Справа № 826/16886/18
Суддя: Шейко Т.І.
Дата ухвалення: 2020-04-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 квітня 2020 року м. Київ №826/16886/18

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі:

головуючого судді Шейко Т.І.,

розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовомФізичної особи-підприємця ОСОБА_1
до Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві
провизнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень

встановив:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві, в якому просив визнати протиправними та скасувати прийняті Головним управлінням Державної фіскальної служби у місті Києві: податкове повідомлення-рішення від 12.07.2018 № про збільшення податкового зобов`язання з податку на додану вартість у загальному розмірі 1017963,75 грн., з яких за основним платежем 814371,00 грн. та за штрафними санкціями 203592,75 грн.; податкове повідомлення-рішення від 12.07.2018 № про збільшення податкового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб у загальному розмірі 4614,46 грн., з яких за основним платежем 3691,57 грн. та штрафними санкціями 922,89 грн.; податкове повідомлення-рішення від 12.07.2018 № про збільшення податкового зобов`язання за платежем військовий збір у загальному розмірі 387,54 грн., з яких за основним платежем 307,63 грн. та за штрафними санкціями 79,91 грн.; податкове повідомлення-рішення від 12.07.2018 № за платежем податок на доходи фізичних осіб, а саме застосування штрафних санкцій у розмірі 510,00 грн.; рішення від 12.07.2018 № про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску у загальному розмірі 451,19 грн.; вимогу про сплату боргу за платежем єдиний соціальний внесок на загальнообов`язкове соціальне страхування у розмірі 4511,91 грн.

Позов мотивований тим, що за результатами проведеної відповідачем документальної позапланової невиїзної перевірки позивача встановлено порушення вимог податкового законодавства в частині заниження податкового зобов`язання з податку на додану вартість у 2017 році, що як наслідок стало підставами для висновків контролюючого органу про заниження позивачем за вказаний період податкового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб, податкового зобов`язання з військового збору, єдиного соціального внеску та необхідності застосування відповідних штрафних санкцій.

Однак, на переконання позивача такі висновки відповідача є безпідставними, оскільки встановлені в ході перевірки розбіжності щодо податкового зобов`язання з податку на додану вартість зводяться лише до табличного відображення даних фіскальних органу без будь-яких розрахунків виявлених розбіжностей, наведення посилань на певні господарські операції та відповідні первинні бухгалтерські документи і податкові накладні, на підставі яких податковий орган дійшов подібних висновків.

Зокрема, за доводами позивача понесені ним витрати правомірно відображені у відповідному звітному періоді, оскільки останні були пов`язанні з послугами, фактично наданими у цьому звітному періоді, тому висновки відповідача про заниження позивачем податкових зобов`язань за перевіряємий період є безпідставними, а спірні податкові повідомлення-рішення є неправомірними та підлягають скасуванню.

У поданому відзиві на адміністративний позов відповідач наголосив зокрема на тому, що вимоги позивача є необґрунтованими та не підлягають задоволенню, адже порушення позивачем вимог Податкового кодексу України, а саме пункту 177.2, пункту 177.4 статті 177 в частині завищення валових витрат за 2017 рік в сумі 20508,69 грн. підтверджується актом здачі-приймання (надання послуг) від 09.01.2018 №09-01/2018. Таким чином, враховуючи що фактично дані витрати були понесені у 2018 році, контролюючим органом зроблено правомірний висновок про заниження позивачем чистого оподатковуваного доходу за 2017 рік на суму 20508,69 грн.

В судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені вимоги та просив задовольнити позов у повному обсязі.

Представник відповідача проти позову заперечував, зокрема з мотивів, викладених у поданому відзиві.

Враховуючи думку сторін та заявлене клопотання, подальший розгляд справи суд ухвалив завершити в порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні докази, враховуючи доводи, пояснення та заперечення сторін, суд вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню з огляду на наступне.

Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судом, на підставі підпункту 75.1.2 пункту 75.1 статті 75, підпункту 78.1.5 пункту 78.1 статті 78, статті 79 Податкового кодексу України, статті 13 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", наказу Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві від 06.06.2018 №9490, уповноваженими особами відповідача проведена документальна позапланова невиїзна перевірка підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (код НОМЕР_1 ) з питань дотримання вимог своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів, дотримання вимог валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2016 по 31.12.2017, дотримання законодавства щодо укладання трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2016 по 31.12.2017.

За результатами вказаної перевірки складено акт від 27.06.2018 №2926/26-15-42-03-30/ НОМЕР_1 , в якому зокрема зазначено, що перевірку проведено у зв`язку з поданням ФОП ОСОБА_1 заперечення на акт перевірки від 05.05.2018 №2239/26-15-42-03-30/ НОМЕР_1 . У даному запереченні підприємець просив призначити та провести додаткову перевірку його діяльності за 2016-2017 роки з урахуванням наданих первинних документів, які не були враховані при проведенні перевірки.

Так, перевіркою встановлено, що фактично в періоді з 01.01.2016 по 31.12.2017, відповідно наявної в ГУ ДФС у м. Києві інформації, ФОП ОСОБА_1 здійснював діяльність з обслуговування та проведення відпочинку та розваг (Код ВЕД 93.29), організацію проведення семінарів.

Перевіркою правильності визначення вартості документально підтверджених витрат пов`язаних із здійсненням діяльності, за період з 01.01.2016 по 31.12.2017 встановлено, що за даними податкової декларації ФОП ОСОБА_1 від 09.02.2018 вх. №37507 за 2017 рік вартість документально підтверджених витрат становила 3999840,04 грн., натомість за даними перевірки вказана сума становила 3979331,35 грн., що відповідно складає розбіжність в 20508,69 грн.

Згідно наданих ФОП ОСОБА_1 банківських виписок по рахунку № НОМЕР_2 відкритого у АТ "Райффайзен Банк АВАЛЬ", № НОМЕР_3 відкритого у Печерській філії ПАТ КБ "ПриватБанк" та квитанцій до прибуткового касового ордеру, перевіркою враховані витрати на організацію обслуговування та проведення святкових заходів та семінарів, які були фактично оплачені ФОП та документально підтверджені на загальну суму 5004348,10 грн., а саме: за 2016 рік у сумі 1025016,75 грн., за 2017 рік в сумі 3979331,35 грн.

Перевіркою встановлено, що до складу валових витрат ФОП ОСОБА_1 у 2017 році відніс витрати, які сформовані за послуги з декорування згідно акту здачі-приймання (надання послуг) від 09.01.2018 №09-01/2018 в сумі 20508,69 грн., які фактично понесені у 2018 році.

Враховуючи вищевикладене перевіркою встановлено, що в порушення вимог пункту 177.2, пункту 177.4 статті 177, пункту 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ Податкового кодексу України, пункту 1 частини другої статті 6, статті 7, абзацу третього частини восьмої статті 9 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" позивачем завищено валові витрати за 2017 рік у сумі 20508,69 грн., внаслідок чого мало місце заниження оподатковуваного доходу за 2017 рік на суму 20508,69 грн. та, відповідно, податкових зобов`язань у 2017 році на суму 3691,57 грн., не сплати військового збору за 2017 рік на суму 307,63 грн. та заниження соціального внеску у сумі 4511,91 грн.

Також, проведеною перевіркою встановлено, що в порушення пункту 187.1 статті 187 Податкового кодексу України ФОП ОСОБА_1 було занижено податкові зобов`язання з ПДВ за 2017 рік на загальну суму 814371,00 грн. та, відповідно, в порушення пункту 181.1 статті 181, пункту 183.2 статті 183, статті 187, пункту 201.8 статті 201 Податкового кодексу України - занижено податок на додану вартість, що підлягає сплаті до бюджету на загальну суму 814371,00 грн.

Такий висновок зроблено на підставі того, що згідно банківських виписок по раніше вказаним рахункам ФОП ОСОБА_1 у 2017 році отримав грошові кошти від контрагентів за надані послуги з проведення та обслуговування корпоративних заходів та семінарів у сумі 4071852,27 грн., при цьому обсяг доходу в 1000000,00 грн. (без ПДВ) ФОП ОСОБА_1 було перевищено у грудні 2016 року, однак на момент перевірки ФОП ОСОБА_1 всупереч вимогам пункту 181.1 статті 181 та 183.2 статті 183 Податкового кодексу України не був платником ПДВ, тому до останнього застосовано відповідальність згідно пункту 183.10 статті 183 Податкового кодексу України.

До Державної фіскальної служби України позивачем подавалась скарга від 30.07.2018 (вх. №8448/ФОП від 01.08.2018) щодо скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 12.07.2018 №Ф-195, рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 12.07.2018 № ГУ ДФС у м. Києві, однак за результатами її розгляду рішенням ДФС України від 30.08.2018 останню залишено без задоволення, а оскаржувані документи - без змін.

При цьому, рішенням ДФС України від 24.09.2018 скаргу позивача від 30.07.2018 (вх. №8448/ФОП від 01.08.2018) в частині оскарження податкових повідомлень-рішень ГУ ДФС у м. Києві від 12.07.2018 №№ , , , , також залишено без задоволення, а вказані податкові повідомлення-рішення - без змін.

Власне, наведені обставини і стали підставами для звернення позивача до суду з даним адміністративним позовом.

Вирішуючи спір суд виходить з наступного.

Регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства Податковий кодекс України від 02.12.2010 року №2755-VI.

Статтею 16 Податкового кодексу України встановлені обов`язки платника податків, зокрема, у відповідності до підпунктів 16.1.2-16.1.5, 16.1.7, 16.1.8, 16.1.12 пункту 16.1 цієї статті платник податків зобов`язаний: вести в установленому порядку облік доходів і витрат, складати звітність, що стосується обчислення і сплати податків та зборів; подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків та зборів; сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи; подавати на належним чином оформлену письмову вимогу контролюючих органів (у випадках, визначених законодавством) документи з обліку доходів, витрат та інших показників, пов`язаних із визначенням об`єктів оподаткування (податкових зобов`язань), первинні документи, регістри бухгалтерського обліку, фінансову звітність, інші документи, пов`язані з обчисленням та сплатою податків та зборів. У письмовій вимозі обов`язково зазначаються конкретний перелік документів, які повинен надати платник податків, та підстави для їх надання; подавати контролюючим органам інформацію в порядку, у строки та в обсягах, встановлених податковим законодавством; виконувати законні вимоги контролюючих органів щодо усунення виявлених порушень законів з питань оподаткування та митної справи і підписувати акти (довідки) про проведення перевірки; забезпечувати збереження документів, пов`язаних з виконанням податкового обов`язку, протягом строків, установлених цим Кодексом.

Водночас, згідно підпунктів 19№.1.1, 19№.1.2, 19№.1.10, 19№.1.11, 19№.1.21, 19№.1.22, 19№.1.34 пункту 19№.1 статті 19№ Податкового кодексу України контролюючі органи: здійснюють адміністрування податків, зборів, платежів; контролюють своєчасність подання платниками податків та платниками єдиного внеску передбаченої законом звітності (декларацій, розрахунків та інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків, зборів, платежів), своєчасність, достовірність, повноту нарахування та сплати податків, зборів, платежів; забезпечують ведення обліку податків, зборів, платежів; забезпечують перегляд рішень контролюючих органів нижчого рівня у встановленому законодавством порядку; організовують роботу та здійснюють контроль за застосуванням арешту майна платника податків, що має податковий борг, та/або зупинення видаткових операцій на його рахунках у банку; здійснюють погашення податкового боргу, стягнення своєчасно ненарахованих та/або несплачених сум єдиного внеску та інших платежів; забезпечують визначення в установлених цим Кодексом, іншими законами України випадках сум податкових та грошових зобов`язань платників податків, застосування і своєчасне стягнення сум передбачених законом штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) за порушення податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Так, у відповідності до приписів пункту 22.1 статті 22, пункту 23.1, пункту 23.2 статті 23 Податкового кодексу України об`єктом оподаткування можуть бути майно, товари, дохід (прибуток) або його частина, обороти з реалізації товарів (робіт, послуг), операції з постачання товарів (робіт, послуг) та інші об`єкти, визначені податковим законодавством, з наявністю яких податкове законодавство пов`язує виникнення у платника податкового обов`язку.

Базою оподаткування визнаються конкретні вартісні, фізичні або інші характеристики певного об`єкта оподаткування.

База оподаткування - це фізичний, вартісний чи інший характерний вираз об`єкта оподаткування, до якого застосовується податкова ставка і який використовується для визначення розміру податкового зобов`язання.

База оподаткування і порядок її визначення встановлюються цим Кодексом для кожного податку окремо.

За приписами підпункту 162.1.1 пункту 162.1 статті 162 Розділу IV Податкового кодексу України, який стосується податку на доходи фізичних осіб, платником даного податку є фізична особа - резидент, яка отримує доходи як з джерела їх походження в Україні, так і іноземні доходи.

Відповідно до пункту 163.1 статті 163 Податкового кодексу України об`єктом оподаткування резидента є: загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід; доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання); іноземні доходи - доходи (прибуток), отримані з джерел за межами України.

Згідно положень пункту 164.1 статті 164 розділу IV Податкового кодексу України базою оподаткування є загальний оподатковуваний дохід, з урахуванням особливостей, визначених цим розділом.

Загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.

Базою оподаткування для доходів, отриманих від провадження господарської або незалежної професійної діяльності, є чистий річний оподатковуваний дохід, який визначається відповідно до пункту 177.2 статті 177 та пункту 178.3 статті 178 цього Кодексу.

Загальний оподатковуваний дохід складається з доходів, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання), доходів, які оподатковуються у складі загального річного оподатковуваного доходу, та доходів, які оподатковуються за іншими правилами, визначеними цим Кодексом.

Загальний місячний оподатковуваний дохід складається із суми оподатковуваних доходів, нарахованих (виплачених, наданих) протягом такого звітного податкового місяця.

Загальний річний оподатковуваний дохід дорівнює сумі загальних місячних оподатковуваних доходів, іноземних доходів, отриманих протягом такого звітного податкового року, доходів, отриманих фізичною особою - підприємцем від провадження господарської діяльності згідно із статтею 177 цього Кодексу, та доходів, отриманих фізичною особою, яка провадить незалежну професійну діяльність згідно із статтею 178 цього Кодексу.

За змістом акту від 27.06.2018 №2926/26-15-42-03-30/ НОМЕР_1 проведеною перевіркою встановлено, що платник податків ОСОБА_1 зареєстрований як фізична особа-підприємець Дарницькою районною у місті Києві державною адміністрацією 17.04.2006, номер запису 0009780, взятий на облік в контролюючому органі 18.04.2006 за номером 2122-06 та станом на дату складання акту перебував на обліку в ДПІ у Дарницькому районі ГУ ДФС у м. Києві як фізична особа-підприємець.

Зазначено, що у перевіряємому періоді ФОП ОСОБА_1 платником ПДВ не реєструвався.

Вказано, що ФОП ОСОБА_1 оподаткування державних доходів від провадження діяльності за період з 01.01.2016 по 31.12.2017 здійснював на загальній системі оподаткування та був платником податку на доходи фізичних осіб, військового збору.

Особливості оподаткування доходів, отриманих фізичною особою - підприємцем від провадження господарської діяльності, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування, визначені статтею 177 Податкового кодексу України.

За пунктом 177.5 статті 177 Податкового кодексу України фізичні особи - підприємці подають до контролюючого органу податкову декларацію за місцем своєї податкової адреси за результатами календарного року у строки, встановлені цим Кодексом для річного звітного податкового періоду, в якій також зазначаються авансові платежі з податку на доходи.

Пунктом 177.10 статті 177 Податкового кодексу України встановлено обов`язок ФОП вести Книгу обліку доходів і витрат та мати підтверджуючі документи щодо походження товару.

Фізичні особи - підприємці подають річну податкову декларацію у строк, визначений підпунктом 49.18.5 пункту 49.18 статті 49 цього Кодексу, в якій поряд з доходами від підприємницької діяльності мають зазначатися інші доходи з джерел їх походження з України та іноземні доходи (абзац перший пункту 177.11 статті 177 Податкового кодексу України).

Згідно акту від 27.06.2018 №2926/26-15-42-03-30/ НОМЕР_1 декларації про майновий стан та доходи за 2016 та 2017 роки до ДПІ у Дарницькому районі ГУ ДФС у м. Києві ФОП ОСОБА_1 подані своєчасно з показниками підприємницької діяльності, а саме: 1) від 08.02.2017 вх. № за 2016 рік із сумою загального оподаткованого доходу в розмірі 1060465,35 грн.; 2) від 09.02.2018 вх. №37507 із сумою загального оподаткованого доходу в розмірі 4071852,27 грн.

При перевірці правильності визначення доходу, відображеного в деклараціях про майновий стан та доходи за 2016-2017 роки з даними встановленими в ході перевірки, порушень не встановлено.

При цьому, з метою отримання документів, необхідних для проведення перевірки ФОП ОСОБА_1 направлено лист від 15.03.2018 №10225/О/26-15-42-03-26 про надання податкової інформації та її документального підтвердження, але станом на 27.06.2018 в порушення вимог пункту 177.10 статті 177 Податкового кодексу України ФОП ОСОБА_1 не надана Книга обліку доходів і витрат.

Згідно пункту 181.1 статті 181 Розділу V Податкового кодексу України, який стосується податку на додану вартість, у разі якщо загальна сума від здійснення операцій з постачання товарів/послуг, що підлягають оподаткуванню згідно з цим розділом, у тому числі з використанням локальної або глобальної комп`ютерної мережі, нарахована (сплачена) такій особі протягом останніх 12 календарних місяців, сукупно перевищує 1000000 гривень (без урахування податку на додану вартість), така особа зобов`язана зареєструватися як платник податку у контролюючому органі за своїм місцезнаходженням (місцем проживання) з дотриманням вимог, передбачених статтею 183 цього Кодексу, крім особи, яка є платником єдиного податку першої - третьої групи.

Будь-яка особа, що підлягає обов`язковій реєстрації як платник податку, подає до контролюючого органу за своїм місцезнаходженням (місцем проживання) реєстраційну заяву (Пункт 183.1 статті 183 Податкового кодексу України.

У разі обов`язкової реєстрації особи як платника податку реєстраційна заява подається до контролюючого органу не пізніше 10 числа календарного місяця, що настає за місяцем, в якому вперше досягнуто обсягу оподатковуваних операцій, визначеного у статті 181 цього Кодексу (пункт 183.2 статті 183 Податкового кодексу України).

Будь-яка особа, яка підлягає обов`язковій реєстрації як платник податку, і у випадках та в порядку, передбачених цією статтею, не подала до контролюючого органу реєстраційну заяву, несе відповідальність за ненарахування або несплату цього податку на рівні зареєстрованого платника без права нарахування податкового кредиту та отримання бюджетного відшкодування (пункт 183.10 статті 183 Податкового кодексу України).

Оскільки за наявною податковою інформацією ФОП ОСОБА_1 у грудні 2016 року перевищено обсяг догоду 1000000,00 грн., за висновками уповноваженої особи відповідача позивач повинен був зареєструватися платником податку на додану вартість не пізніше 10 числа календарного місяця, що настає за місяцем, в якому вперше досягнуто перевищення відповідного обсягу оподатковуваних операцій, однак у визначені строки заяву про реєстрацію платником ПДВ не надав та платником ПДВ не реєструвався.

Як наслідок, враховуючи вимоги пунктів 187.1 статті 187, 188.1 статті 188, 189.4 статті 189 Податкового кодексу України щодо бази оподаткування та дати виникнення податкових зобов`язань, на підставі наданих позивачем банківських виписок по рахунку № НОМЕР_2 відкритого у АТ "Райффайзен Банк АВАЛЬ" та № НОМЕР_3 відкритого у Печерській філії ПАТ КБ "ПриватБанк", уповноваженою особою відповідача встановлено, що у 2017 році ФОП ОСОБА_1 отримав грошові кошти від контрагентів за надані послуги з проведення та обслуговування корпоративних заходів, семінарів у сумі 4071852,27 грн., у тому числі: - за січень 2017 року в сумі 50000,00 грн.; - за лютий 2017 року в сумі 53710,00 грн.; - за березень 2017 року в сумі 97185,00 грн.; - за квітень 2017 року в сумі 28265,00 грн.; - за травень 2017 року в сумі 536140,00 грн.; - за червень 2017 року в сумі 518198,00 грн.; - за липень 2017 року в сумі 852543,35 грн.; - за серпень 2017 року в сумі 221846,58 грн.; - за вересень 2017 року в сумі 625723,37 грн.; - за жовтень 2017 року в сумі 96916,71 грн.; - за листопад 2017 року в сумі 197920,70 грн.; - за грудень 2017 року в сумі 793403,56 грн., а отже встановлено заниження податкових зобов`язань з ПДВ на загальну суму 814371,00 грн., у тому числі: - за січень 2017 року в сумі 10000,00 грн.; - за лютий 2017 року в сумі 10742,00 грн.; - за березень 2017 року в сумі 19437,00 грн.; - за квітень 2017 року в сумі 5653,00 грн.; - за травень 2017 року в сумі 107228,00 грн.; - за червень 2017 року в сумі 103640,00 грн.; - за липень 2017 рок в сумі 170509,00 грн.; - за серпень 2017 року в сумі 44369,00 грн.; - за вересень 2017 року в сумі 125145,00 грн.; - за жовтень 2017 року в сумі 19383,00 грн.; - за листопад 2017 року в сумі 39584,00 грн.; - за грудень 2017 року в сумі 158681,00 грн.

Так, наказом Міністерства фінансів України від 14.03.2013 №395, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 12.04.2013 за №607/23139, затверджено Порядок оформлення результатів документальних перевірок щодо дотримання податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби, платниками податків - фізичними особами (Порядок №395).

Згідно пункту 1.7 Розділу I Порядку №395 факти виявлених порушень податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби, викладаються в акті документальної перевірки чітко, об`єктивно та повною мірою, з посиланнями на первинні або інші документи, які зафіксовані в обліку та підтверджують наявність зазначених фактів.

Згідно абзацу першого, другого пункту 44.1 статті 44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

За вимогами Розділу ІІ Порядку №395, що стосується змісту акту (довідки) документальної перевірки, зокрема його підпункту 2.3.2 пункту 2.3, в акті перевірки серед іншого повинні бути відображені, у тому числі задекларовані платником податків показники податкової та іншої звітності, а також результати перевірки цих показників із відповідним записом про встановлення або невстановлення порушень.

Також передбачено, що у випадках відсутності ведення обліку даний факт фіксується в описовій частині акта.

З описової частини акту від 27.06.2018 №2926/26-15-42-03-30/ НОМЕР_1 убачається, що перевіркою правильності визначення валового доходу, отриманого від провадження діяльності за період з 01.01.2016 по 31.12.2017, відображеного в податкових деклараціях про майновий стан і доходи та додатку Ф2 до декларації, загальний оподатковуваний дохід позивача за 2016 рік згідно даних податкової декларації від 08.02.2017 вх. № та даними перевірки становив 1060465,35 грн., тобто більше 1000000,00 грн., а отже в силу положень пункту 181.1 статті 181 Податкового кодексу України позивач, перебуваючи на загальній системі оподаткування, був зобов`язаний зареєструватися як платник ПДВ з дотриманням вимог, передбачених статтею 183 цього Кодексу.

У свою чергу, за неподання відповідної реєстраційної заяви, згідно пункту 183.10 статті 183 Податкового кодексу України передбачена відповідальність за ненарахування або несплату цього податку на рівні зареєстрованого платника без права нарахування податкового кредиту та отримання бюджетного відшкодування.

Відповідно до пункту 123.1 статті 123 Податкового кодексу України у разі якщо контролюючий орган самостійно визначає суму податкового зобов`язання, зменшення суми бюджетного відшкодування та/або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків на підставах, визначених підпунктами 54.3.1, 54.3.2, 54.3.4, 54.3.5, 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, - тягне за собою накладення на платника податків штрафу в розмірі 25 відсотків суми визначеного податкового зобов`язання, завищеної суми бюджетного відшкодування.

Таким чином, враховуючи дані податкової декларації позивача від 09.02.2018 вх. №37507 за 2017 рік та наданих банківських виписок по рахункам № НОМЕР_2 відкритого у АТ "Райффайзен Банк АВАЛЬ", № НОМЕР_3 відкритого у Печерській філії ПАТ КБ "ПриватБанк" за період з 11.01.2017 по 31.12.2017 перевіркою встановлено, що у 2017 році загальний оподатковуваний дохід позивача становив 4071852,27 грн.

Відповідно, враховуючи вимоги пункту 187.1 статті 187 та пункту 193.1 статті 193 Податкового кодексу України, сума заниження ФОП ОСОБА_1 податкових зобов`язань з ПДВ за 2017 рік складала 814371,00 грн., наслідком чого стало винесення відповідачем оскаржуваного податкового повідомлення-рішення від 12.07.2018 №, яким позивачу було збільшено суму грошового зобов`язання з ПДВ (код платежу 14060100) на загальну суму 1017963,75 грн., у тому числі за податковими зобов`язаннями на суму 814371,00 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями на суму 203592,75 грн.

Суд зазначає, що висновки посадової особи відповідача про заниження ФОП ОСОБА_1 податкових зобов`язань з ПДВ у 2017 році позивачем, згідно викладеного у позовній заяві та за наданими матеріалами - не спростовано, а доводи останнього щодо безпідставності вищевказаного порушення податкового законодавства, виявленого під час податкової перевірки позивача, зводяться до відсутності деталізації розрахунків за вказаними в акті перевірки сумами із посиланням на відповідні господарські операції та первинні документи.

Щодо зауваження позивача з приводу необґрунтованості застосування відповідачем основної ставки ПДВ до господарських операцій ФОП ОСОБА_1 у 2017 році, суд зауважує, що раніше зазначеним підпунктом 16.1.2 пункту 16.1 статті 16 Податкового кодексу України передбачено обов`язок платника податків вести в установленому порядку облік доходів і витрат, складати звітність, що стосується обчислення і сплати податків та зборів.

Згідно приписів пункту 44.1 статті 44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

При цьому, відповідно до частини першої статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в України" від 16.07.1999 №996-XIV підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи.

Платники податків зобов`язані забезпечити зберігання документів, визначених пунктом 44.1 цієї статті, а також документів, пов`язаних із виконанням вимог законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, протягом не менш як 1095 днів (2555 днів - для документів та інформації, необхідної для здійснення податкового контролю за трансфертним ціноутворенням відповідно до статті 39 цього Кодексу) з дня подання податкової звітності, для складення якої використовуються зазначені документи, а в разі її неподання - з передбаченого цим Кодексом граничного терміну подання такої звітності (пункт 44.3 статті 44 Податкового кодексу України).

Якщо документи, визначені у пункті 44.1 цієї статті, пов`язані з предметом перевірки, проведенням процедури адміністративного оскарження прийнятого за її результатами податкового повідомлення-рішення або судового розгляду, такі документи повинні зберігатися до закінчення перевірки та передбаченого законом строку оскарження прийнятих за її результатами рішень та/або вирішення справи судом, але не менше строків, передбачених пунктом 44.3 цієї статті (пункт 44.4 статті 44 Податкового кодексу України).

В контексті статей 193-197 Податкового кодексу України та вимог статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України позивачем не наведено будь-яких доводів та доказів на користь того, що відповідні господарські операції, пов`язані з підприємницькою діяльністю ФОП ОСОБА_1 у 2017 році, повинні оподатковуватись за іншою відсотковою ставкою, аніж визначеною контролюючим органом, чи взагалі бути звільненими від оподаткування.

Разом з тим, відповідно до акту від 27.06.2018 №2926/26-15-42-03-30/ НОМЕР_1 перевіркою правильності визначення вартості документально підтверджених витрат, пов`язаних із здійсненням діяльності, за період з 01.01.2016 по 31.12.2017 року встановлено, що за даними податкової декларації позивача від 09.02.2018 вх. №37507 вартість документально підтверджених витрат за 2017 рік становила 3999840,04 грн., натомість за даними перевірки відповідна сума становила 3979331,35 грн.

Відповідно до пункту 187.1 статті 187 Податкового кодексу України датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку; б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

Так, перевіркою встановлено, що до складу валових витрат ФОП ОСОБА_1 у 2017 році відніс витрати, які сформовані за послуги з декорування згідно акту здачі-приймання (надання послуг) від 09.01.2018 №09-01/2018 в сумі 20508,69 грн., які фактично понесені у 2018 році.

Виявлене під час перевірки позивача завищення останнім валових витрат у 2017 році на суму 20508,69 грн., відповідно, призвело до заниження оподатковуваного доходу за 2017 на вказану суму, а отже в порушення вимог пункту 177.2 та пункту 177.4 статті 177 Податкового кодексу України до заниження податкових зобов`язань на суму 3691,57 грн., згідно встановленої пунктом 167.1 статті 167 Податкового кодексу України відсоткової ставки бази оподаткування.

Також, вказане порушення вплинуло на інші податкові зобов`язання, а саме на не сплату військового збору в сумі 307,63 грн., згідно відсоткової ставки, встановленої підпунктом 1.3 пункту 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ Податкового кодексу України, та на заниження єдиного соціального внеску у сумі 4511,91 грн., чим порушено пункт 1 частини другої статті 6, статті 7, абзацу третього частини восьмої статті 9 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" від 08.07.2010 №2464-VI (Закон №2464-VI).

Надалі, відповідачем на підставі виявлених порушень податкового законодавства у відношенні позивача винесено оскаржувані: вимогу про сплату боргу за платежем єдиний соціальний внесок на загальнообов`язкове соціальне страхування у розмірі 4511,91 грн.; рішення від 12.07.2018 № про застосування штрафних санкцій на підставі пункту 3 частини одинадцятої статті 25 Закону №2464-VI у сумі 451,19 грн., за донарахування контролюючим органом 4511,91 грн. єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування; податкове повідомлення-рішення від 12.07.2018 № яким збільшено суму грошового зобов`язання з військового збору на 387,54 грн., у тому числі за 307,63 грн. за податковими зобов`язаннями та 79,91 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями; податкове повідомлення-рішення від 12.07.2018 № яким збільшено суму грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб на загальну суму 4614,46 грн., у тому числі 3691,57 грн. за податковими зобов`язаннями та 922,89 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями; податкове повідомлення-рішення від 12.07.2018 № із застосуванням штрафної (фінансової) санкції на суму 510,00 грн. за порушення пункту 44.1, пункту 44.3 статті 44, пункту 177.10 статті 177 Податкового кодексу України.

Заперечуючи проти наведених та виявлених проведеною відповідачем перевіркою ФОП ОСОБА_1 порушень податкового законодавства, позивач наголошував на тому, що висновок уповноваженої особи відповідача про порушення вимог пункту 177.2, пункту 177.4 статті 177 Податкового кодексу України щодо завищення ФОП ОСОБА_1 валових витрат за 2017 рік у сумі 20508,69 грн. є безпідставним, адже відповідні витрати були понесені ним саме у 2017 році.

Позивач зазначав, що між ФОП ОСОБА_1 та ФОП ОСОБА_2 існували домовленості про надання з боку останнього послуги з декорування. Така послуга у свою чергу замовлена у зв`язку з наданням ФОП ОСОБА_1 послуг по проведенню корпоративного заходу ТОВ "Хоум ран Україна".

Даний захід було організовано та проведено ФОП ОСОБА_1 26.12.2017 року, про що складено акт здачі-приймання (надання послуг) від 26.12.2017 №31 на загальну суму 332264,98 грн.

На переконання позивача, враховуючи що фактично вказана послуга по декоруванню та пов`язані з нею витрати були проведені саме у грудні 2017 року, відповідачем помилково зроблено висновок про те, що витрати за актом здачі-приймання (надання послуг) від 09.01.2018 №09-01/2018 в сумі 20508,69 грн. мали бути відображені у січні 2018 року.

До відзиву на адміністративний позов відповідачем у якості додатків надано суду копію акту здачі-приймання робіт (надання послуг) від 09.01.2018 №09-01/2018, згідно якого ФОП ОСОБА_1 було надано ФОП ОСОБА_2 (код НОМЕР_4 ) комплекс послуг з декорування на суму 20508,69 грн.

Зокрема, в акті від 09.01.2018 №09-01/2018 у графі розрахункового документу за надану послугу вказано рахунок фактуру від 28.12.2017 №28-12-01, а в реквізитах ФОП ОСОБА_1 розрахунковий рахунок № НОМЕР_2 в АТ "Райффайзен Банк Аваль" у м. Києві МФО 380805.

Так, задля підтвердження доводів позивача про понесені ним витрати у сумі 20508,69 грн. у грудні 2017 року, суд ухвалою від 21.02.2020 запропонував позивачу надати: - виписки по рахунку ФОП ОСОБА_1 № НОМЕР_2 , відкритого у АТ "Райффайзен Банк Аваль", та рахунку № НОМЕР_3 , відкритого у Печерській філії ПАТ КБ "ПриватБанк"; - квитанції до прибуткових касових ордерів за грудень 2017 року та січень 2018 року; - рахунок-фактуру від 28.12.2017 року №28-12-01 на суму 20508,69 грн.; - акт здачі-приймання (надання послуг) від 26 грудня 2017 року №31 на суму 332264,98 грн.

Вказана ухвала суду направлена на адресу позивача та згідно коду поштового відправлення 791 перебувала 22.02.2020 о 09:43 год. у точці видачі/доставки, попри це не вручена під час доставки з інших причин 22.02.2020 о 14:07 год. і повернута за зворотною адресою 21.03.2020 о 13:09 год.

На підставі статті 129 Кодексу адміністративного судочинства України помічником судді Шейко Т.І. Циганенком А.А. складено телефонограму про те, що Окружний адміністративний суд міста Києва 18.03.2020 о 10:45 год. повідомив ОСОБА_1 за номером телефону 067-444-68-31 про ухвалу від 21.02.2020 про витребування доказів, оскільки від позивача повернувся конверт з відміткою "за закінченням терміну зберігання".

Позивач зазначив, що протягом тижня надасть відповідні докази, у разі їх наявності.

Станом на час винесення рішення по справі вищевказаних доказів позивачем не надано, як і не заявлено будь-яких клопотань щодо надання додаткового часу на виконання ухвали суду.

Згідно частини першої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частин першої, другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статті 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На думку суду, позивачем не спростовано та не надано належним чином допустимих і належних доказів, які б свідчили про необґрунтованість та протиправність винесених відповідачем і оскаржуваних в межах даної адміністративної справи рішень відповідача, а отже відсутні підстави для визнання заявлених позовних вимог такими, що підлягають задоволенню.

Оскільки позивачу відмовлено у задоволенні позовних вимог, судові витрати, що підлягають розподілу, відсутні.

Керуючись статтями 2, 77, 243-246, 251 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва -

в и р і ш и в:

У задоволенні адміністративного позову Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві - відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду в порядку та у строки, встановлені статтями 295 - 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Т.І. Шейко