Справа № 420/5583/19
Суддя: Косцова І.П.
Дата ухвалення: 2020-04-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 квітня 2020 р.м.ОдесаСправа № 420/5583/19
Головуючий в 1 інстанції: Глуханчук О.В.
П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

доповідача судді Косцової І.П.,

суддів Осіпова Ю.В., Скрипченка В.О.

за участі секретаря Стефанцевої Ю.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 19 листопада 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст позовних вимог.

ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції з позовом, в якому просив:

- визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та не виплати індексації грошового забезпечення за період з 01 січня 2016 року по 19 серпня 2017 року (по день виключення із списків особового складу військової частини);

- зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення за період з 01 січня 2016 року по 19 серпня 2017 року (по день виключення із списків особового складу військової частини);

- зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити компенсацію за несвоєчасно виплачену йому індексацію грошового забезпечення за період з 01 січня 2016 року по день фактичної виплати суми індексації грошового забезпечення.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що відмова військової частини нарахувати та виплати йому індексацію грошового забезпечення за спірний період є незаконною та порушує його права, гарантовані Конституцією України та Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 19 листопада 2019 року, ухваленим за правилами спрощеного позовного провадження, позов задоволено частково.

Суд визнав протиправними дії відповідача щодо не нарахування та не виплати позивачу індексації грошового забезпечення та зобов`язав нарахувати та виплатити зазначені кошти. В іншій частині позову суд відмовив.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із того, що проведення індексації у зв`язку із зростанням споживчих цін (інфляцією) є обов`язковою для всіх юридичних осіб-роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи, а тому її невиплата є протиправною та такою, що порушує права позивача. При цьому суд зазначив, що відсутність бюджетного фінансування для проведення індексації не впливає на обов`язок відповідача нараховувати та виплачувати зазначені кошти.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, посилаючись на порушення норм матеріального права, Військова частина просить скасувати його та ухвалити нове рішення, яким відмовити позивачу в задоволенні позову.

В обґрунтування наведених в апеляційній скарзі доводів апелянт зазначив, що суд першої інстанції при прийнятті рішення у справі не врахував, що позивач вже виключений зі списків особового складу військової частини, а відтак, належним способом захисту його прав є оскарження наказу про звільнення в частині, що стосується не донарахування та невиплати індексації грошового забезпечення.

ОСОБА_1 відзив на апеляційну скаргу не надав.

Сторони у судове засідання не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи належним чином повідомлені.

Відповідно до ч.2 ст.313 КАС України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Фактичні обставини справи.

ОСОБА_1 проходив військову службу у Збройних Силах України.

Наказом начальника Генерального штабу Збройних Сил України по особовому складу від 05 серпня 2019 року № 339 його звільнено з військової служби у запас за пунктом б (за станом здоров`я) відповідно до частини шостої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», з урахуванням вимог підпункту «ї» пункту 1 частини восьмої цієї статті.

Наказом командира Військової частини НОМЕР_1 по стройовій частині №181, підполковника ОСОБА_1 , заступника начальника відділу військової інспекції безпеки дорожнього руху - голову військової кваліфікаційної комісії, у зв`язку зі звільненням наказом начальника Генерального штабу Збройних Сил України (по особовому складу) від 05 серпня 2017 року № 339 у запас за пунктом б (за станом здоров`я) відповідно до частини шостої статті 26 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу:

- виключено із списків особового складу частини та всіх видів забезпечення;

- визнано таким, що з 19 серпня 2017 року справи та посаду здав;

- направлено для зарахування на військовий облік до Приморського РВК м. Одеса;

- наказано виплатити щомісячну премію за особистий внесок у загальні результати служби в розмірі 380 % місячного грошового забезпечення, надбавку за виконання особливо важливих завдань у розмірі 50 % посадового окладу, з урахуванням окладу за військовим званням та надбавки за вислугу років, до посадового окладу за період з 01 по 19 серпня 2017 року, щомісячну додаткову грошову винагороду відповідно постанови Кабінету Міністрів України від 13 березня 2013 року № 161 за 19 діб серпня 2017 року у розмірі 60 % місячного грошового забезпечення;

- щорічну основну відпустку за 2017 рік використав терміном 45 діб (з 01 січня по 01 лютого 2017 року та з 01 по 17 березня 2017 року), грошову допомогу на оздоровлення отримав;

- матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань, відповідно до Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженої наказом Міністра оборони України від 11 червня 2008 року № 260, не отримав;

- наказано виплатити одноразову грошову допомогу по звільненню за 26 календарних років в сумі 105 794 (сто п`ять тисяч сімсот дев`яносто чотири) гривні;

- наказано виплатити грошову компенсацію вартості за не отримане речове майно (через військову частину НОМЕР_2 );

- постійним або службовим житлом не забезпечувався.

18 квітня 2019 року позивач звернувся до командира Військової частини НОМЕР_1 із заявою про нарахування та виплату індексації грошового забезпечення за період з 01 січня 2016 року по 19 серпня 2017 року.

Листом від 13 травня 2019 року вих. № 2390/фс Військова частина відмовила позивачу у задоволенні його заяви, посилаючись на роз`яснення Міністерства соціальної політики України від 16.07.2015 № 10685/0/14-15/10, від 09.06.2016 № 252/10/136-16, від 04.07.2017 №220/5140, від 08.08.2017 № 78/0/66-17.

Законність такого рішення є предметом спору у даній справі.

Джерела правового регулювання (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) та оцінка суду апеляційної інстанції доводів апеляційної скарги і висновків суду першої інстанції.

Переглянувши справу за наявними у ній доказами та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, з огляду на таке.

Згідно ч.2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 43 Конституції України визначено, що кожен має право, зокрема, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Згідно із ч. 1 ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

Відповідно до ст. 1-2 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами.

У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.

Зокрема, ч.3 ст. 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» встановлює, що грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

Правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України визначає Закон України «Про індексацію грошових доходів населення» (в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин).

Статтею 2 даного Закону визначено, що індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення). Індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.

Відповідно до статей 4, 6 Закон України «Про індексацію грошових доходів населення» індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка.

Обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з місяця введення в дію цього Закону.

Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений у частині першій цієї статті.

Підвищення грошових доходів населення у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому опубліковано індекс споживчих цін.

У разі якщо грошові доходи населення підвищено з урахуванням прогнозного рівня інфляції випереджаючим шляхом, при визначенні обсягу підвищення грошових доходів у зв`язку із індексацією враховується рівень такого підвищення у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Порядок проведення індексації грошових доходів населення визначається Кабінетом Міністрів України.

Правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення, передбачені Постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 р №1078 «Про затвердження Порядку проведення індексації грошових доходів населення» (далі - Порядок №1078).

Згідно з п. 1-1 Порядку №1078 підвищення грошових доходів громадян у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін.

Відповідно до п. 2 Порядку №1078 індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території України, які не мають разового характеру, зокрема, грошове забезпечення військовослужбовців, поліцейських, осіб рядового і начальницького складу, посадових осіб митної служби.

За змістом п. 4 Порядку №1078 індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення. У межах прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, індексуються оплата праці (грошове забезпечення), розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, допомога по безробіттю та матеріальна допомога у період професійної підготовки, перепідготовки або підвищення кваліфікації безробітного, що надаються залежно від страхового стажу у відсотках середньої заробітної плати, стипендії.

Статтею 18 Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» визначено, що з метою надання соціальної підтримки населенню України в цілому та окремим категоріям громадян, законами України встановлюються державні гарантії, зокрема, щодо індексації доходів населення з метою підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності їх грошових доходів в умовах зростання цін.

Отже, індексація грошового забезпечення є однією із основних державних гарантій щодо оплати праці.

Суд звертає увагу, що відповідно до вимог чинного законодавства України, проведення індексації у зв`язку зі зростанням споживчих цін (інфляцією) є обов`язковою для всіх юридичних осіб-роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи.

Відповідно до п. 6 Порядку №1078 виплата сум індексації грошових доходів здійснюється за рахунок джерел, з яких провадяться відповідні грошові виплати населенню, а саме підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з державного бюджету, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів державного бюджету. У разі коли грошовий дохід формується з різних джерел і цим Порядком не встановлено черговість його індексації, сума додаткового доходу від індексації виплачується за рахунок кожного джерела пропорційно його частині у загальному доході.

Проведення індексації грошових доходів населення здійснюється у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування на відповідний рік (вказана норма застосовується із 01 грудня 2015 року).

Отже, наведеною нормою безпосередньо не скасовано виплату індексації заробітної плати (грошового забезпечення) та не пов`язано індексацію з надходженням коштів до власника підприємства, установи, організації, мова йде про фінансові ресурси бюджетів усіх рівнів.

З урахуванням наведеного, суд апеляційної інстанції вважає необґрунтованими доводи скаржника щодо відсутності механізму нарахування індексації грошового забезпечення за попередні періоди у зв`язку з не закладенням до державного бюджету коштів для її виплати.

Окрім того, суб`єкт владних повноважень не надав до суду жодних належних та допустимих доказів того, що у бюджеті відповідного рівня, з якого фінансується ВЧ НОМЕР_1 , відсутні кошти на індексацію грошового забезпечення.

Суд апеляційної інстанції вважає, що доводи ВЧ НОМЕР_1 з приводу обов`язку дотримуватися вказівок, що викладені у рекомендаціях Департаменту фінансів Міністерства оборони України не засновані на вимогах законодавства, оскільки вказаний документ не є нормативно-правовим актом.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Кечко проти України» від 08 листопада 2005 року зазначено, що держава може вводити, призупиняти чи закінчити виплату таких надбавок, вносячи відповідні зміни в законодавство. Однак, якщо чинне правове положення передбачає виплату певних надбавок, і дотримано всі вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах доки відповідні положення є чинними (п.23 рішення).

У зв`язку з цим Європейський суд з прав людини не прийняв аргумент Уряду України щодо бюджетних асигнувань, оскільки органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов`язань.

З урахуванням викладеного, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про протиправні дії відповідача щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за відповідний період.

Також, колегія суддів вважає необґрунтованими посилання апелянта на те, що на час прийняття наказу про виключення позивача зі списків особового складу та з усіх видів забезпечення, відповідачем були проведені усі необхідні розрахунки по грошовому, продовольчому та речовому забезпеченню, з якими погодився позивач, а відтак, захист його порушених прав слід здійснювати шляхом оскарження відповідного наказу, оскільки правомірність виключення ОСОБА_1 зі списків особового складу військової частини не є предметом даного спору.

Оскільки судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, суд апеляційної інстанції, відповідно до ст. 316 КАС України, залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду без змін.

Стаття 328 КАС України встановлює право учасників справи, а також осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки на касаційне оскарження рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Водночас, частина 5 вказаної статті встановлює, що не підлягають касаційному оскарженню, у тому числі судові рішення у справах незначної складності, крім випадків, якщо:

а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;

б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;

в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;

г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Відповідно до п.3 ч.6 ст. 12 КАС України до справ незначної складності відносяться, зокрема, справи про оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень щодо обчислення, призначення перерахунку, одержання пенсійних виплат.

Враховуючи, що судом апеляційної інстанції постановлено рішення у справі незначної складності, колегія суддів дійшла висновку про відсутність права у учасників справи на касаційне оскарження рішення.

Керуючись ст.ст. 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 - залишити без задоволення.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 19 листопада 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий суддя Косцова І.П.
Судді Осіпов Ю.В. Скрипченко В.О.