Справа № 805/5108/15-а
Суддя: Міронова Галина Михайлівна
Дата ухвалення: 2020-04-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2020 року справа №805/5108/15-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії: судді-доповідача Міронової Г.М., суддів: Арабей Т.Г, Геращенка І.В., розглянув у письмовому провадженні апеляційну скаргу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного Акціонерного Товариства "Радикал Банк" Савельєвої Анни Миколаївни на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 13 грудня 2019 р. (повний текст рішення складено 13 грудня 2019 року у м. Слов`янськ) у справі № 805/5108/15-а (головуючий І інстанції суддя Олішевська В.В.) за позовом ОСОБА_1 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного Акціонерного Товариства "Радикал Банк" Савельєвої Анни Миколаївни, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

В грудні 2015 року ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації Публічного акціонерного товариства "Радикал Банк" Савельєвої Анни Миколаївни (далі - відповідач-1), Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - відповідач-2) в якому, з урахуванням заяви про часткову зміну позовних вимог просив:

- визнати протиправним та скасувати наказ відповідача-1 № 204 від 09.11.2015 року "Про визнання правочинів нікчемними" в частині визнання нікчемним правочину (транзакції) з внесення позивачем 09.07.2015 року на власний банківській рахунок у Публічному акціонерному товаристві "Радикал Банк" грошових коштів у сумі 200 000,00 грн. із призначенням платежу: "внесення коштів на власний рахунок";

- зобов`язати відповідача-1 надати до відповідача-2 додаткову інформацію стосовно збільшення кількості вкладників, за рахунок включення до їх числа позивача, яким необхідно здійснити виплати (відшкодувати кошти) за вкладом в Публічному акціонерному товаристві "Радикал Банк" за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (т. 1 а.с. 88).

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 13.12.2019 року закрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного Акціонерного Товариства "Радикал Банк" Савельєвої Анни Миколаївни, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб в частині визнання протиправним та скасування наказу № 24 від 09.11.2015 року "Про визнання правочинів нікчемними" в частині визнання нікчемним правочину (транзакції) з внесення позивачем 09.07.2015 року на власний банківській рахунок у Публічному акціонерному товаристві "Радикал Банк" грошових коштів у сумі 200 000,00 грн. із призначенням платежу: "внесення коштів на власний рахунок" (т. 1 а.с. 219-221).

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 13 грудня 2019 року позовні вимоги ОСОБА_1 м. Дружківка до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Радикал Банк" Савельєвої Анни Миколаївни, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про зобов`язання Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Радикал Банк" Савельєву Анну Миколаївну подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію щодо ОСОБА_1 як вкладника, якому необхідно здійснити виплати на відшкодування коштів за вкладами в ПАТ "Радикал Банк" за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб за Договором банківського рахунку від 09.07.2015 року № 18376/П-1 - задоволено.

Зобов`язано Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Радикал Банк" Савельєву Анну Миколаївну подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію щодо ОСОБА_1 як вкладника, якому необхідно здійснити виплати на відшкодування коштів за вкладами в ПАТ "Радикал Банк" за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб за Договором банківського рахунку від 09.07.2015 року № 18376/П-1

Вирішено питання судових витрат (т. 1 а.с. 222-227).

Відповідач 1 не погодився з вказаним рішенням суду та подав апеляційну скаргу в якій просив скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначив, що, оскільки рішення Уповноваженої особи ФГВФО на ліквідацію ПАТ «Радикал Банк», яке оформлене Наказом від 09.11.2015 року № 204 є чинним та не скасованим, а тому підлягає виконанню, то уповноважена особа не мала підстав для включення позивача до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, а відтак ознаки протиправною бездіяльності відсутні.

Також апелянт звертає увагу на те, що за умови дотримання встановленого порядку відкриття поточного рахунку фізичних осіб та дотримання касовим працівником алгоритму дій щодо ведення та обліку касових операцій, неможливо одночасно здійснити декілька операцій, щодо розміщення коштів на поточних рахунках клієнтів через один рахунок каси Банку. Тобто, спірні трансакції були спрямовані виключно на документальне оформлення підстав отримання гарантованих виплат від ФГВФО.

Апелянт наголошує на нікчемності правочину, що був вчинений позивачем 09.07.2015 року та вважає, що він був вчинений виключно з метою одержання неправомірної вигоди від ФГВФО.

За правилами ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до приписів статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України справа розглядається в порядку письмового провадження.

Суд, заслухав суддю - доповідача, перевірив матеріали справи, обговорив доводи апеляційної скарги, встановив наступне.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, що підтверджується паспортом серії НОМЕР_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 (т. 1 а.с. 14).

09.07.2015 року між ОСОБА_1 (Клієнт) та ПАТ "РАДИКАЛ БАНК" (Банк) укладено Договір банківського рахунку № 18376/П-1, за умовами п. 1.1 якого, банк, відкриває Клієнту поточний рахунок у гривнях № НОМЕР_3 , здійснює його розрахунково - касове обслуговування протягом операційного часу, але в межах режиму установи Банку, в якому здійснюється операція (операційний день: робочий день Банку, що припадає на понеділок - п`ятницю) та здійснює нарахування процентів, на умовах та у порядку, визначених цим Договором та чинним законодавством України, внутрішніми нормативними актами Банку та цим Договором (т. 1 а.с. 8-10).

Пунктом 2.1. Договору передбачено, що Клієнт має право самостійно розпоряджатися коштами на своєму рахунку на підставі розрахункових документів у готівковій та безготівковій формі. Вимагати своєчасного і повного здійснення розрахунків та інших обумовлених цим Договором послуг.

Відповідно п. 2.2. Договору визначено, що Банк має право використовувати кошти Клієнта, які зберігаються на рахунку, гарантуючи їх наявність та проведення операцій відповідно до чинного законодавства України та умов Договору.

При цьому, п. 2.4 Договору передбачено, що Банк бере на себе зобов`язання належним чином здійснювати розрахункове - касове обслуговування клієнта, в тому числі, перераховувати чи зараховувати кошти на поточний рахунок Клієнта, приймати готівкові грошові кошти та видавати Клієнту готівкові грошові кошти в межах залишку коштів на його рахунку.

Згідно п. 8.1 Договір укладений на невизначений строк та набуває чинності з дня його підписання.

На виконання умов вищезазначеного договору позивачем внесено грошові кошти у розмірі 200000 грн. з призначенням платежу "внесення коштів на власний рахунок", що підтверджується копією квитанції № 12839 від 09.07.2015 року (т. 1 а.с. 11)

На підставі постанови Правління Національного банку України від 09.07.2015 року № 452/БТ "Про віднесення Публічного акціонерного товариства "РАДИКАЛ БАНК" до категорії неплатоспроможних" (надалі по тексту - Постанова НБУ) виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (надалі по тексту - Фонд) прийнято рішення від 09.07.2015 року № 130 "Про запровадження тимчасової адміністрації ПАТ "РАДИКАЛ БАНК" (надалі по тексту - рішення Фонду), згідно з яким з 10.07.2015 року запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду на тимчасову адміністрацію в ПАТ "РАДИКАЛ БАНК".

Тимчасову адміністрацію в ПАТ "РАДИКАЛ БАНК" запроваджено строком на 3 місяці з 10.07.2015 року до 09.10.2015 року включно (т. 1 а.с. 29).

Виконавчою дирекцією Фонду 08.10.2015 року прийнято рішення № 184 про продовження строків здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ "РАДИКАЛ БАНК" на один місяць - до 09.11.2015 року (включно).

Відповідно до постанови Правління НБУ від 09.11.2015 року № 769 "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства "РАДИКАЛ БАНК" виконавчою дирекцією Фонду прийнято рішення від 09.11.2015 року № 203 "Про початок процедури ліквідації ПАТ "РАДИКАЛ БАНК" та делегування повноважень ліквідатора банку" (т. 1 а.с. 31).

Згідно з зазначеним рішенням розпочато процедуру ліквідації ПАТ "РАДИКАЛ БАНК", призначено Савельєву Анну Миколаївну уповноваженою особою Фонду гарантування та делеговано їй всі повноваження ліквідатора ПАТ "РАДИКАЛ БАНК", визначені статтями 37, 38 47-51 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", на два роки з 10.11.2015 року до 09.11.2017 року включно.

Наказом Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів Фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «Радикал Банк» № 204 від 09.11.2015 року «Щодо визнання правочинів нікчемними» визнано такими, що є нікчемними відповідно до ч. 3 ст. 38 Закону України «Про гарантування вкладів фізичних осіб» правочини (трансакції в системі АБС Б2 щодо розміщення коштів на депозитний/поточний рахунок клієнта через рахунки каси Банку 09.07.2015 року поза межами робочого часу та/або операційного дня, а також транзакції в системі АБС Б2 щодо розміщення коштів на депозитний/поточний рахунок клієнта через рахунки каси Банку 09.07.2015 року за одним й тим самим часом проведення транзакції в одній касі одним і тим самим касиром), які пов`язані з вкладними (депозитними) операціями за договорами банківського вкладу (депозиту) та/або договорами банківського рахунку (поточними рахунками), а також зарахування грошових коштів на рахунки таких осіб в Пат «РАДИКАЛ БАНК», згідно з Додатком № 1, який додається до цього наказу і є його невід`ємною частиною. Вважати правочини, що визначені нікчемними за цим наказом, недійсними з моменту їх вчинення відповідно до ст. 236 Цивільного кодексу України (т. 1 а.с. 37).

Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "РАДИКАЛ БАНК" від 19.11.2015р. № 3746 позивачу направлено повідомлення (в порядку ст.ст. 37, 38 ЗУ "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб"), в якому зазначено, що правочини (у тому числі договори), вчинені через каси Банку по рахункам клієнтів, які були здійснені працівниками банку поза межами робочого часу та операційного дня банку, свідчать про протиправне внесення до АБС Б-2 з метою виведення активів Банку та надання одному кредитору переваги над іншим, тобто правочини (у тому числі договори) вчинені через каси банку поза межами робочого часу та/або операційного дня є нікчемними з підстав, встановлених ч. 3 ст. 38 ЗУ "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", а саме п. 1 " банк безоплатно здійснив відчуження майна, прийняв на себе зобов`язання без встановлення обов`язку контрагента щодо вчинення відповідних майнових дій, відмовився від власних майнових вимог"; п. 2 "банк до дня визнання банку неплатоспроможним взяв на себе зобов`язання, внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов`язань перед іншими кредиторами повністю чи частково стало неможливим"; п. 7 "банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку" (т. 1 а.с. 12-13).

Одночасно, повідомлено, що відповідно до положень ч. 3 ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" є нікчемним правочин, що був вчинений (укладений) банком з позивачем, а саме трансакція ПАТ "РАДИКАЛ БАНК" щодо перерахування грошової суми з призначенням платежу "Внесення коштів на власний рахунок" на суму 200000 грн., дата вчинення трансакції 09.07.2015 року час вчинення трансакції 16 год. 25 хв.

Незгода позивача із невключенням його до переліку вкладників зумовила звернення до суду з даним адміністративним позовом, при вирішенні якого суд виходить з наступного.

Нормативно-правовим актом, який регулює правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд), порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, а також регулюються відносини між Фондом, банками, Національним банком України, визначаються повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків, є Закон України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" (тут і надалі у редакції, яка діяла станом на момент виникнення спірних правовідносин).

Вкладником в розумінні пункту 4 частини першої статті 2 Закону № 4452-VI, є фізична особа (у тому числі фізична особа - підприємець), яка уклала або на користь якої укладено договір банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або яка є власником іменного депозитного сертифіката.

Частиною першою статті 3 Закону № 4452-VI визначено, що Фонд є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку.

За унормуванням частини 1 статті 26 Закону № 4452-VI Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на цей день, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200 000,00 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами.

За змістом ч. 1, 2 ст. 27 цього Закону уповноважена особа Фонду складає перелік вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує повний перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню.

Приписами ч. 5 ст. 27 Закону № 4452-VI встановлено, що протягом шести днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку виконавча дирекція Фонду затверджує реєстр вкладників для здійснення виплат відповідно до наданого уповноваженою особою Фонду переліку вкладників. Фонд публікує оголошення про відшкодування коштів вкладникам у газетах "Урядовий кур`єр" або "Голос України" та на своїй офіційній сторінці в мережі Інтернет не пізніше ніж через сім днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

П. 4 ч. 2 ст. 37 названого Закону уповноваженій особі, серед іншого, надано право повідомляти сторони за договорами, зазначеними у частині другій статті 38 цього Закону, про нікчемність цих договорів та вчиняти дії щодо застосування наслідків нікчемності договорів.

Передбачено ч. 2 та п. 1 ч. 4 Закону № 4452-VI, що протягом дії тимчасової адміністрації уповноважена особа Фонду зобов`язана забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті.

Уповноважена особа Фонду протягом дії тимчасової адміністрації, а також протягом ліквідації повідомляє сторони за договорами, зазначеними у частині другій статті 38 цього Закону, про нікчемність цих договорів та вчиняє дії щодо застосування наслідків нікчемності договорів.

За визначенням ст. 1058 Цивільного кодексу України від 16.01.2003 року № 435-IV (далі - Цивільний кодекс України) за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов`язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

До відносин банку та вкладника за рахунком, на який внесений вклад, застосовуються положення про договір банківського рахунка (глава 72 цього Кодексу), якщо інше не встановлено цією главою або не випливає із суті договору банківського вкладу.

Ст. 1062 Цивільного кодексу України передбачено, що на рахунок за банківським вкладом зараховуються грошові кошти, які надійшли до банку на ім`я вкладника від іншої особи, якщо договором банківського вкладу не передбачено інше. При цьому вважається, що вкладник погодився на одержання грошових коштів від іншої особи, надавши їй необхідні дані про рахунок за вкладом. Кошти, помилково зараховані на рахунок вкладника, підлягають поверненню відповідно до статті 388 цього Кодексу.

За змістом пункту 1.8 Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах, затвердженої постановою правління Національного банку України від 12.11.2003 року № 492 (далі - Інструкція) банки відкривають своїм клієнтам за договором банківського рахунку поточні рахунки, за договором банківського вкладу - вкладні (депозитні) рахунки.

Вкладний (депозитний) рахунок - рахунок, що відкривається банком клієнту на договірній основі для зберігання грошей, що передаються клієнтом в управління на встановлений строк або без зазначення такого строку під визначений процент (дохід) і підлягають поверненню клієнту відповідно до законодавства України та умов договору.

Порядок відкриття вкладного (депозитного) рахунку визначений у п. 10.1 Інструкції.

Правилами абз. 2 п. 10.12 Інструкції окреслено: на вкладний (депозитний) рахунок фізичної особи можуть зараховуватися кошти, які надійшли на ім`я власника рахунку від іншої особи, якщо договором банківського вкладу не передбачено інше. У цьому разі вважається, що власник рахунку погодився на одержання грошових коштів від іншої особи, надавши їй необхідні дані про свій вкладний (депозитний) рахунок.

Умови відкриття рахунку та особливості його функціонування передбачаються в договорі, що укладається між банком і його клієнтом, і не повинні суперечити вимогам цієї Інструкції (пункти 1.5, 1.6 Інструкції).

З аналізу наведених положень Інструкції вбачається, що при відкритті вкладного (депозитного) рахунку фізичної особи (вкладника) кошти на цей рахунок зараховуються саме від особи, яка укладає договір. Окрім цього, вказані положення також передбачають зараховування коштів, які надійшли на ім`я власника рахунку від іншої особи, якщо договором банківського вкладу не передбачено інше.

Як вбачається з матеріалів справи, між позивачем (Вкладник) та ПАТ "РАДИКАЛ БАНК" (Банк) укладено договір № 18376/П-1 від 09.07.2015 року банківського рахунку, предметом якого є відкриття та обслуговування поточного рахунку у гривні № НОМЕР_3 .

На виконання умов вищезазначеного договору позивачем внесено грошові кошти у розмірі 200000 грн. на рахунок № НОМЕР_3 з призначенням платежу "внесення коштів на власний рахунок", що підтверджується копією квитанції № 12839 від 09.07.2015 року .

В матеріалах справи наявна квитанція (дійсність якої не спростована відповідачем -1), бо згідно пункту 2.9 Інструкції про проведення касових операцій банками в Україні, затвердженої постановою Правління Національного Банку України від 01 червня 2011 року № 174, є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі.

Вищевикладеним підтверджується, що позивач є вкладником банку, на якого розповсюджуються гарантії на відшкодування вкладу за рахунок коштів Фонду у межах гарантованої суми.

Проте, як вбачається з матеріалів справи, позивача не включено до переліку вкладників банку у зв`язку тим, що на думку апелянта договір банківського вкладу є нікчемним на підставі п. 1, 2, 7 ч. 3 ст. 38 Закону № 4452-VI.

Частиною 1-2 ст 38 Закону № 4452-VI передбачено, що Уповноважена особа Фонду зобов`язана забезпечити збереження активів та документації банку. Протягом дії тимчасової адміністрації уповноважена особа Фонду зобов`язана забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті.

Правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними з таких підстав: 1) банк безоплатно здійснив відчуження майна, прийняв на себе зобов`язання без встановлення обов`язку контрагента щодо вчинення відповідних майнових дій, відмовився від власних майнових вимог; 2) банк до дня визнання банку неплатоспроможним взяв на себе зобов`язання, внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов`язань перед іншими кредиторами повністю чи частково стало неможливим.

Аналіз викладених норм дає підстави для висновку, що Уповноважена особа дійсно наділена правом перевірки правочинів на предмет виявлення серед них нікчемних, але це право не є абсолютним та кореспондується обов`язком встановити обставини, з якими закон пов`язує нікчемність правочину. Висновок про нікчемність правочину має ґрунтуватися виключно на встановлених та доведених обставинах, які за законом тягнуть за собою застосування певних наслідків, зокрема щодо не включення особи до переліку вкладників банку для цілей отримання в подальшому гарантованої суми вкладу.

Перелік передбачених ч. 3 ст. 38 Закону № 4452-VI підстав, за яких правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними, є виключним. Положення статей 215, 216 Цивільного кодексу України не можуть бути застосовані комісією банку чи уповноваженою особою Фонду при вирішення питання щодо віднесення правочинів до нікчемних для розширення переліку підстав нікчемності, визначених у частині третій статті 38 Закону № 4452-VI.

Разом з тим, судом встановлено, що позивача, як вкладника за договором банківського вкладу не включено до переліку вкладників у зв`язку з визнанням нікчемним правочину (вчиненої трансакції з перерахування коштів у розмірі 200000 грн. на поточний рахунок), з посиланням на ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" та статті 202, 203, 215 Цивільного кодексу України, оскільки правочини (у тому числі договори), вчинені через каси Банку по рахункам клієнтів, які були здійснені працівниками банку поза межами робочого часу та операційного дня банку, свідчать про протиправне внесення до АБС Б-2 з метою виведення активів Банку та надання одному кредитору переваги над іншим.

П.п.1.21, 1.22 ст.1 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" обумовлено: операційний день - частина робочого дня банку або іншої установи - учасника платіжної системи, протягом якої приймаються від клієнтів документи на переказ і документи на відкликання та можна, за наявності технічної можливості, здійснити їх обробку, передачу та виконання. Тривалість операційних дня та часу встановлюється банком або іншою установою - учасником платіжної системи самостійно та закріплюється в їх внутрішніх нормативних актах; операційний час - частина операційного дня банку або іншої установи - учасника платіжної системи, протягом якої приймаються документи на переказ і документи на відкликання, що мають бути оброблені, передані та виконані цим банком протягом цього ж робочого дня.

За визначенням пункту 4 Інструкції про касові операції, затвердженої постановою Національного банку України від 01.06.2011 року № 174, післяопераційний час - частина робочого дня банку (філії, відділення) після закінчення операційного часу, уключаючи роботу у вихідні та святкові дні, протягом якої здійснюються касові операції з їх відображенням у бухгалтерському обліку не пізніше наступного операційного дня.

Банк (філія, відділення) організовує роботу операційної каси з касового обслуговування клієнтів протягом операційного часу та в післяопераційний час відповідно до внутрішніх положень (інструкцій) банку (п.6 цієї Інструкції).

Банк на підставі цієї Інструкції та з урахуванням переліку касових операцій зобов`язаний розробити і затвердити внутрішні положення (інструкції) про організацію роботи щодо здійснення касових операцій, у яких слід визначити порядок, зокрема, роботи операційної каси в операційний та в післяопераційний час (п.9 Інструкції про касові операції).

У відповідності до п.1.13 розділу ІV Інструкції про касові операції у разі здійснення касових операцій протягом операційного часу банк (філія, відділення) на касових документах проставляє поточну дату здійснення касової операції, а в післяопераційний час - поточну дату і час приймання документів або напис чи штамп "вечірня" або "післяопераційний час".

Виконані протягом операційного часу касові операції відображаються в бухгалтерському обліку в цей самий операційний день, а в післяопераційний час - не пізніше наступного операційного дня.

Суд зазначає, що у наданій позивачем копії квитанції про здійснення спірної транзакції відсутня відмітка банку про внесення коштів, їх прийняття від позивача з метою зарахування на поточний рахунок у післяопераційний час, а також відмітка про час приймання документів (т. 1 а.с. 11).

Представник відповідача зазначає суперечливі обставини, а саме: щодо не внесення позивачем коштів та одночасно внесення коштів, але поза межами робочого часу. Проте належних та допустимих доказів щодо не внесення позивачем зазначеної суми до Банку відповідачем не надано.

Крім того, оскільки позивач безпосередньо не має доступу до проведення операцій із грошовими коштами в банку, навіть за умови неналежного виконання працівниками банку своїх посадових обов`язків або неналежного функціонування системи АБС Б-2 внаслідок технічних причин тощо, позивач як добросовісна сторона договору банківського вкладу не повинен нести негативні наслідки.

Доводи апелянта щодо вчинення спірної транзакції поза межами режиму роботи відділення банку та посилання на щільність проведення трансакції не підтверджені належними доказами.

Відповідно до частини 1 статті 202 Цивільного кодексу України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Пункт 1.24 статті 1 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" від 5 квітня 2001 р. № 2346-III визначає, що переказ коштів - це рух певної суми коштів з метою її зарахування на рахунок отримувача або видачі йому у готівковій формі.

Таким чином, переказ коштів не є правочином і не може бути визнаний нікчемним у порядку ст. 38 Закону № 4452-VI.

Окрім цього, суд вважає помилковими доводи апелянта про те, що за умови дотримання порядку відкриття поточного рахунку касир, з урахуванням часу, банку не міг здійснити операцію з внесення коштів на рахунок позивача, оскільки дії працівника банку не є предметом спору у цій справі. Будь-які відомості про те, що позивачем допущені порушення законодавства при відкритті рахунку та внесенні коштів, в матеріалах справи відсутні.

За правовим висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 03.10.2018 року у справах № 805/11/16-а, від 22.08.2018 року у справі № 805/5104/15-а, при виявленні нікчемних правочинів Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, його уповноважена особа чи банк не наділені повноваженнями визнавати правочини нікчемними. Правочин є нікчемним відповідно до закону, а не наказу банку, підписаного уповноваженою особою Фонду. Такий правочин є нікчемним з моменту укладення в силу закону незалежно від того, чи була проведена передбачена ч. 2 ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" перевірка правочинів банку і виданий згаданий наказ. Наслідки нікчемності правочину також настають для сторін у силу вимог закону. Наказ банку не є підставою для застосування таких наслідків. Такий наказ є внутрішнім розпорядчим документом банку, який підписано уповноваженою особою Фонду - особою, що здійснює повноваження органу управління банку, не є актом індивідуальної дії у розумінні КАС, оскільки не створює жодних обов`язків для Позивача та безпосередньо не порушує прав Позивача. Також, зазначено, що права позивача в цій справі не можуть бути порушені внаслідок ухвалення внутрішнього документа банку, сфера застосування якого обмежується внутрішніми відносинами відповідного банку як юридичної особи.

Суд звертає увагу на те, що Уповноважена особа не здійснювала перевірку договору банківського рахунку № 18376/П-1 від 09 липня 2015 року відповідно до ч. 2 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» та не встановлювала його нікчемність.

Також в матеріалах справи відсутні докази визнання зазначеного договору недійсним у встановленому законом порядку чи застосування наслідків нікчемності такого договору в судовому порядку.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що підстави, з яких Уповноважена особа не включила інформацію щодо ОСОБА_1 до повного переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб є необґрунтованими.

Закон України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" містить імперативну вимогу відшкодувати за рахунок Фонду кошти вкладнику за його вкладом, а отже за умови недоведеності протиправних дій позивача щодо укладення з банком договору банківського рахунку, Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб зобов`язана внести позивача до переліку осіб, що мають право на відшкодування коштів за рахунок Фонду та надати Фонду гарантування вкладів фізичних осіб інформацію про позивача, як вкладника, якому необхідно здійснити виплату відшкодування за вкладом.

З приводу посилань уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Радикал Банк» Савельєвої А.М. на надходження коштів на рахунок позивача внаслідок так званого «дроблення» (розподілу) депозитних рахунків інших клієнтів, на яких була розміщена значна сума коштів, що свідчить про нікчемність вчиненого позивачем та банком правочину, суд апеляційної інстанції зазначає, що спеціальна підстава для визнання нікчемними договорів, які відповідають, умовній категорії «договори дроблення», з`явилася 12 серпня 2015 року одночасно з набранням чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення системи гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку» від 16 липня 2015 року № 629-VIII.

Цим Законом частину 3 статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» було доповнено спеціальним пунктом 9, який передбачає, таку підставу для нікчемності як «здійснення банком, віднесеним до категорії проблемних, операцій, укладення (переоформлення) договорів, що призвело до збільшення витрат, пов`язаних з виведенням банку з ринку, з порушенням норм законодавства». Спрямованість цих законодавчих змін на віднесення до категорії нікчемних, так званих, «договорів дроблення» підтверджується Пояснювальною запискою до проекту закону «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення системи гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку» (реєстраційний № 2045а від 8 червня 2015 року), який був внесений Кабінетом Міністрів України. У цій Пояснювальній записці зазначено, що проект закону спрямований на, зокрема, розширення переліку підстав, за яких Фонд не відшкодовує кошти за вкладами, які мають ознаки «дроблення». Крім того, саме рішення Верховної Ради України про прийняття Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення системи гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку» від 16 липня 2015 року № 629-VIII було спрямоване на віднесення до категорії нікчемних, так званих, «договорів дроблення» і це підтверджується стенограмою засідання парламенту від 16 липня 2015 року.

Фактично під «дробленням» розуміється переказ депозитних коштів із одного рахунку, сума на якому перевищує гарантовану для відшкодування, на інші депозитні рахунки, як правило, новоутворені, в частинах, які підпадають під виплату Фондом гарантування вкладів.

Апеляційний суд зазначає, що спірні правовідносини виникли до внесення пункту 9 до частини 3 статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». З огляду на що, застосування відповідачем посилань на наявність факту «дроблення вкладу» з боку позивача є безпідставним.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 31.07.2019 року у справі № 826/8614/15 та від 30.09.2019 року у справі № 820/842/16.

За змістом пункту 6 розділу ІІІ Положення про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами, затвердженого рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 14 від 09.08.2012 року та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 07.09.2012 року за №1548/21860, відповідач наділений повноваженнями на подання додаткової (уточнюючої) інформації про вкладників, які мають право на відшкодування.

Надання Уповноваженою особою додаткової інформації про вкладника на підставі п. 6 р. ІІІ Положення № 14, є підставою для включення такого вкладника до Загального реєстру вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

З огляду на вищевикладене, колегія судів, погоджється з висновком суду першої інстанції що для повного захисту прав, свобод та інтересів позивача необхідно вийти за межі позовних вимог, шляхом зобов`язання уповноваженої особи подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію щодо ОСОБА_1 як вкладника, якому необхідно здійснити виплати на відшкодування коштів за вкладами в ПАТ "Радикал Банк" за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб за Договором банківського рахунку від 09.07.2015 року № 18376/П-1.

З урахуванням вищевикладеного, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи та судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду не вбачається.

Керуючись статтями 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 327, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного Акціонерного Товариства "Радикал Банк" Савельєвої Анни Миколаївни на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 13 грудня 2019 р. - залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 13 грудня 2019 р. у справі № 805/5108/15-а - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верхового Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення окрім випадків визначених статтєю 328 Кодексу адміністративного судочинства України, але не менше строку дії карантину встановленого Кабінетом Міністрів України щодо запобігання поширення коронавірусної хвороби (COVID-19).

Повний текст складений та підписаний 15 квітня 2020 року.

Суддя-доповідач: Г.М. Міронова

Судді: Т.Г. Арабей

І.В. Геращенко