Справа № 308/3608/20
Суддя: Малюк В. М.
Дата ухвалення: 2020-04-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 308/3608/20
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 квітня 2020 року м. Ужгород

Суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області Малюк В.М. розглянувши матеріали адміністративного позову ОСОБА_1 до головного державного ревізор-інспектора відділу перевірок платників основних галузей економіки ГУ ДПС у Закарпатській області Винар Олесі Василівни про визнання дій протиправними та скасування протоколу про адміністративне правопорушення,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до Ужгородського міськрайонного суду з адміністративним позовом до головного державного ревізор-інспектора відділу перевірок платників основних галузей економіки ГУ ДПС у Закарпатській області Винар О.В. про визнання дій протиправними та скасування протоколу про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 163-1 КУпАП.

Дослідивши матеріали адміністративного позову, приходжу до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з п.п.2, 3 ч.1 ст.5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист, в тому числі, шляхом визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій.

Відповідно до п.3 ч.2 ст.19 КАС України, юрисдикція адміністративних судів не поширюється на справи про накладення адміністративних стягнень, крім випадків, визначених цим Кодексом.

За змістом ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, які встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів та ін.

Статтею 254 КУпАП передбачено, що про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності. Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається у двох екземплярах, один з яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності. Протокол не складається у випадках, передбачених ст.258 цього Кодексу.

Згідно ст. 256 КУпАП, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Адміністративне судочинство спрямоване на захист саме порушених прав осіб у сфері публічно-правових відносин, тобто для задоволення позову адміністративний суд повинен установити, що в зв`язку з прийняттям рішенням чи вчиненням дій (допущення бездіяльності) суб`єктом владних повноважень порушуються права, свободи чи охоронювані законом інтереси позивача.

Вирішуючи спір, суд повинен пересвідчитись у належності особі, яка звернулась за судовим захистом, відповідного права або охоронюваного законом інтересу (чи є така особа належним позивачем у справі - наявність права на позов у матеріальному розумінні), а також встановити, чи є відповідне право або інтерес порушеним (встановити факт порушення). Тобто, порушення або оспорювання прав та інтересів особи, яка звертається до суду за їх захистом, є обов`язковими.

Таким чином, підставами для визнання протиправним дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень є невідповідність їх вимогам чинного законодавства. При цьому, обов`язковою умовою для визнання таких дій/ бездіяльності протиправними є також наявність факту порушення прав чи охоронюваних законом інтересів позивача у справі.

Як слідує зі змісту поданого ОСОБА_1 адміністративного позову, предметом подання (розгляду) такого є дії відповідача, пов`язані із складанням протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1ст. 163-1 КУпАП щодо позивача.

Тобто, вказаний позов не є адміністративним, оскільки відповідачем при складанні адміністративного протоколу здійснювалися не владні повноваження, а процесуальні дії, які повинні бути розглянуті при розгляді справ про адміністративне правопорушення.

Разом з тим, протокол про адміністративне правопорушення не є рішенням суб`єкта владних повноважень у розумінні Кодексу адміністративного судочинства України, а складається уповноваженою особою за наслідками вчинення адміністративного правопорушення у порядку та випадках, встановлених Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Сам по собі протокол про адміністративне правопорушення, в розумінні ст. 251 Кодексу України про адміністративне правопорушення, є доказом у справі про адміністративне правопорушення.

Питання щодо правильності складання протоколу про адміністративне правопорушення, встановлення наявності чи відсутності в діяннях особи складу адміністративного правопорушення, тощо, належить розглядати в порядку, визначеному Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Тобто, питання розгляду та надання оцінки всім доказам, в тому числі і самому протоколу про адміністративне правопорушення, здійснюється під час розгляду питання про притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Протокол про адміністративне правопорушення встановлює лише виявлення порушення, однак не породжує будь-яких правових наслідків для позивача, не встановлює його прав і обов`язків, а тому не може бути предметом розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Згідно з висновком до якого дійшла колегія судді Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові прийнятій за результатами розгляду справи № 638/3490/18, сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не є рішенням суб`єкта владних повноважень. Складання протоколу це процесуальні дії суб`єкта владних повноважень, які спрямовані на фіксацію адміністративного правопорушення та, в силу положень статті 251 КУпАП, є предметом оцінки суду як доказ вчинення такого правопорушення при розгляді справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Відповідно до висновку до якого дійшла колегія суддів Великої Палати Верховного Суду у постанові від 13 березня 2019 року прийнятій за результатами розгляду справи № 712/7385/17, оскільки дії відповідачів щодо складання протоколу про адміністративне правопорушення без ухвалення рішення про притягнення особи до адміністративної відповідальності не породжують правових наслідків для особи та не порушують її права, окремо від постанови суду про притягнення до адміністративної відповідальності вони не оскаржуються.

Таким чином, протокол про адміністративне правопорушення, а також дії головного державного ревізор-інспектора по його складанню самостійним предметом оскарження бути не можуть, оскільки не підпадають під положення ст. 19 КАС України, якою визначено юрисдикцію адміністративних судів щодо вирішення адміністративних справ.

Судді районних, районних у місті, міських чи міськрайонних судів розглядають справи про адміністративні правопорушення, передбачені частинами першою четвертою та сьомою статті 41, статтями 41-1- 41-3,42-1,42-2, частиною першою статті 44,статтями 44-1,46-1,46-2,51,51-2, частинами другою, четвертою та п`ятою статті 85, статтями 85-1,88 - 88-2,89,90,91,91-5,92-1,96-2,98,101-103, 103-3, частиною першою статті 106-1, статтями 106-2,107-1, частиною другою статті 112, частинами четвертою, сьомою і дев`ятою статті 121,частиною четвертою статті 122,статтями 122-2,122-4,122-5,частинами другою і третьою статті 123,статтею 124,частиною третьою статті 126,частиною четвертою статті 127,статтею 127-1,статтею 130,частиною третьою статті 133,статтями 135-1,139,частиною четвертою статті 140,статтями 146,149-1,частиною другою статті 154,статтею 155-1,частинами першою, третьою і четвертою статті 156,статтями 160,162,162-1,162-3,163-1- 163-4,частиною другою статті 163-7,статтями 163-12,частинами другою і третьою статті 163-17, статтями164,164-3,164-5- 164-19,166-1- 166-4,частинами першою,другою, дев`ятою та десятою статті 166-6,166-8- 166-12,166-14- 166-18,166-21,166-22,166-23,166-24,166-25,171-2,172-4- 172-20,173 - 173-2,173-4,174,177-2,частиною третьою статті 178,статтею 180-1,частинами першою, другою і третьою статті 181,частиною другою статті 182, статтями183-1- 185-11,185-13,186-1,186-5- 186-8,187,188,188-1,188-13(крім справ про адміністративні правопорушення, пов`язані з невиконанням законних вимог державного виконавця),188-14,188-16,188-17,188-19,188-22,188-25,188-27,188-28,188-31,188-32,188-33,188-34,188-35,188-38,188-39,188-40,188-41,188-45,188-46,188-47,188-48,188-49,188-50,частиною першою статті 189-1,статтями 189-3,190,191,193,195-1- 195-6,статтями 204-1,204-3,206-1,212-2- 212-21цього Кодексу, а також справи про адміністративні правопорушення, вчинені особами віком від шістнадцяти до вісімнадцяти років.

Cудом встановлено, що матеріали протоколу №72/05-01 про адміністративне правопорушення посадової особи, а саме щодо директора Лучкова О.О. передано на розгляд до Мукачівського міськрайонного суду, за наслідками розгляду якого буде винесена постанова суду.

Якщо позивач не буде згоден з постановою про притягнення його до адміністративної відповідальності, то він має право оскаржити цю постанову в передбаченому законом порядку.

Крім цього, слід роз`яснити позивачу, що заперечення щодо обставин викладених в протоколі та дій головного державного ревізора-інспектора при його складанні він має можливість та право висловити під час розгляду судом справи про адміністративне правопорушення відносно нього за ч.1 ст.163-1 КУпАП.

Відповідно до ст. 170 КАС України, суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Виходячи з вищевикладеного, приходжу до висновку, що провадження в справі не може бути відкрито і справа не може бути призначена до судового розгляду.

Керуючись ст.ст. 251,255 КУпАП, ст.ст. 2,19,170 КАС України, суддя, -

У Х В А Л И В :

У відкритті провадження у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до головного державного ревізор-інспектора відділу перевірок платників основних галузей економіки ГУ ДПС у Закарпатській області Винар Олесі Василівни про визнання дій протиправними та скасування протоколу про адміністративне правопорушення - відмовити.

Надіслати позивачу копію ухвали разом із позовною заявою та всіма доданими до неї документами.

Роз`яснити позивачу, що відмова у відкритті провадження у справі перешкоджає повторному зверненню до суду з таким самим позовом в порядку адміністративного судочинства.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її отримання до Восьмого апеляційного адміністративного суду

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду В.М.Малюк