Справа № 160/132/20
Суддя: Круговий О.О.
Дата ухвалення: 2020-04-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

14 квітня 2020 року м. Дніпросправа № 160/132/20

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Кругового О.О. (доповідач),

суддів: Баранник Н.П., Щербака А.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12.02.2020 (суддя суду першої інстанції Кучма К.С.), прийняте у порядку письмового провадження в м. Дніпрі в адміністративній справі № 160/132/20 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

22 грудня 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом, в якому просила визнати неправомірними та протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, що виразились у невиплаті одноразової грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій станом на день призначення пенсії за віком відповідно до пункту 7-1 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити одноразову грошову допомогу, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій станом на день призначення пенсії за віком (з 01.07.2019 р.) відповідно до пункту 7-1 розділу XV "Прикінцеві положення" ЗУ "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Адміністративний позов обґрунтований тим, що на час звернення із заявою про призначення пенсії позивач досягла пенсійного віку, передбаченого ст. 26 ЗУ "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", на день досягнення пенсійного віку працювала на посаді, робота на якій дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е" - "ж" ст. 55 ЗУ "Про пенсійне забезпечення"; має страховий стаж понад 30 років, раніше пенсію не отримувала, тому має право на одноразову грошову допомогу. Однак, відповідач призначивши пенсію за віком з 01.07.2019 протиправно не виплатив таку допомогу.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12.02.2020 відмовлено у задоволенні адміністративного позову.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції ОСОБА_1 звернулася з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просила рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове про задоволення позовних вимог.

Апеляційна скарга обґрунтована фактично доводами адміністративного позову. Також позивач вказує, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, що до призначення пенсії за віком нею отримувалася пенсія за вислугу років та відмови у задоволенні позову, оскільки пенсія за віком позивачу призначена вперше, а скориставшись у 2015 році своїм правом на призначення пенсії за вислугу років не реалізувала його у повній мірі, а саме не отримувала пенсію, яка повинна виплачуватися кожного місяця, відповідач не надав суду доказів отримання пенсії за вислугу років.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного судового рішення норм матеріального та процесуального права, суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню за таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та отримує пенсію за віком відповідно до ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 01.07.2019.

У період з 18.08.2015 по 31.08.2015 позивач отримувала пенсію за вислугу років.

Внаслідок працевлаштування на посаду вчителя Комунального закладу освіти Вишневецької середньої загальноосвітньої школи виплату пенсії припинено з 01.09.2015 та скасовано рішення пенсійного фонду про її довічне призначення.

18.07.2019 позивач звернулася до відповідача із заявою щодо невиплати грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій при призначенні пенсії за віком, згідно з пунктом 1 розділу XV "Прикінцеві положення" ЗУ "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Листом від 29.07.2019 №330/02.40-18 відповідач повідомив, що оскільки ОСОБА_1 вже було призначено пенсію за вислугу років з 18.08.2015, то право на виплату грошової допомоги у позивача відсутнє.

Позивач, зазначаючи, що вона має право на отримання вказаної грошової допомоги та вважаючи протиправною невиплату їй одноразової грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій станом на день призначення пенсії за віком, відповідно до пункту 7-1 розділу XV "Прикінцеві положення" ЗУ "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" звернулася до суду з цим адміністративним позовом.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивач права на отримання грошової допомоги на підставі пункту 7-1 розділу «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» не має, оскільки вона реалізувала право виходу на пенсію, оформивши пенсію за вислугу років та отримувала її, тому подальше призначення пенсії за віком не може вважатися відстроченням виходу на пенсію за віком.

Суд апеляційної інстанції погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Ч. 2 ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до п. 7-1 розділу «Прикінцеві положення» ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» - «ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення. Виплата зазначеної грошової допомоги здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України. Порядок обчислення стажу, який дає право на призначення грошової допомоги, та механізм виплати цієї допомоги встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 5 Порядку обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги, та її виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 року № 1191, грошова допомога надається особам, яким починаючи з 1 жовтня 2011 року призначається пенсія за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 зазначеного Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» - «ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію.

Таким чином, право особи на отримання грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій пов`язується з наявністю у неї необхідного спеціального стажу (від 25 до 30 років) роботи на певних, визначених законодавством, посадах й вихід на пенсію саме з цих посад в закладах та установах державної або комунальної форми власності, а також неотримання такою особою до моменту виходу на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» будь-якого іншого виду пенсії.

Синтаксичний аналіз пункту 7-1 розділу «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та пункту 5 Порядку обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги, та її виплати дає підстави для висновку, що умовою наявності права на отримання вказаної грошової допомоги є не відсутність факту отримання особою будь-якого іншого виду пенсії на момент виходу на пенсію за віком, а відсутність такого факту до моменту виходу на цю пенсію, тобто в будь-який момент до досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону. При цьому законодавство не ставить право особи на отримання такої допомоги в залежність від розміру або тривалості отримання нею пенсії та часу її призначення, якщо такі обставини мали місце до виходу на пенсію за віком.

За змістом вказаної норми отримання вказаної грошової допомоги визначене законодавцем як заохочувальний захід щодо осіб, які, отримавши право на призначення пенсії, виявили бажання працювати та одержувати пенсію з більш пізнього віку, тобто фактично відтермінували реалізацію права виходу на пенсію.

Зазначена правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 27.11.2018 у справі №328/1619/17, від 22 лютого 2018 року у справі № 310/3774/17.

Суд апеляційної інстанції враховує, що на час виникнення спірних відносин та розгляду цієї справи, підтверджується матеріалами справи та сторонами визнаються обставини досягнення позивачем пенсійного віку, передбаченого ст. 26 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» - 59 років, на день досягнення якого, позивач працювала на посаді, що надавала їй право на призначення пенсії за вислугу років - працівник освіти (вчитель) та мала достатній спеціальний страховий стаж роботи - понад 30 років.

Водночас матеріалами справи спростовуються доводи позивача про неотримання нею пенсії за вислугу років, зокрема, заявою позивача від 18.08.2015 про призначення пенсії за вислугу років, протоколом № 1244 від 19.08.2015 про призначення пенсії за вислугу років, розпорядженням № 139699 від 28.08.2015 про перерахунок розміру пенсії, а також заявою позивача від 31.08.2015 на адресу органу Пенсійного фонду України, за змістом якої позивач просить припинити виплату їй пенсії з 01.09.2015 та зобов`язується повернути кошти переплати пенсійної виплати.

Отже, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що у період з 18.08.2015 по 31.08.2015 позивачу була призначена та нею отримувалася пенсія за вислугу років, що в свою чергу свідчить про невідповідність обов`язкової умови для отримання грошової допомоги, передбаченої п. 7-1 розділу «Прикінцеві положення» ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» - неотримання будь-якої пенсії до призначення пенсії за віком.

Також, суд апеляційної інстанції наголошує, що для визначення права на отримання вказаної грошової допомоги не має значення який вид пенсії та за яким законом призначався та особою отримувався до призначення пенсії за віком, оскільки в п. 7-1 розділу «Прикінцеві положення» ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» безпосередньо зазначено - будь-яка пенсія.

Відповідно до частини 5 статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду, а тому посилання позивача, як на підставу задоволення позовних вимог та застосування судом апеляційної інстанції постанови Третього апеляційного адміністративного суду не ґрунтується на вимогах закону.

Посилання позивача на правові висновки, викладені в постановах Верховного Суду України від 13.03.2018 у справі № 234/13835/17 року та від 20.02.2019 в справі № 462/5636/16 суд апеляційної інстанції вважає необґрунтованими, з огляду на те, що спірні відносини, які були предметом розгляду у зазначених справах та обставини справ є відмінними від тих, що становлять предмет розгляду у даній справі, оскільки в зазначених справах позивачі до призначення пенсії за віком не отримували будь-яких пенсій.

Отже, колегія суддів погоджується з позицією суду першої інстанції, що позивач не набула права на права на отримання грошової допомоги на підставі пункту 7-1 розділу «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та підстави для задоволення позовних вимог відсутні.

Доводи апеляційної скарги фактично зводяться до переоцінки доказів та незгоди з висновками суду першої інстанції, а тому правового значення не мають та правильності висновку суду не спростовують.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, прийнятим із дотриманням вимог норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують правомірності висновків суду, тому підстави для зміни або скасування судового рішення в межах доводів апеляційної скарги відсутні.

Керуючись ст.308, ст. 311, ст. 315, ст. 316, 321, 325 КАС України суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12.02.2020 в адміністративній справі № 160/132/20 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає відповідно до ч. 5 ст. 328 КАС України.

Постанова в повному обсязі складена 14.04.2020 року.

Головуючий - суддя О.О. Круговий

суддя Н.П. Баранник

суддя А.А. Щербак