Справа № 200/14700/19-а
Суддя: Грищенко Є.І.
Дата ухвалення: 2020-03-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 березня 2020 р. Справа№200/14700/19-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Грищенка Є.І., при секретарі судового засідання Воліковій О.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України у м. Краматорську Донецької області про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Управління Пенсійного фонду України Донецької області (далі відповідач, управління) про визнання протиправними дії щодо не донарахування недоотриманої пенсії з серпня 2014 року, що не увійшла до складу спадщини відповідно до свідоцтва про право на спадщину від 22 жовтня 2018 року, зобов`язання до нарахувати та виплатити недоотриману пенсію з серпня 2014 року, яка залишилась після смерті ОСОБА_2 та не ввійшла до складу спадщини та повідомити про таке донарахування нотаріуса Першої Краматорської Державної нотаріальної контори ОСОБА_3 .

В обґрунтування позову зазначено, що на підставі довідки управління від 12 вересня 2018 року № 16487/03 нотаріусом було визначено та зазначено у свідоцтві про право на спадщину суму недотриманої пенсії ОСОБА_2 спадкоємцем якої є ОСОБА_1 у розмірі 102 888,22 грн. З вказаної довідки вбачається, що сума пенсії була нарахована з 2015 року, а не з місяця припинення її виплати з серпня 2014 року.

На запит позивача, відповідач листом від 13 лютого 2019 року повідомив, що на підставі ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсійний фонд зобов`язаний виплатити недоотриману пенсію за минулий час, не більше ніж за три роки до дня отримання пенсії. Враховуючи зазначене, листом управління нотаріусу було зазначено суму недоотриманої пенсії у розмірі 102 888, 22 грн. на дату звернення за недоотриманої пенсії 11 вересня 2018 року.

Позивач оскаржив вказані дії управління, однак рішенням Краматорського міського суду у частині позовних вимог про донарахування суми недотриманої частки пенсії з серпня 2014 року відмовлено. Постановою Донецького апеляційного суду рішення Краматорського міського суду скасовано та закрито провадження у цій частині.

На підставі наведеного, вважаючи такі дії управління протиправними, позивач звернувся до Донецького окружного адміністративного суду із даним адміністративним позовом.

Ухвалою суду від 24 грудня 2019 року відкрито провадження у справі та призначено її розгляд а правилами спрощеного позовного провадження, без проведення судових засідань та повідомлення (виклику) учасників справи, визнано поважними причини пропуску строку звернення до суду та поновлено позивачу строк звернення до суду, відстрочено сплату судового збору до ухвалення судового рішення у справі.

15 січня 2020 року на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача повністю заперечував проти задоволення позовних вимог та зазначив, що управлінням було надано відповідь на запит нотаріуса від 21 травня 2018 року та на підставі положень ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» зазначено, що залишок недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю 14 листопада 2017 року буде розраховуватись за три роки перед днем звернення за недотриманою пенсією по місяць смерті включно. Оскільки звернення за недоотриманої пенсією було 22 жовтня 2018 року, то сума пенсії склала 98 202, 89 грн. Представник відповідача зазначив, що вимоги позивача щодо виплати недоотриманої пенсії за період з серпня 2014 року не повинні бути розглянуті, оскільки пенсія, яка не була нарахована за життя спадкодавця, не входить до складу спадщини.

20 січня 2020 року на адресу суду надійшло заперечення на відзив. Позивач зазначив, що його померла мати не перебувала на обліку в управлінні та пенсію за віком не отримувала з серпня 2014 року. Крім того зазначив, що звернення за недотриманою пенсією відбулось 21 травня 2018 року, а не 22 жовтня 2018 року як зазначив відповідач у відзиві на позовну заяву.

Ухвалою суду від 23 січня 2020 року призначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання у справі.

31 січня 2020 року на адресу суду від представника відповідача надійшло заперечення, в якому зазначено, що до управління не надходило жодного звернення про виплату недоотриманої пенсії за померлу ОСОБА_2 21 травня 2018 року до управління надійшов запит нотаріуса про залишок недоотриманої пенсії. Також представник відповідача зазначив, що пенсія, яка не була нарахована за життя спадкодавця, не входить до складу спадщини.

Ухвалою суду від 05 лютого 2020 року підготовче засідання було відкладено, продовжено строк підготовчого провадження на тридцять днів.

Ухвалою суду від 27 лютого 2020 року підготовче засідання відкладено.

Ухвалою суду від 12 березня 2020 року закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті на 23 березня 2020 року.

20 березня 2020 року на електрону адресу суду надійшла заява позивача про відкладення судового засідання. Поряд з цим, дослідивши матеріали справи та надані сторонами докази, суд дійшов висновку, що перешкоди для розгляду справи у судовому засіданні відсутні.

Позивач та представник відповідача про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлені належним чином, до суду не з`явились.

Згідно з частиною четвертою статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Перевіривши матеріали справи, вирішивши питання, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, судом встановлено наступне.

Позивач ОСОБА_1 , громадянин України, ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серії НОМЕР_1 , РНОККП: НОМЕР_2 , є внутрішньо переміщеною особою, що підтверджується довідкою від 29 травня 2018 року № .

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла громадянка України ОСОБА_2 .

ІНФОРМАЦІЯ_3 син померлої ОСОБА_1 надав Першій Краматорській державній нотаріальній конторі заяву про прийняття спадщини.

21 травня 2018 року Державним нотаріусом Першої Краматорської державної нотаріальної контори було зроблено запит до відповідача, в якому зазначено про необхідність надіслання на адресу нотаріальної контори довідки про залишок недоотриманої пенсії ОСОБА_2 .

На зазначений запит відповідач листом від 12 вересня 2018 року № 16487/03 повідомив, що якщо звернення за недоотриманою пенсією відбудеться 11 вересня 2018 року, то залишок недоотриманої пенсії складе 102888, 22 грн., тобто за три роки до дня звернення за отриманням пенсії.

Таким чином суд приходить до висновку, що відповідач надав нотаріусу інформацію щодо недоотриманої пенсії померлого спадкодавця за період з 11 вересня 2015 року по 31 листопада 2017 року.

На підставі зазначеної довідки державним нотаріусом було видано свідоцтво від 22 жовтня 2018 року про право на спадщину за законом, відповідно до якого ОСОБА_1 є спадкоємцем недоотриманої пенсії у розмірі 102 888, 22 грн., яка належала спадкодавцю ОСОБА_2 .

Крім того, судом встановлено, що позивач звернувся до Управління Пенсійного фонду України Донецької області із заявою від 29 травня 2018 року в якій просив запросити пенсійну справу ОСОБА_2 з управління ПФУ у м. Донецьк.

Розпорядженням управління від 03 серпня 2018 року № 7751 пенсійну справу ОСОБА_2 взято на облік.

22 жовтня 2018 року ОСОБА_1 звернувся до управління із заявою про виплату недоотриманої пенсії за померлу ОСОБА_2 .

Розпорядженням управління від 21 січня 2019 року призначено виплатити ОСОБА_1 недоодержану пенсію разовим дорученням.

Крім того, на виконання рішення Краматорського міського суду від 12 липня 2019 року розпорядженням управління від 10 січня 2020 року призначено виплатити ОСОБА_1 недоотриману пенсію у розмірі 4685, 11 грн.

Спірним питанням у даній справі є правомірній дії відповідача, що полягають у не донарахуванні ОСОБА_1 та не наданні нотаріусу довідки про недоотриману пенсію померлого спадкодавця з серпня 2014 року.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Питання виплати недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера врегульовано ст. 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», відповідно до ч.ч. 1 та 2 якої сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується - по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали.

Члени сім`ї, зазначені в частині першій цієї статті, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

У разі звернення кількох членів сім`ї, які мають право на отримання суми пенсії, зазначеної у частині першій цієї статті, належна їм відповідно до цієї статті сума пенсії ділиться між ними порівну.

Згідно з ч. 3 ст. 52 Закону у разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі незвернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини.

Згідно з п. 1.5 розд. І Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», що затверджений постановою правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 року № 22-1, заява про виплату недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера подається особою до органу, що призначає пенсію, в якому померлий пенсіонер перебував на обліку як одержувач пенсії.

Пунктом 2.26 розд. ІІ Порядку також визначено, що для виплати недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера до органу, що призначає пенсію, в якому перебував на обліку померлий пенсіонер, надається свідоцтво про смерть, документи, які підтверджують родинні стосунки, документ, що посвідчує особу заявника.

Непрацездатними членами сім`ї, зазначеними у частині другій статті 36 Закону, подаються документи, які засвідчують, що вони перебували на утриманні померлого пенсіонера.

Члени сім`ї надають паспорт або інші документи, які підтверджують проживання з пенсіонером на день його смерті.

Для виплати недоотриманої пенсії, яка ввійшла до складу спадщини, у зв`язку з відсутністю членів сім`ї або в разі незвернення ними за виплатою вказаної суми протягом шести місяців з дня відкриття спадщини до органу, що призначає пенсію, в якому перебував на обліку померлий пенсіонер, надається документ, що посвідчує особу заявника, свідоцтво про смерть, свідоцтво про право на спадщину.

При цьому згідно з п. 1.7 розд. І Порядку днем звернення, зокрема за виплатою недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, заяви з усіма необхідними документами.

Отже, відповідно до наведених положень законодавства відповідним членам сім`ї померлого пенсіонера (членам сім`ї, що проживали разом з пенсіонером на день його смерті або перебували на його утриманні) надається право на звернення за виплатою суми недоотриманої таким пенсіонером пенсії протягом шести місяців з дня відкриття спадщини або ж вказаним особам чи іншим спадкоємцям після цього строку - після того, як пенсія, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, увійшла до складу спадщини.

Таке право реалізується шляхом волевиявлення - звернення до органу Пенсійного фонду України із заявою та відповідними документами.

Як вже зазначалось раніше, Державним нотаріусом Першої Краматорської нотаріальної контори було зроблено запит до управління про надання довідки про залишок недоотриманої пенсії, на що відповідач листом від 12 вересня 2019 року повідомив, що залишок недоотриманої пенсії буде розраховуватись за три роки перед днем звернення за недоотриманою пенсією по місяць смерті включно та зазначив, що якщо звернення відбудеться 11 вересня 2018 року, залишок недоотриманої пенсії складає 102 888,22 грн.

Суд звертає увагу, що Органом Пенсійного фонду України до спірних правовідносин помилково застосовані інші положення - положення ч. 1 ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», які не регулюють спірного питання, а регулюють питання виплати пенсії за минулий час пенсіонеру, який мав право її отримати, але не отримав своєчасно з власної вини.

Такі дії відповідача призвели до неправомірного зменшення періоду недоотриманої пенсії та відповідно надання Першій Краматорській нотаріальній конторі недостовірної інформації з цього питання.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

Підставою для взяття на облік внутрішньо переміщеної особи є проживання на території, де виникли обставини, зазначені в статті 1 цього Закону, на момент їх виникнення.

Згідно з ч. 1 ст. 47 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», пенсії виплачуються щомісяця організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі, за зазначеним в заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України або перераховується на визначений цією особою банківський рахунок у порядку, передбаченому законодавством, зокрема, в інших випадках, передбачених ч.1 ст. 49 цього Закону.

Відповідно до ч. 3 ст. 22 Конституції України, при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів, не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Статтею 24 Конституції України встановлено, що громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

Відповідно до ст. 64 Конституції України, конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України. В умовах воєнного або надзвичайного стану можуть встановлюватися окремі обмеження прав і свобод із зазначенням строку дії цих обмежень. Не можуть бути обмежені права і свободи, передбачені статтями 24, 27, 28, 29, 40, 47, 51, 52, 55, 56, 57, 58, 59, 60, 61, 62, 63 Конституції України.

Згідно з частиною 2 ст. 14 Закону України від 20 березня 2003 року № 638-IV «Про боротьбу з тероризмом» у районі проведення антитерористичної операції можуть вводитися тимчасово обмеження прав і свобод громадян.

Загальновідомою обставиною є те, що в Україні ані воєнного, ані надзвичайного стану не оголошено, а з 14.04.2014 року в країні триває антитерористична операція, яка не може за своєю правовою сутністю відповідно до приписів ч. 2 ст. 14 Закону України «Про боротьбу з тероризмом» обмежувати конституційні права громадян України, зокрема, конституційне право на соціальний захист у старості. Тобто, стаття 14 Закону України «Про боротьбу з тероризмом» в частині введення тимчасових обмежень прав і свобод громадян у районі проведення антитерористичної операції суперечить статті 64 Конституції України.

Пунктом 19 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про незалежність судової влади» № 8 від 13.06.2007 року, зазначено, що відповідно до статей 8 та 22 Конституції України не підлягають застосуванню судами закони та інші нормативно-правові акти, якими скасовуються конституційні права і свободи людини та громадянина, а також нові закони, які звужують зміст та обсяг встановлених Конституцією України і чинними законами прав і свобод. Суди при визначенні юридичної сили законів та інших нормативно-правових актів щодо їх діяльності повинні керуватися Конституцією України як актом прямої дії.

За приписами статті 6 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини. Звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Статтею 1 Закону України від 02 вересня 2014 року № 1669-VII «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» встановлено, що територія проведення антитерористичної операції - територія України, на якій розташовані населені пункти, визначені у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року № 405/2014.

Розпорядженням КМУ від 02.12.2015р. №1275-р затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, до якого відноситься м. Донецьк.

Дію вказаного розпорядження зупинено розпорядженням Кабінету Міністрів України №1079-р від 05.11.2014р.

Вказані розпорядження втратили чинність згідно з розпорядженням Кабінету Міністрів України від 02 грудня 2015 р. № 1275-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнання такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України». Вказаним розпорядженням до переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція знову включено м. Донецьк.

Відповідно до статті 92 Конституції України виключно законами України визначаються, зокрема: права і свободи людини і громадянина, гарантії цих прав і свобод; основні обов`язки громадянина; основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення; засади регулювання праці і зайнятості, шлюбу, сім`ї, охорони дитинства, материнства, батьківства; виховання, освіти, культури і охорони здоров`я; екологічної безпеки (пункти 1, 6).

Ані Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV від 09.07.2003 року, ані Законом України від 02.09.2014р. №1669-VII «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», ані будь-яким іншим Законом України не встановлено обмежень права на отримання пенсійних виплат осіб, які проживають на території, яка не контролюється органами державної влади.

Як зазначив Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) у рішенні в справі «Пічкур проти України», яке набрало статусу остаточного 07 лютого 2014 року право на отримання пенсії як таке стало залежним від місця проживання заявника. Це призвело до ситуації, в якій заявник, пропрацювавши багато років у своїй країні та сплативши внески до системи пенсійного забезпечення, був зовсім позбавлений права на пенсію лише на тій підставі, що він більше не проживає на території України (пункт 51 цього рішення).

У п. 54 вказаного рішення ЄСПЛ зазначив, що наведених вище міркувань ЄСПЛ достатньо для висновку про те, що різниця в поводженні, на яку заявник скаржився, порушувала ст.14 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно з якою користування правами та свободами, визнаними в Конвенції, має бути забезпечене без дискримінації за будь-якою ознакою статі, раси, кольору шкіри, мови, релігії, політичних чи інших переконань, національного чи соціального походження, належності до національних меншин, майнового стану, народження, або за іншою ознакою, у поєднанні за ст. 1 Першого протоколу до Конвенції, якою передбачено право кожної фізичної або юридичної особи мирно володіти своїм майном та закріплено, що ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Спеціальним законом, яким врегульовано правовідносини щодо пенсійного забезпечення громадян, строки та порядок перерахунку пенсій є Закон України № 1058-IV.

Відповідно до ч. 2 ст. 46 Закону України № 1058-IV нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком.

Суд звертає увагу, що згідно наданої відповідачем довідки від 03 лютого 2020 року № 83-02-25/7, ОСОБА_2 була нарахована пенсії за період з серпня 2014 року по листопад 2017 року включно.

Таким чином право померлої ОСОБА_2 щодо отримання пенсії з 01 серпня 2014 року по 31 листопада 2017 року є абсолютним та не може бути обмежено будь-яким строком у силу вимог частини другої статті 46 Закону України № 1058-ІV.

Враховуючи наведене, суд, керуючись положеннями ч. 2 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України, вважає за можливе частково задовольнити позовні вимоги шляхом визнання протиправною бездіяльність управління Пенсійного фонду України у м. Краматорську Донецької області щодо не надання державному нотаріусу Першої Краматорської Державної нотаріальної контори ОСОБА_3 інформації щодо розміру пенсії ОСОБА_2 , яка була їй нарахована з серпня 2014 року, але не виплачена за життя та зобов`язання управління Пенсійного фонду України у м. Краматорську Донецької області надати державному нотаріусу Першої Краматорської Державної нотаріальної контори ОСОБА_3 довідку про розмір пенсії, яка була нарахована ОСОБА_2 , але не була одержана нею, за весь період, починаючи з серпня 2014 року.

Позовні вимоги щодо зобов`язання нарахувати ОСОБА_2 пенсію з серпня 2014 року задоволенню не підлягають, оскільки як вже зазначалось раніше, відповідно до наданої відповідачем довідки, ОСОБА_2 нараховано пенсію з серпня 2014 року по листопад 2017 року включно. Крім того, задоволенню не підлягають також позовні вимоги щодо зобов`язання виплатити недоотриману пенсію з серпня 2014 року, оскільки є передчасними до видачі нотаріусом свідоцтва про право на спадщину, яка складається з недоотриманої пенсії за спірний період.

Відповідно до вимог пункту 4 частини першої статті 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Відповідно до положень статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до вимог частин першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Нормами частини другої зазначеної статті встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд, відповідно до положень частини п`ятої статті 77 КАС України, вирішує справу на підставі наявних доказів.

За таких обставин, беручи до уваги всі надані сторонами докази в їх сукупності, суд доходить висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 24 грудня 2019 року суд відстрочив позивачеві сплату судового збору у розмірі 768,40 грн. до ухвалення судового рішення.

Нормами частини другої статті 133 КАС України встановлено, якщо у строк, встановлений судом, судові витрати не будуть оплачені, позовна заява залишається без розгляду або витрати розподіляються між сторонами відповідно до судового рішення у справі, якщо сплату судових витрат розстрочено або відстрочено до ухвалення судового рішення у справі.

Приймаючи до уваги, що позов задоволено частково, у порядку ст. 139 КАС України судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

За таких обставин судовий збір у розмірі 384,20 грн. підлягає стягненню з позивача на користь Державного бюджету України та у розмірі 384,20 грн. за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь Державного бюджету України.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 32, 139, 243 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України у м. Краматорську Донецької області про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Управління Пенсійного фонду України у м. Краматорську Донецької області щодо не надання державному нотаріусу Першої Краматорської Державної нотаріальної контори ОСОБА_3 інформації щодо розміру пенсії ОСОБА_2 , яка була їй нарахована з серпня 2014 року.

Зобов`язати Управління Пенсійного фонду України у м. Краматорську Донецької області (місцезнаходження: м. Краматорськ, вул. Поштова, 5, ) надати державному нотаріусу Першої Краматорської Державної нотаріальної контори ОСОБА_3 довідку про розмір пенсії, яка була нарахована ОСОБА_2 , але не була одержана нею, за весь період, починаючи з серпня 2014 року.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) на користь Державного бюджету України судовий збір у розмірі 384, 20 грн.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління Пенсійного фонду України у м. Краматорську Донецької області (місцезнаходження: м. Краматорськ, вул. Поштова, 5, ) на користь Державного бюджету України судовий збір у розмірі 384, 20 грн.

Вступну та резолютивну частини рішення прийнято, складено та підписано в нарадчій кімнаті 23 березня 2020 року.

Повний текст рішення складено 31 березня 2020 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: 1) на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.

Апеляційна скарга згідно положень статті 297 КАС України подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII Перехідні положення Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Донецький окружний адміністративний суд.

Суддя Є.І. Грищенко