Справа № 440/3832/19
Суддя: Старостін В.В.
Дата ухвалення: 2020-04-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 квітня 2020 р. Справа № 440/3832/19
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Старостіна В.В.,

Суддів: Рєзнікової С.С. , Бегунца А.О. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 14.11.2019 року, головуючий суддя І інстанції: І.Г. Ясиновський, вул. Пушкарівська, 9/26, м. Полтава, 36039, повний текст складено 14.11.19 року по справі № 440/3832/19

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області

про зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

10 жовтня 2019 року ОСОБА_1 (надалі також - позивач) звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (надалі також - відповідач) про зобов`язання перерахувати та виплатити суму недоплаченої гарантованої соціальної допомоги на дітей війни та відшкодувати шкоду у вигляді упущеної вигоди.

Позов обґрунтований тим, що позивач є пенсіонером та дитиною війни у розумінні Закону України "Про соціальний захист дітей війни" №2195 від 18.11.2004, а тому з 01 січня 2006 року має право на отримання щомісячної надбавки (доплати) до пенсії у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 14.11.2019 року відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (вул. Соборності, 66, м. Полтава, 36014, ідентифікаційний код 13967927) про зобов`язання вчинити певні дії повністю.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивачем подано апеляційну скаргу, згідно з якою апелянт просить суд скасувати рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 14.11.2019 року по справі № 440/3832/19 та задовольнити позовну заяву в повному обсязі, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому наполягав на законності прийнятого судом першої інстанції рішення та просив апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Згідно положень п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, ухвали Другого апеляційного адміністративного суду від 17.02.2020 про призначення справи до розгляду, справа була розглянута колегією суддів в порядку письмового провадження. З врахуванням вимог ч. 5 ст. 250 Кодексу адміністративного судочинства України, датою ухвалення судового рішення є дата складання його повного тексту. Повний текст постанови суд апеляційної інстанції складає з дотриманням строків, визначених ч. 3 ст. 243 Кодексу адміністративного судочинства України.

Колегія суддів, заслухавши доповідь обставин справи, перевіривши рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що вимоги апеляційної скарги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Полтавській області та отримує пенсію за віком (а.с. 28), а також є дитиною війни, що учасниками справи не заперечується.

У період з 09 квітня 2019 року нарахування та виплата пенсії за віком ОСОБА_1 проводились з урахуванням підвищення дітям війни згідно з постановою Кабінету Міністрів України "Про підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення" №1381 від 28 грудня 2011 року (у редакції постанови КМУ №112 від 25 березня 2014 року) у розмірі 66,43 грн, що визнається сторонами та підтверджується розпорядженням про перерахунок пенсії з 01.12.2013 та рішенням про перерахунок пенсії від 24 червня 2019 року (а.с. 42-43).

Разом з цим, стверджуючи про те, що розмір відповідної надбавки мав становити 30% мінімальної пенсії за віком, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що відповідач, здійснюючи нарахування та виплати надбавок до пенсії у визначеному Кабінетом Міністрів Україні розмірі, діяв на підставі, у межах повноважень та згідно з чинним законодавством України. Відповідач не мав правових підстав для застосування до спірних відносин положення статті 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", в редакції на час його прийняття, норми яких на теперішній час існують та діють в іншій редакції закону, та у інший спосіб регулюють спірні відносини. Як наслідок, підстав для відшкодування шкоди в сумі упущеної вигоди немає.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 1 Закону України від 18.11.2004 №2195-ІV "Про соціальний захист дітей війни" (далі - Закон №2195-ІV) дитина війни це особа, яка є громадянином України та якій на час закінчення (2 вересня 1945 року) Другої світової війни було менше 18 років.

Згідно зі ст.6 Закону №2195-ІV (в редакції, чинній до 1 січня 2015 року) дітям війни пенсії або щомісячне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість неї, підвищується на 30 % мінімальної пенсії за віком.

Разом з тим, Законом України від 28.12.2014 № 76-VIII "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України", який набув чинності з 01 січня 2015 року, внесено зміни до Закону України "Про соціальний захист дітей війни", та частина перша ст. 6 викладена у наступній редакції: "Дітям війни (крім тих, на яких поширюється дія Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту") до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, виплачується підвищення у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України".

Зі змісту вказаної норми вбачається, що законодавець уповноважив саме Кабінет Міністрів України визначати порядок обчислення та розмір підвищення, яке виплачується дітям війни (крім тих, на яких поширюється дія Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту") до пенсії.

Відповідно до п.4 постанови Кабінету Міністрів України від 28.12.2011 №1381 "Про підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення" (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин з 01.02.2019) дітям війни (крім тих, на яких поширюється дія Законів України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" і "Про жертви нацистських переслідувань") до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, підвищення, встановлене статтею 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", провадиться у розмірі 66,43 гривні.

Отже, виплата позивачу підвищення до пенсії як дитині війни проводилась у розмірі, встановленому постановою Кабінету Міністрів України від 28.12.2011 №1381 "Про підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення".

Додатково колегія суддів звертає увагу, що відповідно до п.3 ст.116 Конституції України Кабінет Міністрів України забезпечує, зокрема, проведення політики у сфері соціального захисту. Згідно з бюджетними призначеннями Кабінет Міністрів України встановлює розмір окремих видів компенсацій і допомог.

Рішеннями Конституційного Суду України від 26.12.2011 року № 20-рп/2011 та від 25.01.2012 № 3-рп/2012 підтверджена конституційність повноважень Кабінету Міністрів України щодо реалізації політики у сфері соціального захисту, в тому числі регулювання порядку та розмірів соціальних виплат і допомоги, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, виходячи з фінансових можливостей держави.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 ст.49 Закону України "Про Кабінет Міністрів України" Кабінет Міністрів України на основі та на виконання Конституції і законів України, актів Президента України, постанов Верховної Ради України, прийнятих відповідно до Конституції та законів України, видає обов`язкові для виконання акти - постанови і розпорядження.

На час виникнення спірних правовідносин постанова Кабінету Міністрів України від 28.12.2011 №1381, із змінами та доповненнями, є чинною та не скасованою, а тому підлягає застосуванню відповідачем, як суб`єктом владних повноважень.

Таким чином, у спірний період відсутні правові підстави для виплати підвищення до пенсії в іншому розмірі, ніж це передбачено діючими нормами законодавства.

Крім того колегія суддів відмічає, що зміни в редакції Закону України "Про соціальний захист дітей війни", які набули чинності з 01.01.2015, не визнані Конституційним Судом України неконституційними, а тому підлягають застосуванню.

На залежність розмірів соціальних виплат і соціальних послуг від фінансових можливостей держави Конституційний Суд України зазначав й у своїх рішеннях від 19 червня 2001 року № 9-рп/2001 та від 08 жовтня 2008 року № 20-рп/2008.

Передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними, а оскільки держава зобов`язана регулювати економічні процеси, встановлювати й застосовувати справедливі та ефективні форми перерозподілу суспільного доходу з метою забезпечення добробуту всіх громадян, то механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження справедливого балансу між інтересами окремих осіб і інтересами всього суспільства.

Тобто, встановлення розміру щомісячної соціальної виплати дітям війни Кабінетом Міністрів України не суперечить положенням законодавства.

Аналогічні правові висновки Верховного Суду викладено у постановах від 13.02.2018 у справі №308/12874/16-а, від 20.03.2018 у справі №466/1072/15-а, від 17.07.2018 у справі №602/58/17.

Таким чином, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що позовні вимоги про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області нараховувати та виплатити суму недоплаченої гарантованої соціальної допомоги на дітей війни та відшкодування шкоду у вигляді упущеної вигоди є такими, що не підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

За приписами ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги спростовані наведеними вище обставинами та нормативно - правовим обґрунтуванням, у зв`язку з чим підстав для скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.

Керуючись ст. ст. 311, 315, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 14.11.2019 по справі № 440/3832/19 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя В.В. Старостін
Судді А.О. Бегунц С.С. Рєзнікова