Справа № 200/2617/20-а
Суддя: Аканов О.О.
Дата ухвалення: 2020-04-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 квітня 2020 р. Справа№200/2617/20-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Аканова О.О., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) до приватного виконавця виконавчого округу м.Києва Павелків Тетяни Леонідівни (місцезнаходження: 02094, м.Київ, вул.Поправки Юрія, 6, оф.15), третя особа акціонерне товариство Банк Форвард (місцезнаходження: 01032, м.Київ, вул.Саксаганського, буд.105, ) про визнання протиправною та скасування постанови від 05 грудня 2019 року про відриття виконавчого провадження (ВП 60793627) з виконання виконавчого напису №6803, виданого 09.11.2019 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Незнайко Є.В. про стягнення з позивача заборгованості в розмірі 54025,62 грн.; визнання протиправною та скасування постанови від 21 лютого 2020 року про арешт коштів боржника (ВП 60793627) з виконання виконавчого напису №6803, виданого 09.11.2019 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Незнайко Є.В. про стягнення з позивача заборгованості в розмірі 54025,62 грн., -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до Донецького окружного адміністративного суду із вищевказаною позовною заявою.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач є власником рахунку, відкритому в АТ КБ «Приватбанк», за яким він є утримувачем заробітної плати. 03.03.2020 року з центрального офісу АТ КБ «Приватбанк» через відділення банку у м.Краматорську йому було надано копію постанови про арешт коштів боржника від 21.02.2020, винесену приватним виконавцем виконавчого округу м.Києва Павелків Т.Л. по примусовому виконанню виконавчого напису №6803, виданого 09.11.2019 приватним нотаріусом КМНО Незнайко Є.В. Зазначив, що за адресою: АДРЕСА_2 область, м.Краматорськ, вул АДРЕСА_2 , АДРЕСА_3 , зазначеною у постанові відповідача про арешт коштів боржника постанова про відкриття виконавчого провадження позивачу не надсилалась, що є порушенням зазначеного Закону. Вказав на те, що, в оскаржуваній постанові АТ «Банк Форвард» не зазначив у своєму повідомленні до відповідача номерів будь-яких банківських рахунків, відкритих на ім`я позивача у певних банківських установах, а тільки перерахував найменування найбільш розповсюджених на ринку банківських установ, до яких він не має жодного відношення. Вважає зазначену постанову протиправною, оскільки у відповідача, як у суб`єкта незалежної професійної діяльності (приватного виконавця), діяльність якого поширюється на виконавчий округ м.Києва, відсутні будь-які правові підстави для прийняття до виконання виконавчого документу, винесення постанов про відкриття виконавчого провадження, про арешт коштів боржника та здійснення у подальшому будь-яких інших дій щодо стягнення заборгованості з позивача, як з фізичної особи, яка фактично проживає та зареєстрована у місті Краматорську Донецької області.

Відповідач позов не визнав, 26 березня 2020 року, засобами електронного зв`язку, надав відзив на адміністративний позов за змістом якого просив відмовити у задоволенні позовних вимог, вказавши, що виконавче провадження відкрито за заявою АТ Банк Форвард, до якої було додано довідку банку про наявність у позивача рахунку, відкритого в АТ Банк Форвард, що розташований у місті Києві. Посилаючись на норми Закону України Про платіжні системи та переказ коштів в Україні та Цивільного кодексу України, зазначає, що позивач є власником зазначеного рахунку та коштів, тобто у позивача наявне майно на території міста Києва, що підтверджується відповідною довідкою. Зазначає, що оскільки майно боржника (грошові кошти) перебуває у м.Києві, приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцезнаходженням майна боржника. Стосовно накладення арешту на рахунки у банківських установах вказав, що накладення арешту здійснено за заявою стягувача у якій вказано про наявність у боржника відкритих рахунків у десяти банківських установах, при цьому у постанові про накладення арешту на кошти боржника зазначено: крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом та належать боржнику. Тобто приватний виконавець вказаною постановою визначив банківським установам, які виконують рішення виконавця, порядок виконання з урахуванням обмежень, визначених законодавством. Вважає, що дії приватного виконавця є правомірними, оскільки ни було виконано вимоги ст.28 Закону України «Про виконавче провадження».

Крім того, до відзиву відповідачем додано заяву про залишення позовної заяви без розгляду.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 16.03.2020 року відкрито провадження у справі; розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження; призначено судове засідання на 26 лютого 2020 року о 14:30 год.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 16.04.2020 виправлено описку в третьому абзаці резолютивної частини ухвали від 16.03.2020 замість "26 лютого 2020 року" вказано "26 березня 2020 року".

Ухвалою суду від 26 березня 2020 року відкладено розгляд справи на 16.04.2020 року о 13:30 год.

Ухвалою суду від 16 квітня 2020 року в задоволенні клопотання приватного виконавця виконавчого округу м.Києва Павелків Тетяни Леонідівни про залишення позову по справі №200/2617/20-а без розгляду відмовлено.

Представники сторін у судове засідання не з`явилися, докази належного повідомлення знаходяться в матеріалах справи.

Третя особа письмову думку з приводу заявлених позовних вимог суду не надала.

Згідно ст. 287 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), якими встановлено, що адміністративна справа з приводу рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця вирішується судом протягом десяти днів після відкриття провадження у справі, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи без участі сторін в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 9 ст. 205 Кодексу адміністративного судочинства України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Згідно ч. 4 ст. 243 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

Приписами частини 5 статті 250 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що датою ухвалення судового рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

З огляду на те, що позивач та представник відповідача у судове засідання не з`явились, суд приходить висновку про можливість розгляду справи без участі сторін в порядку письмового провадження.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Незнайко Є.В. 09 листопада 2019 року був складений виконавчий напис (зареєстровано в реєстрі за №6803), яким звернено стягнення з ОСОБА_1 , який є боржником за Кредитним договором № 102887686 від 27.12.2012 року, укладеним із ПАТ Банк Руский Стандарт, правонаступником якого є АТ БАНК ФОРВАРД. Строк платежу за зазначеним кредитним договором настав, боржником допущено прострочення платежів. Стягнення заборгованості проводиться за період з 03.06.2017 року по 01.09.2017 року. Сума повної заборгованості складає 53175,62 грн., в тому числі: заборгованість за сумою кредиту становить 51022,74 грн., заборгованість за процентами 2152,88 грн. Також, за вчинення виконавчого напису стягнуто із Стягувача 850 грн., які підлягають стягненню з Боржника на користь Стягувача.

На підставі зазначеного вище виконавчого напису, 4 грудня 2019 року представник АТ БАНК ФОРВАРД звернувся до приватного виконавця виконавчого округу м. Києва із заявою про відкриття виконавчого провадження, за місцем знаходження майна (грошових коштів) боржника; накладення арешту на все рухоме та нерухоме майно (грошові кошти) боржника та на відкриті рахунки у Банківських установах (за переліком); проведення перевірки майнового стану боржника; звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи без застосування примусового зверненн стягнення на його майно та без перевірки його майнового стану за місцем проживання (перебування) боржника.

Постановою приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Павелків Т.Л. від 05.12.2019 року відкрито виконавче провадження №60793627 про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ БАНК ФОРВАРД заборгованості в розмірі 54025,62 грн.

Також, 05 грудня 2019 року відповідачем, в межах зазначеного виконавчого провадження, був вчинений запит до Пенсійного фонду України про останнє місце роботи позивача, про осіб-боржників, які отримують пенсії та до Державної фіскальної служби України щодо номерів рахунків, відкритих позивачем у банках.

Згідно відповіді Пенсійного фонду України від 06 грудня 2019 року останнє місце роботи ОСОБА_1 товариство з обмеженою відповідальнісю «Торговий дім «Львівська тютюнова фабрика ЛТД».

Представник АТ БАНК ФОРВАРД надав відповідачу заяву про наявність у позивача відкритих рахунків у банківських установах за переліком.

Постановою приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Павелків Т.Л. від 21 січня 2020 року вирішено накласти арешт на грошові кошти, що містяться на рахунках: ПАТ ОТП БАНК, ПАТ Державний ощадний банк України, ПАТ Райффайзен Банк Аваль, ПАТ УКРСИББАНК, ПАТ Альфа - Банк, АТ КБ Приватбанк, ПАТ КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК, ПАТ АБ УКРГАЗБАНК, ПАТ УНІВЕРСАЛ БАНК, АТ ПУМБ та всіх інших відкритих рахунках. А також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладання арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належать боржнику: ОСОБА_2 .

Доказів вручення спірних постанов, відповідачем до суду не надано.

26 лютого 2020 року відповідачем винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату ОСОБА_1 , якою зобов`язано здійснювати відрахування із доходів боржника у розмірі 20 відсотків із заробітної плати, яку направлено до ТОВ «Торговий дім «Львівська тютюнова фабрика ЛТД».

У зв`язку із блокуванням карткового рахунку, який відкрито у Акціонерному товаристві комерційний банк «Приватбанк» у відділенні в м.Краматорську та не можливістю отримати заробітну плату, позивачу стало відомо про накладення приватним виконавцем арешту на рахунок.

Вважаючи постанови приватного виконавця про відкриття виконавчого провадження та про арешт коштів протиправними позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Вирішуючи спірні правовідносини суд виходив з наступного.

Згідно із статтею 1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з ч. 1 ст. 5 Закону № 1404 примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 22 Закону України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" від 02.06.2016 №1403-VII (далі - Закон № 1403) про початок діяльності приватний виконавець повідомляє Міністерство юстиції України. У повідомленні про початок діяльності обов`язково зазначаються, зокрема, виконавчий округ, на території якого приватний виконавець має намір здійснювати діяльність.

Згідно з п. 4 ч. 2 ст . 23 Закону № 1403 у Єдиному реєстрі приватних виконавців України містяться відомості про виконавчий округ, на території якого приватний виконавець здійснює діяльність.

За змістом постанови про відкриття виконавчого провадження ВП № 60793627 від 05.12.2019 року, вказана постанова прийнята приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Павелків Т.Л. Відтак, виконавчим округом приватного виконавця Павелків Т.Л. є місто Київ.

Водночас відповідно до ч. 1 ст. 25 Закону № 1403 виконавчим округом є територія Автономної Республіки Крим, області, міста Києва чи Севастополя.

Згідно з ч. 2 ст. 25 Закону №1403 приватний виконавець має право приймати до виконання виконавчі документи, місце виконання яких відповідно до Закону України "Про виконавче провадження" знаходиться у межах Автономної Республіки Крим, області або міста Києва чи Севастополя, у яких розташований його виконавчий округ.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 26 Закону № 1404 виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Частиною 3 статті 26 Закону № 1404 визначено, що у заяві про примусове виконання рішення стягувач має право зазначити відомості, що ідентифікують боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення (рахунок боржника, місце роботи чи отримання ним інших доходів, конкретне майно боржника та його місцезнаходження тощо), рахунки в банківських установах для отримання ним коштів, стягнутих з боржника, а також зазначає суму, яка частково сплачена боржником за виконавчим документом, за наявності часткової сплати.

В силу вимог ч. 2 ст. 24 Закону № 1404 приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника-фізичної особи, за місцезнаходженням боржника-юридичної особи або за місцезнаходженням майна боржника.

Виконавчі дії у виконавчих провадженнях, відкритих приватним виконавцем у виконавчому окрузі, можуть вчинятися ним на всій території України.

Законом України "Про виконавче провадження" визначено вимоги (критерії) до місця відкриття приватним виконавцем виконавчого провадження.

Відповідно до ч. 2 ст. 25 Закону № 1403 право приватного виконавця відкривати виконавче провадження обмежується виконавчим округом, на території якого приватний виконавець здійснює діяльність та відомості щодо якого внесені та містяться у Єдиному реєстрі приватних виконавців України.

Виконавчі дії у виконавчих провадженнях, відкритих приватним виконавцем у виконавчому окрузі, можуть вчинятися ним на всій території України. (ч. 6 ст. 25 Закону № 1403 та абз. 2 ч. 2 ст. 24 Закону України "Про виконавче провадження").

Як вбачається зі змісту наведеної вище ч. 2 ст. 24 Закону № 1404, якщо місце проживання, перебування боржника-фізичної особи та місцезнаходження боржника-юридичної особи або місцезнаходження майна боржника розташовано в окрузі, в якому приватний виконавець здійснює діяльність та, відповідно, на яку розповсюджуються компетенція цього приватного виконавця, він має право прийняти до виконання відповідні виконавчі документи та відкрити виконавче провадження з їх виконання.

Судом встановлено, що позивач зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Як встановлено з матеріалів справи приймаючи рішення про відкриття виконавчого провадження, відповідач керувалася тим, що кошти позивача, які знаходяться на рахунку, відкритому в АТ "БАНК ФОРВАРД", є майном, фактичним місцезнаходженням якого є адреса фінансової установи у м. Києві.

Частиною 1 статті 190 Цивільного кодексу України, визначено, що майном як особливим об`єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки.

Річчю є предмет матеріального світу, щодо якого можуть виникати цивільні права та обов`язки (ч. 1 ст. 179 Цивільного кодексу України).

Однак, наявність самого рахунку в банку, за відсутності на ньому жодних коштів чи цінностей, не породжує цивільні права та обов`язки. Сам рахунок без наявності на ньому коштів не може бути власністю громадянина, оскільки саме матеріальні цінності, майно, кошти можуть бути об`єктом стягнення, а не рахунок у банку, який є засобом, механізмом, способом безготівкового здійснення розрахунків, отримання готівки чи інший спосіб розпорядження коштами, що на ньому знаходяться за волевиявленням власника цих коштів.

Суд зазначає, що наявність рахунку в банку може бути підставою для відкриття виконавчого провадження за місцем знаходження банку лише за умови наявності коштів боржника на цьому рахунку.

Крім того, суд вважає, що у даному випадку місцезнаходженням майна є не місце розташування самого банку, де відкритий рахунок, такі рахунки не є майном у розумінні положень ст. 190 ЦК України, оскільки вони не є окремими речами чи їх сукупністю, а фактично вони є засобом обліку руху грошових коштів та призначені для виконання клієнтами платіжних систем певних операцій.

Разом з тим суд звертає увагу, що стягувачем при поданні заяви про примусове виконання рішення не зазначено та не надано доказів, які б підтверджували, що боржник дійсно має власні грошові кошти (майно) на рахунку відкритому у АТ Банк Форвард.

Отже, відповідач мав право відкрити виконавче провадження щодо позивача тільки за умови належних доказів про наявність грошових коштів на рахунку позивача у банку, місцезнаходження якого є місто Київ.

Відповідачем не надано суду доказів наявності у позивача на час відкриття спірного виконавчого провадження коштів на рахунку у банківських установах, місцезнаходженням яких є місто Київ.

Про відсутність будь-яких коштів на рахунках боржника у банківських установах свідчить й винесення приватним виконавцем постанови від 26.02.2020 року про звернення стягнення на на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, оскільки за правилами, визначеними частиною першою статті 68 Закону № 1404-VIII, умовою звернення стягнення на такі виплати є відсутність коштів боржника у банках та інших фінансових установах.

З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що приватним виконавцем з перевищенням наданих їй законом повноважень прийнято до виконання виконавчий напис № 6803, виданий 09.11.2019 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Незнайком Євгеном Вікторовичем про стягнення з позивача на користь АТ БАНК ФОРВАРД заборгованість в розмірі 54025,62 грн., та відкрито виконавче провадження, адже жодна з підстав, визначених законом для відкриття виконавчого провадження на території міста Києва, була відсутня.

Наслідком протиправного відкриття виконавчого провадження, є протиправність всіх вчинених приватним виконавцем виконавчих дій та прийняття постанови про відкриття виконавчого провадження, постанови про стягнення з боржника основної винагороди та постанови про арешт коштів боржника.

Суд не приймає посилання відповідача на лист Міністерства юстиції України №23123/16620-33-18/20.5.1 від 11.06.2018, оскільки вказане роз`яснення не містить інформації щодо можливості прийняття виконавчих документів за місцезнаходженням лише рахунків боржника (за умови відсутності на них коштів).

Також суд не приймає посилання відповідача на постанову Верховного Суду №905/3542/15 від 10.09.2018, скільки спірними правовідносинами які розглядалися в рамках даної справи, були правовідносини щодо правомірності накладення арешту на грошові кошти, які знаходяться на банківських рахунках боржника, а не відкриття виконавчого провадження за місцезнаходженням рахунку боржника за відсутністю доказів про наявність на цьому рахунку грошових коштів.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

У відповідності до вимог ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

В Рішенні від 10 лютого 2010 року у справі "Серявін та інші проти України" Європейський суд з прав людини вказав, що у рішеннях суддів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Крім цього, згідно усталеної практики Європейського суду з прав людини по справі Серявін та інші проти України, заява № 4909/04, рішення від 10 лютого 2010 року, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент.

З приводу позовних вимог позивача про визнання протиправною та скасування постанови відповідача від 21 лютого 2020 року про арешт коштів боржника (ВП 60793627), то суд зазначає, що позивач помилково вказав на постанову відповідача від 21 лютого 2020 року про арешт коштів боржника (ВП 60793627), оскільки матеріалами справи підтверджується саме наявність постанови відповідача від 21 січня 2020 року про арешт коштів боржника (ВП 60793627), а тому саме остання підлягає визнанню протиправною та скасуванню.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог позивача про визнання протиправною та скасування постанови від 05 грудня 2019 року про відриття виконавчого провадження (ВП 60793627) з виконання виконавчого напису №6803, виданого 09.11.2019 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Незнайко Є.В. про стягнення з позивача заборгованості в розмірі 54025,62 грн.; визнання протиправною та скасування постанови від 21.01.2020 року про арешт коштів боржника (ВП 60793627) з виконання виконавчого напису №6803, виданого 09.11.2019 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Незнайко Є.В. про стягнення з позивача заборгованості в розмірі 54025,62 грн.

Визначаючись щодо розподілу судових витрат суд виходив з такого.

Відповідно до частини 3 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову сторони судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Позивачем сплачено судовий збір у розмірі 840,80 грн., згідно квитанцій №0.0..1 від 05.03.2020 та №0.0..1 від 13.03.2020 року.

А тому судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст. ст. 139, 244-250, 255, 262, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И РІ Ш И В:

Адміністративний позов - задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу м.Києва Павелків Тетяни Леонідівни (місцезнаходження: 02094, м.Київ, вул.Поправки Юрія, 6, оф.15) від 05 грудня 2019 року про відриття виконавчого провадження (ВП 60793627) з виконання виконавчого напису №6803, виданого 09.11.2019 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Незнайко Є.В. про стягнення з ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) заборгованості в розмірі 54025,62 грн.

Визнати протиправною та скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу м.Києва Павелків Тетяни Леонідівни (місцезнаходження: 02094, м.Київ, вул.Поправки Юрія, 6, оф.15) від 21 січня 2020 року про арешт коштів боржника (ВП 60793627) з виконання виконавчого напису №6803, виданого 09.11.2019 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Незнайко Є.В. про стягнення з ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) заборгованості в розмірі 54025,62 грн.

Стягнути з приватного виконавця виконавчого округу м.Києва Павелків Тетяни Леонідівни (місцезнаходження: 02094, м.Київ, вул.Поправки Юрія, 6, оф.15) на користь ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) судовий збір у розмірі 840,80 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано з урахуванням внесених до КАС України змін згідно з Законом України від 29 березня 2020 року № 3275 про внесення змін до деяких законодавчих актів, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-2019). Даний строк продовжується на строк дії такого карантину.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Текст рішення розміщений в Єдиному державному реєстрі судових рішень (веб-адреса сторінки: http://www.reyestr.court.gov.ua/).

Суддя О.О. Аканов