Справа № 554/974/20
Суддя: Яковенко Н. Л.
Дата ухвалення: 2020-04-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Київський районний суд м. Полтави
Справа № 554/974/20
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

15.04.2020 Київський районний суд м. Полтави в складі:

головуючого судді Яковенко Н.Л.,

секретаря судового засідання Федій О.М.,

за участю позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві в приміщенні суду адміністративну справу № 554/974/20 за позовом ОСОБА_1 до поліцейського роти № 2 батальйону УПП в Полтавській області Департаменту патрульної поліції Мокрецова Миколи Миколайовича про скасування постанови в справі притягнення до адміністративної відповідальності, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 7 лютого 2020 року звернувся в Октябрський районний суд м. Полтави з позовом до поліцейського роти № 2 батальйону УПП в Полтавській області Департаменту патрульної поліції Мокрецова Миколи Миколайовича про скасування постанови в справі притягнення до адміністративної відповідальності.

Позовна заява обґрунтована тим, що 27 січня 2020 року поліцейським відносно позивача винесено постанову про накладення адміністративного стягнення та визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 122 КУпАП з накладенням штрафу в розмірі 1700 грн.

З постановою не погоджується, правопорушення не вчиняв.

В поданій до суду заяві просив скасувати постанову поліцейського в справі про адміністративне правопорушення серії ЕАК № 2029212 від 27.01.2020.

Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 7 лютого 2020 року матеріали справи за позовом ОСОБА_1 передано за територіальною підсудністю до Київського районного суду м. Полтави.

Згідно з ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 3 квітня 2020 року відкрито провадження в справі за даним позовом з призначенням судового засідання з розгляду справи по суті.

Відповідач 13 квітня 2020 року подав до суду відзив на позовну заяву, в якому просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог. Відзив на заяву обґрунтований тим, що позивач допустив порушення вимог безпеки дорожнього руху, а скасування постанови призведе до залишення правопорушника без відповідальності.

В судовому засіданні позивач повністю підтримав вимоги позовної заяви, посилаючись на викладені в ній обставини.

Відповідач в поданому до суду відзиву на позовну заяву просив суд розглядати справу без його участі.

Відповідно до ч.1 ст.205 КАС України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Згідно п.1 ч.3 ст.205 КАС України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Тому, враховуючи, що всі учасники справи належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, відповідач звернувся до суду з заявою про розгляд справи за його відсутності, суд ухвалив розглянути справу за відсутності відповідача.

Суд, заслухавши позивача, дослідивши зібрані по справі докази, приходить до таких висновків.

Як встановлено дослідженими по справі доказами, постановою серії ЕАК№2029212 поліцейського роти № 2 БУПП в Полтавській області ДПП Мокрецова Миколи Миколайовича 27 січня 2020 року позивача ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 1700 грн.

Відповідно до вказаної постанови, позивач ОСОБА_1 визнаний винним в тому, що 27 січня 2020 року в м. Полтава, вул. Кондратенка, 14, керуючи автомобілем Т123110, державний номер НОМЕР_1 , здійснив зупинку в зоні дії знаку 5.38. «Місце для стоянки» із табличкою 7.17 «Інваліди», чим порушив вимоги п. 8.1. Правил дорожнього руху.

Вирішуючи питання про наявність в діях позивача ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 122 КУпАП, суд виходить з такого.

Порядок дорожнього руху на території України відповідно до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306 (зі змінами та доповненнями). Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до ч. 5 ст. 14 Закону України "Про дорожній рух" учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

За приписами п. 1.9. Правил дорожнього руху, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Статтею 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Частиною 5 ст. 122 КпАП України передбачено адміністративну відповідальність у випадку, зокрема, зупинки чи стоянки транспортних засобів на місцях, що позначені відповідними дорожніми знаками або дорожньою розміткою, на яких дозволено зупинку чи стоянку лише транспортних засобів, якими керують водії з інвалідністю або водії, які перевозять осіб з інвалідністю (крім випадків вимушеної стоянки).

Відповідно, стоянка транспортного засобу на місці, що позначено відповідними дорожніми знаками або дорожньою розміткою, на яких дозволено зупинку чи стоянку лише транспортних засобів, якими керують водії з інвалідністю або водії, які перевозять осіб з інвалідністю (крім випадків вимушеної стоянки), створює об`єктивну сторону правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 122 КпАП України.

Відповідно до ст. 251 КпАП України доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Дослідженими в справі доказами встановлено, що дійсно позивач ОСОБА_1 27 січня 2020 року в м. Полтава, вул. Кондратенка, 14, керуючи автомобілем Т123110, державний номер НОМЕР_1 , здійснив зупинку в зоні дії знаку 5.38. «Місце для стоянки» із табличкою 7.17 «Інваліди».

Даний факт повністю знайшов своє підтвердження дослідженим та оглянутим в судовому засіданні відеозаписом з нагрудної боді- камери патрульного поліцейського.

Твердження позивача щодо відсутності в його діях порушень вимог Правил дорожнього руху ґрунтується виключно на невірному (вільному) тлумаченні ним Правил дорожнього руху.

Згідно з п. 8.1. Правил дорожнього руху регулювання дорожнього руху здійснюється за допомогою дорожніх знаків, дорожньої розмітки, дорожнього обладнання, світлофорів, а також регулювальниками.

Дорожні знаки поділяються на групи, зокрема, інформаційно-вказівні знаки запроваджують або скасовують певний режим руху, а також інформують учасників дорожнього руху про розташування населених пунктів, різних об`єктів, територій, де діють спеціальні правила (п.п. ґ) п. 8.4. Правил дорожнього руху).

Так, відповідно до вимог Правил дорожнього руху знак 5.38 "Місце для стоянки" застосовується для позначення місць та майданчиків для стоянки транспортних засобів. Знак з літерою "Р" та символом даху застосовується для критих стоянок. Знак з літерою "Р" та символом автобуса застосовується для критих стоянок з можливістю пересадки на маршрутні транспортні засоби.

Знак 5.38 "Місце для стоянки" належить до інформаційно-вказівних знаків, які відповідно до вимог п.п. ґ) п. 4 Правил дорожнього руху запроваджують або скасовують певний режим руху, а також інформують учасників дорожнього руху про розташування населених пунктів, різних об`єктів, територій, де діють спеціальні правила.

Згідно п.п. е) п. 8.4. Правил дорожнього руху таблички до дорожніх знаків уточнюють або обмежують дію знаків, разом з якими вони встановлені.

Табличка до дорожнього знаку 7.17 "Інваліди" означає, що дія знака 5.38 поширюється лише на мотоколяски і автомобілі, на яких установлено розпізнавальний знак "Інвалід" відповідно до вимог цих Правил.

Згідно зі ст. 30 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» власники спеціально обладнаних чи відведених майданчиків для паркування забезпечують виділення та облаштування в межах майданчиків місць для безоплатного паркування транспортних засобів, якими керують водії з інвалідністю або водії, які перевозять осіб з інвалідністю. … Кількість місць, призначених для безоплатного паркування транспортних засобів, якими керують водії з інвалідністю або водії, які перевозять осіб з інвалідністю, становить не менше 10 відсотків загальної кількості місць на спеціально обладнаних чи відведених майданчиках для паркування, але не менше одного місця з позначенням таких місць відповідними дорожніми знаками або дорожньою розміткою. Місця для транспортних засобів, передбачені частинами шостою і восьмою цієї статті, визначені на спеціально обладнаних чи відведених майданчиках біля будівель і будинків, мають бути розміщені максимально близько до входу до таких будівель і будинків, а на окремих спеціально обладнаних чи відведених майданчиках - максимально близько до в`їзду на такі майданчики.

Організацію та порядок паркування транспортних засобів на вулицях і дорогах населених пунктів регламентують Правила паркування транспортних засобів, що затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 3 грудня 2009 р. N 1342.

Згідно з п. 4 зазначених Правил місце для паркування - це місце стоянки одного транспортного засобу на майданчику для паркування, позначене дорожньою розміткою відповідно до Правил дорожнього руху; паркування - розміщення транспортного засобу на майданчику для паркування; спеціально обладнані майданчики для паркування - майданчики для паркування, розміщені поза межами проїзної частини вулиці, дороги або тротуару та обладнані відповідно до вимог цих Правил і Правил дорожнього руху.

Згідно з п. 22 зазначених Правил на місцях для паркування транспортних засобів, зазначених у частині шостій статті 30 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні", не можуть бути розміщені інші транспортні засоби. У разі паркування на місцях, призначених для паркування транспортних засобів, зазначених у частині шостій статті 30 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні", інших транспортних засобів користувачі цих засобів несуть відповідальність згідно із законодавством.

Як встановлено судом, на місці пригоди в м. Полтаві по вул. Кондратенка, 17, майданчик для стоянки транспортних засобів був позначений дорожнім знаком 5.38 "Місце для стоянки" із встановленням таблички до дорожнього знаку 7.17 "Інваліди".

Саме в зоні дії відповідного знаку 5.38 "Місце для стоянки" із встановленням таблички до дорожнього знаку 7.17 "Інваліди" позивачем і було розмішено транспортний засіб.

На підставі викладеного, оскільки позивач ОСОБА_1 дійсно порушив Правила дорожнього руху України, в його діях наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 122 КпАП України, жодні правові підстави для скасування постанови інспектора відсутні, суд приходить до висновку про безпідставність твердження позивача про наявність підстав для скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення за ч. 5 ст. 122 КпАП України.

Твердження позивача про те, що при винесенні постанови не було враховано вимоги ст. 268 КУпАП, не заслуговує на увагу.

Як встановлено судом інспектором позивачу було роз`яснено його права, як особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, але відповідні клопотання ним заявлені не були.

Також оглянутим в судовому засіданні відеозаписом повністю спростоване твердження позивача про те, що здійснив стоянку на проїзній частині. Відповідно до відеозапису події, транспортний засіб, яким керував позивач, розміщений перпендикулярно дорожньому знакові 5.38. та фактично здійснив заїзд на паркувальне місце та зробив неможливим паркування на цьому майданчику для паркування будь-якого іншого транспортного засобу водіїв, які мають статус інваліда або перевозять осіб з інвалідністю.

Встановивши дані обставини, суд, приходить до висновку, що постанова інспектора від 27 січня 2020 року серії ЕАК№2029212 винесена на підставі та в межах повноважень, наданих інспектору, у спосіб, що передбачені Конституцію України та чинним законодавством України, за наявністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 122 КпАП України. При цьому зміст постанови відповідає вимогам ст.ст. 283, 284 КпАП України.

При вирішенні справи суд також звертає увагу на наступне.

Відповідно до ст.222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи в тому числі про адміністративні правопорушення про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху частини перша, друга, третя, п`ята і шоста статті 122 КУпАП.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Тобто, при винесенні оскаржуваної постанови про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності поліцейський роти № 2 батальйону УПП у Полтавській області ДПП Мокрецов М.М. діяв від імені відповідного органу Національної поліції, тому він не є належним відповідачем у справі.

На ту обставину, що інспектор не може виступати самостійним відповідачем у справі, оскільки належним відповідачем є саме державний орган, на який покладено функціональний обов`язок розглядати справи про адмінправопорушення, звернув увагу Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постанові від 26 грудня 2019 року у справі № 724/716/16-а.

Тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги є повністю безпідставними та не підлягають задоволенню.

Судовий збір за розгляд справи судом необхідно віднести за рахунок держави.

Керуючись ст.ст. 246, 250, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, -

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до поліцейського роти № 2 батальйону УПП в Полтавській області Департаменту патрульної поліції Мокрецова Миколи Миколайовича про скасування постанови в справі притягнення до адміністративної відповідальності відмовити.

Судові витрати за розгляд справи судом віднести за рахунок держави.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Другого апеляційного адміністративного суду.

Учасники справи:

-позивач ОСОБА_1 , місце проживання АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової катерки платника податків НОМЕР_2 ;

-відповідач поліцейський роти № 2 батальйону УПП в Полтавській області Департаменту патрульної поліції Мокрецов Микола Миколайович, місцезнаходження 38751, Полтавська область, Полтавський район, с. Розсошенці, вул. Кременчуцька, 2В.

Повне судове рішення складено 15.04.2020.

Головуючий суддя Н.Л.Яковенко