Справа № 127/6445/20
Суддя: Чернюк І. В.
Дата ухвалення: 2020-04-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 127/6445/20
Провадження № 2-а/127/148/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" квітня 2020 р.м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

головуючого - судді Чернюка І.В.,

при секретарі Павленко І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ) до інспектора роти №4 батальйону Управління патрульної поліції Вінницької області старшого лейтенанта поліції Григоренка Олексія Сергійовича (місцезнаходження: м. Вінниця, вул. Ботанічна, 24), третя особа: Управління патрульної поліції у Вінницькій області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України (місцезнаходження: м. Вінниця, вул. Ботанічна, 24) про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з вищевказаним адміністративним позовом. Позовні вимоги мотивовані тим, що 26.05.2018 відповідачем відносно нього було винесено постанову серії ВР № 153046 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ст. 122 ч.1 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в сумі 255 грн. 00 коп. Зі змісту постанови вбачається, що він 26.05.2018 о 08 год. 15 хв. в м. Вінниці по вул. М. Оводова, 29 керуючи автомобілем марки «Audi A6» д.н.з. НОМЕР_1 здійснив зупинку/стоянку безпосередньо в місці виїзду з прилеглої території, чим порушив п. 15.9 (и) ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ст. 122 ч. 1 КУпАП.

Вищевказану постанову позивач вважає незаконною та необґрунтованою, оскільки відомості зазначеній в ній не відповідають дійсним обставинам справи, а дії інспектора патрульної поліції при винесенні постанови були незаконними та такими, що грубо порушили права позивача.

В позовній заяві ОСОБА_1 зазначив, що відповідачем до оскаржуваної постанови не було додано жодного доказу, який підтверджував факт керування позивачем транспортним засобом, а наявні у справі про адміністративне правопорушення №127/13634/18 матеріали об`єктивно та повністю спростовують факт керування позивачем будь-яким транспортним засобом.

Крім того, відповідачем свідомо приховано факти того, що: 1) позивач не був присутнім під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, оскільки сам розгляд фактично відповідачем не здійснювався; 2) позивач умисно не повідомлявся відповідачем про складення стосовно позивача будь-яких інших адміністративних матеріалів, окрім адміністративного протоколу за ч. 2 ст. 130 КУпАП, а тому дізнався вперше про існування оскаржуваної постанови 04.03.2020 р. із матеріалів справи №127/13634/18; 3) позивач був позбавлений права отримати оскаржувану постанову у порушення вимог ч. 1 ст. 285 КУпАП, оскільки її обов`язкове вручення протягом триденного строку не здійснювалося; 4) позивач умисно був введений в оману відповідачем про те, що розгляд справи відбудиться «у суді», що позбавило позивача доступу до об`єктивного розгляду справи; 5) позивач через умисне перешкоджання відповідача був позбавлений законного права на здійснення телефонного дзвінка, виклику адвоката після незаконного затримання; 6) позивач постійно наголошував на тому, що він тільки вийшов на вулицю «із хвіртки» та заперечував своє керування будь-яким транспортним засобом, однак дані пояснення були проігноровані відповідачем; 7) позивач як пішохід, не зобов`язаний був мати при собі жодних документів, які б посвідчували його особу та документів на транспортний засіб, однак відповідачем не зазначено в оскаржуваній постанові, на підставі яких документів було встановлено особу позивача у момент затримання; 8) відповідач не ознайомив позивача правами останнього, внаслідок чого порушено вимоги ст. 268 КУпАП; 9) позивач не мав змоги скористатися правовою допомогою на місці оформлення оскаржуваної постанови, внаслідок чого порушено вимоги ст. 268 КУпАП.

Крім того, оскаржена постанова не містить в собі повний опис обставин, установлених під час розгляду справи; докази, які свідчили про рух вищезазначеного автомобіля та керування позивачем даним транспортним засобом та інших обставин перелічених в позовній заяві. На підставі викладеного просить його позову заяву задовольнити.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, однак останній надав до суду клопотання, в якому просив справу розглянути у його відсутність у зв`язку із встановленими на території України карантинними заходами. Позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, про причини неявки суду не повідомив.

Третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача представник Управління патрульної поліції у Вінницькій області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України в судове засідання не з`явився, однак надав до суду клопотання про залишення позовної заяви без розгляду. Дане клопотання надійшло до суду після відкриття провадження у справі, а тому судом було долучено до матеріалів справи.

Згідно ч. 3 ст. 268 КАС України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій. Відповідно до ч.2 ст. 268 КАС України учасник справи вважається повідомленим належним чином про дату, час та місце розгляду справи, визначеної частиною першою цієї статті, з моменту направлення такого повідомлення працівником суду, про що останній робить відмітку у матеріалах справи, та (або) з моменту оприлюднення судом на веб-порталі судової влади України відповідної ухвали про відкриття провадження у справі, дату, час та місце судового розгляду.

Відповідно до ч.4 ст. 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, повно та всебічно з`ясувавши всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

17.03.2020 ухвалою суду позовна заява позивача залишена без руху та запропоновано останньому усунути недоліки позовної заяви. 31.03.2020 позивач усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом.

02.04.2020 ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області поновлено ОСОБА_1 строк звернення до суду з позовною заявою та відкрито провадження у адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до інспектора роти №4 батальйону Управління патрульної поліції Вінницької області старшого лейтенанта поліції Григоренка О.С., третя особа: Управління патрульної поліції у Вінницькій області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Порядок дорожнього руху на території України відповідно до Закону України від 30.06.1993 року № 3353-XII "Про дорожній рух"встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (зі змінами та доповненнями). Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до п. 1.1. Правил дорожнього руху визначено, що ці Правила відповідно до Закону України "Про дорожній рух"встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Частиною 5 статті 14 Закону України "Про дорожній рух" визначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Згідно з ч. 1 ст. 9 КУпАП України адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Із матеріалів справи вбачається, що 26.05.2018 інспектором роти №4 батальйону Управління патрульної поліції Вінницької області старшим лейтенантом поліції Григоренком О.С.винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ВР № 153046, якою визнано винним ОСОБА_1 в тому, що він 26.05.2018 о 08 год. 15 хв. в м. Вінниці по вул. М. Оводова, 29 керуючи автомобілем марки «Audi A6» д.н.з. НОМЕР_1 здійснив зупинку/стоянку безпосередньо в місці виїзду з прилеглої території, чим порушив п. 15.9 (и) ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ст. 122 ч. 1 КУпАП.

Вказаною постановою на ОСОБА_1 накладено стягнення у виді штрафу в сумі 255 гривень.

Відповідно до ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів.

Частиною другою та четвертою статті 258 КУпАП визначено, що протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі. Відповідно до ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту (в тому числі ст. ст. 122, 126 КУпАП). У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу. Частиною 5 ст. 258 КУпАП не передбачені винятки щодо необхідності складання протоколу за правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху у разі заперечення особи щодо порушення.

Аналогічне положення міститься і в підпунктах 1, 2 розділу ІІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі.

Отже, у разі скоєння правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху постанова у справі про адміністративне правопорушення виноситься відразу на місці вчинення правопорушення, що і було вчинено інспектором роти №4 батальйону Управління патрульної поліції Вінницької області старшим лейтенантом поліції Григоренком О.С.

Відповідальність за частиною 1 статті 122 КУпАП настає за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Отже, зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що позивач керуючи транспортним засобом здійснив здійснив зупинку/стоянку безпосередньо в місці виїзду з прилеглої території, чим порушив п. 15.9 (и) ПДР України.

Пункт 15.9 (и) ПДР України передбачає, що зупинка забороняється ближче 10 м від виїздів з прилеглих територій і безпосередньо в місці виїзду.

Факт порушення позивачем вищевказаного пункту ПДР України підтверджується, показами інспектора роти №4 БУПП у Вінницькій області ДПП ст. лейтенанта поліції Григоренка О.С . , які були відібрані в судовому засіданні під час розгляду матеріалів, що надійшли з Управління патрульної поліції у Вінницькій області про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , за ч. 2 ст. 130 КУпАП, який суду пояснив, що «26.05.2018 року під час несення служби по вул. М. Оводова побачили автомобіль «Ауді», який припаркувався на виїзді з прилеглої території. З даного автомобіля вийшов водій та він підійшов до водія, щоб зробити йому зауваження за таку парковку та сказати, щоб він перепаркував автомобіль, проте коли підійшов до водія, то виявив у нього ознаки алкогольного сп`яніння, тому запропонували йому пройти огляд на стан сп`яніння, про він відмовився в присутності двох свідків, в результаті чого було ним складено протокол про адміністративне правопорушення за ст. 130 КУпАП. Крім того, водій не пред`явив посвідчення водія, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу та поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Дані обставини підтверджується постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 23.08.2018, якою визнано виним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП.

Крім того, судом встановлено, що протокол про адміністративне правопорушення складався в той же час та за адресою, що й оскаржена постанова. Наведене свідчить про те, що під час розгляду вищевказаної справи судом досліджувалися обставини з приводу керування водієм ОСОБА_1 транспортним засобом марки «Аudi А6», номерний знак НОМЕР_1 в період часу який зазначений в оскарженій постанові.

Відповідно до ст. 78 ч. 4, 6 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Отже, твердження позивача з приводу того, що останній не керував вищевказаним транспортним засобом, суд оцінює критично.

Крім того, на думку суду, процедурні порушення допущенні суб`єктом владних повноважень при розгляді справи про адміністративне правопорушення не можуть бути обставиною, яка звільняє від відповідальності, уразі підтвердження правопорушення. Процедурні порушення не повинні сприйматися як безумовне свідчення протиправності прийнятого за наслідками розгляду про адміністративні правопорушення рішення. Натомість вчиненні органом управління процедурні порушення підлягають оцінці з огляду на те, наскільки ці порушення вплинули на можливість порушника захистити свої права та чи призвели процедурні порушення на встановлення обставин порушення та наслідки. Навіть у випадку встановлення процедурних порушень прийняття постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності посадовими особами Департаменту не може бути підставою для скасування постанови у випадку встановлення відповідачем адміністративного правопорушення з боку позивача, факт вчинення якого підтверджується під час розгляду справи.

Суд звертає увагу позивача на те, що з метою забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі (пункт 2.3 Правил дорожнього руху).

Також, згідно з рішенням Європейського суду з прав людини в справі "O'Halloran and Francis v. the United Kingdom" будь-хто, хто вирішив володіти чи керувати автомобілем, знав, що таким чином він піддає себе режиму регулювання, котрий застосовується, оскільки визнавалося, що володіння і користування автомобілем може потенційно завдати серйозної шкоди. Можна вважати, що ті, хто вирішив володіти та керувати автомобілями, погодилися на певну відповідальність та обов`язки.

Твердження позивача про те, що матеріали відеозапису не можуть бути належним доказом вчинення правопорушення, в зв`язку з тим, що оскаржувана постанова не містить посилань на технічний запис за допомогою якого здійснювалось фіксування правопорушення, суд оцінює критично, оскільки відомості про технічний запис зазначаються у постанові, що виноситься у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, а зразок постанови про накладення адміністративного стягнення, наведений у додатку 5 до Інструкції 1395, не передбачає внесення до нього відомостей про технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис.

Положеннями частини третьої статті 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Отже, наведене свідчить про те, що відповідно до вимог ст. 280 КУпАП відповідачем було з`ясовано, що позивачем було скоєно адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП, адміністративне стягнення інспектором роти №4 батальйону Управління патрульної поліції Вінницької області старшим лейтенантом поліції Григоренком О.С.було накладено у межах санкції, передбаченої вищевказаною нормою права.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову, оскільки постанова винесена уповноваженою особою, яка мала право розглядати справу про адміністративне правопорушення та застосовано адміністративне стягнення за вищевказане правопорушення, відповідач діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законодавством України, що регулює порядок розгляду справ про адміністративні правопорушення щодо порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту. Доказів, які мали спростувати факт наявності адміністративного правопорушення та обставин, що виключають адміністративну відповідальність, позивачем у межах розгляду даної справи надано не було і судом таких обставин не встановлено; факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, підтверджується наявними у справі доказами.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. 7, ч. 1 ст. 122, ст. 247, 293 КУпАП ст.ст. 72, 77, 118-119,122, 243-244,246, 262, 286 КАС України, суд,-

В И Р І Ш И В:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ) до інспектора роти №4 батальйону Управління патрульної поліції Вінницької області старшого лейтенанта поліції Григоренка Олексія Сергійовича (місцезнаходження: м. Вінниця, вул. Ботанічна, 24), третя особа: Управління патрульної поліції у Вінницькій області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України (місцезнаходження: м. Вінниця, вул. Ботанічна, 24) про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Сьомого апеляційного адміністративного суду. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» розділу VI "Прикінцевих положень» пункт 3 доповнено таким змістом: Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 47, 79, 80, 114, 122, 162, 163, 164, 165, 169, 177, 193, 261, 295, 304, 309, 329, 338, 342, 363 цього Кодексу, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, подання доказів, витребування доказів, забезпечення доказів, а також строки звернення до адміністративного суду, подання відзиву та відповіді на відзив, заперечення, пояснень третьої особи щодо позову або відзиву, залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви, пред`явлення зустрічного позову, розгляду адміністративної справи, апеляційного оскарження, розгляду апеляційної скарги, касаційного оскарження, розгляду касаційної скарги, подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами продовжуються на строк дії такого карантину. Строк, який встановлює суд у своєму рішенні, не може бути меншим, ніж строк дії карантину, пов`язаного із запобіганням поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)".

Суддя