Справа № 640/8129/20
Суддя: Клочкова Н.В.
Дата ухвалення: 2020-04-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі

15 квітня 2020 року м. Київ № 640/8129/20

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючої судді Клочкової Н.В., розглянувши матеріали позовної заяви та додані до неї документи

Центрального територіального управління капітального будівництва

Міністерства оборони України

до Солом`янського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві

Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції України

(м. Київ)

про визнання дій протиправними, скасування постанови про арешт коштів боржника

ВСТАНОВИВ :

До Окружного адміністративного суду міста Києва надійшла позовна заява Центрального територіального управління капітального будівництва Міністерства оборони України (надалі - позивач), адреса: 03168, місто Київ, проспект Повітрофлотський, будинок 28а до Солом`янського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (надалі - відповідач), адреса: 03051, місто Київ, проспект Повітрофлотський, будинок 76а, в якій позивач просить

- визнати протиправними дії державного виконавця Солом`янського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Руткової Юлії Вікторівни;

- скасувати постанову про арешт коштів боржника ВП №59908266 від 09 вересня 2019 року.

Розглянувши позовну заяву Центрального територіального управління капітального будівництва Міністерства оборони України та додані до неї матеріали, Окружний адміністративний суд міста Києва зазначає наступне.

Так, в обґрунтування позовної заяви позивач посилається на те, що 29 серпня 2019 року постановою державного виконавця Солом`янського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у місті Києві Рутковою Ю.В. відкрито виконавче провадження за судовим наказом Господарського суду Черкаської області №925/805/18 виданим 31 липня 2019 року, щодо стягнення з позивача коштів у розмірі 103524,00 грн (ВП №59908266).

Також, позивач вказав, що в рамках виконавчого провадження №59908266 державним виконавцем винесено постанову, якою накладено арешт на грошові кошти, що містяться на рахунках позивача у АТ «КБ «Глобус» НОМЕР_1 , АТ «КБ «ПриватБанк» НОМЕР_2, НОМЕР_3, АТ «Укрсоцбанк» НОМЕР_4, НОМЕР_5.

Крім того, як вказує позивач, оскаржуваною постановою державного виконавця накладено арешт на грошові кошти, які розміщені на рахунку НОМЕР_3, відкритий в АТ «КБ «ПриватБанк», який використовується позивачем для виплати заробітної плати та сплати податків і зборів, тобто, як зазначає позивач, цей рахунок підпадає під категорію захищених коштів, відповідно до частини 3 статті 52 Закону України «Про виконавче провадження».

У відповідності до частини 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною 1 статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України визначено справи у публічно - правових спорах, на які поширюється юрисдикція адміністративних судів.

Так, згідно з пунктом 1 частини 1 статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно - правових спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Згідно з частиною 1 статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

В той же час, статтею 339 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

Відповідно до частини 1 статті 340 Господарського процесуального кодексу України скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції..

Частиною 2 статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» сторонам, іншим учасникам та особам надано право оскаржити рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби до адміністративного суду саме щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Згідно з частиною 2 статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Європейський суд з прав людини у справі «Занд проти Австрії» від 12 жовтня 1978 року вказав, що словосполучення «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття «суд, встановлений законом» у частині першій статті 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з (…) питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів (…)». З огляду на це не вважається «судом, встановленим законом» орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

З аналізу наведених вище норм слідує, що визначальним принципом здійснення правосуддя в адміністративних справах є принцип офіційного з`ясування всіх обставин у справі і обов`язок суб`єкта владних повноважень доказувати правомірність своїх дій чи рішень, на відміну від основного принципу господарського судочинства, який полягає у змагальності сторін, суд, який розглянув справу, не віднесену до його юрисдикції, не може вважатися «судом, встановленим законом» у розумінні частини 1 статті 6 вищезгаданої Конвенції.

У відповідності до пункту 1 частини 1 статті 170 Кодексу адміністративного судочинства України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Частиною 6 статті 170 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у разі відмови у відкритті провадження в адміністративній справі з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої цієї статті, суд повинен роз`яснити заявнику, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд такої справи.

За таких підстав та з урахуванням того, що Центральне територіальне управління капітального будівництва Міністерства оборони України оскаржує постанову про арешт коштів боржника, виданого Господарським судом Черкаської області, спір не стосується оскарження постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження та штрафів, суд дійшов висновку, що вказаний спір не відноситься до юрисдикції Окружного адміністративного суду міста Києва, а тому наявні підстави для відмови у відкритті провадження у справі.

Крім того, суд вважає за необхідне роз`яснити позивачеві, що розгляд такої справи віднесено до юрисдикції Господарського суду Черкаської області, тобто, до суду, який видав виконавчий документ .

Керуючись статтями 160-162, частинами 1, 6 статті 170, статтями 287, 241-243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

У Х В А Л И В:

1. У відкритті провадження за позовом Центрального територіального управління капітального будівництва Міністерства оборони України до Солом`янського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про визнання дій протиправними, скасування постанови про арешт коштів боржника - відмовити.

2. Роз`яснити Центральному територіальному управлінню капітального будівництва Міністерства оборони України, що повторне звернення до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом з тих самих предмета і підстав та до того самого відповідача, як той, щодо якого постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження, не допускається.

3. Роз`яснити Центральному територіальному управлінню капітального будівництва Міністерства оборони України, що розгляд такої справи віднесено до юрисдикції Господарського суду Черкаської області.

4. Копію ухвали разом із позовною заявою та усіма доданими до неї матеріалами надіслати особі, що звернулась із позовною заявою.

Ухвала набирає законної сили згідно статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Н.В. Клочкова