Справа № 806/405/17
Суддя: Охрімчук І.Г.
Дата ухвалення: 2020-04-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

Справа № 806/405/17

16 квітня 2020 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Охрімчук І.Г.

суддів: Капустинського М.М. Смілянця Е. С.

розглянувши заяву Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області про зупинення виконання рішення суду першої інстанції у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Відділу в Овруцькому районі Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області, Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області Державної служби України з питань геодезії, картогр про визнання незаконним та скасування наказу №6-к від 11.01.2017 р., поновлення на посаді, стягнення середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди у розмірі 50000,00 грн,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 08 лютого 2017 року звернувся до Житомирського окружного адміністравиного суду з позовною заявою до Відділу в Овруцькому районі Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області, Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру в особі комісії з ліквідації у якому просив:

- визнати наказ від 11.01.2017 №6-К Відділу в Овруцькому районі Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області про звільнення, виданий головою ліквідаційної комісії незаконним та скасувати його;

- поновити на посаді провідного спеціаліста Відділу в Овруцькому районі Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області;

- стягнути з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу та моральну шкоду в сумі 50000 грн.

Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 31 січня 2020 року позовну заяву ОСОБА_1 задоволено. Визнано протиправним та скасовано Наказ №6 -К від 11 січня 2017 року.

Поновлено ОСОБА_1 із 12 січня 2017 року на посаді провідного спеціаліста Відділу в Овруцькому районі Головного управління Держгеокадастру в Житомирській області.

Стягнуто з Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області на користь ОСОБА_1 заробітну плату за час вимушеного прогулу з 12.01.2017 по 31.01.2020 у сумі 140598 (сто сорок тисяч пятсот дев"яносто вісім) гривень 92 коп, без врахування середньої заробітної плати за один місяць, що підлягає негайному виконанню.

Рішення в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді провідного спеціаліста Відділу в Овруцькому районі Головного управління Держгеокадастру в Житомирській області та стягнення заробітної плати за один місяць підлягає негайному виконанню.

Не погоджуючись із судовим рішенням, Головне управління Держгеокадастру у Житомирській області звернулося до суду з апеляційною скаргою.

Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 07.04.2020 року відкрито апеляційне провадження у справі.

Головне управління Держгеокадастру у Житомирській області звернулося до суду апеляційної інстанції із заявою про зупинення виконання рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 31 січня 2020 року до закінчення розгляду справи апеляційним судом.

В обгрунтування поданої заяви відповідач зазначив, що у зв`язку з тим, що Головним управлінням Держгеокадастру у Житомирській області подано апеляційну скаргу на вищевказане рішення суду (яке у подальшому може бути скасовано судом апеляційної інстанції) негайне поновлення на роботі, як того вимагає суд першої інстанції, спричинить відповідні правові наслідки та у разі задоволення апеляційної скарги, обтяжить здійснення повороту виконання рішення суду. У разі задоволення апеляційної скарги таке його виконання буде передчасним і порушить законні права Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області, спричинить нераціональне та безпідставне використання бюджетних кошті, у зв`язку з накладенням виконавчого збору, штрафів з боку органів ДВС за невиконання постанови та вимог суду.

Також відповідач посилається на постанову КМУ від 11 березня № 211 "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19", якою по всій території України до 24 квітня 2020 року введено карантин. Водночас, зауважує, що Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникнення і поширення коронавірусної хвороби встановлено, що на період встановлення карантину або обмежувальних заходів, пов`язаних із поширенням поширенням коронавірусної хвороби з дня оголошення карантину зупиняється перебіг строків звернення за отриманням адміністративних та інших послуг та строків надання цих послуг, визначених законом. Від дня припинення карантину перебіг цих строків продовжується з часу, що минув до його зупинення. Тобто, за аналогією зупиняються і строки стосовно виконання та вчинення певних процесуальних дій, у зв`язку з виникненням надзвичайної ситуації в країні.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши наявні матеріали справи, обговоривши підстави для зупинення виконання рішення суду першої інстанції, дійшла висновку, що заява про зупинення виконання рішення суду першої інстанції не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно з положеннями статті 129 Конституції України однією з основних засад здійснення судочинства є обов`язковість судового рішення.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Судове рішення допускається до виконання лише після набрання ним законної сили, тобто після апеляційного розгляду справи або після закінчення строку на апеляційне оскарження. При цьому, процесуальним законодавством визначено категорії справ, рішення в яких допускаються до негайного виконання або підлягають такому виконанню до набрання ними законної сили, тобто відразу після їх ухвалення, не очікуючи апеляційного перегляду справи.

Відповідно до ч.1 ст.5 Закону України "Про виконавче провадження" виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Згідно статті 1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Приписи статті 15 Закону України "Про виконавче провадження" визначають, що сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник. Стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ. Боржником є визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава, на яких покладається обов`язок щодо виконання рішення.

Відповідно до ч. 5 статті 19 Закону України "Про виконавче провадження" боржник зобов`язаний:

1) утримуватися від вчинення дій, що унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення;

2) допускати в установленому законом порядку виконавця до житла та іншого володіння, приміщень і сховищ, що належать йому або якими він користується, для проведення виконавчих дій;

3) за рішеннями майнового характеру подати виконавцю протягом п`яти робочих днів з дня відкриття виконавчого провадження декларацію про доходи та майно боржника, зокрема про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах, про майно, що перебуває в заставі (іпотеці) або в інших осіб, чи про кошти та майно, належні йому від інших осіб, за формою, встановленою Міністерством юстиції України;

4) повідомити виконавцю про зміну відомостей, зазначених у декларації про доходи та майно боржника, не пізніше наступного робочого дня з дня виникнення відповідної обставини;

5) своєчасно з`являтися на вимогу виконавця;

6) надавати пояснення за фактами невиконання рішень або законних вимог виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження.

Особи, які беруть участь у виконавчому провадженні, зобов`язані сумлінно користуватися усіма наданими їм правами з метою забезпечення своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій.

Відповідно до ч. 4 ст.19 Закону України "Про виконавче провадження" сторони зобов`язані невідкладно, не пізніше наступного робочого дня після настання відповідних обставин, письмово повідомити виконавцю про повне чи часткове самостійне виконання рішення боржником, а також про виникнення обставин, що обумовлюють обов`язкове зупинення вчинення виконавчих дій, про встановлення відстрочки або розстрочки виконання, зміну способу і порядку виконання рішення, зміну місця проживання чи перебування (у тому числі зміну їх реєстрації) або місцезнаходження, а боржник - фізична особа - також про зміну місця роботи.

Згідно статті 34 Закону у виняткових випадках виконавчий орган може зупинити вчинення виконавчих дій.

Положеннями статті 38 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що виконавче провадження зупиняється виконавцем у разі поновлення судом строку подання апеляційної скарги на рішення, за яким видано виконавчий документ, або прийняття такої апеляційної скарги до розгляду (крім виконавчих документів, що підлягають негайному виконанню). Про зупинення виконавчого провадження виконавець виносить постанову не пізніше наступного робочого дня з дня отримання судового рішення.

Стаття 315 КАС України встановлює повноваження суду апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення. Зокрема, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право: 1) залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін; 2) скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення; 3) скасувати судове рішення повністю або частково і у відповідній частині закрити провадження у справі повністю або частково або залишити позовну заяву без розгляду повністю або частково; 4) визнати нечинним судове рішення суду першої інстанції повністю або частково у визначених цим Кодексом випадках і закрити провадження у справі у відповідній частині; 5) скасувати судове рішення і направити справу для розгляду до іншого суду першої інстанції за встановленою підсудністю; 6) у визначених цим Кодексом випадках скасувати свою постанову (повністю або частково) і прийняти одне з рішень, зазначених у пунктах 1-5 частини першої цієї статті.

Тобто, дана стаття вичерпно встановлює повноваження суду апеляційної інстанції, за межі яких він не може виходити.

Колегія суддів звертає увагу заявника на те, що суд апеляційної інстанції не наділений повноваженнями щодо зупинення виконання оскаржуваного судового рішення. Такими повноваженнями наділений суд касаційної інстанції.

У винятковому випадку, суд апеляційної інстанції може зупинити дію виконання оскаржуваного рішення, якщо апеляційна скарга подана з пропуском визначеного цим Кодексом строку, суд у випадку поновлення строку на апеляційне оскарження зупиняє дію оскаржуваного рішення в ухвалі про відкриття апеляційного провадження. (ч. 4 статті 300 КАС України).

Відповідно до розділу ІІІ КАС України інші підстави для зупинення виконання рішення суду першої інстанції відсутні.

Положеннями статті 375 КАС України передбачено, що суд касаційної інстанції за заявою учасника справи або за своєю ініціативою може зупинити виконання оскаржуваного судового рішення або зупинити його дію (якщо рішення не передбачає примусового виконання) до закінчення його перегляду в касаційному порядку. Про зупинення виконання або зупинення дії судового рішення постановляється ухвала. Суд касаційної інстанції у постанові за результатами перегляду оскаржуваного судового рішення вирішує питання про поновлення його виконання (дії).

При цьому, зважаючи на положення статті 129-1 Конституції України, якою визначено що судове рішення є обов`язковим до виконання, яке забезпечується державою, зупинення дії оскаржуваних у касаційному порядку судових рішень на підставі статей 340, 375 КАС України може застосовуватись судом у виняткових випадках за наявності на те вагомих і переконливих доводів, підтверджених доказами, або існування об`єктивних для цього обставин й здійснюватись таким чином, щоб не допустити порушення прав інших учасників справи.

Виконання судового рішення як завершальна стадія судового провадження є невід`ємним елементом права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Практика Європейського суду з прав людини (справи "Юрій Миколайович Іванов проти України", "Горнсбі проти Греції") говорить, що право на справедливий суд є ілюзорним, якщо судове рішення залишається невиконаним.

За загальним правилом обов`язковими до виконання є судові рішення (рішення та ухвали), що набрали законної сили (стаття 370 КАС України).

Вимоги статті 255 КАС України вказують, що рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано, а у разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Якщо судом у випадках визначених КАС України допущено негайне виконання рішення суду, це є підставою для його виконання до набрання ним законної сили.

З матеріалів справи встановлено, що рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 31 січня 2020 року в основній його частині не набрало законної сили. Відповідач просить зупинити виконання вказаного рішення, зокрема в частині негайного виконання, оскільки в основній частині оскаржуване рішення не набрало законної сили. Крім того, в поданій заяві відповідач посилається на відкриття виконавчого провадження ВП №61656002 з виконання виконавчого листа №806/405/17 виданого 06.02.2020 року. Однак, посилання відповідача на відкриття виконавчого провадження не може бути підставою для зупинення дії оскаржуваного судового рішення.

Аналізуючи вищевикладені норми та обставин справи, колегія суддів приходить до висновку, що заява про зупинення виконання рішення суду першої інстанції задоволенню не підлягає.

На думку суду апеляційної інстанції питання про зупинення виконання рішення суду першої інстанції в частині негайного виконання може бути вирішено відповідно до Закону України "Про виконавче провадження".

Керуючись 204,315,375 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

У задоволенні заяви Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області про зупинення виконання рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 31 січня 2020 року - відмовити.

Ухвала набирає законної сили в порядку та строки передбачені ст.325 КАС України.

Головуючий Охрімчук І.Г.

Судді Капустинський М.М. Смілянець Е. С.