Справа № 561/206/20
Суддя: Дідик А. В.
Дата ухвалення: 2020-04-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

іменем України

смт Зарічне

16 квітня 2020 року Справа № 561/206/20

Зарічненський районний суд Рівненської області у складі:

головуючого судді Дідика А. В.,

при секретарі судового засідання Расевич Г. І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну позовну заяву ОСОБА_1 до Інспектора роти №4 БУПП в Рівненській області Департаменту патрульної поліції Процюка Миколи Михайловича про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з вказаною адміністративною позовною заявою до Інспектора роти №4 БУПП в Рівненській області Департаменту патрульної поліції Процюка Миколи Михайловича (далі по тексту - відповідач, інспектор поліції) про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі.

У обґрунтування позову зазначив, що 01 лютого 2019 року об 22 год. 39 хв. у м. Костопіль відповідач виніс щодо нього постанову про накладення стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ВР №066460 (далі по тексту - Постанова, оскаржувана постанова), якою притягнув його до адміністративної відповідальності за порушення ч. 1 ст. 126, ч. 6 ст. 121 КУпАП та наклав адміністративне стягнення у вигляді 425,00 гривень штрафу.

Згідно Постанови позивача притягнуто до адміністративної відповідальності, оскільки він 01 лютого 2019 року об. 22 год. 34 хв. по вул. П. Орлика у м. Костопіль керував транспортним засобом марки "Опель" моделі "Віваро" д. н. з НОМЕР_1 з неосвітленим номерним знаком в темну пору доби та не мав при собі посвідчення водія відповідної категорії, чим порушив вимоги п. 2,9 (в) та 2.1 (а) Правил дорожнього руху.

Не погоджуючись із такими діями та рішенням інспектора поліції Процюка М. М., позивач звернувся до суду із даним адміністративним позовом, в якому просив скасувати постанову, оскільки транспортним засобом, вказаним у Постанові, керувала інша особа, що підтверджено Постановою Костопільського районного суду Рівненської області при розгляді справи про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП у справі №564/393/19, в описовій частині якої на основі наданих судом доказів, встановлено, що ОСОБА_1 01 лютого 2019 року об. 22 год. 34 хв. по вул. П. Орлика у м. Костопіль транспортним засобом марки "Опель" моделі "Віваро" д. н. з НОМЕР_1 не керував, тому провадження відносно нього було закрите за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. Покликається, що Постанова Костопільського районного суду Рівненської області має преюдиційне значення, тому зазначені в ній обставини при цьому розгляді доказуванню не підлягають. Про наявність постанови дізнався від державного виконавця.

Ухвалою Зарічненського районного суду Рівненської області від 07 квітня 2020 року було задоволено заяву ОСОБА_1 та поновлено строк звернення до суду з вказаним адміністративним позовом і відкрито провадження у справі.

Позивач та його представник - адвокат Євгеюк О .Є. у судове засідання 16 квітня 2020 року не з`явились. Разом з позовною заявою отримано заяву представника від 10 березня 2020 року про проведення судового засідання без їх участі.

Відповідач, належним чином повідомлений про дату, час та місце проведення судового засідання не з`явився, відзиву на позовну заяву не подав. також не було надано до суду жодних матеріалів фото- чи відео зйомки вчиненого правопорушення або інших доказів, якими суб`єкт владних повноважень обґрунтовує правомірність прийнятого рішення.

Фіксування судового засідання технічними засобами згідно ч. 4 ст. 229 КАС України не здійснюється.

На підставі повного всебічного об`єктивного з`ясування обставин справи, дослідивши письмові докази по справі суд дійшов наступного висновку.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 14 Закону України "Про дорожній рух" учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Єдиний порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють Правила дорожнього руху (далі за текстом - ПДР), затвердженими постановою КМ України від 10 жовтня 2001 року №1306.

Згідно п. 1.9 ПДР особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, передбачені зокрема за ч. 6ст. 121, 1 ст. 126 КУпАП.

У п. 3 ч. 1 ст. 288 КУпАП передбачено, що постанову по справі про адміністративне правопорушення іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення може бути оскаржено у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або до суду у порядку, визначеному КАС України, з особливостями, встановленими цим Кодексом.

Так, відповідно до п. 6 ст. 121 КпАП України передбачена відповідальність за керування водієм транспортним засобом, не зареєстрованим або не перереєстрованим в Україні в установленому порядку, його експлуатація без номерного знака або з номерним знаком, що не належить цьому засобу чи не відповідає вимогам стандартів, або з номерним знаком, закріпленим у не встановленому для цього місці, закритим іншими предметами, у тому числі з нанесенням покриття або застосуванням матеріалів, що перешкоджають чи ускладнюють його ідентифікацію, чи забрудненим, що не дозволяє чітко визначити символи номерного знака з відстані двадцяти метрів, перевернутим чи неосвітленим.

Пунктом 1 ст. 126 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"). Відповідно до п.2.1 «а» водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Пунктом 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті" роз`яснено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КпАП України. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Втім, в оскаржуваній постанові не наведено жодного доказу вини позивача у скоєнні даних правопорушень, в тому числі не зазначено жодних відомостей про фіксування подій на нагрудну камеру поліцейського, а також, не визначено, яким чином відповідач дійшов висновку, що позивач керував транспортним засобом з порушенням правил користування зовнішніми освітлювальними приладами за відсутності документів на право керування транспортним засобом, а також відсутні відомості щодо порядку (черговості) дій поліцейського при складенні оскаржуваної постанови.

За правилами ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін диспозитивність та офіційного з`ясування всіх обставин у справі

В силу ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

Поряд із цим, згідно ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Наведена норма передбачає покладення на відповідача, як суб`єкта владних повноважень, тягаря доказування наявності складу адміністративного правопорушення у діях особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, яка у протилежному випадку вважається добросовісною.

В порушення вимог вказаної статті відповідач не надав і суду належних та допустимих доказів у підтвердження обставин порушення позивачем Правил дорожнього руху, зокрема у матеріалах справи відсутні матеріали фото- чи відео зйомки вчиненого порушення або інші докази, якими суб`єкт владних повноважень обґрунтовує правомірність прийнятого ним рішення, при цьому пояснення у особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, інспектором відібрані не були і його підпис у оскаржуваній постанові відсутній.

Європейський суд з прав людини в рішенні у справі "Салабіаку проти Франції" від 7 жовтня 1988 року зазначив, що тягар доведення вини покладається на обвинувачення і будь-які сумніви повинні бути на користь обвинуваченого. З метою судового переслідування необхідно приєднати до справи достатньо доказів для засудження обвинуваченого.

Правова природа адміністративної відповідальності за своєю суттю є аналогічною кримінальній, оскільки також є публічною, пов`язана із застосування державного примусу, ініціюється органами, які наділені владними повноваження, а застосовувані санкції можуть бути доволі суттєвими для особи, включаючи позбавлення волі.

Заслуговує на увагу також твердження позивача про преюдиційність Постанови Костопільського районного суду Рівненської області у справі № 564/393/19 в описовій частині якої встановлено, що 01 лютого 2019 року об 23 год. 27 хв. по вул. П. Орлика, що у м. Костопіль Рівненської області, транспортним засобом марки "Опель" моделі "Віваро" д. н. з НОМЕР_1 керувала інша особа, а не ОСОБА_1 , оскільки згідно ч. 4 ст. 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

З огляду на викладене, оскільки відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, не доведено належними і допустимими доказами правомірності прийнятої ним Постанови, суд вважає, що остання підлягає скасуванню, з підстав відсутності у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. ст. 2, 5, 9, 77, 244-246, 286 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 (місце реєстрації та проживання АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) задовольнити.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ВР № 066460 від 01 лютого 2019 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126, ч. 6 ст. 121 КУпАП та закрити справу про адміністративне правопорушення.

Апеляційна скарга може бути подана до Восьмого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Зарічненський районний суд Рівненської області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя А. В. Дідик