит позивача.

Проте, суд зазначає, що наданою відповіддю не відмовлено у наданні інформації, не вказано мотивовану підставу відмови, однак, вказана відповідь не містить і інформацію стосовно поставлених питань у запиті.

З урахуванням вищезазначеного, із застосуванням приписів частини другої статті 9 КАС України, згідно яких суд може вийти за межі позовних вимог, суд вважає за необхідне визнати протиправними дії Прокуратури Чернігівської області, щодо надання необґрунтованої відповіді на запит ОСОБА_1 від 11.01.2020 року.

Разом з цим, щодо позовної вимоги зобов`язати відповідача надати інформацію, суд зазначає наступне.

Оскільки суд прийшов до висновку, що відповідачем протиправно надано неповну та необґрунтовану відповідь (інформацію) за запитом ОСОБА_1 від 11.01.2020 року, тобто не розглянуто належним чином запит позивача по суті, що вказує на необхідність зобов`язання Прокуратури Чернігівської області повторно розглянути запит ОСОБА_1 від 11.01.2020 року, з урахуванням висновків суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Питання про розподіл судових витрат у зв`язку із звільненням позивача від сплати судового збору не вирішується.

На підставі викладеного, керуючись ст. 19 Конституції України, ст.ст. 246, 257-263, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Прокуратури Чернігівської області (14000, м.Чернігів, вул. Князя Чорного, 9, ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Прокуратури Чернігівської області щодо надання неповної та необґрунтованої відповіді (інформації) за запитом на інформацію ОСОБА_1 від 11.01.2020 року.

Зобов`язати Прокуратуру Чернігівської області повторно розглянути запит на інформацію ОСОБА_1 від 11.01.2020 року, з урахуванням висновків суду.

В іншій частині позовні вимоги залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Рубан В.В.