Справа № 823/2496/18
Суддя: Чаку Євген Васильович
Дата ухвалення: 2020-04-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 823/2496/18 Суддя (судді) першої інстанції: В.А. Гайдаш
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2020 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді: Чаку Є.В.,

суддів: Файдюка В.В.,Мєзєнцева Є.І.

за участю секретаря Муханькової Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 03 лютого 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ліквідаційної комісії УМВС України в Черкаській області про визнання дій неправомірними, скасування рішень та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до Черкаського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до ліквідаційної комісії УМВС України в Черкаській області (далі - відповідач) про визнання протиправним та скасування акту ліквідаційної комісії УМВС України в Черкаській області від 14.02.2018 року за формою Н-5* розслідування нещасного випадку (у тому числі поранення), що стався 12.04.2011 року о 17 год. 50 хв., зі старшим оперуповноваженим кримінальної міліції у справах дітей Придніпровського РВ в м. Черкаси УМВС України в Черкаській області ОСОБА_1 , за висновком якого нещасний випадок трапився в період проходження служби і не пов`язаний з виконанням службових обов`язків; визнання протиправним та скасування акту №5 від 14.02.2018 року за формою НТ* про нещасний випадок невиробничого характеру; зобов`язання відповідача за фактом нещасного випадку, що стався 12.04.2011 року близько 17 год. 50 хв., зі старшим оперуповноваженим кримінальної міліції у справах дітей Придніпровського РВ в м. Черкаси УМВС України в Черкаській області ОСОБА_1 , відповідно до Порядку розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій, що сталися в органах і підрозділах системи МВС, затвердженого наказом МВС України від 27.12.2002 року №1346 (далі - Порядок №1346) скласти акти за формою Н-5* та Н-1*, за висновками яких вказати, що нещасний випадок трапився в період проходження служби і пов`язаний із виконанням службових обов`язків та взяти зазначений випадок на облік.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 11.02.2019 року, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 23.05.2019 року, позов задоволено повністю.

Постановою Верховного Суду від 07.11.2019 року рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 11.02.2019 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 23.05.2019 року скасовано, а справу направлено на новий розгляд до Черкаського окружного адміністративного суду.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 03.02.2020 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою задовольнити позов у повному обсязі. На думку апелянта, рішення суду першої інстанції прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи. В обґрунтування скарги апелянт зазначив, що суд першої інстанції не надав оцінки обставинам, за якої стався нещасний випадок із позивачем, натомість керувався виключно записом лікаря ДУ «Територіального медичного об`єднання МВС України в Черкаській області». Позивач вважає, що з хронології подій та доказів справи (картка первинного обліку інформації, рапорти, постанови про відмову в порушенні кримінальної справи, довідки з медичних установ про звернення та лікування позивача) вбачається, що між подіями, які відбулися під час виконання позивачем своїх службових обов`язків та отриманням травм існує прямий причинно-наслідковий зв`язок, який безумовно вказує на наявність нещасного випадку в період проходження служби і пов`язаний з виконанням своїх обов`язків.

Також апелянт зазначив, що під час розгляду справи судом першої інстанції не враховані встановлені факти постановою Черкаського окружного адміністративного суду від 29.08.2017 року у справі №823/1239/17, що призвело до порушення положень викладених у п.4 ст.78 КАС України.

Крім того, ОСОБА_1 вказав, що не міг передбачити настання суттєвого погіршення свого здоров`я та діагностування кісти у області правої скроневої долі головного мозку, а тому з`ясувавши дані обставини, вже не перебуваючи на публічній службі, звернувся до відповідача із заявою про проведення розслідування нещасного випадку, що стався з ним 12.04.2011 року під час проходження служби в органах внутрішніх справ.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач зазначив, що суд першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення повно, всебічно та об`єктивно з`ясував обставини справи, правильно застосував норми матеріального та процесуального права, а тому рішення є законним та обґрунтованим. Зокрема, відповідач зазначив, що причинний зв`язок між телесними ушкодженнями, отриманими ОСОБА_1 12.04.2011 року та зазначеним діагнозом 14.04.2011 не встановлено, що дає підстави вважати травму отриману останнім не при виконанні службових обов`язків. Крім того, позивач одразу після отримання ним тілесних ушкоджень на лікарняному не перебував. Нещасний випадок стався з позивачем 12.04.2011 року, а на лікування він перебував з 14.04.2011 року. До того ж , ОСОБА_1 не повідомляв свого безпосереднього керівника про нещасний випадок.

Сторони в судове засідання не з`явилися, про час, дату та місце слухання справи повідомлялися належним чином.

14.04.2020 року від позивача (апелянта) на адресу суду надійшло клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Клопотань про відкладення розгляду справи на іншу дату чи про розгляд справи за участі представника відповідача до суду не надходило.

Враховуючи те, що відповідно до ч. 2 ст. 313 КАС України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи, а також те, що участь у судовому засіданні учасників справи не визнано обов`язковою, колегія суддів дійшла до висновку про відсутність підстав для відкладення розгляду справи.

Судове засідання проведено без фіксації судового процесу, в порядку ч. 4 ст. 229 КАС України.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення суду необхідно залишити без змін, з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що згідно з даними картки первинного обліку інформації, яка надійшла по телефону (запис № 2893 від 12 квітня 2011 року) до Придніпровського РВ УМВС України в Черкаській області по лінії « 102» 12 квітня 2011 року надійшло повідомлення про порушення громадського порядку біля будинку № 9 по вул. Козацькій в м. Черкаси .

За вказівкою начальника кримінальної міліції у справах дітей Придніпровського РВ в м. Черкаси УМВС України в Черкаській області майора міліції ОСОБА_2 з метою перевірки оперативної інформації, ОСОБА_1 та ще кілька працівників Придніпровського РВ в м. Черкаси УМВС України в Черкаській області вирушили на вищевказане місце порушення громадського порядку.

Після приїзду за вищевказаною адресою під час затримання особи, яка за попередньою інформацією завдала іншій особі тілесних ушкоджень, до працівників Придніпровського РВ в м. Черкаси УМВС України в Черкаській області в масках зі зброєю підбігли працівники спецпідрозділу «Сокіл» УБОЗ УМВС в Черкаській області, схопили їх та нанесли тілесні ушкодження. Після вищевказаної події працівників Придніпровського РВ в м. Черкаси УМВС України в Черкаській області доставили до приміщення УБОЗ УМВС в Черкаській області.

Згідно пояснень ОСОБА_2 , перебуваючи в приміщенні УБОЗ УМВС в Черкаській області, капітан міліції ОСОБА_1 скаржився на головний біль через те, що отримав тілесні ушкодження під час затримання.

У своїх пояснення ОСОБА_1 зазначив, що він разом із іншими працівниками Придніпровського РВ в м. Черкаси УМВС України в Черкаській області перебували в коридорі на другому поверсі приміщення УБОЗ УМВС в Черкаській області близько п`яти годин, після чого їх відпустили.

Вищезазначені обставини зафіксовані в акті розслідування нещасного випадку (у тому числі поранення), що стався 12 квітня 2011 року близько 17 год. 50 хв. зі старшим оперуповноваженим кримінальної міліції у справах дітей Придніпровського РВ в м. Черкаси УМВС України в Черкаській області ОСОБА_1

14 квітня 2011 року ОСОБА_1 звернувся за медичною допомогою до КЗ «Третя Черкаська міська лікарня ШМД», де встановили діагноз: забій м`яких тканин обличчя та закрита черепно мозкова травма.

Відповідно до анамнезу, вказаного 15 квітня 2011 року в медичній карті ДУ «Територіальне медичне об`єднання МВС України по Черкаській області» ОСОБА_1 , 12 квітня 2011 року близько 18 год. 30 хв. ОСОБА_1 впав на вулиці (на праву щоку), вдарившись обличчям, свідомості не втрачав, 13 квітня 2011 року вночі з`явився головний біль в правій скроневій ділянці, підтошнювання. На роботі (під час чергування) стан погіршився, 14 квітня 2011 року звернувся до КЗ «Третя Черкаська міська лікарня ШМД». 15 квітня 2011 року позивача направлено на стаціонарне лікування в нейрохірургічне відділення, де встановлено діагноз - ЗЧМТ, струс головного мозку від 12 квітня 2011 року, цефалгічний синдром, вегетативна лабільність. На лікуванні перебував в період з 15 квітня 2011 року по 29 квітня 2011 року.

Згідно з постановою про відмову в порушені кримінальної справи від 21 квітня 2011 року до Придніпровського РВ УМВС України в Черкаській області по лінії « 102»" надійшло повідомлення про порушення громадського порядку за адресою: м. Черкаси, вул. Козацька,9 . Під час виїзду встановлено, що за вищевказаною адресою працівниками УБОЗ проводилося затримання злочинців. Таким чином, в ситуації, що склалася відсутні ознаки злочину та в порушенні кримінальної справи відмовлено.

За результатами медичного огляду військово-лікарською комісією УМВС України в Черкаській області видано свідоцтво про хворобу №325 від 27 липня 2015 року, згідно з яким захворювання позивача пов`язане з проходженням служби в органах внутрішніх справ.

22 серпня 2015 року УМВС України в Черкаській області видано наказ №110о/с про звільнення майора міліції ОСОБА_1 (М-184292) старшого уповноваженого карного розшуку лінійного відділення на станції Черкаси лінійного відділу на станції імені Тараса Шевченка УМВС України на Одеській залізниці з органів внутрішніх справ в запас Збройних Сил України за пунктом 64 «б» Положення (через обмежений стан здоров`я).

Згідно довідки до акта огляду медико-соціальною експертної комісією серії 12 ААА №195078 позивачу встановлена ІІ група інвалідності з 19 жовтня 2015 року (безтерміново), у зв`язку із захворюванням, що пов`язане з проходженням служби в органах внутрішніх справ.

04 липня 2017 року ОСОБА_1 звернувся до Ліквідаційної комісії із заявою, в якій просив провести розслідування нещасного випадку, що стався 12 квітня 2011 року під час проходження служби в органах внутрішніх справ.

25 липня 2017 року листом № 16/1-25 позивача повідомлено про те, що ліквідаційна комісія не виконує функції УМВС України в Черкаській області, а лише згідно з законодавством наділена повноваженнями управління його справами; інших обов`язків ліквідаційна комісія не має. За вказаних обставин, правових підстав для проведення Ліквідаційною комісією розслідування вказаного нещасного випадку не вбачається.

Постановою Черкаського окружного адміністративного суду від 29 серпня 2017 року у справі №823/1239/17 за позовом ОСОБА_1 до ліквідаційної комісії УМВС України в Черкаській області про визнання відмови протиправною та зобов`язання вчинити дії позов задоволено повністю. Визнано протиправною відмову у проведенні розслідування нещасного випадку, викладену в листі голови ліквідаційної комісії УМВС України в Черкаській області від 25 липня 2017 №16/1-25 та зобов`язано ліквідаційну комісію УМВС України в Черкаській області призначити і провести розслідування нещасного випадку, що стався з ОСОБА_1 12 квітня 2011 року та за результатами розслідування скласти акт розслідування нещасного випадку і акт, що свідчить про причини та обставини отримання травми позивачем, за формою, що затверджується МВС України.

На виконання вищезазначеного судового рішення відповідачем проведено розслідування нещасного випадку, що стався 12 квітня 2011 року з ОСОБА_1 .

За наслідками проведення службового розслідування, складено акти форми Н-5* та форми НТ* від 14 лютого 2018 року.

У висновках вказаних актів зазначено, що нещасний випадок стався в період проходження служби, та не пов`язаний з виконанням службових обов`язків, за обставин, які не підпадають під дію п.п. 3.9, 3.10 Порядку розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій, що сталися в органах і підрозділах системи МВС України, затвердженого наказом МВС України від 27 грудня 2002 року №1346.

Вважаючи складені відповідачем акти форми Н-5* та форми НТ* від 14 лютого 2018 року протиправними, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Відповідно до статті 14 Закону України «Про охорону праці» (далі - Закон №2694-ХІІ) працівник зобов`язаний дбати про особисту безпеку і здоров`я, а також про безпеку і здоров`я оточуючих людей в процесі виконання будь-яких робіт чи під час перебування на території підприємства; знати і виконувати вимоги нормативно-правових актів з охорони праці, правила поводження з машинами, механізмами, устаткуванням та іншими засобами виробництва, користуватися засобами колективного та індивідуального захисту; проходити у встановленому законодавством порядку попередні та періодичні медичні огляди.

Статтею 22 Закону №2694-ХІІ встановлено, що роботодавець повинен організовувати розслідування та вести облік нещасних випадків, професійних захворювань і аварій відповідно до положення, що затверджується Кабінетом Міністрів України за погодженням з всеукраїнськими об`єднаннями профспілок. За підсумками розслідування нещасного випадку, професійного захворювання або аварії роботодавець складає акт за встановленою формою, один примірник якого він зобов`язаний видати потерпілому або іншій заінтересованій особі не пізніше трьох днів з моменту закінчення розслідування.

У розумінні положень статті 14 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» нещасний випадок - це обмежена в часі подія або раптовий вплив на працівника небезпечного виробничого фактора чи середовища, що сталися у процесі виконання ним трудових обов`язків, внаслідок яких заподіяно шкоду здоров`ю або настала смерть.

З метою врегулювання питань, пов`язаних з розслідуванням та веденням обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій, що сталися в органах і підрозділах внутрішніх справ України розроблено Порядок розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій, що сталися в органах і підрозділах системи МВС України, наказом Міністерства внутрішніх справ України від 27 грудня 2002 року № 1346 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 31 січня 2003 року за № 83/7404; далі - Порядок № 1346).

Відповідно до пункту 2.1. Порядку №1346 розслідуванню підлягають раптові погіршення стану здоров`я, поранення, травми, у тому числі отримані внаслідок тілесних ушкоджень, заподіяних іншою особою, гострі професійні захворювання і гострі професійні та інші отруєння, теплові удари, опіки, обмороження, утоплення, ураження електричним струмом, блискавкою та іонізуючим випромінюванням, інші ушкодження, отримані внаслідок аварій, пожеж, стихійного лиха (землетруси, зсуви, повені, урагани та інші надзвичайні події), контакту з тваринами, комахами та іншими представниками фауни і флори, що призвели до втрати працівником працездатності на один робочий день чи більше або до необхідності переведення потерпілого на іншу (легшу) роботу терміном не менш як на один робочий день, а також випадки смерті в підрозділі (далі - нещасні випадки).

Згідно з пунктом 2.2. Порядку № 1346 за результатами розслідування складаються акти за формою Н-1* (додаток 1) і беруться на облік нещасні випадки (у тому числі поранення), які сталися з працівниками в період проходження служби при виконанні службових обов`язків.

Відповідно до пункту 3.12. Порядку № 1346 до першого примірника акта розслідування нещасного випадку (у тому числі поранення) за формою Н-5* (далі - акт розслідування нещасного випадку) долучаються: акт за формою Н-1* (НТ*), пояснення свідків, потерпілого, витяги з нормативних документів, схеми, фотографії та інші документи, що характеризують місце події (робоче місце), стан технічних засобів (транспорту, устаткування, апаратури тощо), діагноз травми, медичний висновок щодо втрати здоров`я потерпілим у результаті нещасного випадку (у тому числі поранення), а в разі необхідності - також висновок щодо наявності в його організмі алкоголю, отруйних чи наркотичних речовин.

Згідно з пунктом 3.8. Порядку № 1346 комісія з розслідування нещасного випадку (у тому числі поранення) зобов`язана протягом трьох діб після утворення комісії: обстежити місце події, опитати свідків і осіб, причетних до неї, і одержати пояснення потерпілого, якщо це можливо; визначити відповідність умов служби (праці, навчання) вимогам нормативно-правових актів про охорону праці; з`ясувати обставини і причини, що призвели до нещасного випадку (у тому числі поранення), визначити осіб, які припустилися порушення нормативно-правових актів, а також розробити заходи щодо запобігання подібним випадкам; визначити, чи трапився нещасний випадок (у тому числі поранення) у період проходження служби при виконанні службових обов`язків (не пов`язаний з виконанням службових обов`язків); скласти акт розслідування нещасного випадку (у тому числі поранення) за формою Н-5* (додаток 4) у трьох примірниках, а також акт за формою Н-1* (НТ*) у п`яти примірниках і передати їх на затвердження керівнику підрозділу, який призначив комісію.

Відповідно до пункт 3.5 Порядку №1346 керівник підрозділу, одержавши повідомлення про нещасний випадок (у тому числі поранення), крім випадків зі смертельним наслідком та групових випадків травматизму, наказом або розпорядженням організовує його розслідування комісією не менше ніж три особи, до складу якої включаються: керівник (спеціаліст) служби охорони праці підрозділу (голова комісії), керівник (безпосередній або прямий начальник) структурного підрозділу, де працює потерпілий, інші посадові особи, а в разі гострих професійних захворювань (отруєнь) - також спеціаліст СЕС. До складу комісії не може входити керівник, що безпосередньо керував проведенням робіт, при виконанні яких стався нещасний випадок (у тому числі поранення). У підрозділах, де немає спеціалістів з охорони праці, головою комісії з розслідування призначається посадова особа, на яку наказом керівника покладені функції з питань охорони праці в порядку сумісництва.

Згідно з пунктами 3.9 та 3.10 Порядку №1346 комісія з розслідування визнає, що «нещасний випадок трапився при виконанні службових обов`язків», якщо він трапився в період проходження служби під час: припинення або запобігання злочинам або правопорушенням; вчинення дій із забезпечення особистої безпеки громадян, захисту їх прав і свобод; охорони і забезпечення громадського порядку; несення постової чи патрульної служби; виявлення і розкриття злочинів, розшуку осіб, що їх учинили; забезпечення безпеки дорожнього руху; участі в ліквідації наслідків аварії, пожежі, катастрофи, стихійного лиха та інших надзвичайних подій; виконання потерпілим трудових (посадових, функціональних) обов`язків за режимом роботи підрозділу, у тому числі у відрядженні; перебування на робочому місці, на території підрозділу або в іншому місці роботи чи служби з моменту прибуття потерпілого в підрозділ до його відбуття, що фіксується відповідно до правил внутрішнього розпорядку підрозділу, у тому числі протягом робочого та надурочного часу, або, за дорученням керівника, у неробочий час; підготовки до роботи та приведення в порядок після закінчення роботи знарядь праці, засобів захисту, одягу, а також здійснення заходів щодо особистої гігієни, пересування по території підприємства перед початком роботи і після її закінчення; проїзду на роботу чи з роботи на транспортному засобі, що належить підрозділу, або іншому транспортному засобі відповідно до укладеного договору; проведення навчання, тренувань, обов`язкових фізичних занять у встановлений час, участі в спортивних змаганнях, професійних та кваліфікаційних конкурсах; використання власного транспорту в інтересах підрозділу з дозволу або за письмовим дорученням керівника підрозділу; провадження дій в інтересах підрозділу, у якому проходить службу (працює) потерпілий; прямування працівника до об`єкта (між об`єктами) обслуговування за затвердженими маршрутами; прямування потерпілого до місця чи з місця відрядження згідно з установленим завданням про відрядження.

Також комісія визнає, що «нещасний випадок трапився при виконанні службових обов`язків», якщо він стався в період проходження служби внаслідок: безпосереднього впливу правопорушника (злочинця) на працівника (учинення опору, захват заручником, напад на працівника, який перебуває не при виконанні службових обов`язків, з метою помсти за законні дії з припинення правопорушення, затримання або викриття правопорушника в період служби тощо); спроби самогубства працівника під впливом психофізіологічних, небезпечних та шкідливих факторів, пов`язаних з виконанням службових обов`язків; травмування внаслідок нестатутних відносин (у разі відсутності вини потерпілого); раптового погіршення стану здоров`я працівника під час виконання ним трудових (посадових) обов`язків у разі відсутності умов, зазначених у третьому, четвертому та шостому абзацах пункту 3.11 цього розділу, що визнається пов`язаним з виконанням службових обов`язків за умови, що погіршення стану здоров`я працівника сталося внаслідок впливу небезпечних чи шкідливих виробничих факторів, що підтверджено медичним висновком, або якщо потерпілий не проходив медичного огляду, передбаченого законодавством, а робота, що виконувалася, протипоказана потерпілому відповідно до медичного висновку про стан його здоров`я; в інших випадках, передбачених чинним законодавством України.

Аналіз наведених положень Порядку №1346 доводить, що у разі настання нещасного випадку, що трапився при виконанні службових обов`язків під час припинення або запобігання злочинам або правопорушенням; вчинення дій із забезпечення особистої безпеки громадян, захисту їх прав і свобод; виявлення і розкриття злочинів, розшуку осіб, що їх учинили, то такий нещасний випадок вважається таким, що трапився в період проходження служби при виконанні службових обов`язків.

Відповідно до пункту 3.11 Порядку №1346 комісія з розслідування визнає, що «нещасний випадок трапився в період проходження служби і не пов`язаний з виконанням службових обов`язків», якщо нещасний випадок (у тому числі поранення) стався, зокрема, за обставин, які не підпадають під дію пунктів 3.9, 3.10 цього розділу і не пов`язані з виконанням службових обов`язків; унаслідок порушення потерпілим службової (трудової) дисципліни.

Колегія суддів зазначає, що нещасний випадок уважається таким, що стався з вини працівника поліції, якщо останній міг та зобов`язаний був передбачити можливість настання нещасного випадку і при цьому не вжив необхідних заходів для його уникнення.

У висновку службового розслідування встановлено, що 12.04.2011 року за вказівкою начальника кримінальної міліції у справах дітей Придніпровського РВ в м. Черкаси УМВС України в Черкаській області майора міліції ОСОБА_2 з метою перевірки оперативної інформації, ОСОБА_1 та ще кілька працівників Придніпровського РВ в м. Черкаси УМВС України в Черкаській області вирушили до пірсу, який знаходиться за адресою: м . Черкаси, вул. Козацька. Після приїзду за вищевказаною адресою під час затримання особи (прізвище та ім`я не пам`ятає), яка за попередньою інформацією завдала іншій особі тілесних ушкоджень, до працівників Придніпровського РВ в м. Черкаси УМВС України в Черкаській області в масках зі зброєю підбігли працівники спецпідрозділу "Сокіл" УБОЗ УМВС в Черкаській області, схопили їх та після вищевказаної події працівників Придніпровського РВ в м. Черкаси УМВС України в Черкаській області доставили до приміщення УБОЗ УМВС в Черкаській області.

При цьому у анамнезі щодо ОСОБА_1 , вказаного 15.04.2011 року в медичній карті ДУ «Територіальне медичне об`єднання МВС України по Черкаській області», зазначено, що 12.04.2011 року близько 18 год. 30 хв. позивач впав на вулиці, вдарившись обличчям (на праву щоку), свідомості не втрачав. 13.04.2011 року вночі з`явився головний біль в правій скроневій дільниці, підтошнювання. 14.04.2011 року ОСОБА_1 звернувся до КЗ «Третя Черкаська міська лікарня ШМД» та 15.04.2011 року його направлено на стаціонарне лікування в нейрохірургічне відділення (перебував на лікуванні з 15.04.2011 року по 29.04.2011 року).

Вказані обставини, на переконання колегії суддів, свідчать про наявність розбіжностей в поясненнях ОСОБА_1 та інформацією, яка зафіксована лікарем ДУ «Територіальне медичне об`єднання МВС України по Черкаській області» щодо травмування позивача, а також про не підтвердженість факту отримання позивачем тілесних ушкоджень саме під час затримання його працівниками спецпідрозділу «Сокіл» УБОЗ УМВС в Черкаській області біля будинку № 9 по вул. Козацькій в м. Черкаси .

Пояснення свідка ОСОБА_2 , який був допитаний у судовому засіданні 13.01.2020 року, також не підтверджують доводи позивача про пов`язаність з виконанням службових обов`язків та фактом отримання останнім тілесних ушкоджень. Зокрема, свідок зазначив, що він, позивач та інші працівники Придніпровського РВ в м. Черкаси УМВС України в Черкаській області, прибувши на місце події, розпочали з`ясування обставин правопорушення та встановлення осіб причетних до його вчинення. Однак, до нього та інших працівників в масках зі зброєю підбігли працівники спецпідрозділу «Сокіл» УБОЗ УМВС в Черкаській області, затримали їх, після чого працівників Придніпровського РВ в м. Черкаси УМВС України в Черкаській області доставили до приміщення УБОЗ УМВС в Черкаській області.

ОСОБА_2 зазначив, що йому не відомо чи дійсно наносили працівники спецпідрозділу «Сокіл» позивачу тілесні ушкодження, оскільки його самого в той момент було затримано.

Колегія суддів враховує те, що під час виконання службових обов`язків, позивач міг спіткнутися, внаслідок чого міг отримати травму. При цьому передбачити можливість настання нещасного випадку та вжити відповідних заходів позивач не міг.

Проте, в даному випадку колегією суддів такий варіант подій не розглядається, оскільки позивач у позовній заяві наполягає саме на отриманні ним тілесних ушкоджень під час дій працівників спецпідрозділу «Сокіл».

Вказані позивачем обставини, як свідчать матеріали справи не підтверджуються жодними доказами чи свідченнями осіб.

До того ж колегія суддів зазначає, що про кожний нещасний випадок (у тому числі поранення) працівник, який його виявив, або сам потерпілий повинні негайно повідомити безпосереднього керівника робіт чи іншу посадову особу підрозділу і вжити заходів до надання необхідної допомоги.

Керівник (посадова особа), у свою чергу, зобов`язаний: - терміново організувати надання медичної допомоги потерпілому, а в разі потреби доставити його до лікувально-профілактичного закладу; - повідомити про те, що сталося, керівника підрозділу, службу охорони праці УМЗ, ВМЗ ГУМВС, УМВС. Якщо потерпілий є працівником іншого підрозділу, повідомити керівника цього підрозділу, у разі нещасного випадку (у тому числі поранення), що стався внаслідок пожежі, - місцеві органи державної пожежної охорони, а при гострому професійному захворюванні (отруєнні) - відповідну санітарну епідеміологічну станцію (далі - СЕС) системи МВС України; - зберегти до прибуття комісії з розслідування обстановку в тому стані, у якому вона була на момент події (якщо це не загрожує життю і здоров`ю інших працівників), а також ужити заходів до недопущення подібних випадків.

У разі нещасного випадку (у тому числі поранення) з працівником головного управління, самостійного управління, департаменту чи відділу центрального апарату МВС, підрозділу прямого підпорядкування МВС України, розташованого в м. Києві, керівник зобов`язаний повідомити про це відділ державного нагляду за охороною праці Департаменту матеріального забезпечення МВС (п.3.1, 3.2 Порядку №1346).

Суд першої інстанції правильно зазначив, що у матеріалах адміністративної справи відсутні докази того, що ОСОБА_1 дійсно повідомляв згідно з Порядком №1346 свого безпосереднього керівника про нещасний випадок, зокрема отримання тілесних ушкоджень саме під час затримання його працівниками спецпідрозділу «Сокіл» УБОЗ УМВС в Черкаській області біля будинку № 9 по вул. Козацькій в м. Черкаси .

Вказані обставини у сукупності свідчать про необґрунтованість доводів позивача щодо наявності між подіями, які відбулися під час виконання позивачем своїх службових обов`язків та отриманням травм прямого причинно-наслідкового зв`язку, який безумовно вказує на наявність нещасного випадку в період проходження служби і пов`язаний з виконанням своїх обов`язків.

Посилання позивача на постанову Черкаського окружного адміністративного суду від 29.08.2017 року у справі №823/1239/17, якою начебто встановлено факт нещасного випадку, який стався з останнім в період проходження служби і пов`язаний з виконанням своїх обов`язків, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки в рамках вказаної справи судом розглядалось питання наявності чи відсутності правових підстав для проведення розслідування нещасного випадку, що стався з позивачем 12.04.2011 року під час виконання службових обов`язків, а не питання встановлення факту нещасного випадку в період проходження служби та пов`язаного з виконанням своїх обов`язків.

Враховуючи наведене, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

У рішенні ЄСПЛ від 21.01.1999 р. по справі «Гарсія Руїз проти Іспанії», Суд зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожний довід.

Згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

В даному випадку доводи апеляційної скарги зводяться виключно до непогодження з оцінкою обставин справи, наданою судом першої інстанції. Апеляційна скарга не містить інших обґрунтувань ніж ті, які були зазначені (наведені) у позовній заяві та з урахуванням яких суд першої інстанції вже надав оцінку встановленим обставинам справи.

Згідно ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 242, 308, 315, 316, 321, 322 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 03 лютого 2020 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду.

Головуючий суддя: Є.В. Чаку

Судді: В.В.Файдюк

Є.І.Мєзєнцев