Справа № 160/894/20
Суддя: Дєєв Микола Владиславович
Дата ухвалення: 2020-04-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 квітня 2020 року Справа № 160/894/20
Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Дєєв М.В., одноособово розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу Державного реєстратора Миколаївської сільської ради Васильківського району Дніпропетровської області ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України, треті особи - Державне підприємство «Національні інформаційні системи», Миколаївська сільська рада Васильківського району Дніпропетровської області про визнання протиправним та скасування рішення в частині та зобов`язання вчинити певні дії, -
Державний реєстратор Миколаївської сільської ради Васильківського району Дніпропетровської області ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до Міністерства юстиції України (далі - відповідач), в якому позивач вказав третіми особами - Державне підприємство «Національні інформаційні системи», Миколаївську сільську раду Васильківського району Дніпропетровської області та в якому просив: визнати протиправним та скасувати наказ Міністерства юстиції України №4059/5 від 18.12.2019 р. «Про скасування рішення» в частині анулювання доступу Державному реєстратору Миколаївської сільської ради Васильківського району Дніпропетровської області ОСОБА_1 до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно; зобов`язати Міністерство юстиції України поновити доступ до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно через Державне підприємство «Національні інформаційні системи» Державному реєстратору Миколаївської сільської ради Васильківського району Дніпропетровської області ОСОБА_1.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23.01.2020р. було залишено позовну заяву без руху через невідповідність вимогам ст.ст.160, 161 КАС України та встановлено позивачу строк для усунення недоліків.
У зв`язку з усуненням позивачем недоліків позовної заяви зазначений в ухвалі суду від 23.01.2020р. у встановлений судом строк, ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13.02.2020 р. відкрито провадження у справі, призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін та встановлено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня отримання копії ухвали для подання письмового відзиву на позовну заяву та всіх документів, що підтверджують заперечення проти позову.
На виконання вимог вказаної ухвали суду 13.02.2020 р. на адресу суду 27.02.2020р. надійшли пояснення від третьої особи 1, в яких третя особа 1 зазначила, що ДП «Національні інформаційні системи» відповідно до чинного законодавства не наділено повноваження самостійного прийняття рішень про анулювання державному реєстратору доступу до Єдиних та Державних реєстрів, натомість здійснює технічні та технологічні заходи з такого анулювання доступу до цих реєстрів виключно на виконання рішення Міністерства юстиції України.
12.03.2020р. та 13.03.2020р. від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому просив суд у задоволенні позову відмовити та зазначив, що Міністерства юстиції України під час винесення Наказу №4059/5 від 18.12.2019 р. діяло у спосіб та в порядку, визначеному чинним законодавством України. Також, разом з відзивом на позовну заяву до суду від відповідача надійшли клопотання про розгляд справи з повідомленням сторін та клопотання про розгляд справи за правилами загального позовного провадження.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19.03.2020р. у задоволенні клопотань відповідача про розгляд справи з повідомленням сторін та клопотання про розгляд справи за правилами загального позовного провадження відмовлено.
За викладених обставин, у відповідності до вимог ст.ст. 258, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні
Дослідивши матеріали справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступні обставини.
Судом встановлено, що державним реєстратором ОСОБА_1 була проведена державна реєстрація скасування права власності АТ «СБЕРБАНК» на цілий майновий комплекс.
Так, на підставі Наказу Мін`юсту від 18.12.2019 р. №4059/5 Державним підприємством «Національні автоматизовані системи» було анульовано доступ державному реєстратору ОСОБА_1 до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.
Позивач вважає вищезазначений Наказ Міністерства юстиції України від 18.12.2019 р. №4059/5 в частині анульованння доступу до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно протиправним та таким, що підлягає скасуванню, що і стало підставою для звернення позивача з даним позовом до суду.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Так, відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, і спрямований на забезпечення визнання та захисту державою таких прав регулює Закон України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 року № 1952-IV.
Відповідно до ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.
Державний реєстр речових прав на нерухоме майно (далі - Державний реєстр прав) - єдина державна інформаційна система, що забезпечує обробку, збереження та надання відомостей про зареєстровані речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про об`єкти та суб`єктів таких прав.
Реєстраційна справа - сукупність документів, на підставі яких проведено реєстраційні дії, а також документів, сформованих у процесі проведення таких реєстраційних дій, що зберігаються у паперовій та електронній формі.
Реєстраційна дія - державна реєстрація прав, внесення змін до записів Державного реєстру прав, скасування державної реєстрації прав, а також інші дії, що здійснюються в Державному реєстрі прав, крім надання інформації з Державного реєстру прав.
Частиною 1 ст. 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» встановлено, що Державним реєстратором є: Державним реєстратором є: 1) громадянин України, який має вищу освіту за спеціальністю правознавство, відповідає кваліфікаційним вимогам, встановленим Міністерством юстиції України, та перебуває у трудових відносинах з суб`єктом державної реєстрації прав; 2) нотаріус; 3) державний, приватний виконавець - у разі накладення/зняття таким виконавцем арешту на нерухоме майно під час примусового виконання рішень відповідно до закону.
Так, приписами ч. 3 ст. 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» встановлено, обов`язки державного реєстратора.
Відповідно до ст.7 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», Міністерство юстиції України: 1) забезпечує формування та реалізацію державної політики у сфері державної реєстрації прав; 2) здійснює нормативно-правове регулювання у сфері державної реєстрації прав; 3) забезпечує створення та функціонування Державного реєстру прав, є його держателем; 4) організовує роботу, пов`язану із забезпеченням діяльності з державної реєстрації прав; 5) здійснює контроль за діяльністю у сфері державної реєстрації прав, у тому числі шляхом проведення моніторингу реєстраційних дій відповідно до цього Закону та приймає обов`язкові до виконання рішення, передбачені цим Законом; 6) забезпечує доступ до Державного реєстру прав державних реєстраторів, суб`єктів державної реєстрації прав, визначених цим Законом, інших суб`єктів, право доступу яких визначено цим Законом, та приймає рішення про тимчасове блокування або анулювання такого доступу у випадках, передбачених цим Законом; 7) розглядає скарги на рішення, дії або бездіяльність державних реєстраторів, суб`єктів державної реєстрації прав, територіальних органів Міністерства юстиції України та приймає обов`язкові до виконання рішення, передбачені цим Законом; 8) складає протоколи про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення; 9) організовує роботу з підготовки та підвищення кваліфікації державних реєстраторів; 9-1) надає узагальнені роз`яснення щодо застосування законодавства з питань державної реєстрації прав; 10) здійснює інші повноваження, передбачені цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.
За результатами розгляду вищезазначеної скарги, відповідачем було винесено Наказ про скасування рішення від 18.12.2019 р. №4059/5, в якому, крім іншого, анульовано доступ позивачу до державного реєстру речових прав.
Позивач вважає, вищезазначений наказ в частині анулювання доступу державного реєстратора до реєстру речових прав на нерухоме майно є незаконним, оскільки розгляд скарг щодо скасування державної реєстрації прав відноситься виключно до повноважень суду, а тому рішення за такими скаргами щодо блокування чи анулювання доступу також має приймати повноважний орган, а саме, суд.
Однак, суд не погоджується з такою позицією позивача, з огляду на наступне.
Так, на час виникнення спірних правовідносин між сторонами, процедуру розгляду відповідно до Законів України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» (далі - Закони) скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації, територіального органу Мін`юсту (далі - суб`єкт оскарження), що здійснюється Мін`юстом та його територіальними органами (далі - суб`єкт розгляду скарги), визначав Порядок розгляду скарг у сфері державної реєстрації, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015р. № 1128 (далі - Порядок1128).
Відповідно до п.8 Порядку №1128 (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), під час розгляду скарги по суті комісія встановлює наявність чи відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення скаржника, зазначених у скарзі, та інші обставини, які мають значення для об`єктивного розгляду скарги, у тому числі шляхом перевірки відомостей, що містяться в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно чи Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань (далі - реєстри), та у разі необхідності витребування документів, пояснень тощо у суб`єкта оскарження, і вирішує: 1) чи мало місце прийняття оскаржуваного рішення суб`єктом оскарження, чи мала місце оскаржувана дія або бездіяльність суб`єкта оскарження; 2) чи було оскаржуване рішення прийнято суб`єктом оскарження на законних підставах, чи здійснювалася дія або вчинялася бездіяльність суб`єктом оскарження на законних підставах; 3) чи належить задовольнити кожну з вимог скаржника або відмовити в їх задоволенні; 4) чи можливо поновити порушені права або законні інтереси скаржника іншим способом, ніж визначено ним у своїй скарзі (зокрема внесення шляхом виправлення технічних помилок у записах реєстрів взамін скасування рішення державного реєстратора); 5) які рішення підлягають скасуванню або які дії, що випливають з факту скасування рішення або з факту визнання оскаржуваних дій або бездіяльності протиправними, підлягають вчиненню.
Як вбачається з матеріалів справи, Комісія з розгляду скарги дійшла висновку, що в діях державного реєстратора виконавчого комітету Миколаївської сільської ради Васильківського району Дніпропетровської області ОСОБА_1 було порушення Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», а саме статті 26 цього Закону, що призвело до єдиного можливого способу усунення порушення -скасування оскаржуваного рішення, що поновить права скаржника.
Суд звертає увагу на те, що відповідно до ч.6 ст. 37 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», за результатами розгляду скарги Міністерство юстиції України та його територіальні органи приймають мотивоване рішення про:1) відмову у задоволенні скарги; 2) задоволення (повне чи часткове) скарги шляхом прийняття рішення про: а) скасування рішення про державну реєстрацію прав, скасування рішення територіального органу Міністерства юстиції України, прийнятого за результатами розгляду скарги; б) скасування рішення про зупинення державної реєстрації прав, про зупинення розгляду заяви або про відмову в державній реєстрації прав та проведення державної реєстрації прав; в) виправлення помилки, допущеної державним реєстратором; в1) усунення порушень, допущених державним реєстратором, з визначенням строків для виконання наказу; г) тимчасове блокування доступу державного реєстратора до Державного реєстру прав; ґ) анулювання доступу державного реєстратора до Державного реєстру прав; е) притягнення до дисциплінарної відповідальності посадової особи територіального органу Міністерства юстиції України; є) направлення до Вищої кваліфікаційної комісії нотаріату при Міністерстві юстиції України подання щодо анулювання свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю. Рішення, передбачені підпунктами "а", "ґ" і "е" пункту 2 цієї частини, приймаються виключно Міністерством юстиції України.
Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд вважає, що відповідач розглядаючи скаргу щодо скасування державної реєстрації прав та приймаючи рішення за такою скаргою щодо анулювання доступу державного реєстратора до реєстру речових прав на нерухоме майно діяв в межах своїх повноважень та відповідно до чинного законодавства України.
Крім того, суд зазначає, що прийняття відповідних рішень відноситься до дискреційних повноважень Міністерства юстиції України.
Так, ч. 2 ст.37 1Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (в редакції, чинній на час спірних правовідносин) визначено перелік спеціальних санкцій, які застосовуються органом контролю - Міністерством юстиції України, у разі виявлення порушень порядку державної реєстрації прав державними реєстраторами.
Ці санкції є заходами юридичної відповідальності організаційного та адміністративного характеру, що накладаються на державного реєстратора у разі виявлення у його діях порушень порядку державної реєстрації. Міністерство юстиції України обирає ту санкцію, яка відповідає особі порушника та тяжкості виявленого порушення.
Отже, право вибору стягнення за порушення порядку державної реєстрації належить органу контролю - Міністерству юстиції України.
Суд вважає, що Міністерством юстиції України при застосуванні до позивача стягнення у вигляді анулювання доступу до Єдиного державного реєстру були враховані усі обставини порушень, ступінь вини позивача та наслідки такого порушення, у зв`язку з чим, суд доходить висновку, що оскаржуваний наказ Міністерства юстиції України №4059/5 від 18.12.2019 р. «Про скасування рішення» в частині анулювання доступу Державному реєстратору Миколаївської сільської ради Васильківського району Дніпропетровської області ОСОБА_1 до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно є обґрунтованим та правомірним.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідно достатті 90 Кодексу адміністративного судочинства України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні.
Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що відповідачем доведено правомірність винесення ним спірного наказу, а отже позоні вимоги є такими, що не підлягають задоволенню.
Керуючись ст.ст. 139, 243-246, 257-262 Кодексу адміністративного судочинства У країни,суд, -
Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст.255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені ст. ст.295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя (підпис) М.В. Дєєв

Виготовлено з автоматизованої системи документообігу суду

Помічник судді І.В. Калита

16.04.2020

Рішення не набрало законної сили 16 квітня 2020 р.

Помічник судді І.В. Калита