Справа № 805/3414/17-а
Суддя: Білак М.В.
Дата ухвалення: 2020-04-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

16 квітня 2020 року

Київ

справа №805/3414/17-а

адміністративне провадження №К/9901/35792/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Білак М.В.,

суддів: Калашнікової О.В., Соколова В.М.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні адміністративну справу

за касаційною скаргою Головного управління Національної поліції в Донецькій області

на постанову Донецького апеляційного адміністративного суду від 6 лютого 2018 року (головуючий суддя - Ястребова Л.В., судді: Гайдар А.В., Компанієць І.Д.)

у справі №805/3414/17-а

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Національної поліції в Донецькій області

про стягнення коштів.

I. РУХ СПРАВИ

1. У жовтні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом, в якому, з урахуванням доповнення позовних вимог, просив:

- зобов`язати нарахувати та виплатити компенсацію за невикористану відпустку за 2016 рік в сумі 4 816,95 грн;

- нарахувати та виплатити компенсацію за невикористану щорічну основну відпустку за 2017 рік в кількості 45 діб;

- зобов`язати нарахувати та виплатити компенсацію за невикористану щорічну додаткову оплачувану відпустку як учаснику бойових дій, за 2017 рік в кількості 14 календарних днів;

- зобов`язати виплатити суму середнього заробітку за весь час затримки розрахунку з 4 січня по 29 серпня 2017 року в сумі 66 152,78 грн;

- відшкодувати моральну шкоду.

2. В обґрунтування позовних вимог зазначав, що розрахунок при звільненні з ним було проведено 7 квітня 2017 року, а не у день звільнення, а також 29 серпня 2017 року перераховано зайво утриманий військовий збір. Таким чином має право на отримання середнього заробітку за весь час затримки розрахунку, а також компенсацію за невикористану щорічну відпустку за 2016, 2017 роки та щорічну додаткову оплачувану відпустку за 2017 рік.

3. Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 27 листопада 2017 року позов задоволено частково. Стягнуто суму середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 4 січня по 29 серпня 2017 року в сумі 43 025,09 грн.

4. Постановою Донецького апеляційного адміністративного суду від 6 лютого 2018 року рішення суду першої інстанції скасовано в частині стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 8 квітня по 29 серпня 2017 року в розмірі 1 609,04 грн. Абзац другий резолютивної частини рішення викладено у наступній редакції: «Стягнути суму середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 4 січня по 7 квітня 2017 року у розмірі 41 416,05 грн». У решті судове рішення залишено без змін.

5. Не погоджуючись з вказаним рішенням суду апеляційної інстанції відповідач звернувся з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просив його скасувати в частині задоволення позовних вимог та в цій частині ухвалити нове рішення про відмову, у решті залишити без змін.

II. ОБСТАВИНИ СПРАВИ

6. Судами попередніх інстанцій встановлено та матеріалами справи підтверджено, що наказом начальника Головного управління Національної поліції в Донецькій області від 3 січня 2017 року № 1 о/с позивача звільнено зі служби в поліції на підставі пункту 7 частини першої статті 77 Закону України «Про Національну поліції» (за власним бажанням) з 3 січня 2017 року.

7. Наказом начальника Головного управління Національної поліції в Донецькій області від 10 лютого 2017 року № 85 о/с внесено зміни та доповнення до наказу від 3 січня 2017 року. Зазначено вислугу років в календарному та пільговому обчисленні, а також для виплати одноразової грошової допомоги. Зазначено що позивач має невикористану відпустку за 2016 рік у кількості 15 діб.

8. Листами від 31 липня та 20 вересня 2017 року управління фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку Головного управління Національної поліції в Донецькій області повідомило позивача про відсутність законних підстав для нарахування та виплати компенсації за невикористану у 2016 році відпустку. Також повідомлено що у квітні 2017 року нараховано та виплачено одноразову грошову допомогу при звільненні в сумі 57 511,70 грн. 29 серпня 2017 року на картковий рахунок перераховано 1 618,87 грн - повернення зайво нарахованого та перерахованого військового збору за 2016 рік, виявленого в результаті проведеної документальної позапланової виїзної перевірки.

IIІ. ОЦІНКА СУДІВ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

9. Частково задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що питання відповідальності за затримку розрахунку при звільненні поліцейських не врегульовані положеннями спеціального законодавства, а тому до спірних правовідносин застосовуються норми Кодексу законів про працю України, відповідно до яких всі суми, належні до сплати працівникові, мають бути виплачені у день його звільнення.

10. Остаточний розрахунок з позивачем було проведено 29 серпня 2017 року. У період з 4 січня по 7 квітня 2017 року підлягає стягненню середній заробіток у повному обсязі відповідно до статті 117 Кодексу законів про працю України, а у період з 8 квітня по 29 серпня 2017 року - у частині пропорційно недоплаченої суми що становить 2,74% від загальної заборгованості.

11. Скасовуючи частково рішення суду першої інстанції та викладаючи другий абзац резолютивної частини в іншій редакції, суд апеляційної інстанції виходив з того, що остаточний розрахунок з позивачем було проведено 7 квітня 2017 року, а стягнення пропорційно недоплаченої суми за період по 29 серпня 2017 року є помилковим. Спору між сторонами стосовно зайво утриманого військового збору не було, а тому відсутні підстави для виплати середнього заробітку відповідно до статей 116, 117 Кодексу законів про працю України.

IV. ДОВОДИ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ

12. Відповідач у касаційній скарзі зазначає що одноразова грошова допомога при звільненні не входить до складу грошового забезпечення та виплачується відповідно до статті 9 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», якою не передбачено строки її виплати. Спірні правовідносини врегульовані спеціальним законодавством, а тому застосування Кодексу законів про працю України є помилковим.

13. Позивач заперечення на касаційну скаргу не надав.

V. ОЦІНКА ВЕРХОВНОГО СУДУ

14. Верховний Суд, перевіривши і обговоривши доводи касаційної скарги, виходячи з меж касаційного перегляду, визначених статтею 341 Кодексу адміністративного судочинства (далі - КАС України), вважає за необхідне зазначити наступне.

15. Питання відповідальності за затримку розрахунку при звільненні поліцейського (зокрема, затримку виплати як грошового забезпечення, так і затримку виплати коштів за період вимушеного прогулу на виконання рішення суду, одноразової грошової допомоги при звільненні, компенсації за невикористану відпустку, які не є складовими заробітної плати (грошового забезпечення) не врегульовані положеннями спеціального законодавства, що регулює порядок, умови, склад, розміри виплати грошового забезпечення. У той же час такі питання врегульовані Кодексом законів про працю України (далі - КЗпП України).

16. Враховуючи наведене, суди першої та апеляційної інстанцій дійшли обґрунтованого висновку про необхідність застосування до спірних правовідносин в частині стягнення середнього грошового забезпечення за час затримки розрахунку при звільненні, приписів КЗпП України.

17. Відповідно до частини першої статті 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

18. В силу вимог статті 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок.

19. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити неоспорювану ним суму (частина друга статті 116 КЗпП України).

20. Згідно з положеннями частини першої статті 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

21. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору (частина друга статті 117 КЗпП України).

22. Як установлено судами попередніх інстанцій та відповідачем не заперечувалося, при звільненні 3 січня 2017 року позивачу не була виплачена одноразова грошова допомога. Така допомога в сумі 57 511,70 грн була нарахована 7 квітня 2017 року.

23. Таким чином суди попередніх інстанцій прийшли до правомірного висновку про необхідність стягнення на користь позивача середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 3 січня по 7 квітня 2017 року. Здійснений судом першої інстанції розрахунок суми, що підлягає стягненню за вказаний період, з яким погодився суд апеляційної інстанції, не є предметом касаційного оскарження.

24. У обґрунтування касаційної скарги відповідач посилається на те що виплата одноразової грошової допомоги при звільненні здійснюється після звільнення зі служби та не входить до складу грошового забезпечення, а тому відсутній обов`язок для її виплати саме у день звільнення.

25. У зв`язку з цим слід зазначити, що порядок та умови виплати одноразової грошової допомоги при звільненні визначаються Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та постановою Кабінету Міністрів України № 988, які визначають що така допомога виплачується особам, які «звільняються» зі служби, а відтак, допомога при звільненні має бути виплачена не пізніше дня звільнення зі служби.

26. Враховуючи наведене, Верховний Суд не встановив неправильного застосування норм матеріального права при ухваленні оскаржуваного судового рішення і погоджується з висновком суду апеляційної інстанції про часткове задоволення позовних вимог.

27. Відповідно до статті 343 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

28. З огляду на результат касаційного розгляду та відсутність документально підтверджених судових витрат, понесених учасниками справи у зв`язку з переглядом справи в суді касаційної інстанції, судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись статтями 341, 343, 356 КАС України, пунктом 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 15 січня 2020 року N460-IX «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ», Верховний Суд,

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Головного управління Національної поліції в Донецькій області залишити без задоволення, а постанову Донецького апеляційного адміністративного суду від 6 лютого 2018 року у справі №805/3414/17-а - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

М.В. Білак

О.В. Калашнікова

В.М. Соколов,

Судді Верховного Суду