Справа № 340/1195/20
Суддя: О.А. Черниш
Дата ухвалення: 2020-04-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

16 квітня 2020 року м. Кропивницький Справа № 340/1195/20

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі судді Черниш О.А.,

розглянувши у письмовому провадженні заяву про забезпечення позову

позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ; адреса для листування: АДРЕСА_2 )

відповідач: Головне управління Держгеокадастру у Кіровоградській області (25030, Кіровоградська область, м. Кропивницький, вул. Академіка Корольова, 26, )

про визнання протиправним та скасування наказу,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 , через адвоката Науменка І.Ф., звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області про визнання протиправним та скасування наказу №11-4560/14-20-СГ від 23.03.2020 року "Про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою".

Позов мотивовано тим, що ОСОБА_1 у грудні 2019 року звернувся до Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області із заявою про надання йому дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки орієнтовною площею 2 га для ведення особистого селянського господарства на території Чемерпільської сільської ради Гайворонського району Кіровоградської області. Однак наказом №11-1100/14-20-СГ від 20.01.2020 року Головне управління Держгеокадастру у Кіровоградській області відмовило позивачу у наданні такого дозволу. Вважаючи такий наказ протиправним, позивач подав до Кіровоградського окружного адміністративного суду позов про його скасування. Ухвалою суду від 02.03.2020 року відкрито провадження у справі №340/670/20 за цим позовом. Незважаючи на судовий спір у справі №340/670/20 та те, що позивач набув правомірних очікувань і законних сподівань щодо отримання у власність земельної ділянки в межах норм безоплатної приватизації, відповідач з метою перешкоджання позивачу закінчити процедуру приватизації цієї земельної ділянки, розпорядився нею в інтересах третьої особи та прийняв наказ №11-4560/14-20-СГ від 23.03.2020 року "Про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою", яким надав дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення обраної позивачем земельної ділянки ОСОБА_2 . Представник позивача стверджує, що цей наказ порушує права позивача, оскільки той звернувся з відповідною заявою раніше, ніж інші особи, а відповідач не має правових підстав для надання дозволу на розроблення документації із землеустрою на земельну ділянку двом різним особам на одну і ту ж земельну ділянку. З цих підстав позивач просить суд визнати протиправним і скасувати наказ №11-4560/14-20-СГ від 23.03.2020 року "Про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою" в частині земельної ділянки площею 2 га, зазначеної позивачем на графічних матеріалах, поданих разом із заявою від 17.12.2019 року про надання дозволу на розробку проекту землеустрою, яка знаходиться у межах земельної ділянки загальною площею 21,0948 га, кадастровий номер :02:000:2024, що знаходиться на території Чемерпільської сільської ради Гайворонського району Кіровоградської області.

Разом із позовною заявою представник позивача також подав заяву про забезпечення цього позову, в якій просить суд:

- зупинити дію спірного наказу Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області від 23.03.2020 року №11-4560/14-20-СГ "Про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою", в частині земельної ділянки площею 2 га, зазначеної позивачем на графічних матеріалах, поданих разом із заявою від 17.12.2019 року про надання дозволу на розробку проекту землеустрою, яка знаходиться у межах земельної ділянки загальною площею 21,0948 га, кадастровий номер :02:000:2024, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Чемерпільської сільської ради Гайворонського району Кіровоградської області;

- заборонити Головному управлінню Держгеокадастру у Кіровоградській області вчиняти дії/приймати рішення щодо розпорядження цією земельною ділянкою.

Розглянувши заяву про забезпечення позову у письмовому провадженні, суд дійшов до таких висновків.

Відповідно до частин 1, 2 статті 150 КАС України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: 1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Частиною 4 статті 150 КАС України передбачено, що подання позову, а також відкриття провадження в адміністративній справі не зупиняють дію оскаржуваного рішення суб`єкта владних повноважень, якщо суд не застосував відповідні заходи забезпечення позову.

Згідно з частинами 1, 2 статті 151 КАС України позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Отже, забезпечення позову в адміністративній справі є наданням тимчасового захисту заявнику - до вирішення справи по суті, який застосовується у виключних випадках за наявності об`єктивних обставин, які дозволяють зробити обґрунтоване припущення, що невжиття відповідних заходів потягне за собою більшу шкоду, ніж їх застосування. при цьому.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа чи до якого буде подано позов за встановленими правилами підсудності, заходів щодо охорони прав та інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача та інших осіб, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде ухвалено на його користь, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення. Заходи забезпечення адміністративного позову повинні відповідати і бути співмірними із заявленими позовними вимогами, безпосередньо пов`язаними з предметом спору, необхідними і достатніми для забезпечення виконання судового рішення. При цьому суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Згідно зі статтею 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси і просити про їх захист шляхом зокрема визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Відповідно до пункту 19 частини 1 статті 4 КАС України індивідуальний акт - це акт (рішення) суб`єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб, та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк.

Внаслідок видання суб`єктом владних повноважень індивідуальних актів виникають самостійні правовідносини, учасниками яких є конкретні суб`єкти, прав та інтересів яких безпосередньо стосуються прийняті рішення і виключно для яких такі рішення створюють взаємні права та обов`язки. Право на оскарження до суду індивідуального акта суб`єкта владних повноважень надано особі, щодо якої він прийнятий або прав, свобод та інтересів якої він безпосередньо стосується. Забезпечення позову шляхом зупинення дії оскарженого індивідуального акта суб`єкта владних повноважень можливо щодо рішень, які на момент розгляду питання щодо забезпечення позову продовжують свою дію в часі. Такий захід забезпечення позову повинен відповідати критеріям адекватності та співмірності.

Як вбачається зі змісту спірного наказу Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області №11-4560/14-20-СГ від 23.03.2020 року, зупинити дію якого просить позивач, цей наказ є індивідуальним актом та стосується насамперед прав та інтересів ОСОБА_2 , якому відповідачем, як розпорядником земель сільськогосподарського призначення державної власності, надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, розташованої на території Чемерпільської сільської ради Гайворонського району Кіровоградської області, площею 2 га для ведення особистого селянського господарства. У цьому наказі передбачено, що розроблений проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки підлягає погодженню та затвердженню відповідно до вимог чинного законодавства та наказано керівнику відділу у Гайворонському районі Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області при надходженні погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки забезпечити у встановленому законодавством порядку реєстрацію земельної ділянки у Державному земельному кадастрі.

У позовній заяві та заяві про забезпечення позову представник позивача посилається на те, що між позивачем та Головним управлінням Держгеокадастру у Кіровоградській області наразі існує невирішений судовий спір щодо законності відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність (справа №340/670/20), попри який відповідач розпорядився обраною позивачем земельною ділянкою, видавши спірний наказ №11-4560/14-20-СГ від 23.03.2020 року, яким надав дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо її відведення у приватну власність третій особі. Обґрунтовуючи необхідність забезпечення позову, представник позивача вказує, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду у справі №340/670/20 в разі задоволення позову, та набуття позивачем права власності на земельну ділянку, а судовий захист буде ілюзорним, що потягне за собою нові судові спори. Зокрема посилається на те, що при чинності спірного наказу та розроблення на підставі нього відповідного проекту землеустрою, у разі подальшого його погодження та подання третьою особою на затвердження і прийняття рішення про передання земельної ділянки у власність, позивач, отримавши, в разі прийняття у справі №340/670/20 рішення суду про задоволення його позову, наказ про надання дозволу на розробку проекту землеустрою, буде позбавлений права на затвердження даного проекту та на передачу йому у власність земельної ділянки, оскільки на неї буде зареєстроване речове право іншої особи. Ці обставини, на думку заявника, свідчать про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди майновим правам та інтересам позивача, для відновлення яких необхідно буде докласти значних зусиль, та очевидні ознаки невідповідності спірного наказу критеріям, які визначені у частині 2 статті 2 КАС України.

Судом установлено, що наразі рішення в адміністративній справі №340/670/20 за позовом ОСОБА_3 до Головного управління Держгеокдастру у Кіровоградській області про визнання протиправним та скасування наказу та зобов`язання вчинити певні дії, яка перебуває у провадженні Кіровоградського окружного адміністративного суду, не прийнято. У цій справі суд не забезпечував позов ОСОБА_3 шляхом заборони відповідачу вчиняти дії/приймати рішення щодо розпорядження земельною ділянкою сільськогосподарського призначення державної власності, яку позивач бажає отримати у приватну власність в порядку безоплатної приватизації. У позивача відсутні суб`єктивні права (володіння, користування, розпорядження) щодо цієї земельної ділянки, а земельна ділянка продовжує перебувати у державній власності.

Суд зазначає, що надання уповноваженим органом особі дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення ділянки із земель державної власності не означає позитивного рішення про передачу її безоплатно у приватну власність. Такий дозвіл направлений на ідентифікацію земельної ділянки, яка в подальшому може стати об`єктом цивільних прав.

Як вказала Велика Палата Верховного Суду у поставові від 17.10.2018 року у справі №380/624/16-ц, рішення про надання дозволу на розробку проекту землеустрою є стадією процесу отримання права власності чи користування на земельну ділянку. Однак, отримання такого дозволу не гарантує особі чи невизначеному колу осіб набуття такого права, оскільки сам по собі дозвіл не являється правовстановлюючим актом.

Суд також зауважує, що Головне управління Держгеокадастру у Кіровоградській області у спірних правовідносинах діє як територіальний орган центрального органу виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин, до повноважень якого згідно з частиною 4 статті 122 ЗК України належить передача земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.

Відповідно до статті 80 Земельного кодексу України суб`єктами права власності на землю є: а) громадяни та юридичні особи - на землі приватної власності; б) територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування, - на землі комунальної власності; в) держава, яка реалізує це право через відповідні органи державної влади, - на землі державної власності.

Частиною 2 статті 84 Земельного кодексу України передбачено, що право державної власності на землю набувається і реалізується державою через органи виконавчої влади відповідно до повноважень, визначених цим Кодексом.

Згідно з Положенням про Головне управління Держгеокадастру в області, затвердженим наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України №333 від 29.09.2016 року, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 25.10.2016 року за №1391/29521, Головне управління Держгеокадастру в області відповідно до покладених на нього завдань розпоряджається землями державної власності сільськогосподарського призначення в порядку, визначеному чинним законодавством (пп.13 п.4 Положення).

Відтак, Головне управління Держгеокадастру у Кіровоградській області, реалізуючи право розпорядження земельною ділянкою державної власності сільськогосподарського призначення, відповідно до статті 5 Земельного кодексу України є рівноправним суб`єктом земельних відносин і має рівні права з громадянами та юридичними особами, з якими воно вступає у відносини щодо володіння, користування і розпорядження землею.

Суд вважає, що обрані заявником заходи забезпечення позову не відповідають порушеному інтересу ОСОБА_3 , у зв`язку з яким він звернувся до суду з даним позовом. Враховуючи предмет цього позову та співвідношення інтересу позивача, про захист якого він просить, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для інших заінтересованих осіб, суд прийшов до висновку, що обрані заявником заходи забезпечення позову не є співмірними із вимогами, які він висуває до відповідача та які просить суд забезпечити.

Суд не вбачає підстав для забезпечення позову, оскільки не вважає, що невжиття заходів забезпечення позову може ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду про скасування спірного наказу або ефективний захист прав та інтересів ОСОБА_3 , за захистом яких він звернувся до суду, як це передбачено частиною 2 статті 150 КАС України.

Мотиви, наведені у заяві про забезпечення позову, не свідчать про реальний характер загрози правам чи інтересам позивача до ухвалення рішення по суті спору, і ґрунтуються виключно на припущеннях заявника без підтвердження того, що такі наслідки фактично настануть, а дії, про які він вказує, будуть вчинені.

Також на стадії відкриття провадження у справі судом не встановлено очевидних ознак протиправності спірного наказу та очевидних ознак порушення прав, свобод або інтересів позивача цим наказом, як підстав для зупинення його дії та заборони відповідачу вчиняти дії/приймати рішення щодо розпорядження земельною ділянкою, в порядку забезпечення цього позову. Наведені у позовній заяві доводи про протиправність спірного наказу потребують з`ясування та перевірки їх доказами на стадії розгляду справи по суті та не можуть бути підставою для зупинення дії цього наказу як заходу забезпечення позову.

Тож суд прийшов до висновку, що у задоволенні заяви про забезпечення позову слід відмовити.

Керуючись статтями 150-154, 248, 256, 294 КАС України, суд -

У Х В А Л И В:

Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду, через Кіровоградський окружний адміністративний суд, у 15 - денний строк, установлений статтею 295 КАС України.

Суддя Кіровоградського окружного

адміністративного суду О.А. Черниш