Справа № 280/1074/19
Суддя: Головко О.В.
Дата ухвалення: 2020-04-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

16 квітня 2020 року м. Дніпросправа № 280/1074/19

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Головко О.В. (доповідач),

суддів: Суховарова А.В., Ясенової Т.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження у м. Дніпрі апеляційну скаргу Запорізької митниці ДФС

на додаткове рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 08 січня 2020 року (суддя Конишева О.В., повний текст додаткового рішення складений 08.01.2020) в адміністративній справі

за позовом ОСОБА_1

до Запорізької митниці ДФС

про визнання протиправними та скасування рішення, картки відмови,

в с т а н о в и в :

У березні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив: визнати протиправним та скасувати рішення Запорізької митниці ДФС про коригування митної вартості товарів № UA112080/2019/000014/1 від 19.02.2019; визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA112080/2019/00200; зобов`язати Запорізьку митницю ДФС в установленому законодавством порядку скласти та направити Головному управлінню Державної казначейської служби України у Запорізькій області висновок про повернення ОСОБА_1 з Державного бюджету України надмірно сплачених митних та інших платежів в сумі 57200 грн. 00 коп.; стягнути зі спеціальних асигнувань Запорізької митниці ДФС на користь ОСОБА_1 затрати, пов`язані з послугами адвоката на надання правової допомоги у розмірі 2000 грн. 00 коп.; стягнути зі спеціальних асигнувань Запорізької митниці ДФС на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 1536 грн. 80 коп.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 21 травня 2019 року позовну заяву ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано Рішення Запорізької митниці ДФС про коригування митної вартості товарів № UА112080/2019/000014/1 від 19 лютого 2019 року. Визнано протиправною та скасовано картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UА112080/2019/00200. В іншій частині позовних вимог відмовлено. Стягнено на користь ОСОБА_1 понесені витрати по сплаті судового збору у розмірі 1536,80 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Запорізької митниці ДФС.

Зі змісту рішення суду першої інстанції вбачається, що судом не було вирішено питання щодо розподілу інших судових витрат, а саме, витратна професійну правничу допомогу.

ОСОБА_1 у грудні 2019 року звернувся до суду з заявою про ухвалення додаткового судового рішення у зв`язку з понесенням витрат на правничу допомогу у розмірі 10000 грн.

Додатковим рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 08 січня 2020 року заяву про ухвалення додаткового рішення у зв`язку з понесенням витрат на правничу допомогу задоволено частково. Стягнено на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) витрати за професійну правничу допомогу у розмірі 4000,00 грн. (чотири тисячі гривень 00 коп.) за рахунок бюджетних асигнувань Запорізької митниці ДФС (69041, м. Запоріжжя, вул. Сергія-Синенка, 12, ).

Не погодившись з додатковим рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та прийняти нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні заяви позивача про ухвалення додаткового рішення.

Апеляційна скарга ґрунтується на тому, що судом першої інстанції не надано належної оцінки обставинам справи та нормам чинного законодавства, що призвело до прийняття невірного рішення.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Порядок розподілу судових витрат передбачений статтею 139 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до частини 1 вказаної статті при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно з частиною 7 цієї ж статті розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Судом апеляційної інстанції встановлено, матеріалами справи підтверджується, що розрахунок витрат, пов`язаних з послугами адвоката на надання правової допомоги, позивачем було надано до суду першої інстанції 21 травня 2019 року. Відповідно до вказаного розрахунку, загальна сума витрат на послуги адвоката ОСОБА_2 на час подання розрахунку становить 6000,00 грн.

Разом з тим, ухвалюючи рішення, суд першої інстанції не вирішив питання щодо розподілу судових витрат в частині надання/отримання правничої допомоги.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 252 Кодексу адміністративного судочинства України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Аналіз вищевикладених норм права дає можливість дійти висновку про необґрунтованість доводів апелянта щодо відсутності підстав для розгляду заяви про ухвалення додаткового рішення в частині витрат на правничу допомогу, адже докази на підтвердження таких витрат були надані позивачем у встановлений законодавством строк, відповідні вимоги були заявлені позивачем під час звернення до суду з позовом, тоді як питання щодо розподілу витрат судом першої інстанції під час ухвалення судового рішення за наслідком розгляду справи вирішено не було.

Суд апеляційної інстанції також не знаходить обґрунтованими тверджень апелянта про повторність розгляду документів, що надавалися разом з заявою від 21.05.2019, оскільки з мотивувальної частини рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 21.05.2019 вбачається, що судом не було надано оцінку доказам, поданим позивачем на підтверджують витрати на правничу допомогу.

При вирішенні питання щодо стягнення з відповідача понесених ОСОБА_1 витрат на професійну правничу допомогу необхідно керуватися нормами ст. 134 Кодексу адміністративного судочинства України, якою визначено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

З матеріалів справи вбачається, що між адвокатом Чеміріс Миколою Анатолійовичем та Бережним Ігорем Анатолійовичем укладено договір про надання правової допомоги б/н від 20.02.2019.

Відповідно до розрахунку витрат, поданого до суду 21.05.2019, перелік послуг, які були надані адвокатом, складається зі: складання адміністративного позову та додаткових документів (2000,00 грн.); участь у судовому засіданні 25.04.2019 (1000,00 грн.); участь у судовому засіданні 26.04.2019 (1000,00 грн.); участь у судовому засіданні 02.05.2019 (1000,00 грн.); участь у судовому засіданні 21.05.2019 (1000,00 грн.).

На підтвердження надання послуг було подано: копію Акту від 20.02.2019 (виконання послуги по підготовці адміністративного позову); копію Акту від 15.04.2019 (участь у судовому засіданні, яке відбулося 15.04.2019); копію Акту від 26.04.2019 (участь у судовому засіданні, яке відбулося 26.04.2019); копію Акту від 02.05.2019 (участь у судовому засіданні, яке відбулося 02.05.2019).

На підтвердження здійснення оплати за надані адвокатом послуги позивачем надано копії квитанцій: № 778418 від 15.04.2019, № 778417 від 26.04.2019, № 778415 від 02.05.2019. Вартість послуг відповідно до зазначених квитанцій становить 1000,00 грн. по кожній.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про недоведеність понесених витрат на професійну правничу допомогу в заявленому розмірі, адже в матеріалах справи відсутні докази проведення судових засідань 25.04.2019 та 26.04.2019.

Суд апеляційної інстанції додатково встановив, що в матеріалах справи відсутній Акт виконаних робіт або наданих послуг щодо участі адвокатом у судовому засіданні, яке відбулось 21 травня 2019 року.

Крім цього, колегія суддів звертає увагу на розбіжності відомостей, які містяться в поданих позивачем документах, а саме: копія Акту від 15.04.2019 містить інформацію щодо участі адвоката у судовому засіданні 15.04.2019, тоді як наданий перелік послуг не містить даного пункту.

Разом з цим, матеріалами справи підтверджується, що адвокат, як представник ОСОБА_1 , приймав участь у судових засіданнях, які відбулися у Запорізькому окружному адміністративному суді 15.04.2019 (підготовче засідання, час засідання 10:42-11:05), 02.05.2019 (підготовче засідання, час засідання 10:24-10:27), 21.05.2019 (судовий розгляд, час засідання 11:03-12:40).

Суд встановив, що за наслідками підготовчого засідання, яке відбулося 15.04.2019, судом першої інстанції позовну заяву ОСОБА_1 було залишено без руху, 02.05.2019 судове засідання тривало 3 хвилини, а тому суд апеляційної інстанції доходить висновку, що розмір витрат за участь у вказаних судових засідання (1000 грн. у кожному), заявлений позивачем, не є співмірним з витраченим адвокатом часом та характером наданих послуг. Крім того, у судовому засіданні 15.04.2019 суд встановив, що позовна заява не була оформлена адвокатом відповідно до вимог КАС України.

Стосовно підготовки адміністративного позову та загальної вартості даної послуги у розмірі 2000,00 грн., колегія суддів зазначає, що докази на підтвердження оплати цієї послуги в матеріалах справи також відсутні.

При цьому, як зазначено вище, судом першої інстанції було встановлено, що позовна заява не відповідала вимогам КАС України, за наслідками розгляду справи підготовлений адвокатом позов був задоволений лише в окремій частині.

Колегія суддів зауважує, що компенсація витрат на професійну правничу допомогу здійснюється у випадку доведення здійснення витрат, пов`язаних з розглядом відповідної справи, такий розгляд має бути обґрунтований, доведений належними доказами і підтверджувати співмірність отриманих адвокатом коштів з якістю та обсягом наданих послуг. Ненадання позивачем належних документів, які б беззаперечно підтверджували надання (отримання) правничих послуг у відповідному обсязі та розмірі, унеможливлює вирішення питання про відшкодування таких витрат на користь позивача.

Враховуючи сукупність викладених обставин, суд апеляційної інстанції доходить висновку, що заявлені позивачем вимоги щодо відшкодування витрат на професійну правничу допомогу підлягають задоволенню відповідно до вимог, заявлених первинно у позовній заяві.

Неповне з`ясування судом першої інстанції обставин справи призвело до неправильного її вирішення, що є підставою для скасування додаткового рішення суду.

Керуючись ст.ст. 243, 317, 322 Кодексу адміністративного судочинства України суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Запорізької митниці ДФС задовольнити частково.

Додаткове рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 08 січня 2020 року в адміністративній справі № 280/1074/19 скасувати.

Заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового судового рішення у зв`язку з понесенням витрат на правничу допомогу задовольнити частково.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Запорізької митниці ДФС понесені витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2000 (дві тисячі) грн. 00 коп.

Постанова суду набирає законної сили з 16 квітня 2020 року та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повна постанова складена 16 квітня 2020 року.

Головуючий - суддя О.В. Головко

суддя А.В. Суховаров

суддя Т.І. Ясенова