Справа № 640/11280/19
Суддя: Костенко Д.А.
Дата ухвалення: 2020-04-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2020 року м. Київ №640/11280/19

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Костенка Д.А., розглянув-ши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін адміністра-тивну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії,

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить:

- визнати протиправними дії відповідача, викладені у листі від 06.06.2019 №121930/03, щодо відмови позивачу у переведенні на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну службу";

- зобов`язати відповідача перевести позивача на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну службу" у порядку, визначеному для осіб, які мають не менше 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, з моменту його звернення із заявою - 17.05.2019.

Підставами позову зазначено те, що 21.04.2019 позивачу виповнилось 62 роки, станом на 31.03.2016 він мав 38 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених ст. 25 Закону України "Про державну службу" та актами Кабінету Міністрів України, тому набув право на отримання пенсії за Законом України від 16.12.1993 №3723-ХІІ "Про державну службу". Позивач звернувся до відповідача з відповід-ною заявою від 17.05.2019 про переведення на пенсію за вказаним Законом, у задоволенні якої відповідач відмовив. Вважає відмову відповідача неправомірною, яка порушує його право на пенсійне забезпечення. Посилається на постанову Верховного Суду від 04.04.2018 у зразковій справі №822/524/18.

Відповідач відзив на позов не подав, у зв`язку з чим та згідно з ч. 6 ст. 162 КАС України суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Розглянувши справу, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини.

Позивачу з 19.09.2017 призначено пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", що підтверджується копією посвід-чення пенсійного посвідчення від 19.09.2017 №.

Позивач звернувся до відповідача із заявою від 17.05.2019 щодо переходу на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну службу". Копія цієї заяви у справі від-сутня, однак цей факт підтверджується копією листа відповідача від 06.06.2019 №121930/03, яким відмовлено у задоволенні вказаної заяви позивача.

Відмова відповідача обґрунтована тим, що на день набрання чинності Законом Украї-ни "Про державну службу" (01.05.2016) позивач не працював на посадах державного служ-бовця, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, не мав не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної, визначених ст. 25 Закону України від 16.12.1993 №3723-XII "Про державну службу" та актами Кабінету Міністрів України.

При цьому відповідач зазначив, що період роботи позивача з 09.06.1995 по 24.04.2001, з 17.07.2013 по 31.12.2013, який становить 5р. 2м. 21д. на посадах, в період перебування на яких були встановлені ранги державних службовців, зараховуються до стажу державної служби, який дає право на призначення пенсії державного службовця.

Періоди роботи з 25.04.2001 по 16.07.2013 та з 01.01.2014 по 31.03.2016 на посадах, за якими позивачу було присвоєно персональні та спеціальні звання, не зараховується до стажу державної служби, який дає право на призначення пенсії державного службовця.

Спірні правовідносини виникли у сфері пенсійного забезпечення і стосуються право-мірності рішення відповідача про відмову у переведенні позивача з пенсії за віком, призначе-ної відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", на пенсію за віком, призначену відповідно до Закону України "Про державну службу".

Так, 01.05.2016 набрав чинності Закон України від 10.12.2015 №889-VIII "Про дер-жавну службу" (далі - Закон №889), відповідно до п. 2 Прикінцевих та перехідних положень якого втратив чинність Закон України від 16.12.1993 №3723-ХІІ "Про державну службу", крім ст. 37, що застосовується до осіб, зазначених у п.п. 10, 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону №889.

Згідно з ч. 1 ст. 37 Закону України від 16.12.1993 №3723-XII "Про державну службу" (далі - Закон №3723) на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого ст. 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом 1 ч. 1 ст. 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страху-вання", у т.ч. стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазна-ченого віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Пунктом 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону №889 визначено, що для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на поса-дах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених ст. 25 Закону №3723 та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії від-повідно до ст. 37 Закону України "Про державну службу" у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад дер-жавних службовців.

Отже, необхідною умовою для одержання пенсії відповідно до ст. 37 Закону №3723 після 01.05.2016 є дотримання сукупності вимог, визначених ч. 1 ст. 37 Закону №3723 та п. 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону №889, а саме щодо віку, страхового стажу, стажу державної служби.

На час звернення до відповідача із заявою від 17.05.2019 позивачу ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) виповнилось 62 роки, а згідно з копією довідки Київської міської митниці ДФС від 16.05.2019 №51 стаж державної служби позивача станом на 31.03.2016 становив 38 років, а відтак позивач набув право на одержання пенсії відповідно до ст. 37 Закону №3723 та п. 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону №889.

Відповідач даних обставин не спростовував. Відмова відповідача, наведена у листі, є необґрунтованою і не спростовує доводів позивача, також.

Так, в обґрунтування свого висновку щодо не включення періоду роботи позивача з 25.04.2001 по 16.07.2013 та з 01.01.2014 по 31.03.2016 на посадах, за якими йому було прис-воєно персональні і спеціальні звання (радник митної служби ІІІ та ІІ рангів, інспектор митної служби ІІ та І рангів, радник податкової та митної справи ІІ рангу) відповідач пос-лався на п. 343.1 ст. 343, п. 344.1 ст. 344 ПК України, Закон України від 04.12.1990 №509-ХІІ "Про державну податкову службу в Україні", розпорядження Кабінету Міністрів України від 12.09.1997 №503-р "Про віднесення посад працівників місцевих державних податкових адміністрацій до відповідних категорій посад державних службовців".

Відповідач виділив, що згідно з п. 343.1 ст. 343 ПК України у разі присвоєння поса-довій особі спеціального звання відповідно до пункту 343.1 цієї статті надбавка за ранг державного службовця не виплачується.

Однак, зазначені відповідачем акти не стосуються і не встановлюють підстав не зара-хування до стажу державної служби періоду роботи позивача на посадах, в період пере-бування на яких йому були присвоєні персональні чи спеціальні звання, тому не впливають на вирішення справи.

Водночас, п. 344.1 ст. 344 ПК України прямо визначено, що пенсійне забезпечення посадових осіб контролюючих органів, крім діючих у них підрозділів податкової міліції, здійснюється в порядку та на умовах, передбачених Законом України "Про державну службу". При цьому період роботи зазначених осіб (у т.ч., яким присвоєні спеціальні звання) у контролюючих органах зараховується до стажу державної служби та стажу роботи на поса-дах, віднесених до категорій посад державних службовців, що дає право на призначення пенсії відповідно до Закону України "Про державну службу" незалежно від місця роботи на час досягнення віку, передбаченого зазначеним Законом.

Частиною 1 ст. 588 МК України прямо визначено, що пенсійне забезпечення посадо-вих осіб митних органів здійснюється в порядку та на умовах, передбачених Законом Украї-ни "Про державну службу". При цьому період роботи (служби) зазначених осіб (у т.ч. тих, яким присвоєні спеціальні звання) в митних органах зараховується до стажу державної служби та до стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, що дає право на призначення пенсії відповідно до Закону України "Про державну службу", незалежно від місця роботи на час досягнення віку, передбаченого зазначеним Законом.

Також, Верховний Суд України раніше сформулював правовий висновок щодо засто-сування норм матеріального права у спорах цієї категорії у подібних правовідносинах. Зокре-ма, у постанові від 08.10.2013 у справі №21-275а13 зазначено, що аналіз положень ст. 37 Закону №3723, Закону України "Про державну податкову службу в Україні" дає підстави вважати, що посадові особи державної податкової служби, яким присвоєно спеціальні звання, є державними службовцями зі спеціальним статусом, а тому період проходження такої служби в податкових органах має зараховуватися до стажу державної служби, який дає право на пенсію державного службовця відповідно до ст. 37 Закону №3723.

Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 03.07.2018 у справі №586/965/16-а та від 13.12.2018 у справі №539/1855/17.

Отже, посилання відповідача на присвоєння позивачу персональних і спеціальних звань не впливає на зарахування періоду роботи позивача в митних органах та органах доходів і зборів (фіскальної служби) до стажу державної служби.

Посилання відповідача на те, що станом на 01.05.2016 позивач не обіймав посаду дер-жавної служби (31.03.2016 звільнений за власним бажанням), суд відхиляє, адже для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад держав-них службовців, не має значення місце роботи на час досягнення такою особою віку 62 років.

Відповідач не врахував вищенаведених законодавчих положень і висновків Верховно-го Суду України і Верховного Суду у спорах цієї категорії, внаслідок чого прийняв помил-кове і необґрунтоване рішення, яке порушує право позивача на одержання пенсії державного службовця.

Зважаючи на вищевикладене, суд дійшов висновку про обґрунтованість позову і наяв-ність підстав для визнання протиправною оскаржуваної відмови відповідача та про зобо-в`язання відповідача перевести позивача на пенсію відповідно до ст. 37 Закону №3723 та п. 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону №889 з 17.05.2019.

Суд зауважує, що сформульована позивачем вимога "визнати протиправними дії ..., викладені у листі" є некоректною за своїм змістом і формою, що не впливає на суть спору і наявність підстав для задоволення позову і захисту порушеного права позивача судом. При цьому задоволення цієї вимоги шляхом визнання протиправної відмови відповідача, оформ-леної листом від 06.06.2019 №121930/30 не є виходом за межі позовних вимог.

Також, суд не деталізує у резолютивній частині порядок призначення пенсії позивачу, оскільки це випливає із змісту зазначених судом ст. 37 Закону №3723 та п. 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону №889.

Зважаючи на задоволення позову та відповідно до ст. 139 КАС України сплачений згідно з квитанцією від 24.06.2019 №0.0..1 судовий збір у сумі 768,40 грн. підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 9, 90, 139, 241-246, 257-263 КАС України, суд

в и р і ш и в:

1. Задовольнити адміністративний позов ОСОБА_1 .

2. Визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, оформлену листом від 06.06.2019 №121930/03.

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві перевести ОСОБА_1 на пенсію державного службовця відповідно до ст. 37 Закону України від 16.12.1993 №3723-ХІІ "Про державну службу" і п. 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 10.12.2015 №889-VIIІ "Про державну службу" із 17.05.2019.

4. Стягнути з бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 768,40 грн. (сімсот шістдесят вісім гривень 40 коп.).

Позивач: ОСОБА_1 ;

АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду в м. Києві;

04053, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, 16, .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження.

Рішення суду може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду в порядку, встановленому ст.ст. 293-297 КАС України. Апеляційна скарга подається протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Дата рішення є днем складення його у повному обсязі.

Суддя Д.А. Костенко