Справа № 480/1512/20
Суддя: С.О. Бондар
Дата ухвалення: 2020-04-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
16 квітня 2020 р. справа №480/1512/20
Суддя Сумського окружного адміністративного суду Бондар С.О., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Будильської сільської ради про визнання рішення протиправним, зобов`язання вчинити дії та стягнення моральної шкоди,-
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Будильської сільської ради Лебединського району Сумської області в якій просить:
- визнати протиправним рішення Будильської сільської ради та незаконною відмову в наданні інформації на пункти 1. 1.1, 1.2, 1.3 і другу частину питання 4 заяви № 626 від 28.08.2019;
- зобов`язати відповідача надати інформацію на пункти 1. 1.1, 1.2, 1.3 і другу частину питання 4 заяви № 626 від 28.08.2019;
- стягнути з Будильської сільської ради 2500 грн. на відшкодування завданої моральної шкоди.
Свої вимоги мотивує тим, що 28 серпня 2019 року він звернувся до відповідача із заявою № 626, в якій просив надати інформацію на 4 блоки питань. Проте, відповідач, маючи в наявності запитувану інформацію, листом від 03.09.2019 відмовив у наданні запитуваної інформації, мотивуючи свою відмову тим, що він не володіє інформацією, запитаною в пунктах 1, 1.1, 1.2, 1.3 та другої частини питання 4 заяви. На думку позивача, Будильська сільська рада протиправно обмежила його право на інформацію, завдавши моральну шкоду.
Будильська сільська рада Лебединського району Сумської області надала суду відзив на позов, у якому зазначає, що звернення ОСОБА_1 було розглянуте у повному обсязі у визначені законом строки. На всі питання позивача була надана відповідь, а також була надана інформація, розпорядником якої є Будильська сільська рада.
Ухвалою Сумського окружного адміністративного суду від 10.03.2020 відкрито провадження у справі, призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.
Сторони повідомлялися належним чином про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.
Суд, дослідивши письмові матеріали справи, встановивши фактичні обставини та оцінивши надані докази у їх сукупності, вважає за необхідне позов задовольнити частково, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 28 серпня 2019 року звернувся до Будильської сільської ради Лебединського району Сумської області із заявою № 626, яка містила у тому числі пункти 1, 1.1, 1.2, 1.3, 4 наступного змісту:
«1. Прошу надати створену Будильською сільською радою (далі БСР) публічну інформацію та надану для виконання юристу ОСОБА_2 - тобто надати копії документів (всі зроблені сільрадою замовлення - завдання юристу для надання юридичних послуг), та в яких відображена зазначена інформація про всі надані БСР і прийняті юристом замовлення (завдання), в тому числі: суть проблем які повинен вирішити юрист, номера моїх звернень до БСР які повинен розглянути юрист, номера судових справ в яких юрист повинен прийняти участь і яке рішення суду повинна отримати БСР, та всі без виключення інші замовлені юридичні послуги, всі відомості, що стосуються співпраці юриста з БСР у травні 2016 року.
1.1. Прошу надати публічну інформацію про виконану юристом на замовлення БСР роботу (надані послуги) та звіт юриста про виконання ним замовлених БСР юридичних послуг, та копії документів в яких відображений повний звіт про всі фактично надані (виконані) і не виконані (неналежно виконані) юристом послуги згідно угоди БСРЗ ФОП ОСОБА_2 «Про надання юридичних послуг», в тому числі: всі відомості що стосуються співпраці БСР з юристом у травні 2016 року та наступну інформацію:
- назвати кількість та перелічити всі замовлені Будильською сільською радою послуги (роботи,);
- назвати кількість та перелічити всі послуги (роботи, дії), виконані юристом на замовлення БСР;
- зазначити дату надання кожної послуги (виконаної роботи);
- зазначити фактичний час витрачений юристом на виконання кожної послуги (в тому числі на розгляд моїх звернень, участь в судових засіданнях, тощо);
- назвати імена опонентів сільської ради та питання якими займався юрист;
- із загальної кількості робіт окремо виділити послуги (дії, роботи) вчинені юристом для вирішення питань по моїх зверненнях і позовах, перерахувати всі мої звернення розглянуті юристом та назвати всі судові справи в яких брав юрист в даному місяці;
- визначити, назвати, перерахувати і повідомити які із замовлених послуг юрист виконав, а які не виконав (результат дій юриста не відповідає замовленим вимогам БСР), і в разі невиконання юристом замовленої БСР послуги, чи неналежне її виконання, повідомити причини невиконання юристом поставленої задачі, наприклад задоволення судом позову на мою користь чи задоволення його частково, по розглянутій юристом заяві я подав позов, а суд визнав відповідь юриста на заяву незаконною та зобов`язав БСР, повторно розглядати цю мою заяву.
1.2. В разі відсутності запитуваної інформації, прошу назвати і повідомити причини її відсутності, не створення, знищення чи приховування.
1.3. В разі відсутності запитуваної інформації, прошу надати докази фактичної відсутності запитуваної інформації та відсутність юридичного обов`язку БСР створювати і володіти цією інформацією.
4. Прошу надати документи, що свідчать про факт передачі Будильською сільрадою завдання (замовлення) на виконання юридичних послуг юристу і документи, що підтверджують факт виконання чи невиконання цього завдання юристом, тобто звіт юриста щодо виконання кожної юридичної послуги» (а.с.4).
Розглянувши вказану заяву, Будильська сільська рада Лебединського району Сумської області листом від 03.09.2019 № 02-20/949 надала відповідь ОСОБА_1 стосовно викладених ним питань у заяві № 626 від 28.08.2019.
Вказаним листом позивачу повідомлено: «П. 1 - Надати копії документів, що підтверджують замовлені Будильською сільською радою завдання юристу для надання юридичних послуг ОСОБА_2 , в яких відображена: суть проблеми, яку повинен вирішити, номера заяв громадян, які відносяться до звернень громадян, що повинен розглянути, номера судових справ, до яких був залучений та всі інші замовлення юридичних послуг, що стосуються співпраці в травні 2016 року, надати не можемо, тому що створення таких документів не передбачалося умовами договору №01/02 від 19.02.2016 року, укладеного Будильською сільською радою з юристом-підприємцем ОСОБА_2 . Будильська сільська рада вимагати створення таких документів від юриста ОСОБА_2 не вбачає за потрібне, оскільки претензій до виконання умов договору не має. Договір №01/02 від 19.02.2016 виконаний повністю, термін дії договору закінчився 31.12.2016, вимагати інформацію чи документи що стосуються виконання даного договору з юристом у Будильської сільської ради не має підстав.
П. 1.1,1.2,1.3 - Надати публічну інформацію, звіт про надані юристом ОСОБА_2 юридичні послуги, замовлені Будильською сільською радою та копії документів, в яких відображено повний звіт про всі фактично надані (виконані) і не виконані (неналежно виконані) послуги за травень місяць 2016 року та інформацію: про кількість, та перелік всіх замовлених послуг; кількість та перелік послуг наданих юристом; дату надання кожної послуги; вказати фактичний час, витрачений юристом на виконання кожної послуги; назвати імена опонентів сільської ради та питання, якими займався юрист: із загальної кількості послуг окремо виділити послуги вчинені юристом для вирішення питань по Ваших зверненнях і позовах, перерахувати всі Ваші звернення, які розглянуті юристом та назвати всі судові справи, в яких брав юрист: визначити, назвати, перерахувати і повідомити, які із замовлених послуг юрист виконав, а які не виконав, чи неналежно їх виконав, повідомити причини невиконання юристом поставленої задачі - Будильська сільська рада надати не може, тому що створення таких документів не було передбачено умовами договору №01/02 від 19.02.2016, укладеного Будильською сільською радою з юристом-підприємцем ОСОБА_2 . Будильська сільська рада вимагати створення таких документів від юриста ОСОБА_3 С.О ОСОБА_4 не вбачає за потрібне, оскільки претензій до виконання умов договору не має. Договір №01/02 від 19.02.2016 року виконаний повністю, термін дії договору закінчився 31.12.2016 року, вимагати інформацію, чи документи, що стосуються виконання даного договору з юристом, у Будильської сільської ради немає підстав. П.2 - Посадові особи Будильської сільської ради Шкурко В.О., Сюсюрченко О.В., Деркач А.М., Гутник Т.В. відповідно своїх повноважень спілкувалися з юристом ОСОБА_2 та отримували юридичні консультації стосовно своїх посадових обов`язків, в межах договору №01/02 від 19.02.2016.
П.3 - Посадові особи Будильської сільської ради замовлення юридичних послуг здійснювали в телефонному режимі в усній формі.
П.4 - Надати копію документа, що свідчить про факт передачі Будильскою сільською радою замовлення на виконання юридичних послуг юристу ОСОБА_2 , надати не можемо, так як реєстрацію телефонних розмов Будильська сільська рада не проводила. Надати документ, що підтверджує факт виконання, чи невиконання завдання юристом, тобто звіт юриста, щодо виконання юридичних послуг, сільська рада надати не може, так як створення такого документу не було передбачено умовами договору № 01/02 від 19.02.2016 року, укладеного Будильською сільською радою з юристом-підприємцем ОСОБА_2 Вимагати створення такого документу від юриста Василець С ОСОБА_4 О. сільська рада не вбачає за потрібне, поскільки претензій до виконання умов договору немає. Договір №01/02 від 19.02.2016 виконаний повністю, термін договору закінчився 31.12.2016, вимагати інформацію, чи документи що стосуються виконання даного договору юристом у Будильської сільської ради немає підстав (а.с.5).
Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає наступне.
Запитувана ОСОБА_1 інформація стосувалися доступу як до інформації згідно Закону України Про звернення громадян, так і доступу до публічної інформації згідно Закону України "Про доступ до публічної інформації", зокрема, щодо замовлення та отримання юридичних послуг органом місцевого самоврядування.
Порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом, та інформації, що становить суспільний інтерес визначає Закон України "Про доступ до публічної інформації".
Відповідно до ст. 1 вказаного Закону публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом. Публічна інформація є відкритою, крім випадків, встановлених законом.
За приписами п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 12 Закону України "Про доступ до публічної інформації" суб`єктами відносин у сфері доступу до публічної інформації є запитувачі інформації - фізичні, юридичні особи, об`єднання громадян без статусу юридичної особи, крім суб`єктів владних повноважень; розпорядники інформації - суб`єкти, визначені у статті 13 цього Закону (в тому числі: суб`єкти владних повноважень - органи державної влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, органи влади Автономної Республіки Крим, інші суб`єкти, що здійснюють владні управлінські функції відповідно до законодавства та рішення яких є обов`язковими для виконання).
Запит на інформацію - це прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні. Запитувач має право звернутися до розпорядника інформації із запитом на інформацію незалежно від того, стосується ця інформація його особисто чи ні, без пояснення причини подання запиту (ч. 1, 2 ст. 19).
Порядок оформлення запитів на інформацію визначений статтею 19 Закону України "Про доступ до публічної інформації".
Так, запит на інформацію - це прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні. Запитувач має право звернутися до розпорядника інформації із запитом на інформацію незалежно від того, стосується ця інформація його особисто чи ні, без пояснення причини подання запиту. Запит на інформацію може бути індивідуальним або колективним. Запити можуть подаватися в усній, письмовій чи іншій формі (поштою, факсом, телефоном, електронною поштою) на вибір запитувача.
У спірних правовідносинах розпорядником запитуваної інформації є Будильська сільська рада.
При цьому суд звертає увагу, що Будильська сільська рада є органом місцевого самоврядування, тобто є суб`єктом владних повноважень.
Тому ОСОБА_1 , реалізовуючи своє право на доступ до публічної інформації, звернувся до відповідача із відповідним запитом щодо надання інформації.
Частиною п`ятою ст. 6 Закону України "Про доступ до публічної інформації" визначено, що не може бути обмежено доступ до інформації про розпорядження бюджетними коштами, володіння, користування чи розпорядження державним, комунальним майном, у тому числі до копій відповідних документів, умови отримання цих коштів чи майна, прізвища, імена, по батькові фізичних осіб та найменування юридичних осіб, які отримали ці кошти або майно. При дотриманні вимог, передбачених частиною другою цієї статті, зазначене положення не поширюється на випадки, коли оприлюднення або надання такої інформації може завдати шкоди інтересам національної безпеки, оборони, розслідуванню чи запобіганню злочину.
Відповідно до положень частини першої статті 22 Закону України "Про доступ до публічної інформації" розпорядник інформації має право відмовити в задоволенні запиту в таких випадках: 1) розпорядник інформації не володіє і не зобов`язаний відповідно до його компетенції, передбаченої законодавством, володіти інформацією, щодо якої зроблено запит; 2) інформація, що запитується, належить до категорії інформації з обмеженим доступом відповідно до частини другої статті 6 цього Закону; 3) особа, яка подала запит на інформацію, не оплатила передбачені статтею 21 цього Закону фактичні витрати, пов`язані з копіюванням або друком; 4) не дотримано вимог до запиту на інформацію, передбачених частиною п`ятою статті 19 цього Закону.
Згідно зі статтею 20 Закону України Про інформацію за порядком доступу інформація поділяється на відкриту інформацію та інформацію з обмеженим доступом. Будь-яка інформація є відкритою, крім тієї, що віднесена законом до інформації з обмеженим доступом.
Положенням статті 6 Закону України "Про доступ до публічної інформації" визначено, що інформацією з обмеженим доступом є: 1) конфіденційна інформація; 2) таємна інформація; 3) службова інформація.
Обмеження доступу до інформації здійснюється відповідно до закону при дотриманні сукупності таких вимог: 1) виключно в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку з метою запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров`я населення, для захисту репутації або прав інших людей, для запобігання розголошенню інформації, одержаної конфіденційно, або для підтримання авторитету і неупередженості правосуддя; 2)розголошення інформації може завдати істотної шкоди цим інтересам; 3) шкода від оприлюднення такої інформації переважає суспільний інтерес в її отриманні.
За приписами статті 7 Закону України "Про доступ до публічної інформації" конфіденційна інформація - інформація, доступ до якої обмежено фізичною або юридичною особою, крім суб`єктів владних повноважень, та яка може поширюватися у визначеному ними порядку за їхнім бажанням відповідно до передбачених ними умов. Не може бути віднесена до конфіденційної інформація, зазначена в частині першій і другій статті 13 цього Закону.
Розпорядники інформації, визначені частиною першою статті 13 цього Закону, які володіють конфіденційною інформацією, можуть поширювати її лише за згодою осіб, які обмежили доступ до інформації, а за відсутності такої згоди - лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.
Аналіз вказаних норм приводить до висновку, що можливість віднесення інформації до конфіденційної не слід розуміти як єдину достатню підставу для обмеження доступу до конкретної інформації. Запровадження обмеження доступу до конкретної інформації за результатами розгляду запиту на інформацію допускається лише за умови застосування вимог пунктів 1- 3 частини другої статті 6 Закону України "Про доступ до публічної інформації".
Разом з тим, за приписами частини сьомої статті 6 Закону України "Про доступ до публічної інформації" обмеженню у доступі підлягає інформація, а не документ. Якщо документ містить інформацію з обмеженим доступом, для ознайомлення надається інформація, доступ до якої необмежений.
Крім того відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 14 Закону України "Про доступ до публічної інформації" розпорядники інформації зобов`язані надавати та оприлюднювати достовірну, точну та повну інформацію, а також у разі потреби перевіряти правильність та об`єктивність наданої інформації і оновлювати оприлюднену інформацію.
З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 звернувся до відповідача із заявою про надання інформації, яка стосується необхідності та підстав укладення Будильською сільською радою договору з ФОП ОСОБА_2 «Про надання юридичних послуг», а також переліку замовлених послуг і наданих послуг та підтверджуючих документів про фактичне виконання робіт.
Проте Будильська сільська рада, розглянувши звернення позивача, відмовила ОСОБА_1 у наданні публічної інформації.
Суд не погоджується з такою позицією відповідача та зазначає наступне.
Будильська сільська рада, як суб`єкт владних повноважень, відмовляючи ОСОБА_1 , який є мешканцем села Будилка, у наданні публічної інформації, не обґрунтувала таку відмову.
При цьому, відповідач не послався на жодну норму чинного законодавства, яка б дозволяла йому відмовити позивачу у доступі до запитуваної інформації.
Відмовляючи позивачу у доступі до інформації, Будильська сільська рада порушила вимоги частини 5 ст. 6 Закону України «Про доступ до публічної інформації», згідно якої не може бути обмежено доступ до інформації про розпорядження бюджетними коштами, володіння, користування чи розпорядження державним, комунальним майном, у тому числі до копій відповідних документів, умови отримання цих коштів чи майна, прізвища, імена, по батькові фізичних осіб та найменування юридичних осіб, які отримали ці кошти або майно.
Посилання Будильської сільської ради на умови договору з ФОП ОСОБА_2 «Про надання юридичних послуг», як на підставу відмови позивачу у доступі до інформації, є недоречними, оскільки відповідач, як орган місцевого самоврядування, не звільнений від належного оформлення первинних бухгалтерських документів, визначених Законом України «Про бухгалтерський облік», та інших документів під час здійснення своєї господарської діяльності, особливо стосовно розпорядження грошовими коштами громади села Будилка.
Більш того, відповідач, як орган місцевого самоврядування зобов`язаний не лише надавати таку інформацію на відповідні запити, але й звітувати перед мешканцями села про свою діяльність, як це передбачено Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні».
Проте згідно листа від 03.09.2019 відповідач не зазначає про факт відсутності чи наявності замовлених послуг сільською радою у ФОП ОСОБА_2 , кількість послуг, які виконав юрист, дати надання юристом послуги (виконаної роботи), по яким особам сільською радою було замовлено юридичні послуги, чи було замовлено сільською радою послуги, де стороною був позивач у травні 2016, кількість виконаних та невиконаних замовлених послуг юристом.
Зазначення відповідачем у відповіді про відсутність актів виконаних робіт та інших документів, і створення таких документів не передбачено договором, судом не може бути визнано обґрунтованим, оскільки такі обставини не звільняють відповідача надати запитувану інформацію.
Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Будильська сільська рада, як суб`єкт владних повноважень, не довела правомірності відмови ОСОБА_1 у наданні запитуваної інформації.
Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне визнати протиправною відмову у наданні запитуваної інформації на пункти 1, 1.1, 1.2, 1.3, частину 2 питання 4 заяви №626 від 28.08.2019, зобов`язати відповідача повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 28.08.2019 № 626 та надати відповідь позивачу з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.
Стосовно вимог ОСОБА_1 про визнання протиправним рішення Будильської сільської ради щодо його звернення, суд зазначає, що жодних рішень відповідачем по розгляду звернення ОСОБА_1 не приймалося, а лист від 03.09.2019, яким надано відповідь позивачу на його звернення, зі змістом якого позивач не погоджується, не є рішенням у розумінні КАС України, тому він не може бути визнаний судом протиправним.
Щодо вимог позивача про відшкодування моральної шкоди в сумі 2500 грн., суд зазначає наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.
Згідно з абз. 2 ч. 3 вказаної статті розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Разом з тим, під час вирішення спорів про відшкодування шкоди за ст. ст. 1166, 1167 ЦК України доказуванню підлягає: факт спричинення шкоди, протиправність дій заподіювача шкоди і його вина, причинний зв`язок між протиправною дією та негативними наслідками. Відсутність хоча б одного з таких елементів виключає відповідальність за заподіяння шкоди. Деліктна відповідальність за загальним правилом настає лише за наявності вини заподіювача шкоди. При цьому в деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов`язок довести наявність шкоди та її розмір, протиправність поведінки заподіювача шкоди та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою.
Звертаючись до суду із вимогою про відшкодування моральної шкоди позивач повинен зазначити обставини того, у чому полягає моральна шкода, якими діями, рішеннями вона завдана та якими доказами вона підтверджена.
Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у своїй Постанові «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року № 4 (із змінами та доповненнями) під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.
Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зав`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків (пункт 3 Постанови).
При вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають з`ясуванню: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювана, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювана та вини останнього в її заподіянні; чим підтверджується факт заподіяння позивачу моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.
Таким чином, обов`язок доказування спричиненої моральної шкоди, її розміру та інших обставин, покладається на особу, що звертається до суду із таким позовом.
Позивач не надав жодних доказів на підтвердження факту завдання йому моральної шкоди та її ступеню, за яких обставин вони заподіяні, чому позивач оцінив моральну шкоду на таку суму та з чого він при цьому виходив, а також інші обставини, що мають значення для вирішення цієї вимоги.
Саме така позиція Верховного Суду України викладена в ухвалі від 04 грудня 2019 року у цивільній справі № 580/272/16-а за позовом ОСОБА_1 до голови Будильської сільської ради Шкурка В.О. Відповідно до п. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені у постановах Верховного Суду.
Тому суд відмовляє в задоволенні позовних вимог в цій частині.
Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241- 246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -
В И Р І Ш И В:
Адміністративний позов ОСОБА_1 до Будильської сільської ради про визнання рішення протиправним, зобов`язання вчинити дії та стягнення моральної шкоди задовольнити частково.
Визнати протиправною відмову Будильської сільської ради викладену у листі від 03.09.2019 №02-20/949, у наданні ОСОБА_1 запитуваної інформації на пункти 1, 1.1, 1.2, 1.3, 4 заяви № 626 від 28.08.2019.
В іншій частині позовних вимог - відмовити.
Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення рішення. Апеляційні скарги до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи подаються через Сумський окружний адміністративний суд.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до п. 3 розділу VI "Прикінцеві положення" Кодексу адміністративного судочинства України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 47, 79, 80, 114, 122, 162, 163, 164, 165, 169, 177, 193, 261, 295, 304, 309, 329, 338, 342, 363 цього Кодексу, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, подання доказів, витребування доказів, забезпечення доказів, а також строки звернення до адміністративного суду, подання відзиву та відповіді на відзив, заперечення, пояснень третьої особи щодо позову або відзиву, залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви, пред`явлення зустрічного позову, розгляду адміністративної справи, апеляційного оскарження, розгляду апеляційної скарги, касаційного оскарження, розгляду касаційної скарги, подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами продовжуються на строк дії такого карантину.

Суддя С.О. Бондар