Справа № 280/4916/19
Суддя: Юрко І.В.
Дата ухвалення: 2020-04-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

14 квітня 2020 року м. Дніпросправа № 280/4916/19

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого - судді Юрко І.В. (доповідач), суддів: Чабаненко С.В., Чумака С.Ю., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Міністерства оборони України на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 10 грудня 2019 року в адміністративній справі №280/4916/19 (головуючий суддя першої інстанції СіпакаА.В., рішення в повному обсязі складено 12.12.2019 року) за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач 07.10.2019 року (згідно штампу на поштовому конверті) звернувся до Запорізького окружного адміністративного суду з позовом до Міністерства оборони України, в якому просив:

- визнати протиправними дії Міністерства оборони України в частині визначення та виплати йому суми одноразової грошової допомоги у зв`язку з отриманням III групи інвалідності, без врахування щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, встановлених ч.2 ст.9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей від 20.12.1991 року №2011- XII;

- зобов`язати Міністерство оборони України провести донарахування та виплату йому суми одноразової грошової допомоги у зв`язку з настанням інвалідності, пов`язаною з проходженням військової служби, у розмірі 48-місячного грошового забезпечення із врахуванням щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, встановлених ч.2 ст.9 Закону України про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей від 20.12.1991 року № 2011- XII, з урахуванням виплачених сум.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що він є інвалідом війни ІІІ групи, постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 16.05.2019 року у справі №0840/4038/18 зобов`язано Міністерство оборони України призначити та виплатити йомугрошову допомогу у зв`язку із настанням інвалідності ІІІ групи, відповідно до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та Постанови Кабінету Міністрів України від 28.05.2008 року №499 у розмірі 48-місячного грошового забезпечення. Комісія Міноборони прийняла протокольне рішення №99 від 09.09.2019 року про призначення і виплату одноразової грошової допомоги в сумі 438177,60 грн. Вважає, що при розрахунку допомоги враховані не всі види грошового забезпечення.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 10 грудня 2019 року позовні вимоги задоволено.

Визнано протиправними дії Міністерства оборони України в частині визначення та виплати ОСОБА_1 суми одноразової грошової допомоги у зв`язку з отриманням III групи інвалідності, без врахування щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, встановлених ч.2 ст.9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 року № 2011- XII.

Зобов`язано Міністерство оборони України провести донарахування та виплату ОСОБА_1 суми одноразової грошової допомоги у зв`язку з настанням інвалідності пов`язаною з проходженням військової служби, у розмірі 48-місячного грошового забезпечення із врахуванням щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, встановлених ч.2 ст.9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 року № 2011-XII, з урахуванням виплачених сум.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти постанову про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що рішення суду першої інстанції ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права. Апелянт вказує, що при визначені права особи на отримання одноразової грошової допомоги, частиною 9 статті 16-3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» делеговано Кабінету Міністрів України визначати не тільки порядок проведення компенсаційних виплат, а й умови, за яких вони здійснюються. На день виникнення у позивача права на отримання грошової допомоги ( 10 грудня 2008 - дата встановлення групи інвалідності) діяв Порядок, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 28.05.2008 року №499, згідно якого до складу грошового забезпечення військовослужбовця, який перебуває на кадровій військовій службі входить посадовий оклад, оклад за військове звання, відсоткова надбавка за військове. Іншого порядку та умов виплати грошової допомоги на час встановлення інвалідності позивачу не встановлено.

Позивач відзив на апеляційну скаргу не подав.

Сторони про час, дату та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Позивач надіслав до апеляційного суду заяву, якою просив розгляд справи провести за його відсутності, а також просив рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Відповідно до частини другої статті 313 Кодексу адміністративного судочинства України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Відповідно до частин першої та другої статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, встановила наступне.

Позивачу - ОСОБА_1 10.12.2008 року встановлено ІІІ групу інвалідності, внаслідок захворювання, отриманого під час виконання обов`язків військової служби, що підтверджується довідкою до акту огляду МСЕК серії АД № 083340.

Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 16.05.2019 року у справі №0840/4038/18 зобов`язано Міністерство оборони України призначити та виплатити ОСОБА_1 грошову допомогу у зв`язку із настанням інвалідності ІІІ групи, внаслідок захворювання, пов`язаного під час виконання ним обов`язків військової служби, відповідно до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та Постанови Кабінету Міністрів України від 28.05.2008 року №499 «Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві» у розмірі 48-місячного грошового забезпечення.

На виконання вказаного вище рішення суду Міністерство оборони України призначило та виплатило позивачу одноразову грошову допомогу у зв`язку із встановленням інвалідності у розмірі 438177,60 грн..

Згідно відповіді Департаменту фінансів Міноборони України на звернення позивача, при розрахунку одноразової грошової допомоги виходили з наступного розрахунку грошового забезпечення позивача, а саме: оклад за військове звання 1900 крб.; посадовий оклад 4310 крб.; відсоткова надбавка за вислугу років 40% - 2484 крб.. Під час розрахунку розміру одноразової грошової допомоги було здійснено переведення однієї грошової одиниці в іншу з урахуванням норм статті 3 Закону України «Про державні гарантії відновлення заощаджень громадян України», якою передбачено, що заощадження громадян, зазначені у частині першій статті 1 цього Закону, відновлюються у співвідношенні 1 карбованець заощаджень на 1,05 гривні за станом на 01.10.1996 року (а.с.14).

Позивач не погодився з розрахунком грошового забезпечення та оскаржив його до суду, посилаючись на розрахунок грошового забезпечення для призначення йому пенсії, згідно якого в жовтні 1992 року розмір грошового забезпечення на момент звільнення складався з: посадового окладу - 4310,00 крб., окладу за військове звання - 1900,00 крб., надбавки за вислугу років 40% - 2484,00 крб., надбавки за особливі умови служби 431 крб., надбавки за продовольчий пайок - 960,00 крб., всього 10085 крб.. Таким чином, позивач вважає, що Міністерство оборони України протиправно не врахувало в його грошове забезпечення надбавку за особливі умови служби та надбавку за продовольчий пайок.

Задовольняючи позовні вимоги в повному обсязі, суд першої інстанції зазначив, що відповідно до вимог пункту 2 Порядку №499 одноразова грошова допомога виплачується, зокрема, особам, звільненим з військової служби, у разі настання інвалідності внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період її проходження, - у розмірі 48-місячного грошового забезпечення у разі встановлення інвалідності IІI групи. При цьому, склад грошового забезпечення для обрахування допомоги, на думку суду першої інстанції, встановлений пунктом 2 статті 9 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», згідно якого до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячно додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія): одноразові додаткові види грошового забезпечення. А відтак, судом зроблений висновок, що відповідачем при призначенні позивачу одноразової грошової допомоги не враховано надбавку за особливі умови служби та надбавку за продовольчий пайок.

Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

Предметом данного спору є порядок обрахування одноразової грошової допомоги позивачу у зв`язку із настанням інвалідності ІІІ групи, внаслідок захворювання, пов`язаного під час виконання ним обов`язків військової служби, відповідно до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» №2011-XII 20 грудня 1991 року (далі по тексту - Закон №2011).

Згідно преамбули цей Закон відповідно до Конституції України визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.

Частиною 9 статті 16-3 Закону №2011 делеговано Кабінету Міністрів України визначати порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України.

На виконання вказаної норми Закону №2011 Кабінетом Міністрів України розроблений та затверджений Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі по тексту - Порядок).

Порядок визначає механізм призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності (далі - одноразова грошова допомога) військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - військовослужбовець, військовозобов`язаний та резервіст).

Постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 року №975 затверджений Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги, що діє на теперішній час.

Відповідно до абзацу 2 пункту 2 Постанови Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 року №975 установлено, що особам, які до набрання чинності Порядком, затвердженим цією постановою, мають право на отримання одноразової грошової допомоги: допомога, що не була призначена, призначається і виплачується в установленому законодавством порядку, що діяло на день виникнення права на отримання такої допомоги.

З матеріалів справи вбачається і це не заперечується сторонами, що на день виникнення у ОСОБА_1 права на отримання грошової допомоги (10 грудня 2008 року - дата встановлення групи інвалідності) діяв Порядок, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 28.05.2008 року №499 (далі по тексту - Порядок №499).

Відтак позивачу одноразова грошова допомога, передбачена Законом №2011, повинна бути призначена та виплачена відповідно до Порядку №499.

Пунктом 2 Порядку №499 (в редакції на день виникнення права на отримання допомоги) встановлено, що одноразова грошова допомога виплачується, зокрема, особам, звільненим з військової служби, у разі настання інвалідності внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період її проходження, - у розмірі 48-місячного грошового забезпечення у разі встановлення інвалідності IІI групи (підпункт 2).

Цим же пунктом 2 Порядку №499 (в редакції на день виникнення права на отримання допомоги) встановлено, що для військовослужбовців, які перебувають на кадровій військовій службі або проходять військову службу за контрактом, грошове забезпечення визначається, виходячи з посадового окладу, окладу за військове звання та відсоткової надбавки за вислугу років.

Механізм визначення грошового забезпечення для призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві встановлений саме Порядком та іншого не передбачено.

Посилання позивача, з яким погодився суд першої інстанції, що склад грошового забезпечення для обрахування одноразової грошової допомоги встановлений пунктом 2 статті 9 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» колегія суддів вважає хибним, оскільки вказана норма визначає складові грошового забезпечення взагалі всіх військовослужбовців, а складові грошового забезпечення для обрахування одноразової грошової допомоги встановлені саме Порядком призначення і виплати одноразової грошової допомоги.

На думку позивача та суду першої інстанції розмір грошової допомоги повинен бути визначений Порядком №499, а грошове забезпечення для обрахування такої допомоги треба визначати за Законом №2011 (до того ж в редакції на теперішній час), що взагалі є нелогічним.

Також колегія суддів не приймає до уваги посилання позивача та суду першої інстанції на довідку щодо розміру та складових грошового забезпечення позивача для призначення пенсії за вислугу років, оскільки порядок призначення, нарахування та виплати пенсії військовослужбовцям регламентується Законом №2262 та Положенням про порядок призначення та виплати пенсій військовослужбовцям та їх сім`ям, і саме цими нормативними актами визначаються складові грошового забезпечення, та не може бути застосовано до правовідносин, що є предметом розгляду у даній справі.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає вимоги позивача необгрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

За таких обставин, проаналізувавши наявні в матеріалах справи докази, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції при постановлені рішення допустив порушення норм матеріального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні, обставинам справи, що у відповідності до статті 317 Кодексу адміністративного судочинства України є підставою для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Вирішуючи питання про можливість касаційного оскарження постанови суду апеляційної інстанції, колегія суддів зазначає таке.

Відповідно до пункту 2 частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності.

За приписами пункту 3 частини шостої статті 12 Кодексу адміністративного судочинства України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є, зокрема, справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

Керуючись статтями 77, 122, 123, 243, 250, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Міністерства оборони України на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 10 грудня 2019 року в адміністративній справі №280/4916/19 задовольнити.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 10 грудня 2019 року в адміністративній справі №280/4916/19 скасувати.

В задоволенні позовоу ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена в касаційному порядку, крім випадків, передбачених частиною 4, пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України, з урахуванням пункту 3 Прикінцевих положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий - суддя І.В. Юрко

суддя С.В. Чабаненко

суддя С.Ю. Чумак