Справа № 160/2045/20
Суддя: Голобутовський Роман Зіновійович
Дата ухвалення: 2020-04-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 квітня 2020 рокуСправа № 160/2045/20
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіГолобутовського Р.З.
розглянувши в порядку письмового провадження у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,
20.02.2020 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якій просить:
- визнати протиправним та скасувати Рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області № 772/03-18 від 24.04.2019 року;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період перебування у трудових відносинах з колгоспом імені Крейсера «Аврора» (КСП імені Крейсера «Аврора») з 01.09.1983 року по 22.09.1992 року та з 04.05.1993 року по 14.02.1997 року.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області з письмовою заявою про призначення пенсії за віком, відповідно до положень ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», долучивши до заяви документи, які підтверджують його страховий стаж. Проте, рішенням від 24.04.2019 року №772/03-18 позивачу відмовлено в призначенні пенсії за віком, з посиланням на відсутність необхідного стажу для такого призначення. Крім цього, зазначеним рішенням позивачу повідомлено, що період роботи з 01.09.1983 року по 22.09.1992 року та з 04.05.1993 року по 14.02.1997 рік в колгоспі ім. Крейсера «Аврора» не має законних підстав для зарахування до страхового стажу останнього, так як в графі №6 номери та дати особових рахунків, а також самі записи не завірені підписом керівника, деякі записи не завірені печаткою підприємства, або періоди роботи в колгоспі завірені печаткою КСП. Не погодившись з такою відмовою, позивач оскаржив її у судовому порядку.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду 21.02.2020 року відкрито провадження у справі та призначено до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи; встановлено відповідачу п`ятнадцятиденний строк, з дати отримання копії цієї ухвали, для подання відзиву на позовну заяву.
16.03.2020 року відповідачем надано відзив на позовну заяву, в якому проти задоволення позовних вимог заперечує у повному обсязі. В обґрунтування своєї позиції відповідач зазначає, що до страхового стажу позивача немає законних підстав зарахувати періоди роботи з 01.09.1983 року по 22.09.1992 року та з 04.05.1993 року по 14.02.1997 рік в колгоспі ім. крейсер «Аврора», у зв`язку із тим, що трудова книжка позивача містить недоліки, а саме: в графі №6 номери та дати особових рахунків, а також самі записи не завірені підписом керівника, деякі записи не завірені печаткою підприємства, або періоди роботи в колгоспі завірені печаткою КСП.
Згідно з ч. ч. 5, 8 ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. З власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. При розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.
Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини справи.
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 19.04.2019 року звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області з письмовою заявою про призначення пенсії за віком, відповідно до положень ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
24.04.2019 року відділом з питань призначення та перерахунків пенсій №14 управління застосування пенсійного законодавства Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області прийнято рішення №772/03-18 про відмову в призначенні пенсії.
У зазначеному рішенні відповідач повідомив позивача про те, що до страхового стажу заявника не зараховано періоди роботи з 01.09.1983 року по 22.09.1992 рік та з 04.05.1993 року по 14.02.1997 рік в колгоспі ім. Крейсера «Аврора» (КСП ім. Крейсера «Аврора») у зв`язку з тим, що в графі №6 трудової книжки позивача номери та дати особових рахунків, а також самі записи не завірені підписом керівника, деякі записи не завірені печаткою підприємства, або періоди роботи в колгоспі завірені печаткою КСП.
Таким чином, оскільки з наданих позивачем документів встановлено, що трудовий стаж останнього складає 10 років 07 місяців 15 днів для призначення пенсії за віком немає законних підстав.
Не погодившись з таким рішенням відповідача, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.
Відповідно до ч. 2 ст. 6 Конституції України, органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України.
Згідно з ч. 2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
У відповідності до ч. 3 ст. 46 Конституції України кожна особа похилого віку має право на справедливу і задовільну винагороду, соціальний захист, за роки важкої праці та шкідливих робіт, - яка є основним джерелом існування для них самих та їхніх сімей.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам регулює Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV, прийнятий 09.07.2003 року (далі - Закон №1058-IV в редакції, чинній на момент виникнення правовідносин).
Згідно з ч. 3 ст. 4 Закону №1058-IV, виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються види пенсійного забезпечення, умови, норми та порядок пенсійного забезпечення.
Відповідно до змісту ст. 5 Закону №1058-IV цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом визначаються: види пенсійних виплат; умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат.
Приписами ст. 8 Закону №1058-IV передбачене право громадян на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.
Відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону №1058-IV особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.
Як видно з матеріалів справи, позивач досягнув 60 річного віку - ІНФОРМАЦІЯ_2.
Із записів копії трудової книжки колгоспника серії НОМЕР_1 від 24.04.1984 року, що належить позивачу, судом встановлено, що ОСОБА_1 , зокрема, працював:
- запис №1 від 01.09.1983 року прийнятий в КЗ ім. к-ра «Аврора» трактористом (наказ №10 від 24.09.1983 року);
- запис №2 від 29.09.1992 року: звільнений за п`янку та порушення ст. 40 п. 4 КЗОТ України (наказ №14 від 29.09.1992 року);
- запис №3 від 04.05.1993 року: прийнятий в КЗ ім. к-ра «Аврора» Нікопольського р-ну на посаду тракториста (рішення від 04.05.1993 року);
- запис №4 від 14.02.1997 року: звільнений відповідно до ст. 38 КЗпП України (за власним бажанням) (дата та наказ про звільнення відсутній).
Отже, як видно з матеріалів справи, відповідачем не зараховано частину періоду роботи в колгоспі ім. крейсер «Аврора», а саме: з 01.09.1983 року по 29.09.1992 рік та з 04.05.1993 року по 14.02.1997 рік.
Згідно з ст. 48 Кодексу законів про працю України та ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.
Аналогічна позиція висловлена в постанові Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній» від 12.08.1993 року №637 (далі Порядок №637), де регламентовано порядок підтвердження наявного трудового стажу за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Постановою Ради Міністрів СРСР від от 21.04.1975 року №310 затверджено «Основні положення про порядок видачі та ведення трудових книжок колгоспників» (далі - Порядок №310, в редакції, чинній на моменти виникнення спірних правовідносин).
Відповідно до п. 1 Порядку №310, далі мовою оригіналу: «трудовая книжка колхозника является основным документом о трудовой деятельности членов колхозов.
Пунктом 2 Порядка №310 установлено, что трудовые книжки ведутся на всех членов колхозов с момента принятия их в члены колхоза.
Имеющиеся у колхозников трудовые книжки ранее установленного образца обмену на новые не подлежат.
В соответствии с п. 3 Порядку №310, заполнение трудовой книжки впервые производится в присутствии лица, принятого в члены колхоза.
Согласно с п. 6 Порядка №310, все записи в трудовой книжке заверяются во всех разделах за время работы в колхозе подписью председателя колхоза или специально уполномоченного правлением колхоза лица и печатью.
Пунктом 9 Порядка №310 установлено, что заполнение трудовых книжек и вкладышей к ним производится на том языке, на котором ведется делопроизводство в данном колхозе. Если делопроизводство ведется на языке союзной или автономной республики, то трудовая книжка заполняется одновременно на языке данной республики на русском языке и заверяются оба текста.
Также, пункт 13 Порядка №310 говорит о том, что ответственность за организацию работ по ведению, учету, хранению и выдаче трудовых книжек возлагается на председателя колхоза.
Ответственность за своевременно и правильное заполнение трудовых книжек, за их учет, хранение и выдачу несет специально уполномоченное правлением колхоза лицо.
За нарушение установленного порядка ведения, учета, хранения и выдачи трудовых книжек должностные лица несут ответственность в соответствии с уставом и правилами внутреннего распорядка колхоза, а в предусмотренных законом случаях иную ответственность».
Відповідно до п.2.2 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, яка затверджена спільним наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 року №58, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 17.08.1993 року за №110 (далі - Інструкція №58) до трудової книжки вносяться: відомості про працівника: прізвище, ім`я та по батькові, дата народження; відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення; відомості про нагородження і заохочення: про нагородження державними нагородами України та відзнаками України, заохочення за успіх у роботі та інші заохочення відповідно до чинного законодавства України; відомості про відкриття, на які видані дипломи, про використані винаходи і раціоналізаторські пропозиції та про виплачені у зв`язку з цим винагороди.
Пунктом 2.3 Інструкції №58 визначено, що записи в трудовій книжці при звільненні або переведенні на іншу роботу повинні провадитись у точній відповідності з формулюванням чинного законодавства і з посиланням на відповідну статтю, пункт закону.
Згідно з п.2.4 Інструкції №58 усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).
Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.
Пунктом 2.5 Інструкції №58 передбачено, що з кожним записом, що заноситься до трудової книжки на підставі наказу (розпорядження) про призначення на роботу, переведення і звільнення власник або уповноважений ним орган зобов`язаний ознайомити працівника під розписку в особистій картці, в якій має повторюватися відповідний запис з трудової книжки (вкладиша).
Згідно з п. 2.6 Інструкції №58, у разі виявлення неправильного або неточного запису відомостей про роботу, переведення, а також про нагородження та заохочення тощо, виправлення виконується власником або уповноваженим ним органом, де було зроблено відповідний запис. Власник або уповноважений ним орган за новим місцем роботи зобов`язаний надати працівнику в цьому необхідну допомогу.
З аналізу наведених норм видно, що обов`язок щодо заповнення та ведення трудових книжок осіб-колгоспників покладається саме на голову колгоспу або на його відповідальну особу.
Так, основною підставою для незарахування оскаржуваного стажу позивача до страхового, який дає право на призначення пенсії за віком, стало порушення саме відповідальними особами вимог Порядку №310 та Інструкції №58, а саме: в графі №6 номери та дати особових рахунків, а також самі записи не завірені підписом керівника, деякі записи не завірені печаткою підприємства, або періоди роботи в колгоспі завірені печаткою КСП.
Проте, суд звертає увагу на те, що у разі наявності недоліків в записах трудової книжки, особа не має нести відповідальність за підприємство, установу, організацію що вносило такі записи. Адже, на особу не може перекладатись обов`язок доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені в його трудовій книжці. Невідповідність зазначених вище даних не можуть бути підставою для виключення оскаржуваного періоду роботи зі страхового стажу особи, який дає йому право на призначення пенсії за віком.
Відповідно до ч. 5 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Таким чином, так як трудова книжка колгоспника серії НОМЕР_1 від 24.04.1984 року, що належить позивачу, містить всі необхідні записи, що передбачені нормами чинного законодавства, суд робить висновок, що періоди роботи з 01.09.1983 року по 22.09.1992 рік та з 04.05.1993 року по 14.02.1997 рік в колгоспі ім. Крейсера «Аврора» підлягають до зарахування до страхового стажу позивача, який дає право на призначення пенсії за віком.
Частиною 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Частиною 1 ст. 9 КАС України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до положень ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Частиною 1 ст. 77 КАС України закріплено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.. 78 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
З огляду на викладене, у суду наявні підстави для задоволення позовної заяви ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправним дій та зобов`язання вчинити певні дії.
Керуючись ст. ст. 9, 72-77, 242-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України,
Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправним дій та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити повністю.
Визнати протиправним та скасувати Рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області № 772/03-18 від 24.04.2019 року.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період перебування у трудових відносинах з колгоспом імені Крейсера «Аврора» (КСП імені Крейсера «Аврора») з 01.09.1983 року по 22.09.1992 року та з 04.05.1993 року по 14.02.1997 року.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Р.З. Голобутовський