Справа № 826/16142/18
Суддя: Добрянська Я.І.
Дата ухвалення: 2020-04-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 квітня 2020 року м. Київ № 826/16142/18

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі: судді Добрянської Я.І., розглянувши у порядку спрощеного провадження адміністративну справу

за позовомСелянського (фермерського) господарства "Меркурій"
доГоловного управління Державної фіскальної служби у Київській області
про визнання незаконними дій та скасування повідомлення,

ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулось Селянське (фермерське) господарство "Меркурій" з позовом до Головного управління ДФС у Київській області, в якому просить:

-визнати незаконними дії Головного управління ДФС у Київській області щодо винесення повідомлення про проведення перевірки стану збереження майна платника податків, яке перебуває в податковій заставі від «__» ___________20__року _______;

- скасувати повідомлення про проведення перевірки стану збереження майна платника податків, яке перебуває в податковій заставі від «__» ___________20__року _______.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що дії відповідача з винесення повідомлення та саме повідомлення є незаконним, оскільки в такому повідомленні не вказано дату на номер, а також позивачем не отримано акт на підставі якого винесено таке повідомлення.

Відповідачем подано відзив на адміністративний позов, в якому зазначає, що діяв у межах повноважень, у порядку та в спосіб встановлений Конституцією та законами України, а відтак просить відмовити в задоволенні позовних вимог.

Розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та відзив, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

За результатами діяльності станом на 29.09.2017 Селянське (фермерське) господарство «Меркурій» має податкову заборгованість у загальному розмірі 1 315 924, 10 грн., що складається з: податку на додану вартість у сумі 1 262 475, 08 грн., податку на прибуток підприємств у сумі 50 707, 35 грн. та земельного податку у сумі 2 741, 67 грн.

Миронівською об`єднаною Державною податковою інспекцією Головного управління ДФС у Київській області 26.03.2014 виставлено позивачеві податкову вимогу № 194-25 про сплату податкового боргу.

У зв`язку з несплатою позивачем суми грошового зобов`язання заступником начальника Миронівської Об`єднаної Державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області було прийнято рішення про опис майна у податкову заставу № 1 від 05.02.2015.

На підставі рішення про опис майна у податкову заставу податковим керуючим було складено акт опису майна № 10 від 05.09.2017, відповідно до якого податковим керуючим було описано урожай сої 2017 року у кількості 100 тонн на загальну суму 950 000, 00 грн. Складений акт було підписано особисто головою Селянського (фермерського) господарства «Меркурій» Голінко М.І.

11 грудня 2017 року в.о. заступника начальника Головного управління ДФС у Київській області винесено повідомлення № 35 про проведення перевірки стану збереження майна платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

12 січня 2018 року податковим керуючим було проведено перевірку стану збереження майна платника податків, яке перебуває у податковій заставі, за результатами якої було складено акт про проведення перевірки стану збереження майна платника податків, яке перебуває у податковій заставі № 1 від 12.01.2018, яким встановлено, що за юридичною адресою: Миронівський район, с. Пустовіти, вул. Шевченка, 48 знаходиться житловий будинок. Майно, описане в заставу, згідно акту № 10 від 05.09.2017, а саме: соя - відсутнє.

Складений акт підписано податковим керуючим, сільським головою с. Пустовіти, а також власником будинку.

Не погоджуючись з актом № 10, позивач 10.01.2018 звернувся із запереченням до Головного управління ДФС у Київській області, відповідно якого просив скасувати складений акт, однак, відповіді отримано не було.

Також, Селянське (фермерське) господарство «Меркурій» 10.01.2018 звернулося з відповідними скаргами до Державної фіскальної служби України та Головного управління ДФС у Київській області про скасування повідомлення № 35 від 11.12.2017, проте, відповіді не отримало.

Відповідно до ч. 4 ст. 78 КАС України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Вищевикладене встановлено в рішенні Окружного адміністративного суду м.Києва від 26.07.2018р., у справі № 826/909/18, а відтак в силу ст. 78 КАС України не потребує доказування.

Так, рішенням Окружного адміністративного суду м.Києва від 26.07.2018р. № 826/909/18, яке набрало законної сили, у задоволенні позовних вимог Селянського (фермерського) господарства «Меркурій» про визнання незаконними дій Головного управління ДФС у Київській області щодо винесення повідомлення про проведення перевірки стану збереження майна платника податків, яке перебуває у податковій заставі № 35 від 11.12.2017р. та скасування його, а також визнання незаконними дії відповідача щодо винесення акту опису майна № 10 від 05.09.2017р. та скасувати даний акт - відмовлено.

19.03.2018р. Головним управлінням ДФС у Київській області винесено повідомлення про проведення перевірки стану збереження майна платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Вищезазначене повідомлення оскаржується позивачем до суду.

19.06.2018р. Головним управлінням ДФС у Київській області винесено винесено повідомлення про проведення перевірки стану збереження майна платника податків, яке перебуває у податковій заставі № 11274/10/10-36-55-03.

Позивач вважаючи повідомлення про проведення перевірки стану збереження майна платника податків, яке перебуває у податковій заставі від 19.06.2018р. № 11274/10/10-36-55-03 протиправним, звернувся до суду для захисту своїх прав та законних інтересів.

Дослідивши наявні у справі докази, проаналізувавши матеріали справи та норми чинного законодавства, ознайомившись із доводами представників сторін суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог, з огляду на таке.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Податкове законодавство України складається з Конституції України; цього Кодексу; Митного кодексу України та інших законів з питань митної справи у частині регулювання правовідносин, що виникають у зв`язку з оподаткуванням митом операцій з переміщення товарів через митний кордон України (далі - законами з питань митної справи); чинних міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України і якими регулюються питання оподаткування; нормативно-правових актів, прийнятих на підставі та на виконання цього Кодексу та законів з питань митної справи; рішень Верховної Ради Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування з питань місцевих податків та зборів, прийнятих за правилами, встановленими цим Кодексом (п. 3.1 ст. 3 ПК України).

Відповідно до п. 41.2 ст. 41 ПК України, органами стягнення є виключно контролюючі органи, уповноважені здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу та недоїмки зі сплати єдиного внеску у межах повноважень, а також державні виконавці у межах своїх повноважень. Стягнення податкового боргу та недоїмки зі сплати єдиного внеску за виконавчими написами нотаріусів не дозволяється.

Згідно з п. 88.1 ст. 88 ПК України, з метою забезпечення виконання платником податків своїх обов`язків, визначених цим Кодексом, майно платника податків, який має податковий борг, передається у податкову заставу.

Відповідно до п. 89.1 ст. 89 ПК України, право податкової застави виникає:

у разі несплати у строки, встановлені цим Кодексом, суми грошового зобов`язання, самостійно визначеної платником податків у податковій декларації, - з дня, що настає за останнім днем зазначеного строку;

у разі несплати у строки, встановлені цим Кодексом, суми грошового зобов`язання, самостійно визначеної контролюючим органом, - з дня виникнення податкового боргу;

у випадку, визначеному в пункті 100.11 статті 100 цього Кодексу, - з дня укладання договору про розстрочення, відстрочення грошових зобов`язань.

Згідно з п. 89.3 ст. 89 ПК України, майно, на яке поширюється право податкової застави, оформлюється актом опису.

До акта опису включається ліквідне майно, яке можливо використати як джерело погашення податкового боргу.

Опис майна у податкову заставу здійснюється на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, яке пред`являється платнику податків, що має податковий борг.

Акт опису майна, на яке поширюється право податкової застави, складається податковим керуючим у порядку та за формою, що затверджені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Відмова платника податків від підписання акта опису майна, на яке поширюється право податкової застави, не звільняє такого платника податків від поширення права податкової застави на описане майно. У такому випадку опис здійснюється у присутності не менш як двох понятих.

Правила проведення перевірок стану збереження майна, яке перебуває в податковій заставі регламентовані Положенням про проведення перевірок стану збереження майна платника податків, яке перебуває у податковій заставі затверджено Наказом Міністерства фінансів України № 584 від 16.06.2017 р. (далі - Положення № 584).

Так, відповідно до п.3 Розділу I Положення № 584, метою проведення перевірки стану збереження заставного майна є встановлення фактичної (фізичної) наявності у платника податків такого майна та документального підтвердження його руху за даними бухгалтерського та податкового обліку, що ведеться платником податків.

Згідно з п. 1-5 Розділу II Положення № 584, перевірка стану збереження заставного майна проводиться в разі поширення на майно платника податків права податкової застави.

Право на проведення перевірки стану збереження заставного майна належить контролюючому органу, на який згідно з Кодексом покладається виконання такої функції.

Виконання повноважень щодо проведення перевірок стану збереження заставного майна покладається на податкових керуючих.

Перевірка стану збереження заставного майна може проводитись протягом робочого дня платника податків, починаючи з дня опису майна у податкову заставу.

Для проведення перевірки стану збереження заставного майна оформлюється повідомлення про проведення перевірки стану збереження майна платника податків, яке перебуває у податковій заставі (далі - повідомлення ) (додаток 1).

Підставою для оформлення повідомлення є погоджене керівником контролюючого органу (його заступником або уповноваженою особою) подання податкового керуючого, в якому обґрунтовується необхідність проведення перевірки стану збереження заставного майна.

Відповідно до п.1, 2 Розділу III Положення № 584, про проведення перевірки стану збереження заставного майна податковий керуючий попередньо повідомляє платника податків.

Безпосередньо перед початком проведення перевірки стану збереження заставного майна податковий керуючий пред`являє платнику податків такі документи:

службове посвідчення працівника контролюючого органу;

копію наказу контролюючого органу про призначення податковим керуючим такого платника податків;

повідомлення, підписане керівником контролюючого органу (його заступником або уповноваженою особою) та зареєстроване в такому контролюючому органі.

Зазначені документи є достатніми для проведення перевірки стану збереження заставного майна й оформлення додаткових документів не є необхідним.

Судом встановлено, що за позивачем обліковується податковий борг.

На пiдставi рiшення заступника начальника Миронiвської ОДПІ ГУ ДФС у Київськiй областi вiд 05.01.2015р. № 1, керуючись вимогами ст. 88, 89 ПК України податковим керуючим здiйснено опис активiв позивача в податкову заставу, що підтверджується актом опису майна вiд 05.02.2015р. № 1.

У зв`язку із збiльшенням податкового боргу позивачем надано гарантiйний лист, відповідно до якого ним планувалось погашати податковий борг за рахунок зібраної сої.

На пiдставi гарантiйного листа податковим керуючим була описана соя в кiлькостi 100 тонн на загальну суму 950 000,00 грн. (акт опису вiд 05.09.2017р. № 10), даний акт опису пiдписаний керiвником СФГ «Меркурiй») та скрiплений печаткою СФ Г «Меркурiй».

3 метою проведения перевiрки стану збереження майна згiдно з актами опису вiд 05.02.2015р. № 1 та вiд 05.09.2017р. №10, керуючись вимогами ст.89 ПК України та Положення відповідачем направленопозивачу повiдомлення про проведения перевiрки стану збереження майна платника податкiв, яке перебуває у податковiй заставi, зокрема, вiд 19.06.2018р. №11274/10/10-36-55-03, яке згiдно з рекомендованим повiдомленням про врученя поштового відправлення 22.06.2018р. отримано ОСОБА_1 .

Рішенням Окружного адміністративного суду м.Києва від 26.07.2018р. № 826/909/18, яке набрало законної сили, у задоволенні позовних вимог Селянського (фермерського) господарства «Меркурій» про визнання незаконними дій Головного управління ДФС у Київській області щодо винесення повідомлення про проведення перевірки стану збереження майна платника податків, яке перебуває у податковій заставі № 35 від 11.12.2017р. та скасування його, а також визнання незаконними дії відповідача щодо винесення акту опису майна № 10 від 05.09.2017р. та скасувати даний акт - відмовлено.

З вищевикладеного, суд приходить до висновку про те, що під час прийняття оскаржуваного повідомлення відповідач діяв у порядку та спосіб визначений законодавством чинним на дату його винесення, а відтак відсутні підстави для визнання дій відповідача протиправними.

Доводи позивача щодо незаконності оскаржуваного повідомлення з огляду на те, що таке не містить дати та номеру суд вважає помилковими, оскільки як вбачається з останнього, дата та номер зазначені за допомогою штрих кодового ідентифікатора та розміщені внизу повідомлення, а саме датою є 19.06.2018р., а номером - 11274/10/10-36-55-03.

Посилання позивача на те, що контролюючим органом всупереч вимог законодавства не надано акту на підставі якого винесено оскаржуване повідомлення також не приймаються судом до уваги, з огляду на таке.

Як зазначалось вище, відповідно до п. 2 Розділу III Положення № 584, безпосередньо перед початком проведення перевірки стану збереження заставного майна податковий керуючий пред`являє платнику податків такі документи:

службове посвідчення працівника контролюючого органу;

копію наказу контролюючого органу про призначення податковим керуючим такого платника податків;

повідомлення, підписане керівником контролюючого органу (його заступником або уповноваженою особою) та зареєстроване в такому контролюючому органі.

Зазначені документи є достатніми для проведення перевірки стану збереження заставного майна й оформлення додаткових документів не є необхідним.

З вищевикладеного вбачається, що Положенням № 584 визначено вичерпний перелік документів, який має бути пред`явленим податковим керуючим перед початком проведення перевірки стану збереження заставного майна до якого не належить акт, а оформлення додаткових документів не є необхідним.

Водночас, суд погоджується з доводами податкового органу про те, що фактично оскаржуване повідомлення є документом, яким податковий керуючий попередньо повідомляє платника податків про проведення перевірки стану збереження заставного майна, а відтак останнє, як вбачається з його змісту, жодним чином не порушує прав позивача, оскільки не створює для нього юридичних наслідків.

З огляду на вказане, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.

Також, суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Наведена позиція ЄСПЛ також застосовується у практиці Верховним Судом, що, як приклад, відображено у постанові від 20.05.2019 (справа № 417/3668/17).

Згідно ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

Доказів, які б спростовували доводи відповідача, позивач суду не надав.

Згідно ч. 1, ч. 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Керуючись ст. 242, 243, 251, 255 КАС України, Окружний адміністративний суд міста Києва

В И Р І Ш И В :

У задоволенні адміністративного позову Селянського (фермерського) господарства "Меркурій" - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та строки встановлені статтею 255 КАС України та може бути оскаржено за правилами встановленими статтями 293, 295-297 КАС України.

Суддя Я.І. Добрянська