Справа № 323/700/20
Суддя: Смокович М. В.
Дата ухвалення: 2020-04-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 323/700/20
Провадження № 2-а/323/30/20
РІШЕННЯ

іменем УКРАЇНИ

16.04.2020 м. Оріхів

Оріхівський районний суд Запорізької області у складі головуючого судді Смоковича М.В., при секретарі судового засідання Дзюбаненко О.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до заступника командира взводу роти № 2 батальйону № 3 УПП у Запорізькій області старшого лейтенанта поліції Головень Романа Миколайовича про визнання недійсною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

ВСТАНОВИВ:

20.03.2020 року, ОСОБА_1 , звернувся до суду з позовною заявою до заступника командира взводу роти № 2 батальйону № 3 УПП у Запорізькій області старшого лейтенанта поліції Головень Романа Миколайовича про визнання недійсною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, в якому просить визнати протиправною та скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ЕАК № 2235152 від 12.03.2020 року, справу про адміністративне правопорушення щодо нього закрити, за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що 12.03.2020 року відносно нього заступником командира взводу роти № 2 батальйону № 3 УПП у Запорізькій області старшим лейтенантом поліції Головень Романом Миколайовичем було винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП, у відповідності до якої він нібито 12.03.2020 року о 17 год. 12 хв. в місті Запоріжжя по вул. Космічній, 110 не пропустив пішохода на нерегульованому пішохідному переході, чим порушив п. 18.2 Правил дорожнього руху України. Інкриміноване йому адміністративне правопорушення він не скоював, про що одразу заявив працівнику патрульної поліції. При цьому він попросив його скласти адміністративний протокол, в якому зазначити прізвище, ім`я та по-батькові особи пішохода, якого він не пропустив на нерегульованому пішохідному переході, так як ця особа є потерпілою по справі. Також, він просив вказати в протоколі свідків його правопорушення, або вказати за допомогою яких технічних засобів (фото, відео) зафіксовано порушення. Його законні вимоги були проігноровано, протокол не складено, його права, як особи, що притягається до адміністративної відповідальності, йому не були зачитані та роз`яснені. Його клопотання про розгляд справи та винесення рішення здійснити за участі адвоката чи іншого фахівця в галузі права, що за законом має право надавати юридичну допомогу було проігноровано. Протокол по справі не складався, а в самій постанові відсутні докази скоєння ним правопорушення, в якому його звинувачують.

Ухвалою суду від 23.03.2020 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження та справу призначено до судового розгляду на 06.04.2020 року, надано відповідачу строк для надання відзиву на позовну заяву.

06.04.2020 року слухання справи відкладено на 16.04.2020 року у зв`язку відсутністю у суду відомостей щодо належного повідомлення відповідача про час та місце розгляду даної справи.

Позивач у судове засідання не з`явився, до суду подав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити.

У судове засідання відповідач не з`явився, про час та дату розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином, причини неявки суду не повідомив.

Відповідно до ч. 1 ст. 205 КАС України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Згідно до ч.9 ст.205 КАС України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Відповідно до частини 4 статті 229 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

За таких обставин суд дійшов висновку щодо можливості розгляду справи за відсутності сторін в порядку письмового провадження на підставі наявних в матеріалах справи доказів, зміст та обсяг яких достатній для вирішення спору по суті.

Відповідно до ст. 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про задоволення позову з наступних підстав.

Судом встановлено, що 12.03.2020 року відносно ОСОБА_1 винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАК № 2235152 від 12.03.2020 року, відповідно до змісту якої: ОСОБА_1 12.03.2020 року о 17 год. 12 хв., керуючи транспортним засобом АЗЛК, номерний знак НОМЕР_1 , у м. Запоріжжя по вул. Космічній, 110, не пропустив пішохода на нерегульованому пішохідному переході, чим порушив п. 18.2. Правил дорожнього руху України, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП та прийнято по справі рішення про застосування до ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255 грн.

Статтею 9 КУпАП передбачено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчинення, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, іншими документами.

Статтею 40 Закону України «Про національну поліцію» передбачено застосування технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

Частиною 1 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено адміністративну відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

Згідно ч. 1, ч.2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Як вбачається з оскаржуваної постанови відповідачем на підтвердження факту вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого частиною ч. 1 ст. 122 КУпАП, доказів до постанови не додавалося. Також, відповідачем відзиву на позовну заяву надано не було, як і не було надано будь-яких доказів на підтвердження факту вчинення позивачем адміністративного правопорушення.

Відповідачем не надано суду жодних доказів в розумінні статті 251 КУпАП, які підтверджують умисне порушення позивачем правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, наявність в його діях складу правопорушення та правомірність прийняття оскаржуваної постанови (фото, відеозапис тощо).

Крім цього, оскаржена постанова не містить відомостей про роз`яснення позивачу прав, передбачених ст. 268 КУпАП. Також, позивач стверджує, і відповідачем це не спростовано, що під час розгляду справи відповідач не надав можливості скористатися послугами захисника.

Згідно ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Відповідно до ст.6 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Доводи, наведені позивачем, знайшли підтвердження під час розгляду справи по суті, дослідженням матеріалів справи, доказами, наданими позивачем, поясненнями позивача, викладеними в позові, відсутністю доказів з боку відповідача, які б спростовували обставини, зазначені позивачем.

Таким чином, суду не надано належних, допустимих та достовірних доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, що є підставою для закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП.

Крім цього, як вбачається з оскаржуваної постанови, вона була винесена за те, що позивач 12.03.2020 року о 17 год. 12 хв., керуючи транспортним засобом АЗЛК, номерний знак НОМЕР_1 , у м. Запоріжжя по вул. Космічній, 110, не пропустив пішохода на нерегульованому пішохідному переході, чим порушив п. 18.2. Правил дорожнього руху України.

Відповідно до п. 18.2. Правил дорожнього руху України на регульованих пішохідних переходах і перехрестях при сигналі світлофора чи регулювальника, що дозволяє рух транспортним засобам, водій повинен дати дорогу пішоходам, які закінчують перехід проїзної частини відповідного напрямку руху і для яких може бути створена перешкода чи небезпека.

Згідно п. 18.1. Правил дорожнього руху України водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека.

Таким чином, відповідачем в оскаржуваній постанові невірно кваліфіковано дії, які нібито вчинені позивачем, так як не пропускання пішохода на нерегульованому пішохідному переході у відповідності до Правил дорожньому руху України є порушенням п. 18.1., тоді як у постанові зазначено, що позивачем нібито порушено п. 18.2., який встановлює правила для учасників дорожнього руху на регульованих пішохідних переходах, що також є підставою для скасування даної постанови та закриття провадження.

Однак, посилання позивача на порушення з боку відповідача з приводу не складення протоколу про адміністративне правопорушення та про розгляд справи на місці зупинки транспортного засобу суд вважає необґрунтованими та такими, що не відповідають вимогам законодавства на підставі наступного.

Статтею 258 КУпАП визначаються перелік випадків, коли протокол про адміністративне правопорушення не складається. Так, приписами даної норми визначено, що протокол не складається в разі вчинення адміністративних правопорушень, передбачених статтями 70, 77, частиною третьою статті 85, статтею 153, якщо розмір штрафу не перевищує трьох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, частиною першою статті 85, якщо розмір штрафу не перевищує семи неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, статтею 107 (у випадках вчинення правопорушень, перелічених в частині третій статті 238) частиною третьою статті 109, статтями 110, 115, частинами першою, третьою і п`ятою статті 116, частиною третьою статті 116-2, частинами першою і третьою статті 117 (при накладенні адміністративного стягнення у вигляді попередження на місці вчинення правопорушення), статтями 118, 119, статтями 134, 135, 185-3, статтею 197 (при накладенні адміністративного стягнення у вигляді попередження), статтею 198 (при накладенні адміністративного стягнення у вигляді попередження) цього Кодексу, якщо особа не оспорює допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається.

Частиною 2 ст. 257 КУпАП також передбачено, що протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Протоколи не складаються і в інших випадках, коли відповідно до закону штраф накладається і стягується, а попередження оформлюється на місці вчинення правопорушення.

У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Приписами частини 5 ст. 258 КУпАП передбачено, що якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов`язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу, та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі. Цей протокол є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення (ч.5).

Процедура оформлення поліцейськими підрозділів патрульної поліції та поліцейськими, на яких покладаються обов`язки із забезпечення безпеки дорожнього руху в окремих регіонах та населених пунктах, де тимчасово відсутня патрульна поліція, матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі визначається Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07 листопада 2015 № 1395 (далі - Інструкція №1395) .

Приписами п. 4 Інструкції №1395 визначено, що у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Таким чином, враховуючи вищезазначене, суд вважає хибними посилання позивача щодо обов`язку відповідача скласти протокол про адміністративне правопорушення, оскільки розгляд справ про адміністративне правопорушення, визначених ч. 1 ст. 122 КУпАП належить до компетенції Національної поліції, що у відповідності до абзацу 2 ст. 258 КУпАП та п. 4 Інструкції №1395 виключає необхідність складення протоколу про адміністративне правопорушення.

Отже, оцінюючи в сукупності матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що оскаржувана постанова не є законною та обґрунтованою, а тому підлягає скасуванню.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст. 6, 77, 241-246, 255, 286, п. 3 Розділу VI «Прикінцеві положення» Кодексу адміністративного судочинства України, ст.ст. 9, 7, 251, 258, 288, 289, 293 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до заступника командира взводу роти № 2 батальйону № 3 УПП у Запорізькій області старшого лейтенанта поліції Головень Романа Миколайовича про визнання недійсною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову, винесену заступником командира взводу роти № 2 батальйону № 3 УПП у Запорізькій області старшим лейтенантом поліції Головень Романом Миколайовичем, серії ЕАК № 2235152 від 12.03.2020 року про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення у вигляді штрафу в сумі 255,00 грн. та закрити справу про адміністративне правопорушення.

Повний текст рішення виготовлений 16.04.2020 року.

Рішення може бути оскаржено до Третього апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до п. 3 Розділу VI «Прикінцеві положення»КАС України процесуальний строк апеляційного оскарження продовжується на строк дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19).

Суддя Оріхівського районного суду

Запорізької області М.В. Смокович