Справа № 400/143/20
Суддя: Лебедєва Г. В.
Дата ухвалення: 2020-04-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 квітня 2020 р. № 400/143/20
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Лебедєвої Г.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області про визнання відмови протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

До Миколаївського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (надалі позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (надалі відповідач) про визнання протиправною відмову Головного Управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області у призначенні пенсії ОСОБА_1 з моменту встановлення третьої групи інвалідності та зобов`язання Головного Управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області призначити і перерахувати пенсію по інвалідності з 04.06.2019 року.

Свої позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтовує тим, що 19.06.2019 року Первомайською міжрайонною медико-соціальною експертною комісією прийнято рішення встановити позивачу ІІІ групу інвалідності строком до 01.07.2020 року. 08.07.2019 року позивач звернулась до начальника Врадіївського сектору обслуговування громадян з документами щодо призначення їй пенсії, заповнивши відповідні бланки для реєстрації відповідного звернення. Позивачу було повідомлено, що так як вона є діючим приватним підприємцем, то необхідно провести перевірку сплати внесків до Пенсійного фонду України. Також, 08.07.2019 року ПФУ було сформовано індивідуальні відомості про застраховану особу Форма ОК-5. В жовтні позивач отримала пенсію по інвалідності, але рішення про призначення пенсії не отримувала. Після чого, ОСОБА_1 звернулась до відповідача з заявою про отримання рішення відповідача про призначення пенсії. Отримавши рішення від 19.09.2019 року № 86, позивач встановила, що Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області призначило ОСОБА_1 пенсію по інвалідності та фактичну її виплату з 04.09.2019 року, тобто з місяця звернення з заявою про призначення пенсії, а не з моменту встановлення інвалідності. 22.10.2019 року позивач звернулась до відповідача з заявою про призначення їй пенсії по інвалідності з 19.06.2019 року. Листом від 20.11.2019 року № 4936-А-07 відповідач повідомив позивачу, що за призначенням пенсії по інвалідності позивач звернулася 04.09.2019 року, дата встановлення інвалідності - з 04.06.2019 року по 19.06.2019 року. Тобто, положення абзацу 1 пункту 2 частини 1 статті 45 Закону, щодо визначення дати, з якої необхідно позивачу призначити пенсію по інвалідності за зверненням 04.09.2019, слід застосувати з урахуванням того, що датою встановлення інвалідності є 04.06.2019. В зв`язку з цим пенсію по інвалідності ОСОБА_1 призначено з 04.09.2019 року та виплачується відповідно до вимог чинного законодавства. Відмову відповідача у призначенні та виплаті пенсії з дати настання права на її отримання позивач вважає протиправною, оскільки звернення відбулося у встановлений законом тримісячний строк, тому пенсія має бути призначена у відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 45 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування на весь строк з моменту встановлення інвалідності, а саме: з 19.06.2019 року.

Ухвалою суду від 17.01.2020 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви.

04.02.2020 року на виконаня ухвали суду від 17.01.2020 року позивачем до канцелярії Миколаївського окружного адміністративного суду надано належним чином оформлену позовну заяву із зазначенням своєї адреси електронної пошти; офіційної електронної адреси відповідача - Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області; інформації про місцезнаходження оригіналів доказів, копії яких додані до позовної заяви.

Ухвалою від 07.02.2020 року Миколаївський окружний адміністративний суд відкрив провадження у справі № 400/143/20 та ухвалив розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

27.02.2020 року за вх. № 5051 до канцелярії Миколаївського окружного адміністративного суду від Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області надійшов відзив на позовну заяву, в якому він просить відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. Заперечуючи проти позову, відповідач послався на те, що 04.09.2019 року ОСОБА_1 звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області з заявою про призначення пенсії. Оскільки згідно виписки з акта огляду медико-соціальною експертною комісією до довідки серії 12ААА № 556914 від 19.09.2019 року позивачу встановлена 3 група інвалідності з 04.06.2019 року, то пенсія позивачу призначена з дати звернення, тобто з 04.09.2019 року.

Представник позивача в судове засідання, призначене на 02.04.2020 року не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду повідомлений належним чином. До канцелярії Миколаївського окружного адміністративного суду надійшло клопотання про розгляд справи за його відсутності в порядку письмового провадження.

Представник відповідача в судове засідання, призначене на 02.04.2020 року не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду повідомлений належним чином, про причини неявки суд не сповістив. Заяв чи клопотань до суду не надходило.

Суд клопотання представника позивача задовольнив та на підставі частини 9 статті 205 КАС України, суд здійснив розгляд справи у письмовому провадженні.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

19.06.2019 року ОСОБА_1 встановлено ІІІ групу інвалідності строком до 01.07.2020 року у зв`язку з загальним захворюванням, що підтверджується довідкою серії 12ААА № 556914 від 19.09.2019 року Первомайської міжрайонної медико-соціальної експертної комісії.

08.07.2019 року позивач звернулась до начальника Врадіївського сектору обслуговування громадян з документами щодо призначення їй пенсії.

Головним управлінням Пенсійного фонду України в Миколаївській області проведено перевірку сплати внесків до Пенсійного фонду України.

04.09.2019 року позивач звернулась до відповідача з заявою про призначення пенсії по інвалідності.

Рішенням від 19.09.2019 року № 86 Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області призначило ОСОБА_1 пенсію по інвалідності та фактичну її виплату з 04.09.2019 року (з дати звернення з заявою про призначення пенсії). 22.10.2019 року позивач звернулась до відповідача з заявою про призначення їй пенсії по інвалідності саме з дати встановлення ОСОБА_1 інвалідності - з 19.06.2019 року та здійснити повний розрахунок і виплату недоплаченої суми пенсії.

Листом від 20.11.2019 року № 4936-А-07 відповідач повідомив позивачу, що за призначенням пенсії по інвалідності позивач звернулася 04.09.2019 року, дата встановлення інвалідності - з 04.06.2019 року по 19.06.2019 року. Також, повідомлено, що положення абзацу 1 пункту 2 частини 1 статті 45 Закону, щодо визначення дати, з якої необхідно позивачу призначити пенсію по інвалідності за зверненням 04.09.2019 року, слід застосувати з урахуванням того, що датою встановлення інвалідності є 04.06.2019 року. Тому, пенсію по інвалідності ОСОБА_1 призначено з 04.09.2019 року.

Позивач, не погодившись з зазначеною відмовою, звернулась до суду за її оскарженням та просила суд зобов`язати відповідача призначити їй пенсію по інвалідності з 04.06.2019 року, тобто, станом на час настання інвалідності.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Основним законом, що визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом, є Закон України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (далі по тексту - Закон №1058-IV).

Статтею 5 Закону №1058-IV передбачено, що цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом визначаються види пенсійних виплат, умов набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат.

Відповідно до ст.9 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", надалі - (Закон № 1058-IV ), відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Приписами ст. 30 Закону № 1058-IV визначено, що пенсія по інвалідності призначається в разі настання інвалідності, що спричинила повну або часткову втрату працездатності за наявності страхового стажу, передбаченого статтею 32 цього Закону. Пенсія по інвалідності призначається незалежно від того, коли настала інвалідність: у період роботи, до влаштування на роботу чи після припинення роботи.

Залежно від ступеня втрати працездатності визначено три групи інвалідності. Причина, група, час настання інвалідності, строк, на який встановлюється інвалідність, визначаються органом медико-соціальної експертизи згідно із законодавством. Органи Пенсійного фонду та застрахована особа мають право в установленому законом порядку оскаржити рішення органів медико-соціальної експертизи ( ст.31 Закону № 1058-IV).

Відповідно до ч. 1 ст. 32 Закону № 1058 особи, яким установлено інвалідність, мають право на пенсію по інвалідності, залежно від групи інвалідності, за наявності такого страхового стажу на час настання інвалідності або на день звернення за пенсією від 43 років до досягнення особою 45 років включно - 10 років.

Відповідно до ч. 1 ст. 33 Закону № 1058 пенсія по інвалідності залежно від групи інвалідності призначається в таких розмірах: особам з інвалідністю І групи - 100 відсотків пенсії за віком; особам з інвалідністю II групи - 90 відсотків пенсії за віком; особам з інвалідністю III групи - 50 відсотків пенсії за віком, обчисленої відповідно до статей 21 і 28 цього Закону.

Відповідно до ст. 34 Закону № 1058 пенсія по інвалідності призначається на весь строк встановлення інвалідності. Особам з інвалідністю, які досягли пенсійного віку, встановленого статею 26 цього Закону, пенсії по інвалідності призначаються довічно. Повторний огляд цих осіб з інвалідністю провадиться тільки за їх заявою.

Статтею 45 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування передбачено, що пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку. Відповідно до пункту 2 частини 1 вказаної статті пенсія по інвалідності призначається з дня встановлення інвалідності, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня встановлення інвалідності.

З аналізу вказаної норми вбачається, що у іншому випадку, зокрема, у разі звернення за пенсією пізніше (тобто після спливу) трьох місяців з дня встановлення інвалідності, пенсія призначається з дня звернення особи за пенсією.

Відповідно до статті 3 Закону України "Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні" інвалідність як міра втрати здоров`я визначається шляхом експертного обстеження в органах медико-соціальної експертизи центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я.

Положення про медико-соціальну експертизу затверджується Кабінетом Міністрів України з урахуванням думок громадських організацій осіб з інвалідністю.

Частиною дванадцятою статті 7 Закону України "Про реабілітацію осіб з інвалідністю в Україні" визначено, що Положення про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності медико-соціальними експертними комісіями та лікарсько-консультативними комісіями лікувально-профілактичних закладів затверджуються Кабінетом Міністрів України.

На виконання наведених норм Кабінетом Міністрів України прийнята постанова №1317 від 03.12.2009 "Питання медико-соціальної експертизи", якою затвердженні Положення про медико-соціальну експертизу та Положення про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності.

Згідно з пунктом 4 Положення про медико-соціальну експертизу, останню проводять медико-соціальні експертні комісії (далі - комісії), з яких утворюються в установленому порядку центри (бюро), що належать до закладів охорони здоров`я при Міністерстві охорони здоров`я Автономної Республіки Крим, управліннях охорони здоров`я обласних, Київської та Севастопольської міських держадміністрацій. Центр (бюро) очолює головний лікар, який призначається Міністром охорони здоров`я Автономної Республіки Крим, керівником управління охорони здоров`я обласної (міської) держадміністрації. Комісії перебувають у віданні МОЗ і утворюються за таким територіальним принципом: Кримська республіканська; обласні; центральні міські у мм. Києві та Севастополі (далі - центральні міські); міські, міжрайонні, районні.

Пунктом 6 цього Положення встановлено, що висновки комісії, реабілітаційні заходи, визначені в індивідуальній програмі реабілітації особи з інвалідністю, обов`язкові для виконання органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування, реабілітаційними підприємствами, установами та організаціями, в яких працює або перебуває особа з інвалідністю, незалежно від їх відомчої підпорядкованості, типу і форми власності.

Відповідно до пункту 24 Положення про медико-соціальну експертизу, комісія видає особі, яку визнано особою з інвалідністю або стосовно якої встановлено факт втрати професійної працездатності, довідку та індивідуальну програму реабілітації і надсилає у триденний строк виписку з акта огляду комісії органові, в якому особа з інвалідністю перебуває на обліку як отримувач пенсії чи державної соціальної допомоги (щомісячного довічного грошового утримання), що призначається замість пенсії, та разом з індивідуальною програмою реабілітації - органові, що здійснює загальнообов`язкове державне соціальне страхування, виписку з акта огляду комісії про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках та потреби у наданні додаткових видів допомоги.

За приписами пунктів 3 та 4 Положення про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності, медико-соціальна експертиза проводиться з метою встановлення інвалідності хворим, що досягли повноліття, потерпілим від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, особам з інвалідністю (далі - особи, що звертаються для встановлення інвалідності) за направленням відповідного лікувально-профілактичного закладу охорони здоров`я після проведення діагностичних, лікувальних і реабілітаційних заходів за наявності документів, що підтверджують стійке порушення функцій організму, обумовлене захворюваннями, наслідками травм або вродженими вадами, які спричиняють обмеження нормальної життєдіяльності особи.

Лікарсько-консультативна комісія лікувального профілактичного закладу охорони здоров`я направляє осіб, що звертаються для встановлення інвалідності, на огляд комісії за формою, затвердженою МОЗ.

Згідно з пунктом 8 цього ж Положення датою встановлення інвалідності та ступеня втрати професійної працездатності потерпілому від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання у відсотках вважається день надходження до комісії документів, зазначених у пункті 3 цього Положення.

Отже, датою встановлення інвалідності хворим, що досягли повноліття, вважається день надходження до комісії відповідних документів.

Як встановлено в процесі розгляду справи, позивач 04.06.2019 року звернувся до Первомайської міжрайонної медико-соціальної експертної комісії для проведення медико-соціальної експертизи для встановлення групи інвалідності.

Згідно виписки з акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12ААА № 556914 від 19 червня 2019 року ОСОБА_1 встановлена ІІІ група інвалідності, а з заявою щодо призначення пенсії, позивач звернулася до органу пенсійного фонду 04.09.2019 року.

Постановою правління Пенсійного фонду України №22-1 від 25 листопада 2005 року затверджений Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Порядок №22-1).

Відповідно до пункту 1.1 Порядку №22-1 заява про призначення пенсії непрацюючим особам, а також членам сім`ї у зв`язку з втратою годувальника подається заявником особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально, безпосередньо до управління Пенсійного фонду України у районі, місті, районі у місті, об`єднаного управління (далі - орган, що призначає пенсію) за місцем проживання (реєстрації).

Пунктом 1.6 Порядку №22-1 передбачено, що звернення за призначенням пенсії може здійснюватися в будь-який час після виникнення права на пенсію або не раніше ніж за місяць до досягнення пенсійного віку.

За змістом пунктів 2.1 та 2.2 Порядку №22-1 до заяви про призначення пенсії по інвалідності додаються такі документи: 1) документ про присвоєння реєстраційного номера облікової картки платника податків (крім осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний орган і мають відмітку у паспорті) або свідоцтво про загальнообов`язкове державне соціальне страхування; 2) документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року N 637; 3) для підтвердження заробітної плати відділом персоніфікованого обліку надаються індивідуальні відомості про застраховану особу за період з 01 липня 2000 року; 4) документи про місце проживання (реєстрації) особи. Орган, що призначає пенсію, додає до заяви одержану ним від МСЕК виписку з акта огляду МСЕК.

Пунктом 4.2 Порядку №22-1 встановлено, що при прийманні документів орган, що призначає пенсію: 1) перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж; 2) перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів; 3) перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності). Орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі; 4) видає пам`ятку пенсіонеру (додаток 4), копія якої зберігається у пенсійній справі.

Рішенням від 19.09.2019 року № 86 Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області призначило ОСОБА_1 пенсію по інвалідності та фактичну її виплату з 04.09.2019 року (з дати звернення з заявою про призначення пенсії).

Суд не приймає твердження відповідача про пропущення позивачем трьохмісячного строку з дня встановлення їй інвалідності із зверненням про призначення пенсії по інвалідності, з огляду на наступне.

Питання початку перебігу строку та закінчення строку врегульовані статтями 253-255 ЦК України. Перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Строк, що визначений місяцями, спливає у відповідне число останнього місяця строку.

Тобто, якщо строк визначений у три місяці і право виникло 04 червня 2019 року, то строк починає обчислюватись з 05 червня 2019 року і спливає 04 вересня 2019 року.

Оскільки позивачу встановлено інвалідність 04 червня 2019 року, а з заявою про призначення пенсії по інвалідності позивач звернулася - 04 вересня 2019 року, тобто не пізніше трьох місяців з дня встановлення їй інвалідності, суд доходить висновку, що пенсія по інвалідності має бути призначена позивачу відповідно до пункту 2 частини першої статті 45 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування з дня встановлення їй інвалідності - 04 червня 2019 року.

За таких обставин, призначаючи пенсію позивачу з 04.09.2019 року, тобто з часу звернення, а не з часу встановлення інвалідності, відповідач діяв не в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, тому суд доходить висновку про визнання протиправною відмову Головного Управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області у призначенні пенсії ОСОБА_1 з моменту встановлення інвалідності.

Стосовно позовної вимоги про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області перерахувати пенсію по інвалідності з 04.06.2019 р., суд зазначає наступне.

Згідно ч.1 ст.47 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування пенсія виплачується щомісяця, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, або через установи банків у порядку, передбаченому Кабінетом Міністрів України.

Виплата пенсії за минулий час регулюється ст. 46 наведеного Закону, відповідно до якої нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. У цьому разі частина суми неотриманої пенсії, але не більш як за 12 місяців, виплачується одночасно, а решта суми виплачується щомісяця рівними частинами, що не перевищують місячного розміру пенсії.

Нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

Матеріалами справи підтверджено, що позивачу призначено пенсію по інвалідності з 04.09.2019 року та здійснюється її виплата, яку вона отримує на даний час.

Тому, суд доходить висновку про наявність права у позивача на виплату їй пенсії по інвалідності за період з 04.06.2019 року по 03.09.2019 року.

На підставі вищевикладеного, суд доходить висновку, що належним способом захисту прав позивача у спірних правовідносинах є визнання протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області у призначенні пенсії ОСОБА_1 з моменту встановлення третьої групи інвалідності, зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області призначити ОСОБА_1 пенсію по інвалідності з 04.06.2019 року та зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області здійснити ОСОБА_1 виплату пенсії по інвалідності за період з 04.06.2019 року по 03.09.2019 року.

Оцінюючи правомірність дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у ст.2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури.

Відповідно до ч. 1. ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Частиною 2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно із ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до ч.1, ч.5 ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовна заява ОСОБА_1 підлягає задоволенню.

Судові витрати по справі відсутні.

Керуючись статтями 77, 78, 159, 162, 241, 243, 244, 245, 246, 250, 260-263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (вул. Морехідна, 1, м. Миколаїв, 54020, ідентифікаційний код 13844159) про визнання відмови протиправною та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області у призначенні пенсії ОСОБА_1 з моменту встановлення третьої групи інвалідності.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області призначити ОСОБА_1 пенсію по інвалідності з 04.06.2019 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області здійснити ОСОБА_1 виплату пенсії по інвалідності за період з 04.06.2019 року по 03.09.2019 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Миколаївський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

При цьому, пунктом 3 розділу VI Прикінцеві положення КАС України, який доповнений цим пунктом Законом України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19) від 30.03.2020 року №540-ІХ, визначено, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строк, визначений ст.295 цього Кодексу, продовжується на строк дії такого карантину.

Повний текст рішення складено та підписано суддею 17.04.2020 року.

Суддя Г.В. Лебедєва