Справа № 593/1457/19
Суддя: Ільчишин Надія Василівна
Дата ухвалення: 2020-04-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2020 рокуЛьвівСправа № 593/1457/19 пров. № А/857/3983/20

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Ільчишин Н.В.,

суддів Довгополова О.М., Гудима Л.Я.,

за участі секретаря судового засідання Федак С.Р.,

розглянувши у судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції у Тернопільській області на рішення Бережанського районного суду Тернопільської області від 18 лютого 2020 року (головуючого судді Німко Н.П. ухвалене у відкритому судовому засіданні без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписуючого технічного засобу, оскільки сторони не з`явилися в м. Бережани) у справі №2-а/593/3/2020, 593/1457/19 за позовом ОСОБА_1 до Бережанського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Тернопільській області, начальника СРПП №3 Бережанського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Тернопільській області Комана Івана Івановича третя особа Головне управління Національної поліції у Тернопільській області про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 28.10.2019 звернувся в суд з позовом до Бережанського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Тернопільській області, начальника СРПП №3 Бережанського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Тернопільській області Комана Івана Івановича судом залучено третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Головне управління Національної поліції у Тернопільській області в якому просить визнати протиправною та скасувати постанову начальника СРПП №3 Бережанського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Тернопільській області Комана Івана Івановича серії ДП 18 №283715 від 19 жовтня 2019 року про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 КУпАП та застосування до нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн., а провадження у адміністративній справі закрити за відсутності у його діях складу адміністративного правопорушення.

Рішенням Бережанського районного суду Тернопільської області від 18 лютого 2020 року задоволено позов.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції Головне управління Національної поліції у Тернопільській області подало апеляційну скаргу. В якій просить рішення скасувати та відмовити в задоволенні позову. Апеляційну скаргу мотивовано тим, що судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення допущено порушення норми процесуального та матеріального права та неповно з`ясовано обставини справи, що мають значення для справи.

Позивач своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався, відповідно до частини 4 статті 304 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Сторони в судове засідання не з`явилися, належним чином повідомленні про дату, час і місце розгляду справи в порядку, визначеному статтею 268 КАС України. Згідно з частиною 3 статті 268 КАС України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій. Відповідно до частини 4 статті 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. В порядку статті 230 КАС України секретарем судового засідання забезпечено ведення протоколу судового засідання.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що подана скарга не підлягає задоволенню з наступних мотивів.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, що постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДП18 №283715 від 19 жовтня 2019 року до ОСОБА_1 застосовано адміністративне стягнення штраф в розмірі 425 гривень за скоєння адміністративного правопорушення передбаченого частиною першою статті 126 Кодексу України про адміністративне правопорушення (далі - КУпАП) за те, що 18 жовтня 2019 року о 23 год. 40 хв. в м.Бережани по вул.Шевченка керував автомобілем Ford Mondeo та був зупинений на підставі п.10 ст.35 Закону України «Про поліцію» та на вимогу поліцейського не пред`явив посвідчення водія відповідної категорії.

Приймаючи рішення по справі та задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що встановленні обставини справи, оцінюючи в сукупності із доказами поданими сторонами, вказують, про не можливість встановити винність позивача у порушенні вимог частини першої статті 126 КУпАП.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до правильного застосуванням норм матеріального права, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 14 Закону України «Про дорожній рух» від 30.06.1993 №3353-XII, учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватись вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306.

Згідно пункту 1.9. Правил дорожнього руху, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до пункту 2.1 «а» Правил дорожнього руху водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі: посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Частина перша статті 126 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб.

Відповідно до вимог статті 7 КУпАП, ніхто не може бути підданим заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.

Статтею 10 КУпАП передбачено, що адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Відповідно до пункту 11 частини першої статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» від 02 липня 2015 року №580-VIII (далі - Закон №580-VIII) поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Згідно із статтею 31 Закону № 580-VIII, поліція може застосовувати превентивні заходи, серед яких: перевірка документів особи; опитування особи; зупинення транспортного засобу; застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, засобів фото - і кінозйомки, відеозапису.

Статтею 40 Закону № 580-VIII встановлено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: 1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; 2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Постановою Бережанського районного суду Тернопільської області від 11 листопада 2019 року у справі №3/593/597/2019 щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 130 КУпАП закрито у зв`язку з відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення та встановлено, що в судовому засіданні не здобуто та працівниками поліції не надано жодних належних доказів, які б підтверджували факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом Ford Mondeo в стані алкогольного сп`яніння 18 жовтня 2019 року о 23 год. 40 хв. в м.Бережани по вул.Шевченка Тернопільської області.

Відповідно до частини 4 статті 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлені ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Виходячи із наведеної норми закону, вбачається, що притягнути до відповідальності за частиною 1 статті 126 КУпАП можна лише ту особу, яка керувала транспортним засобом, але не мала при собі або не пред`явила працівнику поліції для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб.

Згідно статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до частини 1 статті 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (частина 2 статті 74 КАС України).

Відповідно до статті 251 КУпАП України доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (стаття 252 КУпАП).

Відповідно до статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Щодо доводів апелянта, що «при спілкуванні з водієм поліцейським встановлено факт відсутності в нього водійського посвідчення і даний факт можливо було б підтвердити шляхом огляду відеозапису вказаного у розділі додатка до постанови, але суд першої інстанції в супереч клопотання третьої особи не витребував такі та не надав належної оцінки цьому доказу», такі на думку колегії суддів є необґрунтованими, оскільки постановою Бережанського районного суду Тернопільської області від 11 листопада 2019 року у справі №3/593/597/2019 вказується, що допитаний в судовому засіданні в якості свідка представник Бережанського ВП ГУНП України капітан поліції Коман І.І. по суті складеного ним протоколу про адміністративне правопорушення, за яке передбачена адміністративна відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП відносно ОСОБА_1 пояснив, що вказаного в протоколі дня він разом з іншими поліцейськими здійснювали патрулювання вулиць на поліцейських автомобілях, під час якого помітили в далені по вул. Шевченка в м. Бережани, Тернопільської області два транспортних засоби, одразу вони не помітили чи дані транспортні засоби рухалися, чи стояли на місці і відеофіксації факту здійснення їх руху не має, та коли під`їхали ближче побачили, що дані транспортні засоби стоять, він підійшов до транспортного засобу марки «FORD MONDEO» д.н.з. НОМЕР_1 в якому сидів за кермом ОСОБА_1 , а після цього він представився та попросив в останнього документи для перевірки, під час розмови із даною особою він почув запах алкоголю та запропонував йому пройти огляд на стан сп`яніння за допомогою газоаналізатора «Драгер» в присутності двох свідків, оскільки він вважав що ОСОБА_1 здійснював керування даним транспортним засобом, ОСОБА_1 на проходження даного огляду погодився, за результатами огляду було встановлено наявність у ОСОБА_1 - 0,47 % алкоголю, а тому ним було складено відносно ОСОБА_1 протокол про адміністративне правопорушення за яке передбачена адміністративна відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП. Тобто згідно даних показів в Бережанському районному суді Тернопільської області працівника поліції, який складав оскаржувану постанову серії ДП 18 №283715 від 19 жовтня 2019 року про притягнення до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 126 КУпАП та застосував до ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн. «відеофіксації факту здійснення їх руху не має», тому у суду відсутні підстави огляду відеозапису.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та місцевого самоврядування їх посадові особи, зобов`язані діяти лише на підставі в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Стаття 62 Конституції України визначає, що обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до частини 1 статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, в адміністративному процесі, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень тягар доказування правомірності своїх рішень, дій чи бездіяльності покладається на відповідача - суб`єкта владних повноважень, який повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, що можуть бути використані як докази у справі.

Враховуючи наведене вище, колегія суддів дійшла висновку про те, що вина позивача у вчиненні правопорушення, передбаченого статтею 126 КУпАП, не доведена в повному обсязі, а тому виключає притягнення його до адміністративної відповідальності, таким чином доводи викладенні в апеляційній скарзі не спростовують висновків суду першої інстанції.

Відповідно до статті 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Згідно частини 3 статті 272 КАС України судові рішення суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду справ, визначених статтями 273-277, 282-286 цього Кодексу, набирають законної сили з моменту проголошення і не можуть бути оскаржені.

Керуючись ст.ст. 268, 271, 272, 286, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, суд-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції у Тернопільській області - залишити без задоволення.

Рішення Бережанського районного суду Тернопільської області від 18 лютого 2020 року у справі №2-а/593/3/2020, 593/1457/19 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення і не оскаржується.

Головуючий суддя Н.В. Ільчишин

Судді О.М. Довгополов

Л.Я. Гудим