Справа № 280/981/20
Суддя: Артоуз Олеся Олександрівна
Дата ухвалення: 2020-04-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

17 квітня 2020 року Справа № 280/981/20 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Артоуз О.О., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , іпн: НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (69057, м. Запоріжжя, пр. Соборний, 158-Б, ) про визнання дій протиправними та зобов`язання здійснити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулася до Запорізького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (далі - відповідач), відповідно до якої позивач просить суд:

визнати незаконною бездіяльність відповідача щодо невиконання умов Тимчасової Угоди між Україною та Урядом Російської Федерації про гарантії прав громадян, які працювали в районах Крайньої Півночі у галузі пенсійного забезпечення від 15.01.1993, в частині не направлення до Пенсійного фонду Російської Федерації відповідного формуляру для призначення пенсії позивачу;

зобов`язати відповідача виконати необхідні дії щодо виконання вимог Тимчасової Угоди між Україною та Урядом Російської Федерації про гарантії прав громадян, які працювали в районах Крайньої Півночі у галузі пенсійного забезпечення від 15.01.1993 та направити до Пенсійного фонду Російської Федерації формуляр для відшкодування частини пенсії позивачу в період роботи в районах Крайньої Півночі.

В обґрунтування заявленого позову посилається на те, що позивач є пенсіонером за віком з 25.07.2018. 09.11.2015 позивач звернулася до відповідача із заявою про проведення попередньої перевірки документів для призначення пенсії за віком на пільгових умовах у зв`язку працею в період з 28.07.1982 по 09.01.1992 в районах Крайньої Півночі колишнього СРСР та відповідно мала право на вихід на пенсію зі зниженням пенсійного віку. 12.11.2015 відповідач надав відповідь, відповідно до якої повідомлено, що для призначення пенсії на пільгових умовах при досягненні 50-років не вистачає стажу роботи в районах Крайньої Півночі, який складає 13 років 1 місяць 8 днів та рекомендовано звернутися за призначенням пенсії за віком на загальних умовах після досягнення 58 років 6 місяців. З аналогічною заявою позивач звернулась до відповідача 16.03.2017, проте відповіддю від 24.03.2017 відмовлено у призначенні пенсії у зв`язку з відсутністю стажу роботи у районах Крайньої Півночі. По досягненню 58 років та 6 місяців позивачу призначено пенсію на загальних підставах за віком. На неодноразові звернення позивача відповідач відмовляє в призначенні пенсії згідно Тимчасової Угоди між Україною та Урядом Російської Федерації про гарантії прав громадян, які працювали в районах Крайньої Півночі у галузі пенсійного забезпечення від 15.01.1993 з посиланням на відсутність необхідного стажу. Вважає, що відповідачем допущено бездіяльність, оскільки вказаною Тимчасовою угодою передбачає, що обчислення частини пенсії, що відповідає тривалості трудового стажу, виробленого починаючи з 01.01.1991 в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, здійснюється органами соціального захисту населення Російської Федерації на підставі формуляра про обчислення і виплату частини пенсії, що подається Пенсійним фондом України. На підставі викладеного, просить позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. Додаткові пояснення щодо предмету позову позивачем надано у відповіді на відзив по справі (вх. №11340 від 11.03.2020).

Відповідач позов не визнав, 10.03.2020 надав до суду відзив на адміністративний позов (вх. №11128), в якому зазначає, що відповідно до статті 6 Угоди, особи, які мають право на пенсію згідно з Тимчасовою угодою між Урядом України і Урядом Російської Федерації про гарантії прав громадян, які працювали в районах Крайньої Півночі та місцевостях, які прирівняні до районів Крайньої Півночі, у галузі пенсійного забезпечення від 15 січня 1993 року (643 004) (надалі - Тимчасова угода) і працювали в районах Крайньої Півночі та місцевостях, які прирівняні до районів Крайньої Півночі, після 1 січня 1991 року, подають заяву про переведення частини пенсії і документи, що підтверджують постійне місце проживання на території України, до управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також у містах та районах за місцем постійного проживання. Управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також у містах та районах в триденний строк після отримання документів, зазначених у пункті 4 цього Порядку, заповнює формуляр про обчислення та виплату частини пенсії (додаток № 1) у трьох примірниках і надсилає їх до регіональних управлінь Пенсійного фонду. Регіональні управління Пенсійного фонду не пізніше наступного робочого дня після надходження формулярів від управлінь Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також у містах та районах направляють їх до Пенсійного фонду України. Відповідно до статті 1 Угоди Пенсійний фонд Російської Федерації переводить Пенсійному фонду України частину пенсій, що відповідає тривалості трудового стажу, виробленого починаючи з 1 січня 1991 року в районах Крайньої Півночі та місцевостях, які прирівняні до районів Крайньої Півночі, та відповідно до статті 2 Угоди, - пенсії, що призначені на території Російської Федерації згідно із частиною третьою статті 14 Закону РРФСР "Про державні пенсії в РРФСР" громадянам, які переселилися з території Російської Федерації на територію України, для виплати пенсіонерам. Переведення цих пенсій (частини пенсій) здійснюється Пенсійним фондом Російської Федерації до того часу, поки громадянин не здобуде права на пенсійне забезпечення відповідно до законодавства України (з урахуванням Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць СНД у галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року). Тобто, формуляр заповнюється та направляється до Пенсійного фонду Російської Федерації до виникнення права на пенсійне забезпечення відповідно до законодавства України. Позивач ОСОБА_1 до Головного управління ПФУ в Запорізькій області з відповідною заявою про переведення частини пенсії не зверталась. Відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-ІV право на пенсійне забезпечення позивач здобула 25.07.2018. За призначенням пенсії за віком згідно законодавства України ОСОБА_1 звернулась до Пенсійного фонду 12.07.2018. В матеріалах пенсійної справи ОСОБА_1 в наявності є трудові договори за період роботи в районах Крайньої Півночі з 12.11.1982 до 12.11.1985, з 02.08.1984 до 02.08.1987 та з 18.04.1988 по 18.04.1991. Весь цей стаж було враховано при призначенні позивачу пенсії за віком, як це передбачено Законом України №1058. Тобто, обчислення трудового стажу позивачу ОСОБА_1 , згідно зазначених договорів, Пенсійним фондом проводилось із розрахунку один рік роботи за один рік і шість місяців. Вважає позовні вимоги безпідставними та просить у задоволенні позову відмовити.

Ухвалою судді від 17.02.2020 відкрито спрощене позовне провадження в адміністративній справ, поновлено позивачу строк для звернення до суду із даним позовом, призначено судове засідання на 12.03.2020 без виклику сторін.

Відповідно до частини п`ятої статті 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Згідно з пунктом 10 частини першої статті 4 КАС України письмове провадження - розгляд і вирішення адміністративної справи або окремого процесуального питання в суді першої, апеляційної чи касаційної інстанції без повідомлення та (або) виклику учасників справи та проведення судового засідання на підставі матеріалів справи у випадках, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частини четвертої статті 243 КАС України, судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

Розглянувши матеріали справи, суд встановив наступне:

Як слідує з матеріалів справи, 12.11.2015 за вих. №6557/02-11 Управлінням Пенсійного фонду України в Запорізькій області за результатами розгляду заяви від 09.11.2015 щодо попередньої перевірки документів для призначення пенсії за віком на пільгових умовах надіслано повідомлення, відповідно до якого зазначено для визначення права для призначення пенсії за віком на пільгових умовах, як особі, яка працювала в районах Крайньої Півночі, заявником надано трудову книжку, трудові договори від 12.11.1982, 02.08.1984, 18.04.1988, архівні довідки. Згідно наданих документів загальний стаж роботи станом на 09.11.2015 складає 32 роки 2 місяці 15 днів. Стаж роботи в районах Крайньої Півночі (календарних років) складає 9 років 0 місяців 29 днів: з 16.09.1982 - 30.06.1984, з 02.08.1984 - 03.08.1987, з 29.09.1987 - 31.12.1990, з 01.01.1991 - 09.01.1992. Стаж роботи в районах Крайньої Півночі (в пільговому обчисленні, тобто з урахуванням кратності 1:1,5) складає 13 років 1 місяців 8 днів. Таким чином, призначити пенсію на пільгових умовах при досягненні 50 років не має законних підстав. Рекомендовано звернутися за призначенням пенсії за віком на загальних умовах після набуття 58 років і 6 місяців.

Листом від 24.03.2017 за вих. №1886/03 Управлінням Пенсійного фонду України в Запорізькій області за результатами розгляду заяви від 16.03.2017 надано аналогічну відповідь.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 25.07.2018 призначено пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» при стажі 31 рік 10 місяців 24 дні, коефіцієнт стажу складає 0,31833.

Відповідно до листа Приморського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 29.03.2019 за вих. №25/М-11 для обчислення пенсії ОСОБА_1 враховано заробітну плату за найбільш оптимальний період з 01.09.1983 по 31.10.1988 (60 місяців) та з 01.07.2000 по 31.05.2015, коефіцієнт заробітної плати склав 1,02729.

Листом від 22.08.2019 за вих. №1749/М-9 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Запорізькій області надано відповідь на звернення ОСОБА_1 щодо пенсійного забезпечення, відповідно до якого повідомлено щодо обрахунку пенсії за віком та включення до страхового стажу періодів роботи, в тому числі роботи на Крайній Півночі з 16.09.1982 по 30.06.1984, з 02.08.1984 по 01.08.1987, з 18.04.1988 по 17.04.1991. Аналогічні відповіді за змістом надані листами від 30.08.2019 за вих. №6/М-11, від 16.09.2019 за вих. №2153/М-18/КУ, від 04.11.2019 за вих. №2515/М-9.

Не погоджуючись з такими діями відповідача, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Дослідивши спірні правовідносини та надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, суд дійшов наступних висновків.

Згідно із статтею 3 Конституції України права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав людини є головним обов`язком держави.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцію та законами України.

Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг визначає Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-ІV(далі - Закон №1058).

Відповідно до п.5 розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону №1058 період роботи до 01 січня 1991 року в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі колишнього Союзу РСР, а також на острові Шпіцберген зараховується до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло до 01 січня 1991 року.

Відповідно до ст.1 Тимчасової Угоди між Урядом України і Урядом Російської Федерації про гарантії прав громадян, які працювали в районах Крайньої Півночі та місцевостях, які прирівняні до районів Крайньої Півночі в галузі пенсійного забезпечення передбачено, що громадяни Сторін, що домовляються, які пропрацювали не менше 15 календарних років у районах Крайньої Півночі або не менше 20 календарних років у місцевостях, які прирівняні до районів Крайньої Півночі, незалежно від місця їх постійного проживання на території обох держав мають право на пенсію по старості (за віком):

чоловіки - по досягненні 55 років і при загальному стажі роботи не менше 25 років,

жінки - по досягненні 50 років і при загальному стажі роботи не менше 20 років.

Пільгове обчислення страхового стажу застосовується для осіб, які працювали в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та на яких поширювалися пільги, передбачені для працюючих в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, відповідно до Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі», постанови Ради Міністрів Союзу РСР від 10 лютого 1960 року №148 «Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі», Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 26 вересня 1967 року «Про розширення пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі».

Указом від 10.02.1960 передбачено надання всім робітникам і службовцям державних, кооперативних і громадських підприємств, установ і організацій таких пільг: виплата надбавок до заробітної плати, надання додаткових відпусток, можливість об`єднання відпусток, але не більш як за три роки, виплата різниці між розміром допомоги по соціальному страхуванню і фактичним заробітком (включаючи надбавки) у разі тимчасової втрати працездатності (статті 1-4).

Статтею 5 цього Указу встановлено надання додаткових пільг, зокрема, зарахування одного року роботи у вказаних районах за один рік і шість місяців роботи при обчисленні стажу, що дає право на отримання пенсії за віком і по інвалідності працівникам, які переводились, направлялись або запрошувались на роботу в райони Крайньої Півночі і в місцевості, прирівняні до районів Крайньої Півночі, з інших місцевостей країни, за умови укладення ними трудових договорів про роботу в цих районах строком на п`ять років, а на островах Північного Льодовитого океану - два роки.

Згідно із статтею 3 Указу Президії Верховної Ради СРСР від 26.09.1967 № 1908-VII «Про розширення пільг на осіб, що працюють у районах Крайньої Півночі і у місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі», скорочено тривалість трудового договору, що дає право на отримання пільг, передбачених статтею 5 Указу Президії Верховної Ради СРСР від 10.02.1960, з п`яти до трьох років та передбачено надання зазначених пільг особам, які прибули в ці райони і місцевості з власної ініціативи, за умови укладення ними трудових договорів на строк три роки, а на островах Північного Льодовитого океану - два роки.

Про надання пільг, передбачених статтями 1-4 Указу від 10.02.1960, незалежно від наявності письмового строкового трудового договору, а пільг, передбачених статтею 5 Указу від 10.02.1960, - за умови укладання трудового договору, йдеться і в Інструкції про порядок надання пільг особам, які працюють у районах Крайньої Півночі і у місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, затвердженої постановою Державного комітету Ради Міністрів СРСР з питань праці і заробітної плати та Президії ВЦРПС від 16.12.1967 року №530/П-28 (далі - Інструкція).

За змістом пункту 7 Інструкції, трудові договори на певний строк (три або два роки) укладаються у письмовій формі міністерствами, відомствами, центральними установами, а також підприємствами, установами та організаціями, які розташовані в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, з працівниками, які прибули на роботу в ці місцевості з інших районів держави.

Згідно з абзацом 3 пункту 5 розділу XV Закону №1058 пільгове обчислення страхового стажу провадиться на підставі трудової книжки, або письмового трудового договору, або довідки, в яких зазначено період роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та користування пільгами, передбаченими вищезазначеними нормативно-правовими актами.

Відповідно до п. 4, 5 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року №22-1, звернення особою за призначенням пенсії може здійснюватися в будь-який час після виникнення права на пенсію, але не раніше, ніж за місяць до досягнення пенсійного віку. Днем звернення за пенсією вважається день приймання органом, що призначає пенсію, заяви про призначення, перерахунок, відновлення або переведення з одного виду пенсії на інший.

Пунктом 7 цього Порядку визначений вичерпний перелік документів, що мають бути подані особою, яка звертається за призначенням пенсії. Відповідно до п. 7 параграф «б» цього Порядку до заяви про призначення пенсії за віком за відсутності трудової книжки мають бути додані у тому числі документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637.

Пункт 3 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 встановлює, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу органами Пенсійного фонду на місцях приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

При цьому пункт 7 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» доповнює, що у якості документів про стаж, які передбачені вищезазначеним Порядком підтвердження наявного трудового стажу, за період роботи до 01 січня 1991 року на Крайній Півночі чи в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі колишнього Союзу РСР, а також на острові Шпіцберген можуть надаватись договори або інші документи, що підтверджують право працівника на пільги, передбачені для осіб, які працювали в районах Крайньої Півночі чи місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі.

Перелік районів Крайньої Півночі і місцевостей, прирівняних до районів Крайньої Півночі, на яких розповсюджується дія Указів Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року і від 26 вересня 1967 року «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі», визначений постановою Ради Міністрів СРСР №1029 від 10 листопада 1967 року.

З огляду на вищенаведені норми права, для обчислення пільгового стажу при роботі в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до неї повинні бути надані або трудова книжка або письмовий трудовий договір або довідка, в якій зазначено період роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі. Тобто достатньо одного із перерахованих документів, а не їх сукупність.

Аналогічна правова позиція вказана у постанові Верховного Суду від 07.06.2018 (справа №173/637/17 (2-а/173/49/2017).

Відповідно до Порядку переведення і виплати пенсій відповідно до Тимчасової угоди між Урядом України та Урядом Російської Федерації про гарантії прав громадян, які працювали в районах Крайньої Півночі та місцевостях, які прирівняні до районів Крайньої Півночі, у галузі пенсійного забезпечення від 15 січня 1993 року, затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України 07.08.1996 №10-3 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 11.10.1996 за №590/1615 (далі - Порядок №10-3) визначено, що цей Порядок регулює діяльність Пенсійного фонду України, головних управлінь Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі (далі - регіональні управління Пенсійного фонду) та управлінь Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також у містах та районах щодо виконання Угоди від 30.07.96 між Пенсійним фондом України, Міністерством соціального захисту населення України та Пенсійним фондом Російської Федерації і Міністерством соціального захисту населення Російської Федерації "Про порядок переведення і виплату пенсій відповідно до Тимчасової угоди між Урядом України та Урядом Російської Федерації про гарантії прав громадян, які працювали в районах Крайньої Півночі та місцевостях, які прирівняні до районів Крайньої Півночі, у галузі пенсійного забезпечення від 15 січня 1993 року"

Згідно пункту 4 Порядку №10-3 відповідно до статті 6 Угоди, особи, які мають право на пенсію згідно з Тимчасовою угодою між Урядом України і Урядом Російської Федерації про гарантії прав громадян, які працювали в районах Крайньої Півночі та місцевостях, які прирівнені до районів Крайньої Півночі, у галузі пенсійного забезпечення від 15 січня 1993 року (643_004) і працювали в районах Крайньої Півночі та місцевостях, які прирівнені до районів Крайньої Півночі, після 1 січня 1991 року, подають заяву про переведення частини пенсії і документи, що підтверджують постійне місце проживання на території України, до управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також у містах та районах за місцем постійного проживання.

Аналогічні норми встановлено і в статті 6 Угоди, відповідно до якої особи, які мають право на пенсію згідно з Тимчасовою угодою між Урядом України і Урядом Російської Федерації про гарантії прав громадян, які працювали в районах Крайньої Півночі та місцевостях, які прирівняні до районів Крайньої Півночі, у галузі пенсійного забезпечення від 15 січня 1993 року (643 004) і працювали в районах Крайньої Півночі та Місцевостях, які прирівняні до районів Крайньої Півночі, після 1 січня 1991 року, подають заяву про переведення частини пенсії і документи, що підтверджують постійне місце проживання на території України, до управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також у містах та районах за місцем постійного проживання.

Управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також у містах та районах в триденний строк після отримання документів, зазначених у пункті 4 №10-3 Порядку, заповнює формуляр про обчислення та виплату частини пенсії (додаток № 1) у трьох примірниках і надсилає їх до регіональних управлінь Пенсійного фонду. Регіональні управління Пенсійного фонду не пізніше наступного робочого дня після надходження формулярів від управлінь Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також у містах та районах направляють їх до Пенсійного фонду України.

Відповідно до статті 1 Угоди Пенсійний фонд Російської Федерації переводить Пенсійному фонду України частину пенсій що відповідає тривалості трудового стажу, виробленого починаючи з 1 січня 1991 року в районах Крайньої Півночі та місцевостях, які прирівняні до районів Крайньої Півночі, та відповідно до статті 2 Угоди, - пенсії, що призначені на території Російської Федерації згідно із частиною третьою статті 14 Закону РРФСР "Про державні пенсії в РРФСР" громадянам, які переселилися з території Російської Федерації на територію України, для виплати пенсіонерам.

Переведення цих пенсій (частини пенсій) здійснюється Пенсійним фондом Російської Федерації до того часу, поки громадянин не здобуде права на пенсійне забезпечення відповідно до законодавства України (з урахуванням Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць СНД у галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року). Тобто, формуляр заповнюється та направляється до Пенсійного фонду Російської Федерації до виникнення права на пенсійне забезпечення відповідно до законодавства України.

Як слідує з матеріалів справи ОСОБА_1 до Головного управління ПФУ в Запорізькій області з відповідною заявою про переведення частини пенсії не зверталась. Посилання позивача на те, що з відповідною заявами вона зверталась з 2015 року суд не приймає, оскільки вказані заяви містять прохання щодо перерахунку пенсії та врахування окремих періодів роботи до пільгового стажу, проте жодна заява не містить вимоги щодо переведення частини пенсії.

Відповідно до Закону №1058 право на пенсійне забезпечення позивач здобула 25.07.2018. За призначенням пенсії за віком згідно законодавства України ОСОБА_1 звернулась до Пенсійного фонду 12.07.2018. Протоколом від 13.07.2018 за №684 позивачу призначено пенсію за віком.

Як зазначає відповідач, що не заперечується позивачем, в матеріалах пенсійної справи ОСОБА_1 в наявності є трудові договори за період роботи в районах Крайньої Півночі з 12.11.1982 до 12.11.1985, з 02.08.1984 до 02.08.1987 та з 18.04.1988 по 18.04.1991. Весь цей стаж було враховано при призначенні позивачу пенсії за віком, як це передбачено Законом України №1058.

Також позивачем не заперечуються дії відповідача щодо обрахунку пільгового стажу періодів роботи, в тому числі роботи на Крайній Півночі з 16.09.1982 по 30.06.1984, з 02.08.1984 по 03.08.1987, з 29.09.1987 по 09.01.1992, загальний стаж якого складає 13 років 1 місяць 8 днів.

При цьому, позивач в обґрунтування свого позову зазначає, що відповідачем неправомірно не враховано, що ОСОБА_1 звільнилася 09.01.1992 з «Об`єднання житлово-комунального господарства Кайеркан «Норильськзбут» за ст. 31 КЗОТ РСФСР по догляду за дитиною до 14 років, що згідно діючого на той момент законодавства РСФСР вважається поважною причиною звільнення та стаж при такому звільненні продовжує зберігатися до виходу на роботу до досягнення дитиною вказаного віку, що передбачено постановою Ради Міністрів РСФСР від 13.04 1973 зі змінами від 24.11.1990 року, якою затверджені Правила розрахунку безперервного трудового стажу робітників та службовців при призначенні допомоги по державному соціальному страхуванню. Таким чином, враховуючи положення вищезазначеної постанови трудовий стаж ОСОБА_1 зберігався до 11.05.1995, до того моменту, коли вона вийшла на роботу у Туркомплекс «Приморський». Згідно адресного листка вибуття позивач вибула 10.02.1995. Таким чином, стаж після звільнення за власним бажанням по догляду за дитиною до 14 років склав з 10.01.1992 (після звільнення) по 10.02.1995 (момент вибуття) 3 роки та 1 місяць. Відповідно загальний стаж роботи на Крайній Півночі склав 13 років 1 місяць 8 днів та 3 роки та 1 місяць, а загалом 16 років 2 місяці 8 днів. Таким чином, згідно Тимчасової Угоди між Урядом України і Урядом Російської Федерації про гарантії прав громадян, які працювали в районах Крайньої Півночі та місцевостях, які прирівняні до районів Крайньої Півночі, у галузі пенсійного забезпечення від 15.01.1993, ОСОБА_1 має стаж роботи на Крайній Півночі 16 років 2 місяці та 8 днів, що більше аніж 15 років.

Суд вказані посилання позивача не приймає до уваги, оскільки предметом позову є оскарження саме бездіяльності відповідача щодо не направлення до Пенсійного органу Російської Федерації відповідного формуляру для призначення пенсії, при цьому в жодному листі та зверненні не йшлося про спір щодо неврахування зазначеного періоду з 10.01.1992 по 10.02.1995.

Згідно з частиною першою статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до положень статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій та докази, надані позивачем, суд доходить висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

У зв`язку з відмовою у задоволенні позову питання щодо розподілу судових витрат судом в порядку статті 139 КАС України не вирішується.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 72, 77, 139, 241, 243-246, 255 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , іпн: НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (69057, м. Запоріжжя, пр. Соборний, 158-Б, ) про визнання дій протиправними та зобов`язання здійснити певні дії відмовити у повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його (її) проголошення, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення у повному обсязі складено та підписано 17 квітня 2020 року.

Суддя О.О. Артоуз