Справа № 401/211/20(2-а/401/23/20)
Суддя: Семененко Я.В.
Дата ухвалення: 2020-04-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

16 квітня 2020 року м. Дніпросправа № 401/211/20(2-а/401/23/20)

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Семененка Я.В. (доповідач),

суддів: Бишевської Н.А., Добродняк І.Ю.,

розглянувши в порядку письмового провадженні в м.Дніпрі апеляційну скаргу Головного інспектора будівельного нагляду інспекційного відділу Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Кіровоградській області Колесникової Галини Володимирівни

на рішення Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 25 лютого 2020 року (суддя Гармаш Т.І.) у справі №401/211/20 (провадження №2-а/401/23/20) за позовом ОСОБА_1 до головного інспектора будівельного нагляду інспекційного відділу Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Кіровоградській області Колесникової Галини Володимирівни про визнання протиправною та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, -

в с т а н о в и В :

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому просила визнати протиправною та скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення №1/2020 від 02.01.2020 року, якою її притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.5 ст.96 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 10200,0грн.

В обґрунтування заявлених вимог посилалась на те, що підставою притягнення її до адміністративної відповідальності відповідачем є те, що нею виконано будівельні роботи без подання повідомлення про початок виконання будівельних робіт щодо об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1): по вул. Героїв України біля зупинки автобусів "Райлікарня" у м.Світловодськ Кіровоградської області. Загальна площа будівлі складає 62 кв.м. та відповідно до вимог ст.28 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" не може вважатися тимчасовою спорудою для провадження підприємницької діяльності, чим порушено п.1 ч.1 ст. 34 та ч.1 ст.36 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності".

Позивачка зазначала, що наведені підстави притягнення її до адміністративної відповідальності є необгрунтованими, оскільки, за змістом статті 28 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», з урахуванням положень законів України «Про благоустрій населених пунктів» і «Про місцеве самоврядування в Україні» та Порядку, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 21.10.2011 року № 244, отримання паспорта прив`язки тимчасової споруд на підставі відповідного рішення органу місцевого самоврядування про надання дозволу на її розміщення, а також наявність належним чином укладеного договору щодо пайової участі в утриманні об`єкта благоустрою, є підставою для встановлення такої тимчасової споруди.

Рішенням Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 25 лютого 2020 року позов задоволено.

Рішення суду фактично мотивовано тим, що позивачкою зведено тимчасову споруду на підставі дозвільних документів, які видані органом місцевого самоврядування. При цьому суд вказав на те, що оскільки відповідачем не було доведено того, що зведена позивачкою споруда є капітальним будівництвом, а не тимчасовою спорудою, то у суду відсутні підстави для висновку про необхідність подання позивачкою повідомлення про початок будівництва, що фактично і стало підставою для притягнення останньої до адміністративної відповідальності.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову про відмову у задоволенні позову. Фактично позиція відповідача полягає у тому, що суд першої інстанції дійшов необґрунтованого висновку про недоведеність відповідачем того, що зведена позивачкою споруда є капітальним будівництвом. З цього приводу відповідач посилається на положення Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», Порядку розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України №244 від 21.10.2011 (зареєстрованого Мінюстом за №1330/20068 від 22.11.2011), які дають визначення поняттю «тимчасова споруда» та зазначає про те, що обставини встановленні під час перевірки, не відповідають визначенню «тимчасової споруди».

Перевіривши, в межах доводів апеляційної скарги, законність та обґрунтованість судового рішення, оцінивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи із такого.

Встановлені обставини справи свідчать про те, що рішенням Світловодської міської ради від 27 липня 2010 року № 1710 фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 , терміном на 5 років, попередньо погоджено місце розташування тимчасового одноповерхового павільйону для реалізації продовольчих товарів, площа по зовнішньому контуру якого не повинна перевищувати 30 кв.м., виготовленого з полегшених конструкцій та та встановлюваного без закладення фундаменту, в районі зупинки громадського транспорту "ЦРЛ" біля магазину " ІНФОРМАЦІЯ_1 " по вул. Леніна в м. АДРЕСА_1 (а.с. 22).

У серпні 2010 року приватним підприємством "ЮГ і К Контакт" видано фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 . Паспорт на розміщення малої архітектурної форми в районі зупинки громадського транспорту "ЦРЛ" біля магазину " ІНФОРМАЦІЯ_1 " по АДРЕСА_1 . 26 серпня 2010 року вказаний Паспорт погоджено відділом архітектури та містобудування виконавчого комітету Світловодської міської ради Кіровоградської області (а.с.28-36).

Рішенням Світловодської міської ради від 26.10.2010 року № 1796, позивачці надано дозвіл на розміщення малої архітектурної форми - торгівельного павільйону в районі зупинки громадського транспорту "ЦРЛ" біля магазину "Ювілейний" по АДРЕСА_1 , площею по зовнішньому контуру 29,97 кв.м., на земельній ділянці площею 78,6 кв.м. терміном до 01.10.2020 року (а.с.23).

На виконання вказаного рішення, 09.11.2010 року між ОСОБА_1 та Світловодською міською радою Кіровоградської області укладено Договір особистого строкового сервітуту для обслуговування малої архітектурної форми № 32 (а.с.24-25).

26 квітня 2019 року відділом архітектури та містобудування виконавчого комітету Світловодської міської ради Кіровоградської області фізичній особі Іщенко ОСОБА_2 видано паспорт прив`язки стаціонарної тимчасової споруди-павільйону для здійснення підприємницької діяльності розташованої в районі зупинки громадського транспорту " ІНФОРМАЦІЯ_2 " біля магазину " ІНФОРМАЦІЯ_1 по АДРЕСА_1 (а.с.39-44).

Встановлені обставини справи також свідчать про те, що 19 грудня 2019 року відповідачем складено протокол про адміністративне правопорушення №105/2019 відносно ОСОБА_1 з підстав будівництва нею будівлі " ІНФОРМАЦІЯ_3 " біля зупинки автобусів " ІНФОРМАЦІЯ_2 ", по АДРЕСА_1 з тамбуром та добудовою, із зовнішніми металевими стінами, всередині з гіпсокартону. Загальна площа будівлі складає 62 кв.м та відповідно до вимог ст.28 ЗУ "Про регулювання містобудівної діяльності" не може рахуватися як тимчасова споруда для здійснення підприємницької діяльності. Земельна ділянка під будівництво не надавалася, містобудівні умови та обмеження, проектна документація відсутні. Будівництво будівлі з прибудовою виконано без повідомлення про початок виконання будівельних робіт щодо об`єкта, що за класом наслідків (відповідальності) належить до об`єктів з незначними наслідками (СС1). Порушення виявлені 17.12.2019 року (а.с.12).

02 січня 2020 року головним інспектором будівельного нагляду інспекційного відділу Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Кіровоградській області Колесниковою Галиною Володимирівною винесено постанову по справі про адміністративне правопорушення № 1/2020 відносно ОСОБА_1 , за яке передбачена адміністративна відповідальність за ч.5 ст.96 КУпАП та адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 10200 грн.(а.с.9).

У вказаній постанові зазначено, що підставою притягнення позивача до адміністративної відповідальності є те, що ОСОБА_1 виконала будівельні роботи без подання повідомлення про початок будівельних робіт щодо об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1): по АДРЕСА_2 біля зупинки автобусів "Райлікарня" у м.Світловодськ АДРЕСА_3 збудовано одноповерхову будівлю " ІНФОРМАЦІЯ_3 ", загальною площею 62 кв.м., що відповідно до вимог ст.28 ЗУ "Про регулювання містобудівної діяльності" не може вважатися тимчасовою спорудою для провадження підприємницької діяльності. Тим самим ОСОБА_1 допущено порушення вимог п.1ч.1 ст.34 та ч.1 ст.36 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності".

Правомірність та обгрунтованість вказаного рішення відповідача є предметом спору, який передано на вирішення суду.

За наслідками перегляду справи суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції щодо наявності правових підстав для задоволення позову з огляду на таке.

Так встановлені обставини справи свідчать про те, що підставою для притягнення позивачки до адміністративної відповідальності стали висновки органу державного контролю про порушення позивачкою вимог п.1, ч.1, ст. 34 та ч.1 ст. 36 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» і таке порушення полягало у тому, що позивачкою збудовано споруду з без подання повідомлення про початок виконання будівельних робіт щодо об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1).

Відповідно до п.1 ч.1 ст.34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» замовник має право виконувати будівельні роботи після подання замовником повідомлення про початок виконання будівельних робіт відповідному органу державного архітектурно-будівельного контролю - щодо об`єктів будівництва, які за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1), та щодо об`єктів, будівництво яких здійснюється на підставі будівельного паспорта та які не потребують отримання дозволу на виконання будівельних робіт згідно з переліком об`єктів будівництва, затвердженим Кабінетом Міністрів України. Форма повідомлення про початок виконання будівельних робіт та порядок його подання визначаються Кабінетом Міністрів України.

Згідно із ч.1 ст.36 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» після набуття права на земельну ділянку та відповідно до її цільового призначення замовник може виконувати підготовчі роботи, визначені будівельними нормами, стандартами і правилами, з повідомленням органу державного архітектурно-будівельного контролю. Форма повідомлення про початок виконання підготовчих робіт, порядок його подання, форма повідомлення про зміну даних у поданому повідомленні визначаються Кабінетом Міністрів України.

У відповідності із ч.2 ст.36 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» виконувати будівельні роботи без подання повідомлення про початок виконання будівельних робіт забороняється.

Отже, виконання будівельних робіт на об`єктах будівництва, які за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1), можливе лише після подання замовником повідомлення про початок виконання будівельних робіт.

Відповідно до ч.5 ст.96 КУпАП виконання будівельних робіт без подання повідомлення про початок виконання зазначених робіт, а також наведення недостовірних даних у такому повідомленні, вчинені щодо об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1), крім порушень, передбачених частиною четвертою цієї статті, - тягнуть за собою накладення штрафу від п`ятисот до шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Таким чином, встановлення факту виконання будівельних робіт без подання повідомлення про початок виконання зазначених робіт щодо об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1), є підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Як зазначено вище, фактично суть спірних правовідносин полягає у тому, чи зведена позивачкою споруда є капітальним будівництвом чи тимчасової спорудою.

У спірному випадку відповідачем не заперечується те, що при зведенні тимчасових споруд не потребується подання повідомлення про початок будівельних робіт. В той же час, відповідач наполягає на тому, що зведену позивачем споруду не можливо віднести до тимчасової споруди. Таку позицію відповідач обґрунтовує посиланням на положення ч.2 ст.28 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», Порядку розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України №244 від 21.10.2011 (зареєстрованого Мінюстом за №1330/20068 від 22.11.2011)., які дають визначення поняттю «тимчасова споруда».

У свою чергу, заперечуючи позицію відповідача, позивачка посилається на те, що зведена споруда є тимчасової спорудою, що зокрема підтверджується дозвільними документами, які видані на зведення такої споруди, а також самим актом від 19.12.2019р. №413/2019, який складено відповідачем та в якому визначено технічні характеристики споруду.

Отже, враховуючи суть спірних відносин, визначальним у цій справі є встановлення того, чи відноситься зведена позивачкою споруда до тимчасових споруд.

Відповідно до ч.2 ст.28 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» тимчасова споруда торговельного, побутового, соціально-культурного чи іншого призначення для здійснення підприємницької діяльності - одноповерхова споруда, що виготовляється з полегшених конструкцій з урахуванням основних вимог до споруд, визначених технічним регламентом будівельних виробів, будівель і споруд, і встановлюється тимчасово, без улаштування фундаменту.

Згідно із п.1.3 Порядку №244 тимчасова споруда торговельного, побутового, соціально-культурного чи іншого призначення для здійснення підприємницької діяльності (далі - ТС) - одноповерхова споруда, що виготовляється з полегшених конструкцій з урахуванням основних вимог до споруд, визначених технічним регламентом будівельних виробів, будівель і споруд, і встановлюється тимчасово, без улаштування фундаменту.

Відповідно до Державного класифікатора будівель та споруд 018-2000:

споруди це будівельні системи, пов`язані з землею, які створені з будівельних матеріалів, напівфабрикатів, устаткування та обладнання в результаті виконання різних будівельно-монтажних робіт;

будівлі це споруди, що складаються з несучих та огороджувальних або сполучених (несуче-огороджувальних) конструкцій, які утворюють наземні або підземні приміщення, призначені для проживання або перебування людей, розміщення устаткування, тварин, рослин, а також предметів.

У свою чергу, постановою КМУ №406 від 07.06.2017р. затверджено Переліку будівельних робіт, які не потребують документів, що дають право на їх виконання, та після закінчення яких об`єкт не підлягає прийняттю в експлуатацію.

До таких будівельних робіт, зокрема, віднесено зведення на земельній ділянці тимчасових будівель та споруд без влаштування фундаментів.

Чинне законодавство розрізняє різні види будівель та споруд, в той же час, термін «капітальна споруда» в ньому відсутній, проте, цілком очевидно, що різниця між так званою «капітальною» та «некапітальною» спорудою полягає лише у наявності фундаменту, несучих конструкцій та матеріалів, з яких виготовлено конкретний об`єкт.

Відповідно до положень ст..181 Цивільного кодексу України до нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їхнього знецінювання й зміни їх призначення.

Згідно із ст. 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 № 1952-IV в ред. від 01.01.2016 вказано, що Державній реєстрації підлягає право користування лише будівлею або іншою капітальною спорудою.

Стаття 5 цього ж закону вказує, що у Державному реєстрі прав реєструються речові права та їх обтяження на земельні ділянки, а також на об`єкти нерухомого майна, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких неможливе без їх знецінення та зміни призначення, а саме: підприємства як єдині майнові комплекси, житлові будинки, будівлі, споруди, а також їх окремі частини, квартири, житлові та нежитлові приміщення.

Згідно Державного класифікатора будівель та споруд 018-2000: споруди це будівельні системи, пов`язані з землею, які створені з будівельних матеріалів, напівфабрикатів, устаткування та обладнання в результаті виконання різних будівельно-монтажних робіт.

Отже законодавство розмежовує капітальні та не капітальні споруди за ознакою пов`язаності їх із землею та неможливістю їх переміщення без знецінення та зміни призначення. Таке розмежування є необхідним як для визначення того, чи є споруда тимчасовою, так і для визначення того, чи необхідно при її зведенні отримувати дозвіл на будівництво, в контексті спірних правовідносин, подавати повідомлення про початок будівництва.

Відповідачем під час проведення перевірки було встановлено технічні характеристики споруди, зокрема, встановлено її розмір. В той же час, матеріали проведеної відповідачем перевірки не містять у собі інформації про наявність фундаменту, який би пов`язував споруду із земельною ділянкою та який би міг свідчити про те, що позивачем зведено «капітальну» споруду, тобто споруду на будівництво якої необхідно подавати повідомлення про початок будівельних робіт.

Оскільки суду не було надано доказів того, що зведена позивачкою споруда є капітальним будівництвом, то суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що відповідачем не було доведено необхідність подання позивачкою повідомлення про початок будівництва при зведенні спірної споруди, а отже не було доведено і порушення позивачкою вимог п.1, ч.1, ст. 34 та ч.1 ст. 36 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності».

Вказане дає підстави як для висновку про необґрунтованість оскаржуваної постанови так і для висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Отже, встановивши зазначені обставини справи, дослідивши аргументи відповідача, з якими останній пов`язує незаконність та необґрунтованість рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та ухвалено рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим підстав для його скасування не існує.

На підставі викладеного, керуючись п.1 ч.1 ст.315, ст.ст. 316, 321, 322, 325 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного інспектора будівельного нагляду інспекційного відділу Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Кіровоградській області Колесникової Галини Володимирівни залишити без задоволення, а рішення Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 25 лютого 2020 року у справі №401/211/20 (провадження №2-а/401/23/20) без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати прийняття та відповідно до ч.3 ст.272 Кодексу адміністративного судочинства України касаційному оскарженню не підлягає.

Повне судове рішення складено 16.04.2020р.

Головуючий - суддя Я.В. Семененко

суддя Н.А. Бишевська

суддя І.Ю. Добродняк