Справа № 200/2038/20-а
Суддя: Кониченко О.М.
Дата ухвалення: 2020-04-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 квітня 2020 р. Справа№200/2038/20-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Кониченка Олега Миколайовича розглянувши при секретарі судового засідання Купріян В.Ю. позовну заяву Слов`янського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області

до Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків)

про визнання дій неправомірними та скасування постанови про накладення штрафу

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Слов`янське об`єднане управління Пенсійного фонду України у Донецькій області, звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), відповідно до якого просив суд визнати дії Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) щодо винесення постанови про накладення штрафу від 04.02.2020 ВП № 60828962 неправомірними, скасувати постанову від 04.02.2020 ВП № 60828962 про накладення штрафу у розмірі 5100,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 02 липня 2019 року по справі № 200/6960/19-а позовні вимоги ОСОБА_1 до Слов`янського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії - задоволено частково; визнано протиправною бездіяльність Слов`янського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області щодо невиплати пенсії ОСОБА_1 за період з 01 квітня 2017 року по 30 квітня 2018 року; зобов`язано Слов`янське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області виплатити ОСОБА_1 пенсію за період з 01 квітня 2017 року по 30 квітня 2018 року.

09.12.2019 року Відділом примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції в Донецькій області відкрито виконавче провадження по даній справі.

Слов`янське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області на виконання постанови про відкриття виконавчого провадження повідомило відділ ДВС, що рішення Донецького окружного адміністративного суду від 02.07.2019року виконати неможливо, у зв`язку з тим, що ОСОБА_1 на обліку в Слов`янському об`єднаному управлінні Пенсійного фонду України Донецької області не перебуває та пенсію не отримує.

Позивач зазначає, що на адресу Слов`янського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області 12.07.2019 року надійшов запит про направлення пенсійної справи ОСОБА_1 до управління ПФУ м. Краматорська.

16.07.2019 року пенсійна справа ОСОБА_1 направлена на адресу управління ПФУ м.Краматорська. В супровідному листі зазначено, що пенсія ОСОБА_1 виплачена по 30.06.2019 року. Відповідно до атестату № 3177/04 зазначено, що пенсія за період з 01.04.2017 по 30.04.2018 року в управлінні не виплачувалась.

Позивач вважає, що за таких обставин своє зобов`язання по виплаті пенсії ОСОБА_1 . Слов`янське об`єднане управління Пенсійного фондуУкраїни Донецької області передало до УПФУ в м. Краматорську, яке згідно атестату про передачу пенсійної справи та постановкою її у себе на облік по матеріалам пенсійної справи і є правонаступництвом. Також слід зазначити, що пенсія ОСОБА_1 управлінням Пенсійного фонду у м.Краматорську призначена (рішення 28 від 22.07.2019) та виплачується за адресою АДРЕСА_1 .

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 29.01.2020 року у справі № 200/6960/19-а в задоволенні заяви відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції в Донецькій області про заміну сторони виконавчого провадження відмовлено.

04.02.2020 року відповідачем винесено постанову про накладення штрафу на боржника АСВП № 60828992 у розмірі 5100,00 грн.

Ухвалою від 06 квітня 2020 року суд відкрив провадження у справі, призначивши до розгляду на 15 квітня 2020 року, з урахуванням особливостей провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, встановлених статтями 268-272, 287 КАС України.

09 квітня 2020 року до суду засобами поштового зв`язку представником відповідача надано відзив на позовну заяву.

Суд дослідивши подані матеріали справи встановив наступне.

Позивач - Слов`янське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області, є юридичною особою, зареєстрованою в Україні, органом державної влади, згідно відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, , зареєстроване за адресою:84122, Донецька область, місто Слов`янськ, пл. Соборна, 3.

Відповідач - Східне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Харків) в особі Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Донецькій області (далі орган ДВС), орган державної виконавчої служби, на який відповідно до п.п. 3, 4 розділу І Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України № 512/5 від 02.04.2012 року, покладено виконання рішень, за якими боржниками є територіальні органи центральних органів виконавчої влади та їх структурні підрозділи, місцеві суди, міські, районні або селищні ради чи районні державні адміністрації та їх структурні підрозділи, окружні прокуратури, інші територіальні підрозділи органів державної влади та їх посадові особи.

На примусовому виконанні органу ДВС перебуває виконавче провадження АСВП № 60828962 з примусового виконання виконавчого листа № 200/6960/19-а від 23.09.2019, виданого Донецьким окружним адміністративним судом, про зобов`язання Слов`янське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області виплатити ОСОБА_1 пенсію за період з 01.04.2017 по 30.04.2018.

Виконавчий лист видано на виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 02 липня 2019 року по справі № 200/6960/19-а, яким позовні вимоги ОСОБА_1 до Слов`янського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії - задоволено частково; визнано протиправною бездіяльність Слов`янського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області щодо невиплати пенсії ОСОБА_1 за період з 01 квітня 2017 року по 30 квітня 2018 року; зобов`язано Слов`янське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області виплатити ОСОБА_1 пенсію за період з 01 квітня 2017 року по 30 квітня 2018 року.

Рішення суду набуло чинності 03.09.2019 року

Виконавче провадження АСВП № 60828962 відкрито 09.12.2019 року, постановою про відкриття виконавчого провадження зобов`язано боржника виконати рішення суду протягом 10 робочих днів.

14.01.2020 року на адресу органу ДВС надійшов лист позивача від 24.12.2019 року № 32941/07, яким повідомлено що рішення Донецького окружного адміністративного суду від 02.07.2019 року виконати неможливо, у зв`язку з тим, що ОСОБА_1 на обліку в Слов`янському об`єднаному управлінні Пенсійного фонду України Донецької області не перебуває та пенсію не отримує.

На адресу Слов`янського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області 12.07.2019 року надійшов запит про направлення пенсійної справи ОСОБА_1 до управління ПФУ м. Краматорська.

16.07.2019 року пенсійна справа ОСОБА_1 направлена на адресу управління ПФУ м. Краматорська.

20.01.2020 року державним виконавцем органу ДВС направлено до Донецького окружного адміністративного суду заяву про заміну сторони виконавчого провадження.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 29.01.2020 № 200/6960/19-а у задоволені заяви відділу відмовлено. Суд зазначив, що перебування на обліку в іншому управлінні пенсійного фонду не є підставою для визнання цього управління правонаступником боргових зобов`язань боржника Слов`янського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області, відтак посилання заявника на перехід функцій щодо виплати пенсії до Управління пенсійного фонду України у м. Краматорську є необґрунтованими, як і посилання на неможливість виконання судового рішення боржником з підстав передання пенсійної справи до іншого Управління.

Означеною ухвалою встановлено, що заборгованість по пенсії стягувача від Слов`янського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області до Управління Пенсійного фонду України у м. Краматорську Донецької області не передана, в супровідному листі від 16 липня 2019 року №17368/03 про передачу пенсійної справи Слов`янське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області зазначило, що пенсія ОСОБА_1 виплачена по 30 червня 2019 року, що охоплює період, за який права пенсіонера захищені судовим рішенням, яке ухвалено в даній справі.

04.02.2020 року державним виконавцем органу ДВС винесено постанову про накладення штрафу АСВП № 60828962 на Слов`янське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області у розмірі 5100,00 грн., вмотивовану тим, що станом на 04.02.2020 року вимоги виконавчого листа не виконані.

Позивач вважає оскаржувану постанову протиправною та просить її скасувати.

Відповідач проти задоволення адміністративного позову заперечує.

Дослідивши матеріали справи, вирішивши питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, які правові норми належить застосувати до цих правовідносин, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до положень частини 1 статті 55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Нормами статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини. Звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується. Забороняється відмова в розгляді та вирішенні адміністративної справи з мотивів неповноти, неясності, суперечливості чи відсутності законодавства, яке регулює спірні відносини.

Статтями 2, 7 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» визначено що, суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів у розумні строки незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним законом.

Доступність правосуддя для кожної особи забезпечується відповідно до Конституції України та в порядку, встановленому законами України.

Згідно ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження визначається як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) і представляє собою сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження», рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.ст. 1-3 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів», примусове виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) покладається на органи державної виконавчої служби та у визначених Законом України «Про виконавче провадження» випадках - на приватних виконавців.

Правовою основою діяльності органів державної виконавчої служби та приватних виконавців є Конституція України, Закон України «Про виконавче провадження», Закон України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів», міжнародні договори України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, інші закони, нормативно-правові акти, прийняті на їх виконання.

Завданням органів державної виконавчої служби та приватних виконавців є своєчасне, повне і неупереджене виконання рішень, примусове виконання яких передбачено законом.

Питання щодо виконання рішень зобов`язального характеру врегульовані ст.ст. 63,75 Закону України «Про виконавче провадження» та Інструкцією з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 року № 512/5.

Відтак, згідно ст. 63, 75 Закону України «Про виконавче провадження», за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником.

У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом.

У разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

У разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.

Відтак, судове рішення у справі постановлено 02.07.2019 року та набрало чинності 03 вересня 2019 року.

16 липня 2019 року пенсійна справа ОСОБА_1 передана позивачем до Управління Пенсійного фонду України у м. Краматорську Донецької області.

Виконавче провадження відкрито 09.12.2019 року.

Відповідно до ст. 47 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», пенсія виплачується щомісяця, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, або через установи банків у порядку, передбаченому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. 4.12 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого Постановою Правління Пенсійного фонду країни від 25.11.2005 № 22-1, при переїзді пенсіонера на постійне або тимчасове проживання до іншої адміністративно-територіальної одиниці орган, що призначає пенсію, не пізніше трьох робочих днів з дня одержання заяви надсилає запит про витребування пенсійної справи до органу, що призначає пенсію, за попереднім місцем проживання (реєстрації) пенсіонера. Пенсійна справа не пізніше п`яти робочих днів з дня одержання запиту пересилається органу, що призначає пенсію, за новим місцем проживання (реєстрації).

Враховуючи викладене, станом на момент відкриття виконавчого провадження та на теперішній час у позивача була відсутня реальна можливість виконати рішення суду.

Проаналізувавши положення ст.ст. 15, 18, 63, 75 Закону України «Про виконавче провадження» судом встановлено наступне.

Згідно ч. 5 ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження», у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Винесення постанови про накладення штрафу в порядку, визначеному ст.ст. 63,75 Закону України «Про виконавче провадження», можливе виключно за умови невиконання рішення суду без поважних причин.

Судом встановлено та сторонами не заперечується факт передачі пенсійної справи стягувача від позивача до іншого органу ПФУ, у зв`язку з чим відбувся перехід обов`язку щодо виплати та нарахування пенсії ОСОБА_1 до іншої особи.

Суд вважає, що в такому випаду має місце публічне правонаступництво.

Суд зазначає, що публічне правонаступництво органів державної влади є окремим, особливим видом правонаступництва, під таким терміном розуміється перехід в установлених законом випадках прав та обов`язків одного суб`єкта права іншому. При цьому обов`язок щодо відновлення порушених прав особи покладається на орган, компетентний відновити такі права. Такий підхід про перехід до правонаступника обов`язку відновити порушене право відповідає принципу верховенства права, оскільки метою правосуддя є ефективне поновлення порушених прав, свобод і законних інтересів.

У спорах, які виникають з публічних правовідносин, де оскаржуються рішення (дії, бездіяльність) державного органу, пов`язані зі здійсненням функції від імені держави, стороною є сама держава в особі того чи іншого уповноваженого органу.

Враховуючи викладене, звернення державного виконавця до суду з заявою про заміну сторони виконавчого провадження є доцільною та законодавчо обґрунтованою дією.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 29.01.2020 року № 200/6960/19-а у задоволені заяви органу ДВС про заміну сторони виконавчого провадження відмовлено.

З цього приводу суд зазначає наступне.

Щодо наявності підстав для заміни сторони виконавчого провадження у судовій практиці сформувалася правова позиція, відповідно до якої визначальним фактором, необхідним для встановлення факту правонаступництва, є перехід функцій від відповідача, що є стороною виконавчого провадження, до іншого суб`єкта.

Правонаступництво в сфері управлінської діяльності органів державної влади та органів місцевого самоврядування (публічне правонаступництво) передбачає повне або часткове передання (набуття) адміністративної компетенції одного суб`єкта владних повноважень (суб`єкта публічної адміністрації) до іншого або внаслідок припинення первісного суб`єкта, або внаслідок повного чи часткового припинення його адміністративної компетенції.

Зазначена правова позиція міститься, зокрема, у постановах Верховного Суду від 25 квітня 2019 р. у справах № 2а-8478/12/1370, № 815/2345/13-а, № 2а-9319/12/1370, № 813/3876/13-а тощо. У цих справах Суд дійшов висновку про те, що у разі, якщо повноваження, які необхідні органу для виконання судового рішення, зберігаються за таким органом, то відсутні підстави для заміни сторони виконавчого провадження.

Однак, у випадку, якщо відповідний орган хоча й зберігає відповідні повноваження, але тимчасово їх не здійснює, що призводить до тривалого невиконання судового рішення, адміністративний суд може допустити заміну сторони виконавчого провадження.

Так, у постанові від 27 грудня 2019 р. у справі № 757/42871/15-а Верховний Суд, розглянувши касаційну скаргу фізичної особи на рішення судів першої та апеляційної інстанції щодо відмови у задоволенні подання державного виконавця щодо заміни сторони виконавчого провадження стосовно поновлення виплати пенсії, дійшов висновку, що суди неправильно застосували норми матеріального та процесуального права стосовно заміни сторони виконавчого провадження її правонаступником, відмовивши у задоволенні відповідного подання.

Відповідно до ст. 379 КАС України, ухвалу суду за результатами вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження може бути оскаржено в порядку, встановленому цим Кодексом.

Однак, з матеріалів справи вбачається, що відповідач своїм правом на оскарження ухвали суду, якою відмовлено в заміні сторони виконавчого провадження, не скористався, та прийняв оскаржувану постанову, хоча на момент її винесення був обізнаний про неможливість виконання позивачем рішення суду з об`єктивних незалежних від позивача причин.

Враховуючи викладене суд дійшов висновку, що постанова про накладення штрафу, винесена державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Донецькій області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) АСВП № 60829862 від 04.02.2020 року є необґрунтованою, протиправною та такою, що підлягає скасуванню.

Надаючи правову оцінку обраного позивачем способу захисту, слід зважати на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У пункті 145 рішення від 15 листопада 1996 року у справі Чахал проти Об`єднаного Королівства (Chahal v. TheUnitedKingdom, (22414/93) [1996] ECHR 54) Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни. Засіб захисту, що вимагається зазначеною статтею повинен бути ефективним як у законі, так і на практиці, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (п. 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі Афанасьєв проти України від 5 квітня 2005 року (заява N 38722/02). Таким чином, ефективний засіб правого захисту у розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату.

Таким чином, враховуючи те, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом та сприяти реальному відновленню порушеного права, беручи до уваги приписи ст. 9 КАС України, приймаючи до уваги відзив на позовну заяву відповідача, докази наявні у матеріалах справи, а також з аналізу норм чинного законодавства, суд приходить висновку про ефективність обраного позивачем способу захисту та відновлення своїх прав.

Відповідно до ч. 2 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що підстави для вирішення питання про розподіл судових витрат відсутні.

Керуючись Конституцією України та Кодексом адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Слов`янського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (, 84100, Донецька область, м. Слов`янськ, пл. Соборна, 3) до Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) (, 61002, Харківська область, м. Харків, вул. Ярослава Мудрого, 16) про визнання дій неправомірними та скасування постанови про накладення штрафу - задовольнити.

Визнати дії Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) щодо винесення постанови про накладення штрафу від 04.02.2020 АСВП № 60828962 неправомірними та скасувати постанову Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) від 04.02.2020 ВП № 60828962 про накладення штрафу у розмірі 5100,00 грн.

Повний текст рішення складено та підписано 15 квітня 2020 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Роз`яснити сторонам, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 47, 79, 80, 114, 122, 162, 163, 164, 165, 169, 177, 193, 261, 295, 304, 309, 329, 338, 342, 363 Кодексу адміністративного судочинства України, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, подання доказів, витребування доказів, забезпечення доказів, а також строки звернення до адміністративного суду, подання відзиву та відповіді на відзив, заперечення, пояснень третьої особи щодо позову або відзиву, залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви, пред`явлення зустрічного позову, розгляду адміністративної справи, апеляційного оскарження, розгляду апеляційної скарги, касаційного оскарження, розгляду касаційної скарги, подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами продовжуються на строк дії такого карантину. Строк, який встановлює суд у своєму рішенні, не може бути меншим, ніж строк дії карантину, пов`язаного із запобіганням поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19).

Текст рішення розміщений в Єдиному державному реєстрі судових рішень (веб-адреса сторінки: http://www.reyestr.court.gov.ua/).

Суддя О.М. Кониченко