Справа № 377/181/20
Суддя: Глущенко Яна Борисівна
Дата ухвалення: 2020-04-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 377/181/20 Суддя (судді) першої інстанції: Малишенко Т.О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2020 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача Глущенко Я.Б.,

суддів Мельничука В.П., Пилипенко О.Є.,

секретаря Суркової Д.О.,

розглянувши у порядку письмового провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Поліцейського капрала поліції Управління патрульної поліції в Чернігівській області 1-й батальйон 2 рота Зборщика Артема Андрійовича про визнання неправомірними дій та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, за апеляційною скаргою Поліцейського капрала поліції Управління патрульної поліції в Чернігівській області 1-й батальйон 2 рота Зборщика Артема Андрійовича на рішення Славутицького міського суду Київської області від 20 березня 2020 року, -

В С Т А Н О В И В:

06 березня 2020 року ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся у суд з позовом до Поліцейського капрала поліції Управління патрульної поліції в Чернігівській області 1-й батальйон 2 рота Зборщика Артема Андрійовича (далі - відповідач, апелянт, Зборщик А.А. ), в якому просив визнати протиправним рішення відповідача про притягнення його до адміністративної відповідальності за частиною 2 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення.

В обґрунтування позову зазначив, що виїзд та рух по крайній лівій смузі руху по дорозі, яка має дві руху в одному напрямку, обумовлений необхідністю об`їзду пошкодженого дорожнього покриття у крайній правій смузі руху.

Рішенням Славутицького міського суду Київської області від 20 березня 2020 року позов задоволено.

Не погоджуючись із рішенням суду, відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить його скасувати, а в задоволенні позову відмовити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що судом першої інстанції не надано правової оцінки доказам, які містяться у матеріалах справи, що свідчить про неповне з`ясування судом обставин справи. Наголошує на тому, що наданим відеозаписом підтверджується факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, а також те, що позивач цього не заперечував під час розгляду адміністративної справи відповідачем.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач зазначає, що суд першої інстанції, виконуючи вимоги норм матеріального та процесуального права, на підставі оцінки поданих сторонами доказів, дійшов до обґрунтованого висновку про відсутність доказів вчинення адміністративного правопорушення. До того ж відповідачем не надано доказів на підтвердження вчинення дій по перевірці доводів позивача щодо необхідності здійснення виїзду в крайню ліву смугу руху при вільній правій, а саме поганого дорожнього покриття.

Розгляд справи здійснюється у порядку письмового провадження згідно пункта 1 частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду - без змін, з таких підстав.

Судом установлено, що 26 лютого 2020 року о 12:19 годин ОСОБА_1 здійснював рух в с. Кіпті, дорога М01 98 км на автомобілі Honda CR-V д.н.з. НОМЕР_1 , в крайній лівій смузі при вільній правій, не маючи наміру здійснити поворот або розворот ліворуч, чим порушив пункт 11.5 Правил дорожнього руху. Своїми діями позивач вчинив правопорушення, передбачене частиною 2 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення, що стало підставою для винесення відповідачем постанови та притягнення його до відповідальності у вигляді штрафа.

Не погоджуючись з таким рішенням відповідача та уважаючи свої права порушеними, позивач звернувся з позовом до суду.

Постановляючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не надано доказів вини ОСОБА_1 , у вчиненні інкримінованого правопорушення.

Колегія суддів з наведеним висновком суду першої інстанції погоджується з огляду на таке.

За приписами частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з пунктів 8 та частини 1 статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» від 02 липня 2015 року №580-VIII з наступними змінами та доповненнями (далі - Закон України №580-VIII) поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання, а також регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України 10 жовтня 2001 року №1306.

Пунктом 11.2 названих Правил закріплено, що на дорогах, які мають дві і більше смуг для руху в одному напрямку, нерейкові транспортні засоби повинні рухатися якнайближче до правого краю проїзної частини, крім випадків, коли виконується випередження, об`їзд або перестроювання перед поворотом ліворуч чи розворотом.

Відповідно до пункта 11.5 Правил дорожнього руху на дорогах, які мають дві і більше смуги для руху в одному напрямку, виїзд на крайню ліву смугу для руху в цьому ж напрямку дозволяється, якщо праві зайняті, а також для повороту ліворуч, розвороту або для зупинки чи стоянки на лівому боці дороги з одностороннім рухом у населених пунктах, коли це не суперечить правилам зупинки (стоянки).

Судом встановлено, що позивач, заперечуючи факт вчинення ним вищезазначеного правопорушення, зазначив, що він виїхав на крайню ліву смугу руху, здійснюючи об`їзд перешкоди - пошкодження дорожнього покриття на правій смузі руху та при завершенні вказаного маневру був зупинений інспектором патрульної поліції.

З відеозапису, дослідженого судом під час розгляду даної справи, встановлено, що він фіксує момент проїзду автомобіля позивача перед інспектором патрульної поліції у крайній лівій смузі для руху, зупинку позивача, процедуру повідомлення інспектором позивачу суті вчиненого правопорушення, роз`яснення прав, перевірки документів і складання постанови про адміністративне правопорушення.

Надаючи оцінку обставинам, зафіксованим вказаним відеозаписом, колегія суддів виходить з того, що він не спростовує твердження позивача про те, що той об`їжджав перешкоду - пошкодження дорожнього покриття на правій смузі для руху, оскільки з відеозапису вбачається, що права смуга має латки.

Докази належного стану дорожнього покриття на момент вчинення правопорушення відповідачем суду не надано.

Відповідно до частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Досліджені судом докази у їх сукупності свідчать про відсутність беззаперечних доказів вчинення позивачем вказаного правопорушення, і відповідно доказів того, що оскаржувана постанова відповідачем прийнята з урахуванням усіх істотних обставин, що мають значення для прийняття рішення.

Аналогічний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 17 липня 2019 року у справі №161/7179/16-а,2-а/161/444/16 та від 31 липня 2019 року у справі № 213/1521/16-а.

Ураховуючи те, що обставини, неведені в постанові про адміністративне правопорушення, відповідачем не підтверджені, колегія суддів погоджується з висновками місцевого суду про задоволення позову та скасування постанови від 26 лютого 2020 року про притягнення до адміністративної відповідальності позивача.

Відповідно до пункта 1 частини 1 статті 315 Кодексу адміністративного судочинства України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Приписи статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України визначають, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції судове рішення ухвалено з дотриманням норм чинного матеріального та процесуального права і підстави для його скасування відсутні.

Керуючись статтями 33, 34, 243, 272, 286, 311, 316, 321, 322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Поліцейського капрала поліції Управління патрульної поліції в Чернігівській області 1-й батальйон 2 рота Зборщика Артема Андрійовича залишити без задоволення.

Рішення Славутицького міського суду Київської області від 20 березня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Я.Б. Глущенко

Судді В.П. Мельничук

О.Є. Пилипенко