Справа № 420/487/20
Суддя: Білостоцький О.В.
Дата ухвалення: 2020-04-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/487/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 квітня 2020 року м.Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Білостоцького О.В., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про визнання протиправним і скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, в якому позивач просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення Комісії з розгляду питань, пов`язаних і призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби Міністерства оборони України від 13 грудня 2019 року (протокольне рішення від 13 грудня №179), затвердженого Міністром оборони України 21.12.2019 року в частині визначення ОСОБА_1 розміру одноразової грошової допомоги по інвалідності;

- зобов`язати Міністерство оборони України здійснити позивачу перерахунок одноразової грошової допомоги по інвалідності, передбаченої статтею 16 Закону України «Про соціальний і правовий захисті військовослужбовців та членів їх сімей» у розмірі, встановленому Постановою Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової) служби (зборів) осіб» від 28 травня 2005 року за №499, виходячи з щомісячного розміру грошового забезпечення ОСОБА_1 2872,50 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 08.07.2019 року по справі №420/1516/19 (яке набрало законної сили та було залишено в силі постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 09.10.2019 року), було частково задоволено його адміністративний позов до Міністерства оборони України. Визнано протиправним та скасовано рішення Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців або інвалідності осіб, звільнених з військової служби про відмову в призначенні одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 , оформлене п. 46 протоколу №104 від 26.10.2018 року. Зобов`язано відповідача призначити та виплатити позивачу одноразову грошову допомогу у зв`язку із встановленням інвалідності 2 групи внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язку військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії, відповідно до ст.16 Закону України Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та їх сімей.

На виконання зазначеного рішення суду Міністерством оборони України прийнято рішення, оформлене протоколом засідання Комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних виплат від 13.12.2019 року №179, яким позивачу було призначено одноразову грошову допомогу в розмірі 30-місячного грошового забезпечення в сумі 7070,10 грн.. При цьому розмір одноразової грошової допомоги було розраховано позивачу, виходячи з розміру його грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби. Водночас, на переконання позивача, таке рішення Міністерства оборони України є протиправним, оскільки розмір одноразової грошової допомоги повинен обчислюватися з розміру грошового забезпечення на момент встановлення йому інвалідності, а не на момент звільнення його з військової служби.

Ухвалою суду від 10.02.2020 року у справі було відкрито спрощене позовне провадження без виклику (повідомлення) сторін за наявними у справі матеріалами в порядку ч. 5 ст. 262 КАС України.

10.03.2020 року ухвалою суду було задоволено клопотання Міністерства оборони України та подальший розгляд справи було вирішено проводити в порядку загального позовного провадження із призначенням підготовчого судового засідання.

21.04.2020 року учасники справи до суду не з`явились, про дату час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином та своєчасно. Представником позивача до суду було подано клопотання про розгляд справи в порядку письмового провадження.

Представником відповідача до суду було подано клопотання про відкладення підготовчого судового засідання на іншу дату з посиланням на постанову Кабінету Міністрів України (далі КМУ) від 11 березня 2020 року №211 Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19.

Суд зазначає, що згідно положень частини 1 ст. 173 Кодексу адміністративного судочинства України підготовку справи до судового розгляду здійснює суддя адміністративного суду, який відкрив провадження в адміністративній справі.

Завданням підготовчого провадження є: 1) остаточне визначення предмета спору та характеру спірних правовідносин, позовних вимог та складу учасників судового процесу;

2) з`ясування заперечень проти позовних вимог; 3) визначення обставин справи, які підлягають встановленню, та зібрання відповідних доказів; 4) вирішення відводів; 5) визначення порядку розгляду справи; 6) вчинення інших дій з метою забезпечення правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду справи по суті (частина 2 ст. 173 КАС України).

За результатами підготовчого засідання суд постановляє ухвалу про: 1) залишення позовної заяви без розгляду; 2) закриття провадження у справі; 3) закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті.

Згідно приписів частини 1 ст. 183 Кодексу адміністративного судочинства підготовче засідання проводиться за правилами, встановленими главою 6 розділу II цього Кодексу (розгляд справи по суті), з урахуванням особливостей підготовчого засідання, встановлених цією главою.

Згідно із ч.9 ст.205 КАС України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Відповідно до статті 29 Закону України Про захист населення від інфекційних хвороб з метою запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19 та з урахуванням рішення Державної комісії з питань техногенно-екологічної безпеки та надзвичайних ситуацій від 10 березня 2020 року постановою КМУ від 11 березня 2020 року №211 Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19 встановлено з 12 березня до 3 квітня 2020 року на усій території України карантин, та заборонено: відвідування закладів освіти її здобувачами; проведення всіх масових заходів, у яких бере участь понад 200 осіб, крім заходів, необхідних для забезпечення роботи органів державної влади та органів місцевого самоврядування. Спортивні заходи дозволяється проводити без участі глядачів (уболівальників).

Постановою Кабінетів Міністрів України №239 від 25.03.2020 року було внесено зміни до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року №211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» та продовжено строк карантину до 24 квітня 2020 року на усій території України.

Крім того, ще 11.03.2020 року Рада суддів України звернулася до громадян, які є учасниками судових процесів, з проханням утриматися від участі у судових засіданнях, якщо слухання не передбачають обов`язкової присутності учасників сторін. Також Рада суддів України просить громадян утриматися від відвідань суду, якщо у них є ознаки будь-якого вірусного захворювання.

Враховуючи наведені положення Кодексу адміністративного судочинства України, у зв`язку із неприбуттям у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час і місце судового розгляду, наданнями сторонами заяв по суті справи та письмових пояснень, враховуючи відсутність потреби заслухати свідка чи експерта, а також враховуючи обмежувальні заходи, встановленні Кабінетом Міністрів України з 12 березня по 24 квітня 2020 року (через загрозу епідемії коронавірусної інфекції), суд поважав за можливе провести підготовче судове засідання у справі №420/487/20 в порядку письмового провадження за наявними у справі письмовими доказами та матеріалами справи.

При цьому судом у справі встановлено наступне.

ОСОБА_1 на підставі наказу Командуючого військами Одеського військового округу (по о/складу) №099-ПМ від 20.12.1997 року був звільнений з військової служби у запас за пунктом 46 підпункт «б» (за віком) (а.с.8).

21.05.2012 року ОСОБА_1 було встановлено ІІ групу інвалідності у зв`язку із захворюванням позивача, яке пов`язане з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні у країнах, де велися бойові дії (а.с.9), що підтверджується довідкою до Акту огляду МСЕК серії 10ААА №946682.

19.07.2018 року позивач звернувся до Військового комісару ІНФОРМАЦІЯ_1 з письмовою заявою про виплату йому одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням другої групи інвалідності (захворювання, пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні у країнах, де велися бойові дії), на яку 26.10.2018 року отримав письмову відмову.

Не погоджуючись із зазначеною відмовою позивач звернувся до суду з адміністративним позовом.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 08.07.2019 року по справі №420/1516/19, яке набрало законної сили та було залишено в силі постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 09.10.2019 року, частково задоволено адміністративний позов ОСОБА_1 до Міністерства оборони України.

Визнано протиправним та скасовано рішення Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців або інвалідності осіб, звільнених з військової служби про відмову в призначенні одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 , оформлене п. 46 протоколу від 26.10.2018 року №104. Зобов`язано відповідача призначити та виплатити позивачу одноразову грошову допомогу у зв`язку з встановленням інвалідності 2 групи внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язку військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії, відповідно до ст.16 Закону України Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та їх сімей.

Відповідно до ч.4 ст.78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Також судом встановлено, що згідно з витягу протоколу засідання комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних виплат від 13.12.2019 року №179, затвердженого Міністром оборони України від 21.12.2019 року, на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 08.07.2019 року по справі №420/1516/19 та постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 09.10.2019 року, позивачу було призначено одноразову грошову допомогу в розмірі 30-місячного грошового забезпечення в сумі 7070,10 грн. (а.с.19).

Листом від 27.12.2019 року №9443 ОСОБА_1 було повідомлено про прийняте рішення та про виплату одноразової грошової допомоги на його картковий рахунок в сумі 7070,10 грн. (а.с.10).

Позивач не погоджується з протокольним рішенням Комісії з розгляду питань, пов`язаних і призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служб Міністерства оборони України від 13 грудня 2019 року про призначення йому одноразової грошової допомоги в сумі 7070,10 грн., оскільки, на його думку, для обчислення розміру такої допомоги відповідачем було взято розмір грошового забезпечення позивача, встановленого станом на дату звільнення його зі служби, а не на дату встановлення йому інвалідності, що ОСОБА_1 вважає протиправним.

Зазначені обставини слугували підставою для звернення ОСОБА_1 до суду з адміністративним позовом у справі №420/487/20.

Відповідачем до суду надано відзив на адміністративний позов (а.с. 27-35), в якому Міністерство оборони України заперечує проти задоволення позовних вимог позивача.

На виконання завдань підготовчого провадження в адміністративному судочинстві, оцінивши предмет спору в адміністративній справі №420/487/20 та характер спірних правовідносин з урахуванням заявлених позовних вимог та заперечень проти них, суд доходить висновку про необхідність закриття провадження у справі, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Відповідно до статті 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Статтею 382 КАС України визначаються спеціальні способи судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах, зокрема, до них належать: зобов`язання суб`єкта владних повноважень надати звіт про виконання судового рішення, накладення штрафу за невиконання судового рішення та інше.

Відповідно до вимог ст.383 КАС України особа-позивач на користь якої ухвалено постанову суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такої постанови суду або порушення прав позивача, підтверджених такою постановою суду.

Отже, процесуальним законом встановлено порядок виконання судових рішень в адміністративних справах та визначено певну послідовність дій, які необхідно вчинити для того, щоб зобов`язати відповідача належним чином виконати рішення суду.

Суд звертає увагу, що зазначені правові норми КАС України мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставами їх застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача, та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення в цій справі.

Наявність у КАС України спеціальних норм, спрямованих на забезпечення належного виконання судового рішення, виключає можливість застосування загального судового порядку захисту прав та інтересів стягувача шляхом подання позову. Судовий контроль за виконанням судового рішення здійснюється в порядку, передбаченому КАС України, який не передбачає можливості подання окремого позову, предметом якого є спонукання відповідача до виконання судового рішення.

Отже, судове рішення виконується безпосередньо і для його виконання не вимагається ухвалення будь-яких інших, додаткових судових рішень.

Як вбачається з позовної заяви, за своєю суттю спір у справі №420/487/20 виник у зв`язку із неправильним, на думку позивача, виконанням відповідачем рішення Одеського окружного адміністративного суду від 08.07.2019 року по справі №420/1516/19, яке набрало законної сили, що виявилося, зокрема, у невірному визначенні розміру грошового забезпечення, врахованого для обчислення розміру одноразової грошової допомоги.

За таких обставин суд вважає, що оскаржуване рішення комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби, оформлене протоколом засідання комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних виплат від 13.12.2019 року №179, що прийняте на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 08.07.2019 року по справі №420/1516/19, повинно оскаржуватись позивачем відповідно до статті 383 КАС України.

Такий порядок оскарження рішення суб`єкта владних повноважень, прийнятого на виконання судового рішення, є більш оптимальним для особи, на користь якої воно прийнято та яка вважає, що її права порушені з огляду на неналежне його виконання. Про зазначене, на думку суду, також свідчить спеціальний процесуальний порядок, визначений частиною п`ятою статті 383 КАС України, відповідно до якої, розгляд заяви про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень здійснюється судом протягом 10 днів з дня її надходження до суду.

Відповідно до частини шостої цієї статті, за наявності підстав для задоволення заяви, суд, виявивши під час розгляду справи порушення закону, може постановити окрему ухвалу і направити її відповідним суб`єктам владних повноважень для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону; у разі необхідності суд може постановити окрему ухвалу про наявність підстав для розгляду питання щодо притягнення до відповідальності осіб, рішення, дії чи бездіяльність яких визнаються протиправними.

Суд також вважає, що винесення окремого судового рішення у справі №420/487/20, яке передбачає оцінку судового рішення, прийнятого в іншій справі (№420/1516/19), буде суперечити статті 129-1 Конституції України.

Таким чином, якщо позивач вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю відповідача на виконання судового рішення порушувалися його права, свободи чи інтереси, то він повинен був звертатися до суду в порядку ст.383 КАС України із заявою про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності відповідача (тобто в порядку судового контролю за виконанням рішення), а не пред`являти новий адміністративний позов.

Відтак, вимоги про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, які прийняті (вчинені або не вчинені) на виконання судового рішення, не можуть розглядатись в окремому судовому провадженні.

З огляду на наведене, суд вважає, що обраний позивачем спосіб захисту не усуває юридичний конфлікт та не відповідає об`єкту порушеного права, а тому в такий спосіб неможливо захистити чи відновити його право у разі визнання його судом порушеним.

Зазначена правова позиція була висловлена Верховним Судом в постанові від 21 листопада 2019 року у справі №802/1933/18-а у спірних правовідносинах, які є тотожними до спірних правовідносин у справі №420/487/20, а тому в силу приписів частини 5 ст. 242 КАС України зазначена правова позиція повинна бути врахована судом при виборі і застосуванні норм права до таких правовідносин.

Аналогічну правову позицію було висловлено Великою Палатою Верховного Суду у постановах від 16 січня 2019 року у справі № 686/23317/13-а та від 06 лютого 2019 року у справі № 816/2016/17.

Частиною другою статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Закон України "Про судоустрій і статус суддів" встановлює, що здійснення правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів, спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) та Європейської комісії з прав людини.

У пункті 40 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Горнсбі проти Греції», ЄСПЛ зазначив, що, право на судовий захист було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін. Ефективний доступ до суду включає право на виконання судового рішення без невиправданих затримок (Hornsby v. Greece № 18357/91).

У пункті 28 рішення Європейського суду з прав людини від в справі «Антонюк проти України» (заява № 17022/02) зазначено, що відповідальність держави за виконання судових рішень щодо приватних осіб зводиться до участі державних органів у виконавчому провадженні.

У пункті 54 даного Висновку йдеться про те, що згідно з тлумаченням Європейського суду з прав людини право на справедливий суд, зафіксоване в статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, означає не лише те, що судове рішення повинно бути ухвалено в розумні строки, а й те, що воно повинно бути - коли це доречно - таким, яке можна ефективно виконати на користь сторони, яка виграла справу. Справді, Конвенція не передбачає теоретичного захисту прав людини, а має на меті гарантувати максимальну ефективність такого захисту.

При цьому, зазначений Висновок, крім іншого, акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 238 КАС України провадження в справі закривається, якщо є такі, що набрали законної сили, постанова чи ухвала суду про закриття провадження у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

З огляду на викладене, враховуючи те, що є таке, що набрало законної сили рішення суду з фактичного предмету спору і між тими самим сторонами, а аргументи позивача стосуються саме правильності виконання відповідачем рішення суду у справі №420/1516/19, суд доходить висновку, що наявні підстави для закриття провадження у справі на підставі пункту 4 частини 1 статті 238 КАС України.

Керуючись приписами ст.ст. 2, 4, 5-11, 173, 180, 181, 183, 205, 238, 241, 243, 248, 256, 293, 295, 370, 382, 383 Кодексу адміністративного судочинства України суд, -

УХВАЛИВ:

Провадження у справі №420/487/20 за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про визнання протиправним і скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії - закрити на підставі п.4 ч.1 ст.238 КАС України.

Роз`яснити сторонам, що у разі закриття провадження в адміністративній справі повторне звернення до адміністративного суду зі спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Ухвала суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 256 КАС України.

Ухвалу суду може бути оскаржено до П`ятого апеляційного адміністративного суду в порядку та строки, встановлені статтями 287 ч. 6, пп.15.5 п.15 ч.1 розділу VII «Перехідні положення» КАС України протягом десяти днів з дня її проголошення.

Головуючий суддя Білостоцький О.В.

.