Справа № 380/1628/20
Суддя: Брильовський Роман Михайлович
Дата ухвалення: 2020-04-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа№380/1628/20
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 квітня 2020 року

Львівський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Брильовського Р.М.

секретар судового засідання Сільник Н.Є.

за участю:

позивача - ОСОБА_1

представника позивача - Потопальського Б.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Львові справу за позовом ОСОБА_1 до Західного територіального управління Національної гвардії України (військова частина НОМЕР_1 ), військової частини НОМЕР_2 Національної гвардії України про стягнення грошової компенсації вартості за неотримане речове майно,-

ВСТАНОВИВ:

На розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Західного територіального управління Національної гвардії України (військова частина НОМЕР_1 ), військової частини НОМЕР_2 Національної гвардії України, у якій з урахуванням уточнень до позовних вимог просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність Західного територіального управління Національної гвардії України (в/ч НОМЕР_1 ) щодо невиплати ОСОБА_1 у день виключення зі списків особового складу (12.06.2019) грошової компенсації вартості за неотримане речове майно;

- визнати протиправним перерахунок грошової компенсації вартості за неотримане речове майно, здійснений Військовою частиною НОМЕР_2 Національної гвардії України щодо ОСОБА_1 згідно з довідкою про вартість речового майна, що належить до видачі від 23.01.2020 № 86;

- зобов`язати Західне територіальне управління Національної гвардії України виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію вартості за неотримане речове майно у сумі 92045,36 грн відповідно до довідки про вартість речового майна, що належить до видачі від 24.07.2019 № 43.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що наказом начальника Західного територіального управління Національної гвардії України по стройовій частині від 12.06.2019 № 153 припинено (розірвано) контракт про проходження військової служби в Національній гвардії України та звільнено відповідно до підпункту «б» п. 2 ч. п. 5 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» у запас за станом здоров`я. 12.06.2019 позивача виключено зі списків особового складу Західного територіального управління НГУ та всіх видів забезпечення. Позивач зазначила, що до дати виключення зі списків особового складу військової частини вона звернулася з рапортом до відповідача 2 про виплату грошової компенсації вартості за неотримане речове майно. У відповідь на цей рапорт відповідач 2 надав позивачу довідку № 43 від 24.07.2019 про нарахування коштів у розмірі 92045, 36 грн за неотримане речове майно. З огляду на те, що компенсація вартості за неотримане речове майно виплачена позивачу не була, остання звернулася до відповідача 1 з відповідною заявою. Проте, отримала відповідь, у якій відповідач 1 повідомив, що відповідно до вимог розпорядження ГУ НГУ від 23.10.2019 № 27/27/3-7676 військовою частиною НОМЕР_2 було здійснено перерахунок грошової компенсації вартості за неотримане речове майно. Відповідно до здійсненого перерахунку позивачу до виплати належить сума грошової компенсації вартості за неотримане речове майно у розмірі 14 536,20 грн, про що видано довідку від 23.01.2020 № 86. Позивач не погоджується із таким перерахунком, тому звернулася до суду з цим позовом.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав з мотивів, вказаних у позовній заяві та заяві про уточнення позовних вимог, просив позов задовольнити.

Відповідач 1 у встановлений судом строк подав відзив на позов, у якому просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог. Свої заперечення обґрунтовує тим, що 26.12.2019 було видано наказ № 736 командувача Національної гвардії України "Про затвердження Інструкції про порядок складання довідки про вартість речового майна, що належить до видачі, та довідку розрахунок на утримання вартості речового майна у відповідності до якої було видану позивачу довідку № 86 від 23.01.2020. 23.10.2019 за розпорядженням № 27/27/3-7676 було отримано розпорядження згідно якого при нарахуванні грошової компенсації за речове майно не слід враховувати накази що втратили чинність та ціни які не доводились головним розпорядником коштів. Також було вказано що при нарахуванні враховується компенсація податку з доходів фізичних осіб 18%. Таким чином за відповідачем рахується заборгованість у розмірі 17 152 грн 72 коп за 38 предметів відповідно до поданої довідки-розрахунку від 23.01.2020 № 86.Просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

Відповідач 2 у встановлений судом строк відзив на позовну заяву суду не надав та жодних клопотань від відповідача на адресу суду не надходило.

Представники відповідачів у судове засідання не з`явилися, хоча належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи.

Згідно з пунктом 3 частини 3 статті 246 КАС України суд зазначає, що ухвалою судді від 27.02.2020 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

З`ясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, заперечення відповідача та дослідивши докази, якими вони обґрунтовуються, суд, даючи правову оцінку спірним правовідносинам, виходив з наступного.

Суд встановив, що 11.06.2019 наказом начальника Західного територіального управління НГУ від 11.06.2019 № 45 по особовому складу ОСОБА_1 звільнено відповідно до підпункту «б» пункту 2 частини 5 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» з військової служби у запас ЗС України за станом здоров`я, без права носіння військової форми одягу.

12.06.2020 наказом начальника Західного територіального управління Національної гвардії України (по строковій частині) № 153 було припинено (розірвано) контракт про проходження громадянами України військової служби в Національній гвардії України та виключено зі списків особового складу Західного територіального управління НГУ та всіх видів забезпечення прапорщика ОСОБА_1 .

ОСОБА_1 звернулася до Західного територіального управління Національної гвардії України (військова частина НОМЕР_1 ) з рапортом про виплату грошової компенсації вартості неотриманого речового майна.

24.07.2019 Західне територіальне управління Національної гвардії України (військова частина НОМЕР_1 ) надало ОСОБА_1 відповідь листом № 50/14/27/3-774, у якому повідомило, що їй проведено нарахування за неотримане речове майно відповідно до довідки-розрахунку № 43 від 24.07.2019 на суму 92045,36 гривень. При надходженні коштів з довольчого органу ОСОБА_1 буде повідомлено додатково.

13.01.2020 ОСОБА_1 звернулася до начальника Західного територіального управління Національної гвардії України (військова частина НОМЕР_1 ) Набоки О.М. із заявою, у якій просила виплатити грошову компенсацію вартості неотриманого речового майна у розмірі 92045,36 гривень відповідно до довідки-розрахунку № 43 від 24.07.2019.

24.01.2020 Західне територіальне управління Національної гвардії України скерувало на адресу ОСОБА_1 лист № 50/27/3-116, у якому повідомило, що відповідно до вимог розпорядження ГУ НГУ від 23.10.2019 № 27/27/3-7676 військовою частиною НОМЕР_2 було здійснено перерахунок грошової компенсації вартості за неотримане речове майно, сума грошової компенсації вартості за неотримане речове майно після проведення перерахунку із дотриманням вимог вищевказаного розпорядження становить 14 536,20 грн відповідно до довідки про вартість речового майна № 86 від 23.01.2020. Заявку на виділення коштів для виплати компенсації подано до ГУ НГУ, після надходженням коштів, зазначена сума буде перерахована на вказаний нею рахунок.

Позивач вважає, що відповідач безпідставно здійснив перерахунок грошової компенсації за неотримане речове майно з 92045,36 грн до 14 536,20 грн, тому звернулася до суду з цим позовом.

При прийнятті рішення суд керувався наступним.

Відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правовідносини, з приводу яких виник спір, регулюються Законом України від 20.12.1991 №2011-ХІІ "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (далі - Закон №2011-ХІІ), який відповідно до Конституції України визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.

Згідно з частиною 1 статті 9 Закону №2011-ХІІ держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Відповідно до статті 9-1 вказаного Закону продовольче забезпечення військовослужбовців здійснюється за нормами і в терміни, що встановлюються Кабінетом Міністрів України. Речове забезпечення військовослужбовців здійснюється за нормами і в терміни, що визначаються відповідно Міністерством оборони України, у тому числі для Державної спеціальної служби транспорту, іншими центральними органами виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні військові формування, Головою Служби безпеки України, начальником Управління державної охорони України, Головою Служби зовнішньої розвідки України, Головою Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, а порядок грошової компенсації вартості за неотримане речове майно визначається Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 16.03.2016 № 178 затверджено Порядок виплати військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації і Управління державної охорони грошової компенсації вартості за неотримане речове майно (далі - Порядок №178), який визначає механізм виплати військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, СБУ, Служби зовнішньої розвідки, Держприкордонслужби, Держспецтрансслужби, Держспецзв`язку і Управління державної охорони (далі - військовослужбовці) грошової компенсації вартості за неотримане речове майно (далі - грошова компенсація).

Відповідно до пунктів 3-5 Порядку №178 грошова компенсація виплачується військовослужбовцям з моменту виникнення права на отримання предметів речового майна відповідно до норм забезпечення у разі: звільнення з військової служби; загибелі (смерті) військовослужбовця. Грошова компенсація виплачується військовослужбовцям за місцем військової служби за їх заявою (рапортом) на підставі наказу командира (начальника) військової частини, територіального органу, територіального підрозділу, закладу, установи, організації (далі - військова частина), а командирам (начальникам) військової частини - наказу старшого командира (начальника), у якому зазначається розмір грошової компенсації на підставі довідки про вартість речового майна, що належить до видачі, оригінал якої додається до відомості щодо виплати грошової компенсації.

Довідка про вартість речового майна, що належить до видачі, видається речовою службою військової частини виходячи із закупівельної вартості такого майна, розрахованої Міноборони, МВС, Головним управлінням Національної гвардії, СБУ, Службою зовнішньої розвідки, Адміністрацією Держприкордонслужби, Адміністрацією Держспецтрансслужби, Адміністрацією Держспецзв`язку, Головним управлінням розвідки Міноборони та Управлінням державної охорони станом на 1 січня поточного року, та оформляється згідно з додатком.

Таким чином, грошова компенсація виплачується військовослужбовцям з моменту виникнення права на отримання предметів речового майна відповідно до норм забезпечення у разі звільнення з військової служби ( пункт 3), за місцем військової служби за їх заявою (рапортом) на підставі наказу командира (начальника) військової частини (пункт 4) та довідки про вартість речового майна (пункт 5).

З матеріалів справи вбачається, що 11.06.2019 наказом начальника Західного територіального управління НГУ № 45 по особовому складу ОСОБА_1 звільнено відповідно до підпункту «б» пункту два частини п`ятої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» з військової служби у запас ЗС України за станом здоров`я, без права носіння військової форми одягу.

12.06.2020 наказом начальника Західного територіального управління Національної гвардії України (по строковій частині) № 153 було припинено (розірвано) контракт про проходження громадянами України військової служби в Національній гвардії України та виключено зі списків особового складу Західного територіального управління НГУ та всіх видів забезпечення прапорщика ОСОБА_1 .

ОСОБА_1 звернулася до Західного територіального управління Національної гвардії України (військова частина НОМЕР_1 ) з рапортом про виплату грошової компенсації вартості неотриманого речового майна.

Рапорт позивача було задоволено та 24.07.2019 позивачу видано довідку № 43 "Про вартість речового майна, що належить до видачі". Відповідно до вказаної довідки, вартість недоотриманого позивачем речового майна складає 92045,36 грн.

Отже, позивачем виконано вимоги пункту 4 Порядку №178 щодо подачі відповідного рапорту на виплату грошової компенсації за неотримане речове майно та довідки про його вартість, відтак у відповідача не було правових підстав для не виплати такої компенсації.

Зокрема у зв`язку з відсутністю коштів відповідачем 2 не було проведено позивачу виплату грошової компенсації вартості неотриманого речового майна.

Разом з тим, відповідачем не забезпечено позивачу реалізацію його прав, гарантованих Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" та Порядком №178, тому позивач звернулася до начальника Західного територіального управління Національної гвардії України (військова частина НОМЕР_1 ) Набоки О.М. із заявою, у якій просила виплатити грошову компенсацію вартості неотриманого речового майна у розмірі 92045,36 грн відповідно до довідки № 43 від 24.07.2019.

24.01.2020 Західне територіальне управління Національної гвардії України надало позивачу відповідь листом № 50/27/3-116, у якому повідомило, що відповідно до вимог розпорядження ГУ НГУ від 23.10.2019 № 27/27/3-7676 військовою частиною НОМЕР_2 було здійснено перерахунок грошової компенсації вартості за неотримане речове майно, сума грошової компенсації вартості за неотримане речове майно після проведення перерахунку із дотриманням вимог вищевказаного розпорядження становить 14 536,20 грн відповідно до довідки про вартість речового майна № 86 від 23.01.2020. Заявку на виділення коштів для виплати компенсації подано до ГУ НГУ, після надходженням коштів, зазначена сума буде перерахована на вказаний нею рахунок.

Отже, з наведеного слідує, що військова частина НОМЕР_2 зменшила суму грошової компенсації вартості неотриманого речового майна позивача з 92045,36 грн до 14 536,20 грн на підставі розпорядження ГУ НГУ від 23.10.2019 № 27/27/3-7676 та видала нову довідку № 86 від 23.01.2020.

Суд під час огляду довідок "Про вартість речового майна, що належить до видачі" № 43 від 24.07.2019 та № 86 від 23.01.2020 встановив, що довідка № 86 від 23.01.2020 не містить вартості неотриманого речового майна відповідно до Наказу № 1148 з 02.2002 до 08.2012 та відповідно до Наказу № 1444 з 08.2012 до 07.2017.

Виходячи з розрахунку Головного управління Національної гвардії вартості речового майна, що належить до видачі, відповідач зменшив суму компенсації за неотримане речове майно позивача шляхом складання перерахованої довідки про вартість речового майна, що належить до видачі № 86 від 23.01.2020 (перерахована довідка), та яка становить 14536, 20 грн.

Аналізуючи нову довідку № 86 від 23.01.2020 (перерахована довідка), можна дійти висновку, що відповідач зменшив кількість одиниць майна, шляхом виключення із довідки речового майна, що належало позивачу відповідно до Наказу № 1148 з 02.2002 до 08.2012 та відповідно до Наказу № 1444 з 08.2012 до 07.2017, посилаючись на розпорядження ГУ НГУ від 23.10.2019 № 27/27/3-7676.

Суд звертає увагу, що відповідно до Порядку №178 довідка про вартість речового майна, що належить до видачі, видається речовою службою військової частини виходячи із закупівельної вартості такого майна, розрахованої відповідними структурами станом на 1 січня поточного року, та оформляється згідно з додатком.

Таким чином, з огляду на те, що позивача було виключено із списків військової частини 12.06.2019 довідка про вартість речового майна, що належить до видачі позивачу повинна була видаватися на підставі закупівельної вартості такого майна станом на січень 2019 року, а не проводити перерахунок вартості речового майна, що належить до видачі позивачу у 2020 році.

Також слід звернути увагу, що розпорядження ГУ НГУ № 27/27/3-7676 видане 23.10.2019, тобто після здійснення розрахунку вартості речового майна, що належить позивачу відповідно до довідки № 43 від 24.07.2019, а відтак не може поширювати свою дію на дані правовідносини, оскільки після видачі відповідної довідки у відповідача був обов`язок здійснити виплату, а не проводити перерахунок.

Суд зазначає, що нормами Порядку №178 не передбачено право відповідача проводити повторний перерахунок вартості речового майна, що належить до видачі після проведення розрахунку.

Відповідно до пункту 7 Порядку №178 виплата грошової компенсації здійснюється в межах бюджетних призначень на закупівлю речового майна, передбачених Міноборони, МВС, Мінінфраструктури, СБУ, Службі зовнішньої розвідки, Адміністрації Держприкордонслужби, Адміністрації Держспецзв`язку, Головному управлінню розвідки Міноборони та Управлінню державної охорони на відповідний рік.

Отже, відповідач 2 після надходження коштів повинен був виплатити позивачу вартість речового майна, що належить до видачі, а не проводити повторний розрахунок.

Таким чином, відповідачем у новій довідці було протиправно виключено з переліку речового майна, що належить компенсувати позивачу, майно відповідно до Наказу № 1148 з 02.2002 до 08.2012 та відповідно до Наказу № 1444 з 08.2012 до 07.2017.

З огляду на викладене суд дійшов висновку, що позовні вимоги про визнання протиправною бездіяльності Західного територіального управління Національної гвардії України (в/ч НОМЕР_1 ) щодо невиплати ОСОБА_1 у день виключення зі списків особового складу (12.06.2019) грошової компенсації вартості за неотримане речове майно та визнання протиправними дій щодо перерахунку грошової компенсації вартості за неотримане речове майно, здійснений військовою частиною НОМЕР_2 Національної гвардії України щодо ОСОБА_1 згідно з довідкою про вартість речового майна, що належить до видачі від 23.01.2020 № 86 підлягають задоволенню.

Щодо вимоги позивача зобов`язати Західне територіальне управління Національної гвардії України виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію вартості за неотримане речове майно у сумі 92045,36 грн відповідно до довідки про вартість речового майна, що належить до видачі від 24.07.2019 № 43, суд виходив з наступного.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 09.01.2013 року у справі "Олександр Волков проти України" (Заява № 21722/11) зазначив, що рішення суду не може носити декларативний характер, не забезпечуючи у межах національної правової системи захист прав і свобод, гарантованих Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод.

Конституційний Суд України в рішенні від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003 у справі за конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України(конституційності) положень частини третьої статті 120, частини шостої статті 234, частини третьої статті 236 Кримінально-процесуального кодексу України (справа про розгляд судом окремих постанов слідчого і прокурора) висловив правову позицію, згідно з якою правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення у правах.

Відповідно до статті 8 Загальної декларації з прав людини 1948 року кожна людина має право на ефективне поновлення в правах компетентними національними судами у випадках порушення її основних прав, наданих їй Конституцією або законом.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.

Засіб захисту, що вимагається зазначеною статтею, повинен бути ефективним як у законі, так і на практиці, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави.

Таким чином, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам та виключати подальше звернення особи до суду за захистом порушених прав.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що ефективним способом порушених прав позивача є зобов`язати Західне територіальне управління Національної гвардії України виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію вартості за неотримане речове майно у сумі 92045,36 грн відповідно до довідки про вартість речового майна, що належить до видачі від 24.07.2019 № 43.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Закріплений у ч. 1 ст. 9 КАС України принцип змагальності сторін передбачає, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

За правилами ч.1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. При цьому згідно зі ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи вищевикладене, на підставі досліджених доказів, аналізу чинного законодавства, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Згідно з частиною 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст.ст. 19-21, 72-77, 242-246, 255, 293, 295, підп.15.5 п.15 Перехідних положень КАС України, суд,
ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправною бездіяльність Західного територіального управління Національної гвардії України (військова частина НОМЕР_1 ) щодо невиплати ОСОБА_1 у день виключення зі списків особового складу 12.06.2019 грошової компенсації вартості за неотримане речове майно.

Визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_2 Національної гвардії України щодо повторного розрахунку вартості речового майна, що належить ОСОБА_1 оформленого довідкою № 86 від 23.01.2020.

Зобов`язати Західне територіальне управління Національної гвардії України виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію вартості за неотримане речове майно у сумі 92045 (дев`яносто дві тисячі сорок п`ять) грн 36 коп відповідно до довідки про вартість речового майна, що належить до видачі від 24.07.2019 № 43.

Стягнути з Західного територіального управління Національної гвардії України (військова частина НОМЕР_1 ) ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) за рахунок його бюджетних асигнувань 1301 (одна тисяча триста одна) грн 03 коп сплаченого судового збору на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 ).

Стягнути з військової частини НОМЕР_2 Національної гвардії України ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_5 ) за рахунок її бюджетних асигнувань 1301 (одна тисяча триста одна) грн 03 коп сплаченого судового збору на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 ).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається через Львівський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 17.04.2020.

Суддя Р.М. Брильовський