Справа № 285/134/20
Суддя: Сташків Т. Б.
Дата ухвалення: 2020-04-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 285/134/20

провадження у справі №2-а/0285/11/20

09 квітня 2020 року м. Новоград-Волинський

Новоград - Волинський міськрайонний суд Житомирської області у складі судді Сташківа Т.Б., за участі секретаря судового засідання Медяної І.В. та осіб, які беруть участь у справі:

позивача: ОСОБА_1 ,

відповідача: не прибув,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора взводу № 1 роти батальйону УПП в Житомирській області Шаціла Віктора Володимировича про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

У січні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеним позовом, у якому просить скасувати постанову серія ДП18 № 531581 від 20.12.2019 року про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за адміністративні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 121, ч. 2 ст. 122, 125, ч. 2 ст. 36 КУпАП.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначив, що постановою відповідача № 531581 від 20.12.2019 року позивача визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 121, ч. 2 ст. 122, 125, ч. 2 ст. 36 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн. До адміністративної відповідальності його було притягнуто за те, що він не увімкнув ближнє світло фар чи денні ходові вогні поза населеним пунктом, також не працював світловий покажчик повороту та здійснивши зупинку на вимогу працівників поліції не увімкнувши аварійну світлову сигналізацію.

Вважає дану постанову незаконною, оскільки він правила дорожнього руху не порушував, факти викладені у постанові не відповідають дійсності, поліцейський при винесені постанови не керувався жодними допустимими доказами, які підтверджували його вину у вчиненому правопорушенні. Постанова не відповідає вимогам ст. 283 КупАП, оскільки в ній не зазначено порядок її оскарження, відомості про наявність відео та технічний засіб, яким здійснено відеозапис, а тому винесена постанова відповідача є незаконною та підлягає скасуванню.

Крім того, позивач просив поновити йому 10-й строк на звернення до суду із зазначеним позовом, оскільки копію оскаржуваної постанови від 20 грудня 2019 року, він отримав 30 грудня 2019 року, а тому звернувся до суду 14 січня 2020 року з пропуском передбаченого строку з поважних причини, на підтвердження чого надав копію поштового конверту.

Відповідно до ст. 289 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Згідно ч. 1 ст. 121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Суд дійшов висновку, що причини пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду з даним позовом є поважними, а тому такий строк підлягає поновленню.

Відповідач подав відзив на позов, у яких зазначив, що викладені в позовній заяві твердження позивача є хибними, а позовні вимоги безпідставними та необґрунтованими. Відповідач під час розгляду справи про адміністративне правопорушення правильно кваліфікував вчинене позивачем правопорушення та обґрунтовано застосував норми матеріального права. Доказом встановлення вини позивача у порушення правил дорожнього руху являється винесена постанова у встановленому законом порядку постанова по справі про адміністративне правопорушення та відео фіксація події. Позивач був повідомлений про час та місце розгляду справи, йому були роз`яснені його права, а також строки сплати штрафу та порядок примусового виконання постанови про стягнення штрафу. Постанова була винесена в присутності позивача та оголошена негайно після закінчення розгляду справи. Позивач відмовився від підпису та отримання постанови. Копія постанови була надіслана рекомендованим листом на адресу позивача. При зверненні до суду позивач пропустив десятиденний строк, клопотання про поновлення строку у зв`язку з поважними причинами до матеріалів позовної заяви не подав, тому просить залишити позовну заяву без розгляду у зв`язку з пропуском на оскарження постанови.

Позивач у судовому засіданні надав суду пояснення, аналогічні викладеним у позові, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити. Крім того, пояснив, що у нього працювали протитуманні світлові огні, а тому вимога поліцейського щодо увімкнутого ближнього світла фар, чи денних ходових вогнів є неправомірною.

Відповідач в судове засідання не прибув повторно, про день та час судового розгляду повідомлений належним чином, клопотань про розгляд справи без його участі суду не подавав.

Заслухавши думку позивача, повно і всебічно з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності на підставі чинного законодавства, перевіривши їх дослідженими у судовому засіданні доказами, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що згідно постанови ДП18 № 531581 від 20.12.2019 року позивача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121, ч. 2 ст. 122, 125, ч. 2 ст. 36 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн. у зв`язку з тим, що 20.12.2019 року о 15 год. 00 хв. на 86 км. автодороги Київ-Чоп ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «MAN TEA F» д.н.з. НОМЕР_1 , не ввімкнув ближнє світло фар чи денні ходові вогні поза населеним пунктом, також на транспортному засобі не працював світловий покажчик повороту та здійснивши зупинку на вимогу працівника поліції позивач не ввімкнув аварійну світлову сигналізацію, чим порушив вимоги п.п. 9.8, 31,4, 3 «а» та 9.9 «б» ПДР України (а.с. 4).

1) Відповідно до п.п 9.8 Правил дорожнього руху України, під час руху механічних транспортних засобів у світлу пору доби з метою позначення транспортного засобу, що рухається, ближнє світло фар повинно бути увімкнене: з 1 жовтня по 1 травня на всіх механічних транспортних засобах поза населеними пунктами повинні бути ввімкнені денні ходові вогні, а в разі їх відсутності в конструкції транспортного засобу - ближнє світло фар.

Пунктом 1.10 ПДР України визначено що денні ходові вогні - зовнішні світлові прилади білого кольору, передбачені конструкцією транспортного засобу, установлені спереду транспортного засобу і призначені для покращення видимості транспортного засобу під час його руху у світлий час доби.

Згідно абз. 2 п. 19.4. ПДР України в умовах недостатньої видимості дозволяється додатково увімкнути ближнє світло або протитуманні фари та задні протитуманні ліхтарі.

Отже, ПДР України розмежовано поняття «денні ходові вогні», «ближнє світло фар» та «протитуманні фари», вказані поняття не є тотожними, а тому доводи позивача про те, що протитуманні огні є денними ходовими вогнями, не заслуговують на увагу та є необґрунтованими.

За змістом ст. 125 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за інші порушення правил дорожнього руху, крім передбачених статтями 121-128, частинами першою і другою статті 129, статтями 139 і 140 цього Кодексу.

Таким чином, позивач керуючи транспортним засобом поза населеним пунктом без увімкненого ближнього світла фар, або денних ходових вогнів вчинив правопорушення, передбачене ст. 125 КУпАП.

2) Відповідно до п. 2.3 «а» ПДР України для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: перед виїздом перевірити і забезпечити технічно справний стан і комплектність транспортного засобу.

Частиною першою ст. 121 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за керування водієм транспортним засобом, що має несправності системи гальмового або рульового керування, тягово-зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів.

Таким чином, позивач, керуючи транспортним засобом, з не працюючим світловим покажчиком повороту, вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 121 КУпАП.

3) Відповідно до п. 9.9 «б» Правил дорожнього руху України, аварійна світлова сигналізація повинна бути ввімкнена: у разі зупинки на вимогу поліцейського або внаслідок засліплення водія світлом фар.

За змістом ч. 1 ст. 122 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за порушення правил користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди.

Отже, позивач, здійснивши зупинку транспортного засобу на вимогу поліцейського не увімкнув аварійну світлову сигналізацію, чим вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП.

В судовому засіданні оглянуто диск відеозапису, наданого відповідачем, з якого вбачається, що водій транспортного засобу ОСОБА_1 керував транспортним засобом не ввімкнув ближнє світло фар чи денні ходові вогні поза населеним пунктом, також на транспортному засобу не працював світловий покажчик повороту та здійснивши зупинку на вимогу працівника поліції не ввімкнув аварійну світлову сигналізації.

Таким чином судом встановлено, що 20.12.2019 року позивач під час керування транспортним засобом вчинив правопорушення, передбачені ст.ст. 121, 122, 125 КупАП.

Статтею 252 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інш і обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову (ч. 2 ст. 77 КАС України).

Тож, обов`язок доказування в адміністративному судочинстві визначений статтею 77 КАС України розподіляється таким чином, що позивач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує позовні вимоги, тобто підставу позову, а відповідач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує заперечення проти позову.

Аналогічний правовий висновок щодо обов`язку доказування в адміністративному процесі викладено в постанові Верховного Суду від 14 березня 2018 року (справа № 760/2846/17).

Даючи оцінку зібраним по справі доказам, судом досліджено, що стягнення відповідачем застосовано без порушень, в межах санкцій статті, за якою позивач притягнутий до адміністративної відповідальності, а тому підстави для задоволення позову відсутні, оскільки постанова винесена уповноваженою особою, яка мала право розглядати справу про адміністративне правопорушення з дотриманням правил чинного законодавства, доказів, які мали спростувати факт наявності адміністративного правопорушення та обставин, що виключають адміністративну відповідальність, позивачем у межах розгляду зазначеної справи надано не було і судом таких обставин не встановлено; факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121, ч. 2 ст. 122, 125, ч. 2 ст. 36 КУпАП, підтверджується наявними у матеріалах доказами, тому суд приходить до висновку про відмову у задоволенні адміністративного позову.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 9, 72-76, 243, 246, 250, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Поновити ОСОБА_1 строк на звернення до суду із зазначеним позовом.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до інспектора взводу № 1 роти батальйону УПП в Житомирській області Шаціла Віктора Володимировича про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення серія ДП 18 № 531581 від 20 грудня 2019 року - відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом 10 (десяти) днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвалу суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

У відповідності до п.п. 15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень КАС України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а саме Новоград-Волинський міськрайонний суд Житомирської області.

Рішення складено в повному обсязі та підписано 14 квітня 2020 року.

Суддя Т.Б. Сташків