Справа № 480/4561/19
Суддя: Любчич Л.В.
Дата ухвалення: 2020-04-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий І інстанції: О.В. Соп`яненко
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2020 р. Справа № 480/4561/19
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді Любчич Л.В.,

Суддів: Присяжнюк О.В. , Спаскіна О.А. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 17.01.2020, вул. Герасима Кондратьєва, 159, м. Суми, 40021, повний текст складено 17.01.20 по справі № 480/4561/19

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2019 року ОСОБА_1 ( далі ОСОБА_1 , позивач ) звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області ( далі ГУ ПФУ у Сумській обл., відповідач), в якому просив:

- визнати протиправними дії посадових осіб відповідача, які завдали йому матеріальної шкоди щодо виплати перерахованої пенсії в розмірі, меншому від обчисленого розміру пенсії;

- зобов`язати відповідача відшкодувати шкоду, заподіяну протиправними діями та здійснити виплату пенсії в розмірі 100% від обчисленого розміру пенсії, починаючи з 01.01.2018.

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 17 січня 2020 року адміністративний позов задоволено частково.

Визнано протиправними дії ГУПФУ у Сумській обл., які полягали у зменшенні розміру пенсії ОСОБА_1 за рахунок виплати з 05 березня 2019 року 75 % суми підвищення пенсії, визначеного станом на 01 березня 2018 року.

Зобов`язано ГУ ПФУ у Сумській обл. провести з 05 березня 2019 року перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 , з урахуванням 100% суми підвищення пенсії, визначеного станом на 01 березня 2018 року із врахуванням раніше виплачених сум.

Не погодившись з даним судовим рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення суду першої інстанції в частині відмови у перерахунку та виплаті пенсії з 01.01.2018 по 05.03.2019 у розмірі 100% підвищення до пенсії та ухвалити постанову, якою адміністративний позов задовольнити у повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач зазначив, що при винесенні рішення судом першої інстанції не в повній мірі враховано, що рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 12 грудня 2018 року у справі №826/3858/18, яке залишено без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 05.0З.2019 у наведеній справі, визнано протиправними та нечинними пункти 1, 2 постанови Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року №103 "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб" ( далі- постанова КМУ № 103) та зміни до пункту 5 і додатку 2 Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військ служби, та деяких інших осіб", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13 лютого 2008 року № 45 "Про затвердження Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб". Вказав, що встановлене постановою КМУ № 103 відсоткове зменшення виплати пенсії військовослужбовцям звужує складові грошового забезпечення, які підлягають врахуванню при обрахунку пенсії, а відтак звужує зміст його існуючих прав. Отримуючи пенсію він мав законні сподівання на своєчасне здійснення перерахунку пенсії та виплату перерахованої пенсії без будь яких обмежень.

24.02.2020 ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду відкрито апеляційне провадження.

10.03.2020 року ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду закінчено підготовку та призначено справу до розгляду, з урахуванням положень п.3 ч.1 ст. 3111 Кодексу адміністративного судочинства України ( далі КАС України), в порядку письмового провадження.

Згідно з положеннями ч. 3 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Колегія суддів вислухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які відповідач посилається в апеляційній скарзі, прийшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлені та підтверджені в суді апеляційної інстанції наступні обставини, які не оспорені сторонами.

ОСОБА_1 є пенсіонером органів внутрішніх справ та перебуває на обліку у ГУ ПФУ у Сумській обл.

З 01.01.1996 позивач отримує пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 9 квітня 1992 року №2262-XII ( далі Закон № 2262)

У 2018 та 2019 році згідно наданих до суду копій перерахунків пенсій по пенсійній справі № -МВС станом на 01.01.2018, 01.12.2018, 01.07.2019 позивачу було здійснено перерахунок пенсії. Сума підвищення з 01.01.2018 по 31.12.2018 становила 50% , а з 01.01.2019 по 31.12.2019 75% суми підвищення пенсії, визначеного станом на 01.03.2018 відповідно до вимог, визначених постановою КМУ № 103.

Позивач звертався до відповідача із заявою про перерахунок та виплату пенсії у розмірі визначеному законом, з урахуванням суми підвищення пенсії, визначеного станом на 01 березня 2018 року. Листом від 20.09.2019 відповідач повідомив про відсутність підстав для здійснення таких виплат та зазначив, що порядок перерахунку пенсій визначається саме постановою КМУ № 103.

Відмовляючи частково в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що в період з 01.01.2018 до 05.03.2019 відповідач правомірно здійснював виплату перерахованої пенсії, керуючись чинними положеннями постанови КМУ № 103. Суд апеляційної інстанції з даними висновками суду погоджується з огляду на наступне.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Службі судової охорони, осіб начальницького і рядового складу Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України визначає Закон № 2262.

Згідно з ч.4 ст.63 Закону Закон № 2262 усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України. У разі якщо внаслідок перерахунку пенсій, передбаченого цією частиною, розміри пенсій звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, є нижчими, зберігаються розміри раніше призначених пенсій.

Тобто підставою для проведення перерахунку пенсії є підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» встановлено, зокрема, що грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення (пункт 2 постанови). Також цією постановою установлені тарифна сітка розрядів і коефіцієнтів посадових окладів, схема тарифних розрядів за основними типовими посадами, додаткові види грошового забезпечення, розміри надбавки за вислугу років, розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями.

У подальшому Кабінетом Міністрів України прийнято постанову № 103, пунктом 1 якої постановлено перерахувати пенсії, призначені згідно із Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» до 01 березня 2018 року (крім пенсій, призначених згідно із Законом особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції) та поліцейським), з урахуванням розміру окладу за посадою, військовим (спеціальним) званням, відсоткової надбавки за вислугу років за відповідною або аналогічною посадою, яку особа займала на дату звільнення із служби (на дату відрядження для роботи до органів державної влади, органів місцевого самоврядування або до сформованих ними органів, на підприємства, в установи, організації, вищі навчальні заклади), що визначені станом на 01 березня 2018 року відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб».

Пункт 2 постанови КМУ № 103 передбачає, що виплату перерахованих відповідно до пункту 1 цієї постанови підвищених пенсій (з урахуванням доплат до попереднього розміру пенсій, підвищень, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством (крім підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, що визначені законом) необхідно проводити з 01.01.2018 у таких розмірах: з 1 січня 2018 року - 50 відсотків; з 1 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року - 75 відсотків; з 1 січня 2020 року - 100 відсотків суми підвищення пенсії, визначеного станом на 1 березня 2018 року.

Колегія суддів зазначає, що пункти 1, 2 постанови КМУ №103, які застосовані відповідачем при виплаті пенсії ОСОБА_1 , були визнані протиправними і нечинними у судовому порядку рішенням Окружного адміністративного суду м.Києва від 12 грудня 2018 року у справі № 826/3858/18, залишеним в силі постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 05 березня 2019 року та постановою Верховного Суду від 12 листопада 2019 року .

Відповідно до частини 2 статті 265 КАС України нормативно- правовий акт втрачає чинність повністю або в окремій частині з моменту набрання законної сили відповідним рішенням суду.

Враховуючи наведені вище положення чинного на час виникнення спірних правовідносин законодавства, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що з 01.01.2018 по 05.03.2019 ГУ ПФУ у Сумській обл. правомірно здійснено виплату ОСОБА_1 перерахованої пенсії відповідно до вимог постанови КМУ № 103, оскільки її норми були чинними і підстав виплачувати пенсію в іншому порядку у відповідача не було. За таких обставин вимоги про визнання дій, які полягали у виплаті перерахованої позивачу пенсії в меншому розмірі у період з 01.01.2018 по 05.03.2019 задоволенню не підлягають.

Посилання апелянта на рішення Конституційного Суду України № рп-4/2015 від 13.05.2015 колегія суддів вважає безпідставними, оскільки до статті 63 Закону№ 2262 були внесені зміни і на час виникнення спірних правовідносин діяла інша редакція зазначеної статті, ніж та, стосовно якої Конституційним Судом України була висловлена позиція у даному рішенні.

Інші доводи апеляційної скарги на висновки суду апеляційної інстанції не впливають.

Ухвалюючи дане судове рішення колегія суддів керується ст.322 КАС України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практикою Європейського суду з прав людини (рішення Серявін та інші проти України) та Висновком № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів (п.41) щодо якості судових рішень.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини по справі Серявін та інші проти України(п.58) суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Пунктом 41 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Враховуючи вище зазначені положення, дослідивши фактичні обставини та питання права, що лежать в основі спору по даній справі, колегія суддів прийшла до висновку про відсутність необхідності надання відповіді на інші зазначені аргументи апелянта, оскільки судом були досліджені усі основні питання, які є важливими для прийняття даного судового рішення.

З огляду на зазначене, колегія суддів дійшла висновку про відсутність законних підстав для задоволення вимог апеляційної скарги позивача, у зв`язку з чим вважає, що суд першої інстанції вірно застосував положення чинного законодавства України при постановленні оскаржуваного рішення з дотриманням норм процесуального права, а тому підстави для його скасування відсутні.

Відповідно до ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 243, 250, 311, 315, 316, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 17 січня 2020 року по справі № 480/4561/19 залишити без змін .

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя-доповідач (підпис)Л.В. Любчич
Судді(підпис) (підпис) О.В. Присяжнюк О.А. Спаскін