Справа № 260/450/19
Суддя: Єзеров А.А.
Дата ухвалення: 2020-04-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА
Іменем України

14 квітня 2020 року
м. Київ
справа №260/450/19
провадження №К/9901/2219/20

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача Єзерова А.А.,
суддів: Желєзного І.В., Стародуба О.П.

розглянув в порядку письмового провадження адміністративну справу
за касаційною скаргою ОСОБА_1
на постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 19.12.2019 (колегія суддів у складі головуючого судді Пліша М.А., суддів Ільчишин Н.В., Шинкар Т.І.)
у справі № 260/450/19
за позовом ОСОБА_1
до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області,
третя особа: ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити дії.
I. РУХ СПРАВИ
1. ОСОБА_1 звернувся в суд першої інстанції з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області, третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, Закарпатський обласний військовий комісаріат в якому просив визнати протиправним рішення про відмову у призначенні йому пенсії за вислугу років та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області призначити ОСОБА_1 пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про державні гарантії соціального захисту військовослужбовців, які звільняються зі служби у зв`язку з реформуванням Збройних Сил України, та членів їхніх сімей» і п. «в» ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького та рядового складу, органів внутрішніх справ та деяких інших осіб» від 09.04.1992 №2262-ХІІ (далі Закон 2262-ХІІ), на підставі поданої ним заяви від 07.09.2017 та подання ІНФОРМАЦІЯ_2 від 11.09.2017, починаючи з 21.05.2017.
2. Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 23.08.2019 позовні вимоги задоволено частково:
визнано протиправним та скасовано рішення Комісії для розгляду питань, пов`язаних з призначенням (перерахунком) пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області від 19.02.2019 року №10 щодо відмови у призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 згідно поданої заяви від 07.09.2017;
зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області призначити ОСОБА_1 військову пенсію за вислугу років з 07 вересня 2017 року, відповідно до п.11 ст. 1 Закону України «Про державні гарантії соціального захисту військовослужбовців, які звільнилися з військової служби у зв?язку з реформуванням Збройних Сил України та членів їхніх сімей» від 15.06.2004 № 1763-IV (далі Закон № 1763-IV) та п. «в» ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» від 09.04.1992 № 2262-XII в редакціях законів, які діяли на час звільнення ОСОБА_1 . У задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Стягнуто з відповідача на користь позивача судові втрати.
3. Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 19.12.2019 рішення суду першої інстанції скасовано та прийнято нове, яким у задоволенні позову відмовлено.
4. У поданій касаційній скарзі ОСОБА_1 із посиланням на порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, просив скасувати оскаржуване судове рішення та залишити в силі рішення суду першої інстанції.
II. ОБСТАВИНИ СПРАВИ
5. Судами попередніх інстанцій встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 проходив військову службу в Збройних Силах України на офіцерських посадах.
6. Наказом Міністерства оборони України від 26.11.2004 №1014 відповідно до Положення про проходження військової служби особами офіцерського складу, прапорщиками (мічманами) Збройних Сил України, п. 63 підпункту «г» (у зв`язку зі скороченням штатів) позивача звільнено з військової служби у запас.
7. Наказом Міністерства оборони України від 03.12.2004 №291 капітана ОСОБА_1 , заступника командира навчальної роти з виховної роботи школи молодших спеціалістів, звільненого наказом Міністра оборони України від 26 листопада 2004 року №1014 у запас за п. 63 підпункту «г» (у зв`язку зі скороченням штатів), виключено зі списків особового складу частини з 03 грудня 2004 року.
8. На день виключення зі списків вислуга років, за послужним списком особової справи, склала 15 років 04 місяців 02 днів.
9. 21.05.2017 позивачу виповнилося 45 років.
10. Також матеріалами справи підтверджено, що позивач 07.09.2017 року звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_2 з письмовою заявою про призначення йому пенсії за вислугу років.
11. Військовий комісаріат подав подання від 11.09.2017 року №929 (згідно вхідного штампу зареєстроване в ГУ ПФУ в Закарпатській області 18.09.2017 року) і додаток на 9 аркушах. для призначення і нарахування позивачу пенсії за вислугу років за формою Додатку 2 до п.12 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України № 2262-94.
12. Однак, листом від 19.09.2017 року начальник ГУ ПФУ в Закарпатській області вищевказане подання було повернуто в Закарпатський ОВК «на доопрацювання документів».
13. 03.05.2018 за № 2791 військовий комісар Закарпатського обласного військового комісаріату надіслав позивачу лист, в якому вказав, що Головним управлінням Пенсійного фонду України в Закарпатській на подання ІНФОРМАЦІЯ_4 про призначення позивачу пенсії за вислугу років не прийнято позитивного рішення. Також зазначає , що у відповіді ПФУ зроблено висновок , що позивач не має права на пенсію за вислугу років. А у липні Командування Сухопутних військ , якому надсилалась особова справа позивача повернуло і вказало , «що станом на 12.07.2017 року вислуга позивача становить 15 років 04 місяці 2 дні, права на пенсію не має».
14. Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 26.12.2018 року №807/456/18 позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії задоволено частково. Зокрема, визнано протиправними дії Головного Управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області щодо приймання, оформлення та розгляду документів ОСОБА_1 про призначення пенсії; зобов`язано Головне Управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області вирішити питання щодо приймання, оформлення та розгляду документів ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , про призначення пенсії на підставі поданої ним заяви від 07.09.2017 року та подання Закарпатського обласного військового комісаріату від 11.09.2017 року у відповідності до вимог Порядку подання та оформлення документів для призначення перерахунку пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», затвердженого Постановою Правління ПФУ від 30.01.2007 №3-1. Рішення набрало законної сили.
15. На виконання рішення суду ЗОВК 15 лютого 2019 року подало на розгляд начальнику ГУ ПФУ в Закарпатській області подання та документи для прийняття рішення щодо призначення пенсії за вислугу років відповідно до пункту «в» статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення звільнених з військової служби та деяких інших осіб», звільненого Наказом Міністра оборони 26 листопада 2004 року у зв`язку з реформуванням Збройних сил України, капітана запасу ОСОБА_1 .
16. Відповідно до подання вбачається, що вислуга років ОСОБА_1 станом на 03 грудня 2004 року для призначення пенсії складає 15 років 04 місяці 02 дні.
17. Згідно з витягом із протоколу засідання комісії для розгляду питань, пов`язаних з призначенням (перерахунком) пенсії від 19.02.2019 року №10 позивачу відмовлено у призначенні пенсії за вислугу років. В такому зазначено, що з огляду на те, що на дату надходження до головного управління зазначених матеріалів, у позивача відсутня необхідна календарна вислуга 20 років, визначена пунктом «в» статтею 12 Закону 2262-ХІІ та позивач на дату звільнення зі служби не досягнув 45-річного віку, то в головного управління відсутні правові підстави для призначення пенсії ОСОБА_1 відповідно до пункту «в» частини 1 статті 12 Закону №2262-ХІІ.
18. Вважаючи незаконними зазначені дії відповідача, позивач звернувся до суду з цим позовом.
III. ОЦІНКА СУДІВ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ
19. Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки право на пенсійне забезпечення для осіб, які звільнені у зв`язку з реформуванням ЗСУ, при досягненні ними в майбутньому 45 років та наявності вислуги 15 років, було встановлено пунктом 11 статті 1 Закону № 1763-IV, чинного на момент звільнення ОСОБА_1 , то зазначена норма має зберігати юридичну силу як для позивача, так і для відповідача.
20. Скасовуючи рішення суду першої інстанції та відмовляючи у задоволенні позову, суд апеляційної інстанції виходив з того, що оскільки станом на час виповнення позивачу 45 років необхідна вислуга років для призначення пенсії становить 20 років, Закон України від 08.07.2011 року № 3668-VI «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи», яким було внесено зміни до Закону № 1763-IV та Закону № 2262-XII Конституційним судом не визначався не конституційним, то відповідно і підстав для задоволення позову не має.
IV. ДОВОДИ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ
21. У своїй касаційній скарзі позивач наголошує на аргументах, покладених судом першої інстанції в основу власного судового рішення та зазначених в п. 19 цієї постанови.
22. Окремо наголошує, що право на отримання пенсії в нього виникло на час дії редакції закону, що передбачала вислугу саме 15 років.
V. ВИСНОВКИ ВЕРХОВНОГО СУДУ
23. Верховний Суд, перевіривши і обговоривши доводи касаційної скарги, виходячи з меж касаційного перегляду, визначених ст. 341 Кодексу адміністративного судочинства України, вважає за необхідне зазначити наступне.
24. Законом України «Про державні гарантії соціального захисту військовослужбовців, які звільняються зі служби у зв`язку з реформуванням Збройних Сил України, та членів їх сімей» (далі - Закон № 1763-IV) встановлено правові основи забезпечення соціального захисту військовослужбовців, які звільнятимуться у зв`язку зі скороченням чисельності ЗСУ в ході їх реформування, та членів їхніх сімей.
25. Згідно з пунктом 11 статті 1 Закону № 1763-IV (у редакції на час звільнення позивача зі служби та на час звернення за призначенням пенсії) військовослужбовцям, які звільняються зі ЗСУ у зв`язку з їх реформуванням, при досягненні 45-річного віку і за наявності вислуги 15 років пенсія обчислюється у розмірі 40 відсотків від грошового забезпечення із збільшенням цього розміру на 2 відсотки за кожний наступний рік, але не більше ніж 50 відсотків відповідного грошового забезпечення.
26. Статтею 3 цього ж Закону дію вказаної норми поширено на військовослужбовців, які звільнені з військової служби у зв`язку з реформуванням ЗСУ після 01.01.2004.
27. Умови призначення пенсії за вислугу років визначено статтею 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» №2262-XII.
28. Редакція пункту «б» зазначеної статті змінювалась, міняючи при цьому умови і підстави виникнення права на пенсію за вислугу років, зокрема, умову призначення пенсії - досягнення 45-річного віку на час звільнення зі служби.
29. У певний час існували положення статті, за якими військовослужбовець міг звільнитися зі служби і раніше, але при досягненні ним 45-річного віку йому могла бути призначена пенсія за вислугу років при наявності інших обов`язкових показників.
30. Так, відповідно до пункту «б» зазначеної статті в редакції, що діяла на час звільнення позивача, право на пенсію за вислугу років мали особи офіцерського складу, прапорщики і мічмани, військовослужбовці надстрокової служби та військової служби за контрактом, особи, які мають право на пенсію за цим Законом, звільнені зі служби незалежно від підстав та часу звільнення і досягли 45-річного віку, крім осіб, позбавлених військових або спеціальних звань, а також звільнених зі служби у зв`язку з засудженням за умисний злочин, вчинений з використанням свого посадового становища, або вчиненням корупційного діяння, а ті з них, що є інвалідами війни, незалежно від віку, і мають загальний трудовий стаж 25 календарних років і більше, з яких не менше 12 календарних років і 6 місяців становить військова служба або служба в органах внутрішніх справ.
31. Законом України від 04.04.2006 № 3591-IV «Про внесення змін до деяких законів України з питань пенсійного забезпечення та соціального захисту військовослужбовців» [набрав чинності з 29.04.2006; (далі - Закон № 3591-IV)] внесено зміни до Закону № 2262-XII. Так, статтю 12 викладено в іншій редакції, зокрема доповнено пунктом «в», відповідно до якого пенсія за вислугу років призначається особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом при досягненні 45-річного віку і за наявності у них вислуги 15 років, які звільняються з військової служби відповідно до Закону № 1763-IV.
32. Пунктом 11 статті 1 Закону № 1763-IV (у чинній на момент звернення позивача за призначенням пенсії редакції, зі змінами, внесеними згідно із Законом України від 08.07.2011 № 3668-VI «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи», який набрав чинності з 01.10.2011) передбачено, що військовослужбовцям, які звільняються зі ЗСУ у зв`язку з їх реформуванням, при досягненні 45-річного віку і за наявності вислуги 20 календарних років пенсія обчислюється у розмірі 50 відсотків відповідного грошового забезпечення.
33. Конституційний Суд України неодноразово розглядав питання, пов`язані з реалізацією права на соціальний захист, і сформулював правову позицію, згідно з якою Конституція України виокремлює певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них, зокрема, належать громадяни, які відповідно до статті 17 Конституції України перебувають на службі у військових формуваннях та правоохоронних органах держави, забезпечуючи суверенітет і територіальну цілісність України, її економічну та інформаційну безпеку, а саме - у ЗСУ, органах Служби безпеки України, міліції, прокуратурі, охороні державного кордону України, податковій міліції, Управлінні державної охорони України, державній пожежній охороні, Державному департаменті України з питань виконання покарань тощо (рішення Конституційного Суду України від 06.07.1999 року № 8-рп/99 у справі щодо права на пільги та від 20.03.2002 № 5-рп/2002 у справі щодо пільг, компенсацій і гарантій).
34. Також у Рішенні Конституційного Суду України № 5-рп/2002 зазначено, що зупинення пільг, компенсацій і гарантій для військовослужбовців та працівників правоохоронних органів без відповідної матеріальної компенсації є порушенням гарантованого державною права на їх соціальний захист та членів їхніх сімей.
35. Виходячи із положень пункту 11 статті 1 Закону № 1763-IV та висловленого у рішеннях Конституційного Суду України розуміння сутності соціальних гарантій військовослужбовців та прирівняних до них осіб зміст та обсяг досягнутих ними соціальних гарантій не може бути звужено шляхом внесення змін до законодавства, а правовідносини щодо їхнього пенсійного забезпечення виникають не в момент звернення за призначенням пенсії, а в момент виникнення права на її призначення.
36. Оскільки право на пенсійне забезпечення для осіб, які звільнені у зв`язку з реформуванням ЗСУ, при досягненні ними в майбутньому 45 років та наявності вислуги 15 років, було встановлено пунктом 11 статті 1 Закону № 1763-IV, чинного на момент звільнення позивача, то зазначена норма зберігає юридичну силу як для позивача, так і для відповідача.
37. Станом на момент звернення за призначенням пенсії заявнику виповнилося 45 років, що в сукупності з відповідною вислугою років сформувало підстави для призначення пенсії.
38. Аналогічна правова позиції висловлена Верховним Судом у постановах від 30.01.2018 у справі № 539/3872/14-а, від 16.07.2019 у справі № 686/651/17 та від 21.11.2019 у справі №331/1442/17.
39. Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо наявності підстав для задоволення позову.
40. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 354 КАС України суд касаційної інстанції скасовує судові рішення судів першої та (або) апеляційної інстанцій повністю або частково і закриває провадження у справі у відповідній частині з підстав, установлених ст. 238 КАС України, а саме якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.
41. За вказаних обставин, Верховний Суд дійшов висновку про наявність підстав для скасування постанови суду апеляційної інстанції та залишення в силі рішення суду першої інстанції.
42. Відповідно до ч. 6 ст. 139 КАС України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.
43. Враховуючи викладене, сплачений позивачем за подання касаційної скарги судовий збір підлягає відшкодуванню.
Керуючись статтями 341, 345, 352, 354, 356 КАС України, Суд -
П О С Т А Н О В И В:
1. Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
2. Постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 19.12.2019 у справі №260/450/19 скасувати.
3. Рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 23.08.2019 у справі №260/450/19 залишити в силі.
4. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області () на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ; ідент. код: НОМЕР_1 ) судовий збір у розмірі 1538 (одна тисяча п`ятсот тридцять вісім) гривень 00 копійок, сплачений відповідно до квитанції від 17.01.2020 №161.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
Суддя-доповідач А.А. Єзеров
Суддя І.В. Желєзний
Суддя О.П. Стародуб