Справа № 560/1610/20
Суддя: Фелонюк Д.Л.
Дата ухвалення: 2020-04-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 560/1610/20
РІШЕННЯ

іменем України

21 квітня 2020 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Фелонюк Д.Л. розглянув адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання відмови протиправною та зобов`язання вчинити дії.

І. СТИСЛИЙ ВИКЛАД ПОЗИЦІЙ СТОРІН

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, в якому просить:

- визнати протиправною відмову головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області здійснити переведення ОСОБА_1 з пенсії по інвалідності на пенсію державного службовця;

- зобов`язати головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області призначити ОСОБА_1 з 16 вересня 2019 року пенсію державного службовця відповідно до частини 7 статті 37 Закону України "Про державну службу" №3723-ХІІ в розмірі 60% від заробітку відповідно до виданих довідок №139-ф та №140-ф;

- зобов`язати головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області з 16 вересня 2019 року здійснювати нарахування і виплату ОСОБА_1 пенсію державного службовця відповідно до частини 7 статті 37 Закону України "Про державну службу" №3723-ХІІ в розмірі 60% від заробітку відповідно до виданих довідок №139-ф та №140-ф.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що на підставі акту огляду медико-соціальної експертної комісії серії АВ №0324436 від 18.08.2014 їй призначена пенсія по інвалідності згідно з Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" у зв`язку з наявністю в неї 2 групи інвалідності.

Наказом №61-ос від 09.09.2016 ОСОБА_1 звільнена з посади головного спеціаліста відділу з питань призначення та перерахунку пенсій Кам`янець-Подільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Хмельницької області відповідно до статті 86 Закону України "Про державну службу".

Позивач звернувся 16.09.2019 до головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області з заявою про переведення з пенсії по інвалідності 2-ї групи, призначеної відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", на пенсію по інвалідності державного службовця відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" №3723-ХІІ.

Проте, листом від 19.09.2019 №30636/03 відповідач відмовив в призначенні пенсії, оскільки Законом України "Про державну службу" №889-VIII не передбачено призначення пенсії по інвалідності.

Позивач вважає, що відповідач не врахував, що стаж державної служби позивача на дату набрання чинності Законом України "Про державну службу" №889-VIII склав 10 років 06 місяців на посадах, віднесених до 6-7 категорій посад державних службовців.

До суду надійшов відзив, в якому відповідач просить відмовити в задоволенні позовних вимог. Зазначає, що законодавець чітко визначив правила, що слід застосовувати при призначенні пенсії державним службовцям після 01.05.2016.

Так, чинна редакція Закону України від 10.12.2015 №899-VIII "Про державну службу" передбачає право осіб на призначення пенсії державного службовця відповідно до статті 37 Закону України від 16.12.1993 №3723-XII "Про державну службу" виключно за дотримання такими особами умов, визначених частиною 1 статті 37 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 №3723-XII, а саме щодо віку, загального стажу, спеціального стажу. Разом з цим, такого виду і умов пенсійного забезпечення, як пенсія по інвалідності Законом України від 10.12.2015 №899-VIII "Про державну службу" не передбачена.

ІІ. ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ

Ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 19.03.2020 відкрито провадження в цій справі та вирішено її розглянути за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 10.04.2020 відмовлено у задоволенні клопотання головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про розгляд справи з викликом (повідомленням) сторін.

ІІІ. ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

ОСОБА_1 з 18.08.2014 отримує пенсію по інвалідності 2 групи (акт огляду медико-соціальної експертної комісії серії АВ №0324436 від 18.08.2014, довідка до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії АВ №0944218) відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Відповідно до наказу №61-ос від 09.09.2016 позивач звільнений з посади головного спеціаліста відділу з питань призначення та перерахунку пенсій Кам`янець-Подільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Хмельницької області відповідно до статті 86 Закону України "Про державну службу".

ОСОБА_1 звернулася 16.09.2019 до головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області з заявою про переведення з пенсії по інвалідності 2-ї групи, призначеної відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", на пенсію по інвалідності державного службовця відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" №3723-ХІІ.

Рішенням головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про відмову в переведенні з одного виду пенсії на інший від 17.09.2019 №14 ОСОБА_1 відмовлено у переведенні з пенсії по інвалідності, розрахованої відповідно Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" на пенсію по інвалідності згідно Закону України "Про державну службу", оскільки нормами даного Закону не передбачено призначення даного виду пенсії.

Листом від 19.09.2019 №30636/03 головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області повідомило позивача про відсутність підстав для переведення його на пенсію по інвалідності відповідно до Закону України "Про державну службу" №889-VIII. Зазначено, що за документами пенсійної справи стаж роботи ОСОБА_1 на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 №3723-ХІІ складає 10 років 8 місяців 4 дні.

Не погоджуючись з відмовою головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області позивач оскаржив її в судовому порядку.

IV. ОЦІНКА СУДУ

Принципи, правові та організаційні засади забезпечення державної служби, зокрема порядок реалізації права на пенсійне забезпечення державних службовців, визначає закон України "Про державну службу" від 10.12.2015 №889-VIII (далі Закон №889-VIII).

Відповідно до пункту 2 розділу ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №889-VIII з 01.05.2016 втратив чинність Закон України від 16.12.1993 №3723-XII "Про державну службу" (далі - Закон №3723-XII), крім статті 37, що застосовується до осіб зазначених у пункті 10 і 12 цього розділу.

Пунктами 10, 12 розділу ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №889-VIII встановлено, що державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України "Про державну службу" та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України "Про державну службу" та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Таким чином, за наявності в особи станом на 01.05.2016 певного стажу державної служби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років незалежно від того, чи працювала особа станом на 01.05.2016 на державній службі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону №3723-XII, у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Приписами частини 1 статті 37 Закону №3723-XII визначено, що на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Відповідно до частини 9 статті 37 Закону №3723-XII пенсія по інвалідності у розмірах, передбачених частиною першою цієї статті, призначається за наявності страхового стажу, встановленого для призначення пенсії по інвалідності відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", особам, визнаним інвалідами I або II групи у період перебування на державній службі, які мають стаж державної служби не менше 10 років, а також особам з числа інвалідів I або II групи незалежно від часу встановлення їм інвалідності, які мають не менше 10 років стажу державної служби на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, якщо безпосередньо перед зверненням за призначенням такої пенсії вони працювали на зазначених посадах. Пенсія по інвалідності відповідно до цього Закону призначається незалежно від причини інвалідності за умови припинення державної служби.

Зауважень щодо недостатності в ОСОБА_1 стажу державної служби відповідач не зазначив.

Таким чином, оскільки позивач є інвалідом ІІ групи, має стаж на посаді державної служби понад 10 років, перед зверненням за призначенням пенсії працював на посаді, віднесеній до посад державних службовців, він має право на призначення пенсії по інвалідності згідно з статтею 37 Закону №3723-XII, а тому, наявні правові підстави для переведення ОСОБА_1 з пенсії по інвалідності, призначеної їй відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", на пенсію державного службовця по інвалідності ІІ групи відповідно до Закону №3723-XII.

Посилання відповідача на статтю 90 Закону №889-VIII, відповідно до якої пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058-IV та пункт 3 Порядку призначення пенсій деяким категоріям осіб, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14.09.2016 №622, як на підставу для відмови позивачу у призначенні пенсії по інвалідності на підставі статті 37 Закону №3723-XII, суд вважає безпідставним, оскільки позивач має право на призначення пенсії по інвалідності за правилами пунктів 10, 12 розділу ХІ "Прикінцеві та перехідні положень" Закону №889-VII.

Стосовно аргументів пенсійного органу про те, що законодавець визначив правила, що підлягають застосуванню при призначенні пенсії державним службовцям після 01 травня 2016 року, тобто, на думку відповідача, підлягають застосуванню у сукупності норми, визначені пунктами 10, 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону №889-VIII, і норми, передбачені частиною 1 статті 37 Закону №3723-XII, які визначають умови для призначення пенсії державного службовця, а саме: вік (у цьому випадку 62 років), стаж державного службовця і страховий стаж, Велика Палата Верховного Суду у рішенні від 13 лютого 2019 року у зразковій справі №822/524/18 зазначила, що такі доводи необґрунтовані. При цьому зазначив, що орган пенсійного фонду, як суб`єкт владних повноважень, трактує норми закону на свій розсуд, і віддає перевагу найменш сприятливому для пенсіонера тлумаченню законодавства України.

Відповідно до вимог частини 3 статті 291 Кодексу адміністративного судочинства України при ухваленні рішення у типовій справі, яка відповідає ознакам, викладеним у рішенні Верховного Суду за результатами розгляду зразкової справи, суд має враховувати правові висновки Верховного Суду, викладені у рішенні за результатами розгляду зразкової справи.

Європейський суд з прав людини у пунктах 52, 56 рішення від 14.10.2010 у справі "Щокін проти України" зазначив, що тлумачення й застосування національного законодавства є прерогативою національних органів. Суд, однак, зобов`язаний переконатися в тому, що спосіб, у який тлумачиться й застосовується національне законодавство, призводить до наслідків, сумісних із принципами Конвенції з погляду тлумачення їх у світлі практики Суду. На думку Європейського суду з прав людини, відсутність у національному законодавстві необхідної чіткості та точності, які передбачали можливість різного тлумачення, порушує вимогу "якості закону", передбачену Конвенцією, і не забезпечує адекватний захист від свавільного втручання публічних органів державної влади в майнові права заявника. Таким чином, у випадку існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві, органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.

Положеннями частин 1, 2 статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до пункту 2 частини 2 статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

З огляду на наведені обставини, суд вважає, що оскаржене рішення є протиправним. При цьому, у спірному випадку належним способом захисту порушених прав позивача є саме визнання протиправним та скасування рішення головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про відмову в переведенні з одного виду пенсії на інший від 17.09.2019 №14, оскільки така відмова оформлена вказаним рішенням.

Також суд звертає увагу на те, що за змістом рішення Великої Палати Верховного Суду від 13.02.2019 у зразковій справі №822/524/18 належним способом захисту прав позивача в таких типових справах є зобов`язання пенсійного органу призначити та здійснити нарахування і виплату позивачу пенсії державного службовця відповідно до статті 37 Закону №3723-ХІІ у розмірі 60 відсотків від заробітку, зазначеного у відповідній довідці.

Як наслідок, слід зобов`язати головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області призначити, здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 з 16 вересня 2019 року державного службовця відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 №3723-XII в розмірі 60 відсотків від заробітку, зазначеного у довідках Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 25.02.2020 №139-ф та від 25.02.2020 №140-ф.

За нормами частин 1 та 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач не спростував, а позивач підтвердив позовні вимоги, тому, наявні підстави для їх задоволення.

З врахуванням положень статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, звільнення позивачки від сплати судового збору відповідно до пункту 9 частини 1 статті 5 Закону України "Про судовий збір", підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про відмову ОСОБА_1 в переведенні з одного виду пенсії на інший від 17.09.2019 №14 .

Зобов`язати головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області призначити та здійснити нарахування й виплату ОСОБА_1 пенсію державного службовця відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 №3723-XII з 16 вересня 2019 року, в розмірі 60 відсотків суми заробітної плати, зазначеної у довідках Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 25.02.2020 №139-ф та від 25.02.2020 №140-ф.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складене 21 квітня 2020 року

Позивач:ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 )
Відповідач:Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області (вул. Герцена 10, м. Хмельницький, Хмельницька область, 29000 , код ЄДРПОУ - 21318350)

Головуючий суддя Д.Л. Фелонюк