Справа № 440/4950/19
Суддя: Н.І. Слободянюк
Дата ухвалення: 2020-04-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2020 року м. ПолтаваСправа № 440/4950/19

Полтавський окружний адміністративний суд у складі судді Слободянюк Н.І., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Оржицької селищної ради про визнання рішення протиправним та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 /далі позивач, ОСОБА_1 / звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою (з урахуванням уточненої позовної заяви) до Оржицької селищної ради /далі відповідач/ про:

- визнання протиправним рішення Оржицької селищної ради Оржицього району Полтавської області №28 від 09 серпня 2019 року, прийнятого на п`ятдесят другій сесії сьомого скликання, про відмову ОСОБА_1 у наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у приватну власність площею 2,00 га ріллі для ведення особистого селянського господарства у зв`язку з невідповідністю місця розташування земельної ділянки вимогам закону;

- зобов`язання Оржицької селищної ради Оржицього району Полтавської області надати ОСОБА_1 дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у приватну власність площею 2,00 га ріллі для ведення особистого селянського господарства, розташованої на території смт. Оржиця Оржицького району Полтавської області /а.с. 30-34/.

Позов обґрунтований тим, що позивач звернувся до Оржицької селищної ради із заявою про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність площею 2,0 га, яка розташована на території Оржицької селищної ради в межах населеного пункту, для ведення особистого селянського господарства із земель сільськогосподарського призначення за рахунок земель запасу державної власності. Оржицькою селищною радою на 52 сесії 7 скликання розглянуто заяву позивача та прийнято рішення №28 від 09 серпня 2019 року, яким відмовлено позивачу у наданні вказаного дозволу у зв`язку з невідповідністю місця розташування земельної ділянки вимогам закону. З таким рішенням Оржицької селищної ради позивач не погоджується та вважає його таким, що винесене з порушенням вимог частини сьомої статті 118 Земельного кодексу України.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 17 лютого 2020 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Відповідач позов не визнав та у відзиві на позовну заяву /а.с. 65-67/ зазначив, що Оржицькою селищною радою на 52 сесії 7 скликання розглянуто заяву позивача та прийнято рішення №28 від 09 серпня 2019 року про відмову у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою. Прийняття такого рішення обумовлено наявністю у заяві позивача та доданому до неї викопіюванні розбіжності у заявленій та фактичній формі власності земельної ділянки, що не дозволяє відповідачу зрозуміти яку ж саме земельну ділянку бажає отримати позивач у власність: земельну ділянку державної власності чи земельну ділянку комунальної власності. Так, у заяві позивач просив надати йому земельну ділянку за рахунок земель запасу державної власності в межах населеного пункту, а у викопіюванні, доданому до заяви, вказав місце розташування земельної ділянки, яка фактично належить до комунальної власності. Також у заяві позивач повідомив, що він не скористався правом на безоплатну приватизацію земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства на території України, тоді як відповідно до наказу Головного управління Держгеокадастру в Полтавській області №3130 від 08 травня 2019 року позивачу було передано у приватну власність земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства площею 2,0 га (кадастровий номер :00:009:0117) на території Селецької сільської ради Оржицького району Полтавської області.

Справу розглянуто судом за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи відповідно до пункту 10 частини шостої статті 12 та частини п`ятої статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося на підставі приписів частини четвертої статті 229 КАС України.

Дослідивши письмові докази, суд встановив такі обставини та відповідні до них правовідносини.

ОСОБА_1 звернувся до Оржицької селищної ради із заявою від 25 червня 2019 року (вх.№02-44/123 від 25 червня 2019 року) /а.с. 70/ про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність площею 2,0 га, яка розташована на території Оржицької селищної ради Оржицького району Полтавської області в межах населеного пункту для ведення особистого селянського господарства сільськогосподарського призначення за рахунок земель запасу державної власності. При цьому у заяві ОСОБА_2 повідомив, що він не скористався своїм правом на безоплатну приватизацію земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства на території України.

До вказаної заяви додав копії паспорта, ідентифікаційного коду, посвідчення учасника бойових дій та викопіювання бажаного місця розташування земельної ділянки.

Рішенням п`ятдесят другої сесії сьомого скликання Оржицької селищної ради №28 від 09 серпня 2019 року "Про розгляд заяви гр. ОСОБА_1 " /а.с. 71/ громадянину ОСОБА_1 відмовлено у наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у приватну власність площею 2,0 га ріллі для ведення особистого селянського господарства у зв`язку з невідповідністю місця розташування земельної ділянки вимогам закону.

Не погодившись з рішенням п`ятдесят другої сесії сьомого скликання Оржицької селищної ради №28 від 09 серпня 2019 року, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам та аргументам учасників справи, вказаним у заявах по суті, суд виходить з такого.

Згідно зі статтею 14 Конституції України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Правовідносини у сфері забезпечення права громадян на землю врегульовані Земельним кодексом України №2768-ІІІ від 25 жовтня 2001 року /далі - ЗК України/.

Відповідно до статті 12 ЗК України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу.

У відповідності до пункту 34 частини першої статті 26 Закону України "Про місцеве самоврядування" питання регулювання земельних відносин вирішуються виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради.

Згідно з частинами першою та другою статті 59 цього Закону рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень. Рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом.

Відповідно до положень статті 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.

Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

За змістом пункту "б" частини першої статті 121 ЗК України громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності для ведення особистого селянського господарства у розмірі не більше 2,0 гектара.

Відповідно до частини шостої статті 118 ЗК України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Частиною сьомою цієї статті встановлено, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Отже, підстави для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою визначені частиною сьомою статті 118 Земельного кодексу України та їх перелік є вичерпним. Відмова у наданні дозволу має бути вмотивованою.

Судовим розглядом встановлено, що рішення п`ятдесят другої сесії сьомого скликання Оржицької селищної ради №28 від 09 серпня 2019 року "Про розгляд заяви гр. ОСОБА_1 " не містить посилання на конкретну норму закону, якій не відповідає місце розташування земельної ділянки, обраної позивачем, та не конкретизує саму невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам закону з посиланням на фактичні обставини, зокрема, на ті, які зазначені відповідачем у відзиві на позовну заяву, а саме: з заяви позивача та доданого до неї викопіювання незрозуміло якої саме форми власності земельну ділянку бажає отримати позивач у власність (державної чи комунальної) та відповідно до наказу Головного управління Держгеокадастру в Полтавській області №3130 від 08 травня 2019 року та Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно ОСОБА_1 вже використав своє право на безоплатну приватизацію земельної ділянки у розмірі 2,00 га для ведення особистого селянського господарства.

За відсутності в оскаржуваному рішенні таких даних суд вважає, що рішення п`ятдесят другої сесії сьомого скликання Оржицької селищної ради №28 від 09 серпня 2019 року "Про розгляд заяви гр. ОСОБА_1 " не містить вмотивовану відмову у наданні дозволу. А оскільки мотиви відмови у наданні дозволу, які зазначені відповідачем у відзиві, не покладалися в основу оскаржуваного рішення, їх оцінка судом виходить за межі предмету доказування у цій справі та суперечить завданням суду, встановленим процесуальним законом.

Суд вважає, що відсутність в рішенні п`ятдесят другої сесії сьомого скликання Оржицької селищної ради №28 від 09 серпня 2019 року "Про розгляд заяви гр. ОСОБА_1 " вмотивованої відмови у наданні дозволу свідчить про невідповідність цього рішення вимогам статті 118 Земельного кодексу України та є достатньою і самостійною підставою для визнання такого рішення протиправним та його скасування.

Отже, відповідна позовна вимога підлягає задоволенню.

Вирішуючи вимогу позивача про зобов`язання відповідача надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою, суд виходить з наступного.

Згідно з частиною другою статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3 ) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Частиною другою статті 73 згаданого Кодексу визначено, що предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Отже, завданням адміністративного суду є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень та їх відповідності правовим актам, а не забезпечення ефективності державного управління.

Оскільки матеріали справи не містять доказів, які б свідчили про відсутність можливості та наміру у суб`єкта владних повноважень прийняти обґрунтоване та законне рішення з урахуванням висновків суду, суд вважає, що належним способом захисту, необхідним для поновлення прав позивача, є саме: зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву позивача про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства. Натомість, вимога позивача про зобов`язання відповідача надати дозвіл на розробку землевпорядної документації задоволенню не підлягає, адже рішення п`ятдесят другої сесії сьомого скликання Оржицької селищної ради № 28 від 09 серпня 2019 року "Про розгляд заяви гр. ОСОБА_1 " перевірялося судом на предмет правомірності та обгрунтованості, виходячи із його змісту. Враховуючи завдання суду, суд не вправі виходити за межі предмету доказування у справі та встановлювати які саме існують підстави для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою.

Наведені висновки суду узгоджуються з висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 14 серпня 2019 року у справі №480/4298/18, від 05 грудня 2019 року у справі № 806/2540/17 та у постанові Великої Палати від 06 листопада 2019 року у справі № 509/1350/17.

Отже, адміністративний позов належить задовольнити частково.

Згідно з частиною третьою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

З наявної у матеріалах справи квитанції №0.0..1 від 13 грудня 2019 року /а.с. 19а/ вбачається, що позивач поніс витрати зі сплати судового збору за подання цього позову у сумі 768,40 грн.

Враховуючи, що суд дійшов висновку про часткове задоволення позову, стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача підлягають витрати зі сплати судового збору у сумі 384,20 грн.

Керуючись статтями 6-9, 72-77, 211, 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) до Оржицької селищної ради (вул. Центральна, буд. 21, смт.Оржиця, 37700, ідентифікаційний код 21054106) про визнання рішення протиправним та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення п`ятдесят другої сесії сьомого скликання Оржицької селищної ради №28 від 09 серпня 2019 року "Про розгляд заяви гр. ОСОБА_1 ".

Зобов`язати Оржицьку селищну раду (вул. Центральна, буд. 21, смт.Оржиця, 37700, ідентифікаційний код 21054106) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 25 червня 2019 року (вхідний номер 02-44/123 від 25 червня 2019 року) про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність площею 2,0 га, яка розташована на території Оржицької селищної ради Оржицького району Полтавської області в межах населеного пункту, для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель запасу державної власності з урахуванням висновків суду.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Оржицької селищної ради (вул. Центральна, буд. 21, смт.Оржиця, 37700, ідентифікаційний код 21054106) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) витрати зі сплати судового збору у сумі 384,20 грн (триста вісімдесят чотири гривні двадцять копійок).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги у порядку, встановленому статтею 297 з урахуванням положень підпункту 15.5 пункту 15 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення з урахуванням положень пункту 3 Прикінцевих положень Кодексу адміністративного судочинства України. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Н.І. Слободянюк