Справа № 440/4710/19
Суддя: Н.Ю. Алєксєєва
Дата ухвалення: 2020-04-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2020 року м. ПолтаваСправа № 440/4710/19

Полтавський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Алєксєєвої Н.Ю., розглянувши у письмовому провадженні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Командувача Сухопутних військ Збройних Сил України генерал-лейтенанта Сирського Олександра Станіславовича, Командування Сухопутних Військ Збройних Сил України в/ч НОМЕР_1 , третя особа: Військова частина НОМЕР_2 про визнання дій протиправними, визнання протиправними та скасування наказів,

В С Т А Н О В И В:

02 грудня 2019 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Командувача Сухопутних військ Збройних Сил України генерал-лейтенанта ОСОБА_2 , Командування Сухопутних Військ Збройних Сил України в/ч НОМЕР_1 , третя особа: Військова частина НОМЕР_2 про :
- визнання незаконним та протиправним притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності у вигляді позбавлення військового звання (в дисциплінарному порядку);
- визнання незаконним, протиправним та скасування наказу командувача Сухопутних військ Збройних Сил України №679 від 31.10.2019 в частині накладення на ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення - позбавлення військового звання;
- визнання незаконним, протиправним та скасування наказу командувача Сухопутних військ Збройних Сил України №473 від 08.11.2019 в частині звільнення ОСОБА_1 у запас за пунктом "є" та виключення зі списків особового складу Збройних Сил України з 31.10.2019;
- зобов`язання поновити капітана ОСОБА_1 в списках особового складу Збройних Сил України.
В обґрунтування позову зазначено, що станом на 31.10.2019 року були відсутні будь-які рішення суду (кримінального чи адміністративного) щодо притягнення ОСОБА_1 до будь-якого з видів відповідальності. Постановою Київського районного суду м. Полтави від 26.11.2019 року провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 було закрито у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.172-20 КУпАП. На думку позивача, на момент винесення 31.10.2019 року оскаржуваного наказу командувача Сухопутних військ Збройних Сил України №679, останній було винесено з грубим порушенням вимог чинного законодавства, а саме ст.86 Дисциплінарного статуту ЗСУ, в частині повного доведення вини ОСОБА_1 в порушенні ст. 4 Статуту, а саме перебуванні на службі в стані алкогольного сп`яніння. Вказував, що відповідачі не мали підстав для притягнення позивача до відповідальності і за необережне поводження зі зброєю, так як в наказі про накладення на ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді позбавлення військового звання, відсутні будь які посипання на вирок суду з цього приводу, що набрав законної сили.
Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 06 грудня 2019 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, прийнято рішення розглядати справу за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання на 09 січня 2020 року.
Від відповідачів надійшов відзив на позовну заяву, у якому вказано про необхідність відмовити у задоволенні позовних вимог, із посиланням на те, що оскаржувані накази є законними, обґрунтованими та такими, що складені з дотриманням чинного законодавства.
Протокольною ухвалою від 09 січня 2020 року відкладено підготовче судове засідання до 29 січня 2020 року у зв`язку з неявкою учасників справи, які були належним чином повідомлені про судове засідання.
Ухвалою суду від 29 січня 2020 року продовжено строк підготовчого провадження у справі №440/4710/19 до 06 березня 2020 року.
Ухвалою від 02 березня 2020 року закрито підготовче провадження у справі, призначено справу до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні на 18 березня 2020 року.
Протокольною ухвалою від 18 березня 2020 року відкладено розгляд справи за клопотанням представника позивача на 08.04.2020.
Учасники справи в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце судового засідання повідомлені належним чином. Представник позивача надав клопотання про розгляд справи в порядку письмового провадження.
Згідно з частиною 9 статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.
Зважаючи на відсутність перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених статтею 205 Кодексу адміністративного судочинства України, а також відсутність потреби заслухати свідка чи експерта, суд ухвалив розглянути справу у порядку письмового провадження.
Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази у сукупності, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов наступних висновків.
Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 проходив службу на посаді оперативного чергового командного пункту штабу військової частини НОМЕР_2 з березня 2019 року по листопад 2019 року.
У жовтні 2019 року, на підставі наказу командувача Сухопутних військ Збройних Сил України від 15 жовтня 2019 року № 627 "Про призначення службового розслідування", комісією Командування Сухопутних військ Збройних Сил України під головуванням заступника командувача Сухопутних військ Збройних Сил України з морально-психологічного забезпечення - начальника управління генерал-майора ОСОБА_3 , проведено службове розслідування щодо необережного поводження зі зброєю оперативним черговим командного пункту штабу військової частини НОМЕР_3 капітаном ОСОБА_4 , що призвело до поранення начальника групи бойового управління командного пункту штабу військової частини АЗ 3 84 капітана ОСОБА_5 /а.с. 139/.
У ході службового розслідування встановлено, що о 14.00 13 жовтня 2019 року начальник групи бойового управління командного пункту штабу військової частини капітан ОСОБА_5 , який змінився з чергування оперативним черговим командного пункту військової частини НОМЕР_2 , затримався на робочому місці та проводив час на власний розсуд в службових приміщеннях командного пункту військової частини НОМЕР_2 .
Оперативний черговий командного пункту штабу військової частини НОМЕР_2 капітан ОСОБА_1 , який заступив на чергування о 09.00 13 жовтня 2019 року вирішив, на власний розсуд, здійснити чищення особистої зброї, а саме 9 мм пістолет Макарова НОМЕР_4 .
В результаті власної необережності, внаслідок порушення вимог поводження зі зброєю, здійснив випадковий постріл з 9 мм пістолета Макарова НОМЕР_4 , що привів до вогнепального поранення капітана ОСОБА_5 , який перебував поруч на місці несення служби оперативного чергового військової частин НОМЕР_2 .
Обидва офіцери, а також помічник оперативного чергового військової частини НОМЕР_2 лейтенант ОСОБА_6 перебували на місці несення служби з ознаками алкогольного сп`яніння.
Результати службового розслідування відображено в акті проведення службового розслідування від 24.10.2019 № 32322 /а.с. 140-151/.
Наказом командувача Сухопутних військ Збройних Сил України від 31 жовтня 2019 року №679 "Про результати службового розслідування" /а.с. 137/ за порушення вимог статей 11, 12, 68, 69 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, статті 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, вимог наказу Міністерства оборони України від 15.07.2016 № 9т, вимог Інструкції оперативного чергового командного пункту військової частини НОМЕР_2 та вимог Інструкції про організацію обліку, зберігання і видачі стрілецької зброї та боєприпасів у Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністра оборони України від 29.06.2005 № 359, на оперативного чергового командного пункту штабу військової частини НОМЕР_2 капітана ОСОБА_1 , який перебуває у розпорядженні командувача Сухопутних військ Збройних Сил України (наказ командувача Сухопутних військ Збройних Сил України по особовому складу від 25 жовтня 2019 року №447), накладено дисциплінарне стягнення - позбавлення військового звання.
Відповідно до зазначеного наказу встановлено, що за результатами проведеного службового розслідування, причинами та умовами, що сприяли вказаним порушенням стали, зокрема, особиста недисциплінованість офіцера, халатне відношення до службових обов`язків та порушення вимог статей 11, 12, 68, 69 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, статті 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, вимог наказу Міністерства оборони України від 15.07.2016 №9т, вимог Інструкції оперативного чергового командного пункту військової частини НОМЕР_2 та вимог Інструкції про організацію обліку, зберігання і видачі стрілецької зброї та боєприпасів у Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністра оборони України від 29.06.2005 №359 з боку оперативного чергового командного пункту штабу військової частини НОМЕР_2 капітана ОСОБА_1 .
08 листопада 2019 року наказом командувача Сухопутних військ Збройних Сил України №473, відповідно до пункту другого частини п`ятої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» колишнього капітана ОСОБА_1 , оперативного чергового командного пункту штабу 18 окремої бригади армійської авіації Сухопутних військ Збройних Сил України, звільнено з військової служби у запас за пунктом «є» (у зв`язку з позбавленням військового звання в дисциплінарному порядку) та виключено зі списків особового складу Збройних Сил України з 31 жовтня 2019 року /а.с. 138/.
Позивач, не погодившись із вказаними наказами відповідачів, звернувся з адміністративним позовом до суду.
Надаючи оцінку позовним вимогам позивача та аргументам учасників справи, суд виходить з наступного.
Відповідно до пункту 2 статті 2 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» порядок проходження громадянами України військової служби, їх права та обов`язки визначаються цим Законом, відповідними положеннями про проходження військової служби громадянами України, які затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.
В свою чергу, спеціальними нормативними актами в сфері регулювання відносин при проходженні військової служби є Статут внутрішньої служби Збройних Сил України, затверджений Законом України від 24.03.1999 № 548-XIV (далі - Статут внутрішньої служби), та Дисциплінарний статут Збройних Сил України, затверджений Законом України від 24.03.1999 № 551-XIV (далі - Дисциплінарний статут).
Відповідно до статті 17 Конституції України, держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.
Відповідно до статті 65 Конституції України, громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.
Статтею 6 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24 березня 1999 року №548-XIV (далі - Статут внутрішньої служби ЗСУ), встановлено, що внутрішня служба здійснюється з метою підтримання у військовій частині порядку та військової дисципліни, належного морально-психологічного стану, які забезпечують постійну бойову готовність та якісне навчання особового складу, збереження здоров`я військовослужбовців, організоване виконання інших завдань.
Вимоги цього Статуту зобов`язаний знати й сумлінно виконувати кожен військовослужбовець.
Відповідно до ст. 11 Статуту внутрішньої служби ЗСУ передбачено, що необхідність виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, а також завдань, визначених міжнародними зобов`язаннями України покладає на військовослужбовців такі обов`язки: свято і непорушно додержуватися Конституції України (254к/96-ВР) та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим; постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України; виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни.
Приписами ст. 17 і ст. 26 Статуту внутрішньої служби ЗСУ встановлено, що на військовослужбовців під час перебування на бойовому чергуванні, у внутрішньому і гарнізонному наряді, а також під час виконання інших завдань покладаються спеціальні обов`язки. Ці обов`язки та порядок їх виконання визначаються законами і статутами Збройних Сил України, а також іншими нормативно-правовими актами, що приймаються на основі законів і статутів Збройних Сил України.
Військовослужбовці залежно від характеру вчиненого правопорушення чи провини несуть дисциплінарну, адміністративну, матеріальну, цивільно-правову та кримінальну відповідальність згідно із законом.
Статтею 59 Статуту внутрішньої служби ЗСУ передбачено, що командир (начальник) зобов`язаний: проводити роботу щодо зміцнення військової дисципліни, запобігання надзвичайним подіям, кримінальним та іншим правопорушенням серед особового складу, своєчасно виявляти й усувати їх причини.
Згідно зі ст. 291 Статуту внутрішньої служби ЗСУ встановлено, що усі військовослужбовці добового наряду повинні твердо знати, неухильно й сумлінно виконувати свої обов`язки, наполегливо домагаючись додержання розпорядку дня та правил внутрішнього порядку.
Без дозволу чергового частини військовослужбовці добового наряду не мають права припиняти чи передавати будь-кому виконання своїх обов`язків.
Про всі події, що сталися під час несення служби, а також обставини, які викликали зміни в порядку несення служби, військовослужбовці добового наряду повинні негайно доповідати черговому військової частини та своїм командирам (начальникам).
Дисциплінарний статут Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24 березня 1999 року №551-XIV (далі - Дисциплінарний статут ЗСУ) визначає сутність військової дисципліни, обов`язки військовослужбовців щодо її додержання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, права командирів щодо їх застосування, а також порядок подання і розгляду заяв, пропозицій та скарг.
Статтею 1 Дисциплінарного ЗСУ визначено, що військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених військовими статутами та іншим законодавством України.
Згідно зі ст. 2 Дисциплінарного статуту ЗСУ передбачено, що військова дисципліна ґрунтується на усвідомленні військовослужбовцями свого військового обов`язку, відповідальності за захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, на їх вірності Військовій присязі.
Частинами 2 та 3 статті 5 Дисциплінарного статуту ЗСУ передбачено, що стан військової дисципліни у військовій частині (підрозділі), закладі, установі та організації визначається здатністю особового складу виконувати в повному обсязі та в строк поставлені завдання, морально-психологічним станом особового складу, спроможністю командирів (начальників) підтримувати на належному рівні військову дисципліну.
Стосовно кожного випадку правопорушення командир зобов`язаний прийняти рішення щодо необхідності притягнення винного до відповідальності залежно від обставин скоєння правопорушення, ступеня вини, попередньої поведінки порушника та розміру завданих державі та іншим особам збитків.
Приписами ч. 1 і ч. 4 статті 45 Дисциплінарного статуту ЗСУ встановлено, що у разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності - накласти дисциплінарне стягнення.
Усі дисциплінарні стягнення, крім позбавлення військового звання, накладені на військовослужбовців і не скасовані до дня звільнення їх у запас чи відставку, втрачають чинність з дня звільнення.
Згідно зі ст. 68 Дисциплінарного статуту ЗСУ передбачено, що на молодших та старших офіцерів можуть бути накладені такі дисциплінарні стягнення: а) зауваження; б) догана; в) сувора догана; г) попередження про неповну службову відповідність; д) пониження в посаді; е) пониження військового звання на один ступінь; є) звільнення з військової служби за службовою невідповідністю; ж) позбавлення військового звання.
Аналіз наведених вимог Дисциплінарного статуту ЗСУ дає підстави для висновку, що підставою для застосування до військовослужбовця дисциплінарного стягнення є невиконання або неналежне виконання військовослужбовцем своїх службових обов`язків, порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку.
Суд зазначає, що обрання виду стягнення за дисциплінарний проступок перебуває в площині дискреційних повноважень суб`єкта його накладення.
Водночас реалізація таких повноважень здійснюється суб`єктом накладення дисциплінарного стягнення з певними обмеженнями.
Так, відповідно до ст. 86 Дисциплінарного статуту ЗСУ передбачено, що після розгляду письмової доповіді про проведення службового розслідування командир проводить бесіду з військовослужбовцем, який вчинив правопорушення. Якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир приймає рішення про накладення дисциплінарного стягнення.
Під час накладення дисциплінарного стягнення та обрання його виду враховується: характер та обставини вчинення правопорушення, його наслідки, попередня поведінка військовослужбовця, а також тривалість військової служби та рівень знань про порядок служби.
Стаття 87 Дисциплінарного статуту ЗСУ: дисциплінарне стягнення має бути накладене не пізніше ніж за 10 діб від дня, коли командирові (начальникові) стало відомо про правопорушення, а у разі провадження службового розслідування - протягом місяця від дня його закінчення. Під час накладення дисциплінарного стягнення командир не має права принижувати гідність підлеглого.
Водночас, адміністративний суд у силу вимог частини третьої статті 2 КАС України в порядку судового контролю за рішеннями, діями чи бездіяльністю суб`єктів владних повноважень повинен дослідити, чи прийняті (вчинені) вони обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія).
Порядок визначає підстави та механізм проведення службового розслідування стосовно військовослужбовців Збройних Сил України (далі - Збройні Сили), а також військовозобов`язаних та резервістів (далі - військовослужбовці), які не виконали (неналежно виконали) свої службові обов`язки або вчинили правопорушення під час проходження служби (зборів), визначено Порядком проведення службового розслідування у Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 21.11.2017 №608
За приписами п.1 розділу 2 Порядку № 608 службове розслідування може призначатися у разі: невиконання або неналежного виконання військовослужбовцем службових обов`язків, перевищення своїх повноважень, що призвело до людських жертв або загрожувало життю і здоров`ю особового складу, цивільного населення чи заподіяло матеріальну або моральну шкоду; невиконання або неналежного виконання вимог наказів та інших керівних документів, що могло негативно вплинути чи вплинуло на стан боєздатності, бойової готовності підрозділу чи військової частини або на стан виконання покладених на Збройні Сили завдань; неправомірного застосування військовослужбовцем фізичного впливу, зброї, спеціальних засобів або інших засобів ураження до інших військовослужбовців чи цивільних осіб, особливо, якщо це призвело до їх поранення, травмування або смерті; порушення порядку та правил несення чергування (бойового чергування), вартової (вахтової) або внутрішньої служби, що могло спричинити або спричинило негативні наслідки.
Службове розслідування може проводитися і в інших випадках з метою уточнення причин та умов, що сприяли правопорушенню, та встановлення ступеня вини посадових (службових) осіб.
За рішенням відповідного командира (начальника) службове розслідування може призначатися за письмовим рапортом (доповідною або пояснювальною запискою) військовослужбовця з метою зняття безпідставних, на його думку, звинувачень або підозри.
Згідно з п. 3 розділу 3 Порядку № 608 службове розслідування призначається письмовим наказом командира (начальника), у якому зазначаються підстава, обґрунтування або мета призначення службового розслідування, особа, стосовно якої воно проводиться, строк проведення службового розслідування, а також визначаються посадова (службова) особа, якій доручено його проведення, або голова та члени комісії з проведення службового розслідування (далі - особи, які проводять службове розслідування).
Відповідно до вимог пункту 3 розділу 4 Порядку №608, військовослужбовець, стосовно якого проводиться службове розслідування, має право: знати підстави проведення службового розслідування; бути ознайомленим про свої права та обов`язки під час проведення службового розслідування; відмовитися давати будь-які пояснення щодо себе, членів своєї сім`ї чи близьких родичів, коло яких визначається законом; давати усні та письмові пояснення, подавати документи, які стосуються службового розслідування, вимагати опитування (додаткового опитування) осіб, які були присутні під час вчинення правопорушення або яким відомі обставини, що стосуються правопорушення; порушувати клопотання про витребування та долучення нових документів, видань, інших матеріальних носіїв інформації; висловлювати письмові зауваження та пропозиції щодо проведення службового розслідування, дій або бездіяльності посадових (службових) осіб, які його проводять; ознайомлюватися з актом службового розслідування (у частині, що його стосується) після розгляду командиром (начальником); оскаржувати рішення, прийняте за результатами службового розслідування, у строки та у порядку, визначені законодавством України.
Службове розслідування проведено відповідачем в порядку, визначеному законодавством, зауважень щодо порядку його проведення позивачем не висловлювалось.
Так, в ході службового розслідування, 18.10.2019 позивачем надавалися пояснення по суті порушень, виявлених під час службового розслідування, де останній зазначив, що близько 11.00 13.10.2019 від капітана ОСОБА_7 поступила пропозиція про вжиття спиртних напоїв з нагоди дня народження лейтенанта ОСОБА_6 . Після приготувань, позивач разом з капітаном ОСОБА_5 та лейтенантом ОСОБА_6 вжив спиртні напої у кількості 2-3 рюмки. Після розпивання спиртних напоїв позивач вирішив почислити особисту зброю ПМ НОМЕР_4 , в результаті чого пролунав постріл, який призвів до поранення капітана ОСОБА_5 , що перебував поруч в кімнаті оперативного чергового /а.с.84/.
Таким чином, позивач не заперечував факту перебування в стані алкогольного сп`яніння, не спростовував факт необережного поводження зі зброєю, що призвело до поранення начальника групи бойового управління командного пункту штабу військової частини НОМЕР_2 капітана ОСОБА_5 .. Таких спростувань не було наведено позивачем і під час розгляду справи в суді.
При обранні виду дисциплінарного стягнення відповідач дослідив попередню поведінку ОСОБА_1 , тривалість військової служби та рівень знань про порядок служби, характер та обставини вчинення правопорушення.
Отже вищенаведені фактичні обставини справи, які були встановлені судом під час розгляду справи, підтверджені належними письмовими доказами, які були досліджені та долучені до матеріалів справи, свідчать про те, що позивачем у справі було допущено грубе порушення дисципліни, що виразилося у перебуванні під час виконання службових обов`язків 13.10.2019 в стані алкогольного сп`яніння, що у результаті необережного поводження зі зброєю призвело до поранення капітана ОСОБА_5 .
Доводи позивача про не притягнення його до адміністративної, кримінальної відповідальності, суд не бере до уваги, оскільки відсутність кримінального або адміністративного притягнення до відповідальності позивача не спростовує факту наявності в його діях дисциплінарного проступку, за який, в порядку Дисциплінарного статуту ЗСУ, відповідач має право застосувати такі види дисциплінарного стягнення як позбавлення військового звання та звільнення з військової служби, які входять до його компетенції.
Службовим розслідуванням встановлено факт вчинення позивачем діяння, що дискредитує звання військовослужбовця.
Позивачем не спростовані встановлені відповідачем обставини допущення порушення вимог статей 11, 12, 68, 69 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, статті 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, вимог наказу Міністерства оборони України від 15.07.2016 № 9т, вимог Інструкції оперативного чергового командного пункту військової частини НОМЕР_2 та вимог Інструкції про організацію обліку, зберігання і видачі стрілецької зброї та боєприпасів у Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністра оборони України від 29.06.2005 № 359.
Таким чином, на позивача було правомірно накладено дисциплінарне стягнення у виді позбавлення військового звання та звільнення з військової служби, у зв`язку із наявністю факту вчиненого ним діяння, тому відсутні підстави для скасування оскаржуваних наказів та поновлення позивача на військовій, у зв`язку з чим позовні вимоги є безпідставними та не підлягають до задоволення.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд виходить з того, що відповідно до частин першої та третьої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.
Отже, з аналізу вказаних норм вбачається, що судові витрати підлягають розподілу між сторонами (відшкодуванню за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі) лише у разі задоволення позову (повністю або частково) сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень.
Зважаючи на те, що в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовлено, відсутні підстави для стягнення з бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача понесених ним судових витрат.
Керуючись статтями 241-245 Кодексу адміністративного судочинства України,

В И Р І Ш И В:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Командувача Сухопутних військ Збройних Сил України генерал-лейтенанта ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ), Командування Сухопутних Військ Збройних Сил України в/ч НОМЕР_1 (вул. Дегтярівська, 19, м. Київ 119, 04119), третя особа: Військова частина НОМЕР_2 ( АДРЕСА_1 ) про визнання дій протиправними, визнання протиправними та скасування наказів - відмовити.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду з урахуванням особливостей подання апеляційних скарг, встановлених пунктом 15.5 частини 1 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України в редакції від 03.10.2017 року.
Апеляційна скарга на дане рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення, з урахуванням положень пункту 3 розділу VI "Прикінцеві положення" Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Н.Ю. Алєксєєва