Справа № 819/935/17
Суддя: Данилевич Н.А.
Дата ухвалення: 2020-04-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

15 квітня 2020 року

Київ

справа №819/935/17

адміністративне провадження №К/9901/29669/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого судді (судді-доповідача) - Данилевич Н.А.,

суддів - Бевзенка В.М.,

Шевцової Н.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження

касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 5 жовтня 2017 року (головуючий суддя - Рибачук А.І., судді - Багрій В. М., Старунський Д.М.) у справі

за позовом ОСОБА_1

до Тернопільського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області

про скасування постанови,

у с т а н о в и в :

І. ІСТОРІЯ СПРАВИ

Короткий зміст позовних вимог

12.06.2017 ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Тернопільського районного ВДВС ГТУЮ в Тернопільській області, в якому просить скасувати постанову Тернопільського районного ВДВС ГТУЮ в Тернопільській області від 17.01.2017 №53241988 про відкриття виконавчого провадження.

В обґрунтування позовних вимог пояснив, що 27.01.2017 на адресу позивача надійшла постанова Тернопільського районного ВДВС ГТУЮ в Тернопільській області від 17.01.2017 №53241988 про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання постанови Львівської митниці ДФС в справі про порушення митних правил від 19.06.2015 №1153/20909/15 про накладення штрафу в розмірі 8500 грн. На думку позивача, постанова, винесена 17.01.2017 Тернопільським районним ВДВС ГТУЮ в Тернопільській області про відкриття виконавчого провадження №53241988, є незаконною та підлягає скасуванню, оскільки постанова Львівської митниці ДФС у справі про порушення митних правил від 19.06.2015 №1153/20909/15 пред`явлена до виконання стягувачем за межами строку, встановленого Законом України " Про виконавче провадження".

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції

Постановою Тернопільського окружного адміністративного суду від 19 липня 2017 року адміністративний позов задоволено.

Скасовано постанову Тернопільського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області від 17.01.2017 №53241988 про відкриття виконавчого провадження.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Тернопільського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області на користь ОСОБА_1 640 грн. (шістсот сорок грн.) сплаченого судового збору.

Ухвалюючи рішення у справі, суд зазначив, що оскільки постанова у справі про порушення митних правил від 19.06.2015 №1153/20909/15 надійшла до органу примусового виконання 02.09.2016, а датою її пред`явлення до примусового виконання у постанові від 21.09.2016 про відмову у відкритті виконавчого провадження вказано 19.09.2016, вказану постанову пред`явлено до примусового виконання вже з порушенням передбаченого трьохмісячного строку, встановленого ч. І ст. 12 Закону №1404.

Короткий зміст судового рішення суду апеляційної інстанції

Ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 5 жовтня 2017 року апеляційну скаргу Тернопільського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області задоволено частково.

Постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 19 липня 2017 року у справі №819/935/17 скасовано, адміністративний позов ОСОБА_1 до Тернопільського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області про скасування постанови залишено без розгляду.

Скасовуючи постанову суду першої інстанції, апеляційний суд виходив з того, що до суду з даним позовом позивач звернувся 12 червня 2017 року, тоді як дізнався про порушення свого права в момент отримання оскаржуваної постанови, а саме 03 березня 2017 року. Оскільки позивач не вказав жодних обставин, які б свідчили про поважність причин пропуску ним строку звернення до суду, суд залишив позовну заяву без розгляду.

Короткий зміст вимог касаційної скарги та відзиву (заперечень)

30 жовтня 2017 року до Вищого адміністративного суду України надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 на ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 5 жовтня 2017 року, в якій позивач просить скасувати оскаржуване судове рішення та залишити в силі постанову суду першої інстанції.

На обґрунтування поданої касаційної скарги скаржник зазначає, що в даному випадку предметом оскарження є постанова про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання рішення органу виконавчої влади - постанови Львівської митниці ДФС у справі про порушення митних правил від 19.06.2015 №1153/20909/15, а не судове рішення, рішення дії, чи бездіяльність щодо виконання якого можуть бути оскаржені протягом 10 робочих днів. Тому позивач вважає, що він правомірно звернувся до суду в межах шестимісячного строку звернення з моменту отримання ним 03 березня 2017 року спірної постанови державного виконавця. Крім того, вказує, що пред`являв до суду свій закордонний паспорт, оскільки тривалий час перебував за кордоном та не міг раніше пред`явити вказаний позов.

Ухвалою Верховного Суду від 14 квітня 2020 року зазначену адміністративну справу прийнято до провадження та призначено до розгляду.

II. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ

Судами попередніх інстанцій встановлено, що 19 червня 2015 року начальником Львівської митниці ДФС Черкуновим В. І. винесено постанову в справі про порушення митних правил №1153/20909/15, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні порушення митних правил та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі п`ятисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян на суму 8500 грн. Вказана постанова була пред`явлена до виконання до Тернопільського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області.

Постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 12 жовтня 2015 року вказану вище постанову скасовано.

23 листопада 2015 року головним державним виконавцем районного відділу державної виконавчої служби була винесена постанова про закінчення виконавчого провадження ВП №48176006 на підставі пункту 4 частини першої статті 49 Закону України «Про виконавче провадження» - у зв`язку із скасуванням рішення органу на підставі якого був виданий виконавчий документ.

Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 12 травня 2016 року вказане вище рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 12 жовтня 2015 року скасовано.

Листом Львівської митниці ДФС від 22 серпня 2016 року № 16192/13-70-20/9/29 відповідачу повторно направлено для виконання згадану вище постанову в справі про порушення митних правил.

21 вересня 2016 року головним державним виконавцем Тернопільського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області винесено постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження (відмову в прийнятті до провадження виконавчого документа) ВП №52271385, якою відмовлено в прийнятті до провадження виконавчого документа та у відкритті виконавчого провадження з примусового виконання постанови Львівської митниці ДФС від 19 червня 2015 року №1153/20909/15 на підставі пункту 8 частини 1 статті 26 Закону України «Про виконавче провадження» - у зв`язку з наявністю інших передбачених законом обставин, що виключають здійснення виконавчого провадження.

20 грудня 2016 року Львівською митницею ДФС втретє пред`явлено до виконання згадану вище постанову в справі про порушення митних правил.

17 січня 2017 року старшим державним виконавцем Тернопільського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №53241988.

Відповідно до відмітки на супровідному листі від 17 січня 2017 року №358 вказану постанову позивачем було отримано 03 березня 2017 року.

До суду з цим позовом позивач звернувся 12 червня 2017 року.

ІІІ. ДЖЕРЕЛА ПРАВОВОГО РЕГУЛЮВАННЯ (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин)

Відповідно до частин першої - третьої статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно з частиною другою статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року №1404-VIII (далі - Закон №1404-VIII) рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Відповідно до частини п`ятої статті 74 Закону №1404-VIII рішення та дії виконавця, посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені протягом 10 робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до частини 1 статті 181 КАС України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Частиною 2 цієї статті передбачено, що позовну заяву може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів.

Згідно з частиною першої статті 100 КАС України адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

Відповідно до пункту 9 частини першої статті 155 КАС України суд своєю ухвалою залишає позовну заяву без розгляду, зокрема, якщо позовну заяву подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до адміністративного суду і суд не знайшов підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними.

ІV. ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

Вирішуючи питання про обґрунтованість поданої касаційної скарги, Верховний Суд виходить з такого.

08 лютого 2020 року набрали чинності зміни до Кодексу адміністративного судочинства (далі - КАС України), внесені Законом України від 15.01.2020 № 460-ІХ, за правилом пункту 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» якого, касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.

Суд касаційної інстанції наголошує на тому, що перегляд судових рішень здійснюється в межах доводів та вимог касаційної скарги, перевірка правильності застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права - на підставі встановлених фактичних обставин справи (частина 1 статті 341 КАС України).

Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази (частина 2 статті 341 КАС України).

З аналізу ч. 5 статті 74 Закону №1404-VIII слідує, що строк оскарження у 10 робочих днів встановлено для оскарження рішення та дії виконавця, посадових осіб органів державної виконавчої служби виключено щодо виконання судового рішення.

Беручи до уваги те, що предметом примусового виконання у виконавчому провадженні ВП №53241988 є постанова Львівської митниці ДФС від 19 червня 2015 року №1153/20909/15, вищенаведена правова норма не підлягає застосуванню при вирішенні питання дотримання позивачем строку звернення до суду з цим позовом.

Водночас, Суд зауважує, що відповідно до приписів ч.ч 1, 2 ст. 181 КАС України (у редакції, чинній на час звернення позивача до суду з цим позовом) учасники виконавчого провадження мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб. При цьому позовну заяву може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів.

Таким чином, приписами КАС України чітко визначено, що учасник виконавчого провадження, яким у спірних правовідносинах є позивач, має право звернутись до суду з вимогами щодо оскарження рішення державного виконавця у десятиденний термін з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатись про порушення своїх прав.

Отже, беручи до уваги те, що позивач отримав спірну у справі постанову державного виконавця 03 березня 2017 року. а до суду з цим позовом звернувся лише 12 червня 2017 року без зазначення жодної причини поважності пропуску строку звернення до суду, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла обґрунтованого висновку про наявність підстав для залишення позовної заяви ОСОБА_1 без розгляду.

Статтею 351 КАС України передбачено, що підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення або зміни рішення у відповідній частині є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення лише за умови, якщо це порушення призвело до ухвалення незаконного рішення. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню. Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частин.

Враховуючи вищенаведене, Суд касаційної інстанції вважає за необхідне змінити оскаржуване рішення суду апеляційної інстанції в мотивувальній частині, оскільки при постановленні оскаржуваної ухвали судом апеляційної інстанції не було враховано положень статті 181 КАС України.

Керуючись статтями 341, 345, 349, 350, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, -

п о с т а н о в и в :

Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 05 жовтня 2017 року змінити у мотивувальній частині, в іншій частині - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не оскаржується.

Суддя-доповідач Н.А. Данилевич

Судді В.М. Бевзенко

Н.В. Шевцова