Справа № 420/4846/19
Суддя: Крусян А.В.
Дата ухвалення: 2020-04-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 квітня 2020 р.м.ОдесаСправа № 420/4846/19

Головуючий в 1 інстанції: Цховребова М.Г.
Місце та час укладення судового рішення «--:--», м. Одеса
Повний текст судового рішення складений 31.10.2019р.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Крусяна А.В.,

суддів Градовського Ю.М., Яковлєва О.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 31 жовтня 2019 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

15.08.2019р. ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправною відмову від 21.05.2019р. №1046/Я-11 у реалізації її законних прав; зобов`язання здійснити переведення її з пенсії за віком на пенсію у зв`язку з втратою годувальника.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 31.10.2019р. у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з ухваленим у справі судовим рішенням, посилаючись на неповне з`ясування судом першої інстанції обставин справи та порушення норм матеріального, процесуального права, позивач подала апеляційну скаргу в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове про задоволення позовних вимог.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 , батько ОСОБА_2 , мати ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження від 06.03.1950р. серії НОМЕР_1 . /а.с.9/

19.06.1962р. батько ОСОБА_1 , капітан запасу ОСОБА_2 звільнений з кадрів Збройних Сил СРСР відповідно до Закону від 15.01.1960 «Про нове значне скорочення Збройних Сил СРСР» та має право на пільги та переваги, встановлені постановою Центрального Комітету КПРС та Ради Міністрів СРСР від 20.01.1960р. №74 «Про працевлаштування та матеріально-побутове забезпечення військовослужбовців, що звільняються зі Збройних Сил СРСР відповідно до Закону про нове значне скорочення Збройних Сил СРСР».

Згідно довідки Одеського обласного військового комісаріату від 08.08.2000р. №ЮО-37734, батько ОСОБА_1 , капітан у відставці ОСОБА_2 , отримував пенсію за вислугу років від Міністерства оборони України з 15.07.1962р. до дня смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 і був учасником бойових дій та інвалідом 2 групи від загального захворювання. /а.с.117/

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 31.05.1993р. серії НОМЕР_2 . /а.с.14/

З 24.02.2005р. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , отримує пенсію за віком. /а.с.48/

08.05.2019р. позивач звернулася до Головного управління пенсійного фонду України в Одеській області із заявою про призначення їй пенсії у зв`язку з втратою годувальника. /а.с.80/

Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області від 21.05.2019р. №1046/Я-11 ОСОБА_3 відмовлено у призначенні пенсії в разі втрати годувальника, у зв`язку з відсутністю правових підстав. /а.с.19/

Не погоджуючись з відмовою у призначенні пенсії в разі втрати годувальника, позивач звернулася до суду з даним позовом.

Перевіривши матеріали справи, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про безпідставність позову виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Службі судової охорони, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим законом, визначаються Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992р. №2262-ХІІ (надалі - Закон України №2262-ХІІ).

Згідно з ч.3 ст.1 Закону України №2262-ХІІ члени сімей військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які загинули чи померли або пропали безвісти, мають право на пенсію в разі втрати годувальника.

Статтею 29 Закону України №2262-ХІІ передбачено, що пенсії в разі втрати годувальника сім`ям військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом призначаються, якщо годувальник помер у період проходження служби або не пізніше 3 місяців після звільнення зі служби чи пізніше цього строку, але внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержаних у період проходження служби, а сім`ям пенсіонерів з числа цих військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом - якщо годувальник помер у період одержання пенсії або не пізніше 5 років після припинення її виплати. При цьому сім`ї військовослужбовців, осіб, які пропали безвісті в період бойових дій, прирівнюються до сімей загиблих на фронті.

Згідно з ч.1 ст.30 Закону України №2262-XII право на пенсію в разі втрати годувальника мають непрацездатні члени сімей загиблих, померлих або таких, що пропали безвісти військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які перебували на їх утриманні (стаття 31).

Відповідно до п. «а» ч.3 ст.30 Закону України №2262-XII непрацездатними членами сім`ї вважаються діти, брати, сестри та онуки, які не досягли 18 років або старші цього віку, якщо вони стали особами з інвалідністю до досягнення 18 років. При цьому братам, сестрам та онукам право на пенсію надається у тих випадках, якщо у них немає працездатних батьків.

Водночас, ст.31 Закону України №2262-XII визначено, що члени сім`ї померлого вважаються такими, що перебували на його утриманні, якщо вони були на його повному утриманні або одержували від нього допомогу, яка була для них постійним і основним джерелом засобів до існування.

Члени сім`ї померлого, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які самі одержували будь-яку пенсію, мають право перейти на нову пенсію.

Аналіз вищезазначених норм закону, що регламентує порядок реалізації права дітей на отримання пенсії в разі втрати годувальника, передбачає для призначення їй такої пенсії наявність наступних обов`язкових умов:

вона була непрацездатним членом сім`ї, тобто не досягла 18 років або старше цього віку, якщо вона стала особою з інвалідністю до досягнення 18 років;

вона перебувала на його повному утриманні або одержувала від нього допомогу, яка була для неї постійним і основним джерелом засобів до існування.

Однак, згідно довідки до акту огляду медико-соціальної експертної комісії від 25.03.2019р. серії 12ААБ №236540, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , пройшла 25.03.2019р. первинний огляд, за результатом якого встановлено загальне захворювання та безстроково другу групу інвалідності. /а.с.13/

Зважаючи на те, що на момент звернення позивача із заявою про призначення пенсії в зв`язку з втратою годувальника їй було 69 років, а також вона стала особою з інвалідністю 25.03.2019р., тобто після досягнення 18 років, то в розумінні п. «а» ч.3 ст.30 Закону України №2262-XII ОСОБА_1 не є непрацездатними членом сім`ї ОСОБА_2 .

На підтвердження факту спільного проживання позивача з її батьком до дня смерті останнього, до суду надано довідку малого експлуатаційного підприємства №58 від 12.07.1993р. №851. /а.с.115/

Але, факт спільного проживання не підтверджує перебування ОСОБА_1 на повному утриманні або одержанні від ОСОБА_2 допомоги, яка була для неї постійним і основним джерелом засобів до існування.

Відповідно до ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Однак, позивачем до суду не надано належних та допустимих доказів протиправності відмови пенсійного органу у призначенні їй пенсії в зв`язку із втратою годувальника.

З огляду на викладене, суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому в порядку ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає його без змін.

Керуючись ст.ст. 311, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 31 жовтня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня отримання судового рішення.

Головуючий суддя Крусян А.В.
Судді Градовський Ю.М. Яковлєв О.В.