Справа № 200/1955/20-а
Суддя: Олішевська В.В.
Дата ухвалення: 2020-04-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 квітня 2020 р. Справа№200/1955/20-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Олішевської В.В., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1

до відповідача: Селидовського об`єднаного управління пенсійного фонду України Донецької області

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивача: Відокремлений підрозділ «Шахта 1-3 «Новогродівська» Державного підприємства «Селидіввугілля»

про: визнання протиправним та скасування рішення Селидовського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про відмову в перерахунку пенсії ОСОБА_1 , відповідно до ст. 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», зобов`язання Селидовське об`єднане управління пенсійного фонду України Донецької області зарахувати до пільгового та страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи з 19.11.2017 року по 30.11.2019 року на підприємстві ВП «Шахта «1-3 Новогродівська» ДП «Селидіввугілля», зобов`язання Селидовське об`єднане управління пенсійного фонду України Донецької області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 № 282 від 16.01.2020 року про перерахунок пенсії з урахуванням висновків суду.

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовною заявою до Селидовського об`єднаного управління пенсійного фонду України Донецької області, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивача: Відокремлений підрозділ «Шахта 1-3 «Новогродівська» Державного підприємства «Селидіввугілля» про визнання протиправним та скасування рішення Селидовського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про відмову в перерахунку пенсії ОСОБА_1 , відповідно до ст. 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», зобов`язання Селидовське об`єднане управління пенсійного фонду України Донецької області зарахувати до пільгового та страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи з 19.11.2017 року по 30.11.2019 року на підприємстві ВП «Шахта «1-3 Новогродівська» ДП «Селидіввугілля», зобов`язання Селидовське об`єднане управління пенсійного фонду України Донецької області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 № 282 від 16.01.2020 року про перерахунок пенсії з урахуванням висновків суду.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що він перебуває на обліку у Селидовському об`єднаному управлінні Пенсійного фонду України Донецької області та отримує пенсію за віком. Позивач зазначає, що відповідно до статті 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» він отримав право на черговий перерахунок пенсії, в зв`язку з чим 16.01.2020 року звернувся до управління з заявою № 282 про перерахунок пенсії. 18.01.2020 року Селидовським управлінням пенсійного фонду України Донецької області прийнято рішення № 282 про відмову в перерахунку пенсії, відповідно до наданих документів та індивідуальних відомостей персоніфікованого обліку за період з 01.01.1999 року по 30.11.2019 року встановлено, що страховий стаж відсутній у зв`язку з несплатою щомісячних платежів по єдиному соціальному внеску за період з 19.11.2017 року по 30.11.2019 року підприємством ВП «Шахта «1-3 Новогродівська» ДП «Селиджіввугілля», що є порушенням вимог ст. 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Позивач вважає, прийняте відповідачем рішення про відмову в перерахунку пенсії протиправним, оскільки відповідно до положень Закону № 1058 відповідальність за несплату страхових внесків несе підприємство страхувальник, на якому працює працівник, та саме страхувальник здійснює нарахування страхові внески із заробітної плати застрахованої особи. Позивач зазначає, що саме страхувальника покладено обов`язок своєчасно нараховувати та сплачувати єдиний внесок, а обов`язком відповідача є накладення штрафних санкцій за несплату або несвоєчасну сплату страхувальником страхових виплат. З огляду на викладене позивач вказує на те, що він не може нести відповідальність за неналежне виконання своїх обов`язків підприємством, на якому він працював. З огляду на вищевикладене позивач просив суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Позивач у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав заяву відповідно до якої просив суд розглядати справу без його участі.

Відповідачем через канцелярію суду надано відзив на позовну заяву, відповідно до якого просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог. В обґрунтування відзиву на позовну заяву відповідач посилається на те, що позивач звернувся до управління із заявою від 16.01.2020 року № 282 про перерахунок пенсії по стажу та заробітку згідно ч. 4 ст. 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». За матеріалами пенсійної справи відповідно до наданих документів та індивідуальних відомостей персоніфікованого обліку за період з 01.01.1999 року по 30.11.2019 року встановлено, що після призначення пенсії страховий стаж позивача відсутній у зв`язку з несплатою до ПФУ щомісячних платежів по єдиному соціальному внеску за період з 19.11.2017 року по 30.11.2019 року підприємством ВП «Шахта 1-3 «Новогродівська» ДП «Селидіввугілля». За таких обставин позивачу відмовлено в перерахунку пенсії, у зв`язку з чим відповідачем прийнято рішення № 282 від 18.01.2020 року. Відповідач зазначає, що відповідно до статті 24 Закону № 1058 страховий стаж це період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. Відповідач вказує на те, що Державне підприємство «Селидіввугілля» ВП «Шахта 1-3 «Новогродівська» зареєстроване як платник страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та платник єдиного соціального страхування. Згідно ч. 6 ст. 20 Закону № 1058 та ст. 6 Закону № 2464 страхувальник зобов`язаний нараховувати, обчислювати та сплачувати в установлені строки та в повному обсязі страхові внески та єдиний соціальний внесок. Відповідач посилається на те, що страхувальником ДП «Селидіввугілля» ВП «Шахта 1-3 «Новогродівська» постійно порушувались строки сплати страхових внесків та єдиного внеску, за що до нього були застосовані штрафні санкції. У зв`язку з порушенням страхувальником чинного законодавства, привело до відсутності страхового стажу у позивача. З огляду на викладене відповідач вважає, що позивачу правомірно не здійснено перерахунок пенсії, через відсутність сплати єдиного соціального внеску. Отже, приймаючи рішення про відмову в перерахунку пенсії відповідач вважає, що він діяв у спосіб та в межах передбачених Конституцією України та Законами України, та відповідно ним не порушені права позивача.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Третя особа письмових пояснень з приводу заявлених позовних вимог суду не надав.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 24 лютого 2020 року відкрито провадження в адміністративній справі та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін на 16 березня 2020 року.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 16 березня 2020 року відкладено розгляд справи на 13 квітня 2020 року, у зв`язку з необхідністю отримання додаткових доказів у справі.

Відповідно до ч. 9 ст. 205 Кодексу адміністративного судочинства України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Згідно ч. 4 ст. 243 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

Приписами частини 5 статті 250 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що датою ухвалення судового рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

З огляду на те, що позивач просив суд розглядати справу без його участі, представник відповідача та третя особа у судове засідання не з`явились, суд дійшов висновку про розгляду справи без участі сторін в порядку письмового провадження.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, що підтверджується копією паспорту серії НОМЕР_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 (а.с. 8-10).

З матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_1 16.01.2020 року звернувся до Селидовського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області з заявою про перерахунок пенсії за віком, відповідно до ч. 4 ст. 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (а.с. 60-зворотній бік).

Для перерахунку були надані наступні документи: заява, копія трудової книжки серії НОМЕР_3 .

18 січня 2020 року Селидовським об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України Донецької області прийнято рішення № 282 про відмову в перерахунку пенсії (а.с. 22).

Зі змісту рішення вбачається, що відповідно до наданих документів та індивідуальних відомостей персоніфікованого обліку за період з 01.01.1999 року по 30.11.2019 року встановлено, що після призначення пенсії страховий стаж у ОСОБА_1 відсутній у зв`язку з несплатою до ПФУ щомісячних платежів по єдиному соціальному внеску за період з 19.11.2017 року по 30.11.2019 року підприємством ВП «Шахта 1-3 «Новогродівська» ДП «Селидіввугілля», що є порушенням вимог статті 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

За таких обставин відмовити в перерахунку пенсії згідно до ч. 4 ст. 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Не погодившись з прийнятим Селидовським об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України Донецької області рішення про відмову в перерахунку пенсії, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Спірні правовідносини регулюються Законом України Про пенсійне забезпечення від 05 листопада 1991 року № 1788-XII (далі по тексту Закон № 1788), Законом України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 09 липня 2003 року № 1058 IV (далі по тексту Закон № 1058), Законом України Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування від 08.07.2010 року № 2464-VI (далі по тексту Закон № 2464), Законом України Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи від 01.10.2011 року № 3668-VI (далі по тексту Закон № 3668).

Відповідно до ч. 1 ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян на соціальну захищеність пенсіонерів шляхом встановлення пенсій на рівні, орієнтованому на прожитковий мінімум, а також регулярного перегляду їх розмірів у зв`язку із збільшенням розміру мінімального споживчого бюджету і підвищенням ефективності економіки республіки, визначені у Законі України Про пенсійне забезпечення.

Закон України Про пенсійне забезпечення №1788 від 05.11.1991 року, відповідно до Конституції України гарантує всім непрацездатним громадянам України право на матеріальне забезпечення за рахунок суспільних фондів споживання шляхом надання трудових і соціальних пенсій.

Відповідно Закон України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.

Зміна умов і норм загальнообов`язкового державного пенсійного страхування здійснюється виключно шляхом внесення змін до цього Закону.

Законом України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування визначаються періоди, з яких складається страховий стаж. Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше (ч. 4 ст. 24 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування).

Відповідно до ч. 1 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пільгових умовах пенсія за віком призначається: працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Працівникам, які не мають стажу роботи з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім цього пункту відповідного страхового стажу пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 цього Закону: чоловікам - на 1 рік за кожний повний рік такої роботи.

Відповідно до ст. 48 Кодексу законів про працю України, положення якої кореспондуються зі ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення», трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок № 637) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пункт 3 Порядку № 637 встановлює, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу органами Пенсійного фонду на місцях приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Відповідно до пункту 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (надалі - Порядок), у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5).

У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Проте, якщо у трудовій книжці не зазначені відомості про умови праці та характер виконуваної роботи, то для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Згідно зі статтею 1 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески; страхові внески - кошти відрахувань на соціальне страхування, збір на обов`язкове державне пенсійне страхування та страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, сплачені (які підлягають сплаті) згідно із законодавством, що діяло раніше; надходження від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що спрямовуються на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування; страхувальники - роботодавці та інші особи, які відповідно до закону сплачують єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та/або є платниками відповідно до цього Закону.

Відповідно п. 1 ч. 1 ст. 13 Закону № 1058 загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню підлягають: громадяни України, іноземці (якщо інше не встановлено міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України) та особи без громадянства, які працюють на підприємствах, в установах, організаціях, створених відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, у філіях, представництвах, відділеннях та інших відокремлених підрозділах цих підприємств та організацій, у громадських об`єднаннях, у фізичних осіб - підприємців, осіб, які провадять незалежну професійну діяльність, та в інших фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або працюють на інших умовах, передбачених законодавством, або виконують роботи (надають послуги) на зазначених підприємствах, в установах, організаціях чи у фізичних осіб за договорами цивільно-правового характеру.

Приписами пункту 1 частини 1 статті 14 Закону № 1058 визначено, що страхувальниками відповідно до цього Закону є, зокрема, роботодавці: підприємства, установи і організації, створені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, об`єднання громадян, профспілки, політичні партії (у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ, організацій, об`єднань громадян, профспілок, політичних партій, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами), фізичні особи - підприємці та інші особи (включаючи юридичних та фізичних осіб - підприємців, які обрали особливий спосіб оподаткування (єдиний податок, фіксований сільськогосподарський податок), які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, або за договорами цивільно-правового характеру, - для осіб, зазначених у пунктах 1, 10 статті 11 цього Закону.

Частиною 1 статті 15 вказаного Закону передбачено, що платниками страхових внесків до солідарної системи є страхувальники, зазначені в статті 14 цього Закону, і застраховані особи, зазначені в частині 1 статті 12 цього Закону.

Відповідно до ч. 5 ст. 20 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування страхові внески сплачуються страхувальниками шляхом перерахування безготівкових сум з їх банківських рахунків.

Частиною 6 статті 20 цього Закону визначено, що перерахування страхових внесків здійснюється страхувальниками одночасно з одержанням (перерахуванням) коштів на оплату праці (виплати доходу), у тому числі в безготівковій чи натуральній формі або з виручки від реалізації товарів (послуг). При цьому фактичним одержанням (перерахуванням) коштів на оплату праці (виплати доходу) вважається одержання відповідних сум готівкою, зарахування на банківський рахунок одержувача, перерахування за дорученням одержувача на будь-які цілі, одержання товарів (послуг) або будь-яких інших матеріальних цінностей в рахунок зазначених виплат (доходу), фактичне здійснення із цих виплат (доходу) відрахувань, передбачених законодавством або за виконавчими документами, чи будь-яких інших відрахувань.

У частині 9 ст. 20 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування визначено, що днем сплати страхових внесків вважається: у разі перерахування сум страхових внесків у безготівковій формі з банківського рахунку страхувальника на банківський рахунок органу Пенсійного фонду - день списання установою банку, органом, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, суми платежу з банківського (спеціального реєстраційного) рахунку страхувальника незалежно від часу її зарахування на банківський рахунок органу Пенсійного фонду;

Частинами 10, 12 статті 20 цього Закону передбачено, що якщо страхувальники несвоєчасно або не в повному обсязі сплачують страхові внески, до них застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про сплату страхових внесків, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом. Страхові внески підлягають сплаті незалежно від фінансового стану платника страхових внесків. Установи банків приймають від страхувальників платіжні доручення та інші платіжні документи на видачу (перерахування) коштів для виплат заробітної плати (доходу), на які відповідно до цього Закону нараховуються страхові внески, та здійснюють видачу (перерахування) зазначених коштів лише за умови одночасного подання страхувальником платіжних документів про перерахування коштів для сплати відповідних сум страхових внесків або документів, що підтверджують фактичну сплату цих сум, у порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду України за погодженням із Національним банком України та центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення. У разі невиконання банками цієї вимоги вони за рахунок власних коштів у порядку, встановленому Національним банком України, сплачують відповідному територіальному органу Пенсійного фонду суму, що дорівнює сумі несплачених страхових внесків, з правом зворотної вимоги до страхувальників щодо відшкодування цієї суми.

Згідно абз. 1 п. 1 ч. 1 ст. 4 зазначеного Закону, платниками єдиного внеску є роботодавці - підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності, зазначеним у витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами.

Тобто, ВП «Шахта 1-3 «Новогродівська» ДП «Селидіввугілля» в розумінні зазначених норм Закону є страхувальником та на нього покладений обов`язок нараховувати та сплачувати єдиний внесок на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Пунктами 1, 4 частини 2 статті 6 Закону № 2464 встановлено, що платник єдиного внеску зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок; подавати звітність до органу доходів і зборів за основним місцем обліку платника єдиного внеску у строки, порядку та за формою, встановленими центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, за погодженням з Пенсійним фондом та фондами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Частиною 1 статті 24 Закону № 1058 визначено, що страховий стаж це період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Згідно абз. 2 ч. 1 ст. 24 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування до страхового стажу для обчислення розміру пенсії за віком, з якого обчислюється розмір пенсії по інвалідності або у зв`язку з втратою годувальника, крім наявного страхового стажу, зараховується також на загальних підставах відповідно період з дня встановлення інвалідності до досягнення застрахованою особою віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону, та період з дня смерті годувальника до дати, коли годувальник досяг би віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону.

Відповідно до ч. 2 ст. 24 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Частиною 3 статті 24 цього Закону визначає, що страховий стаж обчислюється в місяцях. Неповний місяць роботи, якщо застрахована особа підлягала загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню або брала добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, зараховується до страхового стажу як повний місяць за умови, що сума сплачених за цей місяць страхових внесків з урахуванням сум страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати, є не меншою, ніж мінімальний страховий внесок.

Приписами частини 4 статті 42 Закону № 1058 визначено, що у разі якщо застрахована особа після призначення пенсії продовжувала працювати, перерахунок пенсії проводиться з урахуванням не менш як 24 місяців страхового стажу після призначення (попереднього перерахунку) пенсії незалежно від перерв у роботі. Перерахунок пенсії проводиться із заробітної плати (доходу), з якої обчислена пенсія.

Судом з копії трудової книжки ОСОБА_1 серії НОМЕР_3 встановлено, що останній у 24 грудня 2012 року прийнятий до ВП «Шахта 1-3 «Новогродівська» ДП «Селидіввугілля» на посаду прохідника підземного з повним робочим днем підземним 5 розряду з повним робочим днем в шахті на дільницю гірничо капітальних робіт; 11.11.2019 року звільнений за власним бажанням за статтею 38 КЗпП України (а.с. 11-12).

Отже, позивачем у період з 19.11.2017 року по 11.11.2019 року здійснювались роботи, які дають право на призначення пенсії на пільгових умовах.

Як встановлено зі спірного рішення відповідача період роботи з 19.11.2017 року по 30.11.2019 року не зарахованого до страхового та пільгового стажу позивача, оскільки за вказаний період не здійснювалось відрахування ВП «Шахта 1-3 «Новогродівська» ДП «Селидіввугілля» щомісячних платежів по єдиному соціальному внеску.

Проте, суд вважає такі дії відповідача протиправними, оскільки згідно довідки наданої ВП «Шахта 1-3 «Новогродівська» ДП «Селидіввугілля» № 53/03 від 02.03.2020 року встановлено, що ОСОБА_1 дійсно працював на ВП «Шахта 1-3 «Новогродівська» ДП «Селидіввугілля» та йому була нарахована та сплачена заробітна плата, нараховано єдиний соціальний внесок і перераховано в ДФС за період з 01.11.2017 року по 30.11.2019 року (а.с. 31).

З огляду на наведене, суд приходить до висновку, що сам факт незарахування сум єдиного соціального внеску, сплачених із заробітної плати позивача, на банківський рахунок Пенсійного фонду, про що стверджує відповідач, за відсутності вини позивача, не є підставою для відмови у зарахуванні йому страхового стажу за вищевказані періоди. Крім того, оскільки із заробітної плати позивача щомісячно перераховувалися суми єдиного соціального внеску, а отже позивач не повинен нести відповідальність за неналежне виконання підприємством своїх обов`язків по сплаті обов`язкових платежів.

Враховуючи положення частини 3 статті 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», суд приходить висновку, що Селидовське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області не правомірно не зарахувало до страхового стажу ОСОБА_1 період роботи у Відокремленому підрозділі «Шахта 1-3 «Новогродівська» Державного підприємства «Селидіввугілля» з 19.11.2017 року по 30.11.2019 року, оскільки підприємство, де працював позивач, не сплачував єдиний внесок.

Щодо зобов`язання Селидовське об`єднане управління пенсійного фонду України Донецької області зарахувати до пільгового стажу ОСОБА_1 періоди роботи з 19.11.2017 року по 30.11.2019 року на підприємстві ВП «Шахта «1-3 Новогродівська» ДП «Селидіввугілля», суд зазначає наступне.

Як вже зазначалось, пунктом 1 частини 2 статті 114 Закону № 1058 передбачено, що на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Отже, до пільгового стажу зараховують працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України.

З трудової книжки позивача встановлено, що останній 11.11.2019 року звільнений з займаної посади, отже до пільгового стажу позивача необхідно зарахувати період роботи з 19.11.2017 року по 11.11.2019 року на підприємстві ВП «Шахта «1-3 Новогродівська» ДП «Селидіввугілля».

Таким чином, суд вважає, що спірне рішення № 282 Селидовського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області від 18 січня 2020 року про відмову в перерахунку по стажу згідно ч. 4 ст. 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», прийнято без повного з`ясування усіх обставин справи та дослідження не в повному обсязі документів наданих позивачем при зверненні з заявою про призначення пенсії, в зв`язку з чим рішення є протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

Відповідно до ст. 19 Конституції України суд, як орган державної влади, зобов`язаний діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами.

Згідно ч. 1, 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 245 Кодексу адміністративного судочинства України уразі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить висновку про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до Селидовського об`єднаного управління пенсійного фонду України Донецької області, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивача: Відокремлений підрозділ «Шахта 1-3 «Новогродівська» Державного підприємства «Селидіввугілля» про визнання протиправним та скасування рішення № 282 Селидовського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про відмову в перерахунку пенсії від 18 січня 2020 року, зобов`язання Селидовське об`єднане управління пенсійного фонду України Донецької області зарахувати до пільгового та страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи з 19.11.2017 року по 30.11.2019 року на підприємстві ВП «Шахта «1-3 Новогродівська» ДП «Селидіввугілля», зобов`язання Селидовське об`єднане управління пенсійного фонду України Донецької області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 № 282 від 16.01.2020 року про перерахунок пенсії з урахуванням висновків суду.

Що стосується позовних вимог позивач в частині зобов`язання відповідача подання до суду звіту про виконання судового рішення суд зазначає наступне.

Згідно частини першої статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Частиною другою статті 14 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

З аналізу викладених норм вбачається, що зобов`язання суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення є правом суду, а не його обов`язком.

З огляду на викладене, а також приймаючи до уваги обставини даної справи, суд дійшов висновку про відсутність підстав для встановлення судового контролю щодо виконання рішення в даній справі, оскільки позивачем не наведено доводів та не надано доказів, які свідчать про те, що відповідач ухилятиметься від виконання рішення суду.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Згідно з положеннями частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З огляду на те, що підставою звернення до суду стало протиправне рішення відповідача, суд дійшов висновку про стягнення на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судовий збір у розмірі 840,80 грн.

Керуючись Конституцією України та Кодексом адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Селидовського об`єднаного управління пенсійного фонду України Донецької області, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивача: Відокремлений підрозділ «Шахта 1-3 «Новогродівська» Державного підприємства «Селидіввугілля» про визнання протиправним та скасування рішення № 282 Селидовського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про відмову в перерахунку пенсії від 18 січня 2020 року, зобов`язання Селидовське об`єднане управління пенсійного фонду України Донецької області зарахувати до пільгового та страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи з 19.11.2017 року по 30.11.2019 року на підприємстві ВП «Шахта «1-3 Новогродівська» ДП «Селидіввугілля», зобов`язання Селидовське об`єднане управління пенсійного фонду України Донецької області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 № 282 від 16.01.2020 року про перерахунок пенсії з урахуванням висновків суду задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення № 282 Селидовського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про відмову в перерахунку пенсії від 18 січня 2020 року.

Зобов`язати Селидовське об`єднане управління пенсійного фонду України Донецької області () зарахувати періоди роботи ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) на підприємстві ВП «Шахта «1-3 Новогродівська» ДП «Селидіввугілля» до страхового стажу з 19.11.2017 року по 30.11.2017 року, до пільгового стажу з 19.11.2017 року по 11.11.2019 року.

Зобов`язати Селидовське об`єднане управління пенсійного фонду України Донецької області () повторно розглянути заяву ОСОБА_1 № 282 від 16.01.2020 року про перерахунок пенсії з урахуванням висновків суду.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Селидовського об`єднаного управління Пенсійного фонду України (84500, Донецька область, м. Селидове, вул. Героїв праці, буд. 6, ) судовий збір в розмірі 840 (вісімсот сорок) гривень 80 копійок.

Повний текст рішення складено та підписано 17 квітня 2020 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржена сторонами в апеляційному порядку до Першого апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Строк на оскарження рішення застосовуються з урахуванням положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» № 540 від 30.03.2020 року (який набрав чинності 02.04.2020 року).

Відповідно до п.п. 15-5 п. 15 розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Суддя В.В. Олішевська