Справа № 752/19255/19
Суддя: Мазур Ю. Ю.
Дата ухвалення: 2020-02-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/752/123/20
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
19.02.2020 року Голосіївський районний суд м. Києвау складі судді Мазура Ю.Ю., за участю секретаря Воробйова І.О., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Інспектора роти № 3 батальону № 2, Управління патрульної поліції у м. Києві Філоненка Віталія Володимировича про визнання дій протиправними та скасування постанови про адміністративне правопорушення, -
У вересні 2019 позивач звернувся до суду із позовом, в якому просить поновити строк на оскарження постанови, визнати дії відповідача протиправними та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії НК № 556827 від 09.09.2019, винесену Інспектором роти № 3 батальону № 2 Управління патрульної поліції у м. Києві Філоненком Віталієм Володимировичем відносно ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 122 КУпАП.
Свої вимоги мотивує тим, що 09.09.2019 року інспектором роти № 3 батальону № 2 УПП у м. Києві Філоненко В.В. було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії НК № 556827 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у розмірі 510,00 грн.
Позивач вважає, що притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 122 КУпАП є недоведеним і необґрунтованим, оскільки позивач зазначає, що він рухався на транспортному засобі автомобілі марки «Skoda Octavia», державний номерний знак НОМЕР_1 , який належить позивачу по просп. В.Лобановського у напрямку ст. Караваєві Дачі. Повернувши на просп. В.Лобановського та дочекавшись поки звільниться середня смуга, позивач одразу перестроївся, звільнивши смугу для транспортних засобів, а після чого в крайню ліву. Після чого інспектор поліції ОСОБА_2 , вийшовши з патрульного автомобіля, грубо порушуючи правила дорожнього руху вибіг до крайнього лівого ряду та почав вимагати зупинки транспортного засобу, вдаряючи по склу. Після чого, позивач зазначив, що запропонував інспектору зупинитись, не заважаючи руху іншим транспортним засобам, згідно п. 15.1 та 15.2 ПДР. До автомобіля позивача підійшов співробітник патрульної поліції ОСОБА_2 та вимагав пред`явити йому документи, так як нібито ОСОБА_1 порушив вимогу дорожньої розмітки 1.2 та знаку 5.11. Позивач зауважує, що відповідач не пояснюючи причини зупинки, не представившись та безпідставно одразу почав погрожувати застосуванням фізичної сили, в разі не пред`явлення документів. Також після питання позивача на те чому інспектор веде запис на власний мобільний телефон, що суперечить Закону України «Про Національну поліцію», відповів що БОДІКАМ розрядився. Позивач вважає, що відповідач не розглянувши справу по суті, як того вимагають ст.ст. 278-280 КУпАП порушив права позивача. Таким чином, після зупинки транспортного засобу позивача, висловлення звинувачень у бік позивача, інспектор Філоненко В.В. одразу виніс постанову, не розглянувши справу по суті.
З урахуванням вказаних обставин, позивач вважає дії відповідача протиправними, а оскаржувану постанову такою, що підлягає скасуванню.
В судовому засіданні 19.02.2020, позивач не заперечував проти розгляду справи в порядку письмового провадження. На підставі ч. 9 ст. 205 КАС України, суд ухвалив перейти до розгляду справи в письмовому провадженні.
Відзив на адміністративний позов в порядку ст. 162 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) Відповідачем подано не було.
Суд, всебічно, повно та об`єктивно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті на предмет їх належності, допустимості, достовірності у їх сукупності, вважає необхідним позовні вимоги задовольнити частково, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що 09.09.2019 Інспектором роти № 3 батальйону № 2 Управління патрульної поліції у м. Києві Філоненком Віталієм Володимировичем було винесено постанову серія НК № 556827 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у розмірі 510,00 грн.
Як вбачається із вказаної постанови, 09.09.2019 о 10 год. 05 хв. в м. Києві, просп. Лобановського, водій ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом автомобілем марки «Skoda Octavia», державний номерний знак НОМЕР_1 , здійснив рух по смузі призначеній для руху маршрутних транспортних засобів позначеній дорожнім знаком 5.11, чим порушив п. 17.1 ПДР.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Згідно ст. 10 КУпАП, адміністративне правопорушення визнається умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.
Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Згідно ст. 252 КУпАП, посадова особа оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Відповідно до ч. 3 Розділу 2 Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, яку затверджено наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.11.2015 №1376, якщо під час винесення постанови по справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення й адміністративне стягнення, що на неї накладається, уповноважена посадова особа органу поліції зобов`язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до статті 256 КУпАП, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 КУпАП.
Суду не вдається встановити, що у діях, які кваліфіковані відповідачем за ч. 3 ст. 122 КУпАП є склад правопорушення, адже відповідачем не надано до суду жодних додатків до оскаржуваної постанови, які підтверджували б зазначені в ній обставини порушення позивачем.
Відповідачем до суду не надіслано будь-яких заперечень, які могли б спростовувати твердження позивача, що наведені у заяві про скасування постанови про адміністративне правопорушення, а з постанови не вдається встановити, що позивач ОСОБА_1 дійсно здійснював рух по смузі для громадського транспорту, чим порушив вимоги п. 17.1 ПДР.
Отже, в силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. За таких обставин, факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 122 КУпАП, на думку суду, є недоведеним.
В порушення вказаних вимог, відповідачем не було вжито всіх заходів до повного, всебічного та об`єктивного з`ясування обставини, що мали значення для правильного вирішення справи належним чином. За таких підстав оскаржувана постанова підлягає скасуванню.
Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст. 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.
Так, відповідачем не спростовані письмові пояснення позивача які були долучені до матеріалів справи, про те що позивач не подав світловим покажчиком повороту відповідного напрямку при повороті. Не спростовані також і доводи позивача про недотримання прав позивача при складенні оскаржуваної постанови.
Таким чином, матеріалами справи про адміністративне правопорушення не доведено того, що ОСОБА_1 керуючи автомобілем, допустив порушення Правил дорожнього руху.
Підсумовуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що відповідач не довів правомірності прийнятої постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, внаслідок чого дана постанова підлягає визнанню протиправною та скасуванню.
Позовні вимоги про визнання дій відповідача протиправними при притягненні позивача до адміністративної відповідальності задоволенню не підлягають, оскільки згідно з п. 1 ч. 1 ст. 19 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності. За змістом цієї норми, предмет оскарження за правилами адміністративного судочинства повинен мати юридичне значення, тобто впливати на коло прав, свобод, законних інтересів чи обов`язків, встановлені законом умови їх реалізації. Юридичне значення в межах спірних правовідносин для позивача має постанова серії НК № 556827 від 09.09.2019 року, якою його було притягнуто до адміністративної відповідальності, а не дії відповідача щодо її винесення.
Таким чином, зважаючи на вищевикладене та те, що на виконання вимог законодавства відповідачем не було вжито заходів до повного, всебічного та об`єктивного з`ясування обставин, що мали значення для вирішення справи належним чином, суд задовольняє позов частково.
Керуючись ст.ст. 241-244, 246 КАС України, -
Позов ОСОБА_1 до Інспектора роти № 3 батальону № 2, Управління патрульної поліції у м. Києві Філоненка Віталія Володимировича про визнання дій протиправними та скасування постанови про адміністративне правопорушення задовольнити частково.
Скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не у автоматичному режимі серії НК № 556827 від 09.09.2019 року винесену Інспектором роти № 3 батальону № 2 Управління патрульної поліції у м. Києві Філоненком Віталієм Володимировичем про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 122 КУпАП.
В частині вимог про визнання дій інспектора протиправними, відмовити.
Рішення суду може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду через Голосіївський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на подання апеляційної скарги з клопотанням про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом десяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: Ю.Ю. Мазур