Справа № 380/953/20
Суддя: Клименко Оксана Миколаївна
Дата ухвалення: 2020-04-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа№380/953/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 квітня 2020 року м. Львів

Львівський окружний адміністративний суд, суддя Клименко О.М., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Міжрайонної спеціалізованої Травматологічної медико-соціальної експертної комісії Комунального закладу Львівської обласної ради «Львівський обласний центр медико-соціальної експертизи» Департаменту охорони здоров`я Львівської обласної державної адміністрації, Львівської обласної медико-соціальної експертної комісії №3 Комунального закладу Львівської обласної ради «Львівський обласний центр медико-соціальної експертизи» Департаменту охорони здоров`я Львівської обласної державної адміністрації про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач - ОСОБА_1 звернувся до Львівського окружного адміністративного суду із позовом до Міжрайонної спеціалізованої Травматологічної медико-соціальної експертної комісії Комунального закладу Львівської обласної ради «Львівський обласний центр медико-соціальної експертизи» Департаменту охорони здоров`я Львівської обласної державної адміністрації, Львівської обласної медико-соціальної експертної комісії №3 Комунального закладу Львівської обласної ради «Львівський обласний центр медико-соціальної експертизи» Департаменту охорони здоров`я Львівської обласної державної адміністрації, в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення Відповідача 1 у формі акту огляду МСЕК №1403/8 від 31.07.2019 року та Відповідача 2 у формі акту огляду МСЕК №1364/12 від 07.11.2019 року;

- зобов`язати відповідача 1 встановити ІІ групу інвалідності;

- всі судові витрати стягнути з Відповідачів;

- справу розглядати за правилами загального позовного провадження.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 15 березня 2019 року у справі №464/8399/16-а визнано протиправним та скасовано рішення відповідачів про невизнання його інвалідом у зв`язку з перенесеною травмою 06 січня 2013 року внаслідок ДТП та зобов`язано відповідача-1 повторно провести медико-соціальну експертизу щодо нього на предмет інвалідності з 27 серпня 2013 року у зв`язку з перенесеною травмою 06 січня 2013 року внаслідок ДТП. Зазначає, що на виконання вказаного рішення суду відповідач-1 повторно провів його огляд на предмет інвалідності за результатом проведення якого визнав його інвалідом третьої групи, що підтверджується актом огляду МСЕК №1403/8 від 31 липня 2019 року. Позивач стверджує, що, будучи переконаним, що у нього є право на визнання його інвалідом другої групи, він звернувся до відповідача-2 із заявою про повторний огляд на предмет визнання його інвалідом другої групи, однак, за результатом проведення такого огляду його було визнано інвалідом третьої групи, що підтверджується актом огляду МСЕК № 1364/12 від 07 листопада 2019 року. Із зазначеними рішеннями відповідачів позивач не погоджується та вважає їх протиправними з огляду на те, що відповідно до пункту 27 Положення про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1317 від 03 грудня 2009 року «Питання медико-соціальної експертизи» критеріями встановлення II групи інвалідності є ступінь втрати здоров`я, що спричиняє обмеження у вираженому II ступені однієї чи декількох категорій життєдіяльності особи, зокрема, обмеження здатності до самостійного пересування II ступеня - здатність до самостійного пересування з використанням допоміжних засобів і/або за допомогою інших осіб. Позивач зазначає, що та обставина, що він не мав змоги самостійно пересуватися без використання допоміжних засобів (милиця, ціпок) встановлена рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 15 березня 2019 року у справі №464/8399/16-а, яке набрало законної сили, а тому, в силу вимог частини шостої статті 78 КАС України не підлягає доказуванню. При цьому, вказана обставина є підставою для встановлення другої групи інвалідності за ознакою обмеження здатності до самостійного пересування ІІ ступеня, що відповідає пункту 27 Положення про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності.

З огляду на вищенаведене, позивач вважає, що у суду є право зобов`язати відповідача-1 вчинити дії щодо визнання його інвалідом другої, оскільки це єдиний правомірний та законно обґрунтований варіант поведінки, який буде ефективним способом захисту його порушеного права.

У зв`язку з вищенаведеним адміністративний позов просить задоволити в повному обсязі.

У відповіді на відзив позивач зазначає, що поданий відповідачами відзив на позовну заяву не містить конкретних заперечень стосовно доводів позовної заяви та обставин, які встановлені рішенням суду, яке набрало законної сили. Вказує, що відповідач також не надає пояснень щодо того, чому висновки суду не були враховані під час проведення огляду позивача та визнання його інвалідом.

Стверджує, що відповідач, як на підставу для своїх заперечень посилається на лист НДІ реабілітації осіб з інвалідністю від 01 листопада 2019 року №1036, у якому зазначено про відсутність підстав для визнання його особою з інвалідністю другої групи у період з 23 серпня 2013 року по 01 вересня 2019 року. На думку позивача, такий лист не може бути врахований як доказ при вирішенні даної справи, оскільки, по-перше, він не містить опису досліджуваних документів та обґрунтування прийнятого рішення, що робить неможливим перевірку правильності/хибності висновків комісії, а по-друге, незважаючи на те, що Обласна МСЕК №3 запитувала консультацію за період з 23 серпня 2013 року по 01 вересня 2014 року, НДІ реабілітації осіб з інвалідністю надав висновок щодо періоду з 23 серпня 2013 року по 01 вересня 2019 року. Крім того, на думку позивача, вказаний лист суперечить висновкам, викладеним в рішенні Львівського окружного адміністративного суду від 15 березня 2019 року у справі №464/8399/16-а, яке набрало законної сили.

Позиція відповідачів викладена у відзиві на позовну заяву. Відповідачі вказують, що на виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 15 березня 2019 року у справі №464/8399/16-а Міжрайонна спеціалізована Травматологічна медико-соціальна експертна комісія Комунального закладу Львівської обласної ради «Львівський обласний центр медико-соціальної експертизи» Департаменту охорони здоров`я Львівської обласної державної адміністрації провела повторну медико-соціальну експертизу позивача, рішенням комісії якого визнано особою з інвалідністю ІІІ групи з 23 серпня 2013 року по 01 вересня 2014 року. 21 серпня 2019 року позивач звернувся до Обласної МСЕК №3 із заявою про повторне проведення медико-соціальної експертизи на предмет визнання його особою з інвалідністю ІІ групи за вказаний період. Відповідачі стверджують, що за узгодженням із позивачем Обласна МСЕК №3 направила його медичні та медико-експертні документи до Науково-дослідного інституту реабілітації осіб з інвалідністю на консультацію щодо ступеня обмеження життєдіяльності та групи інвалідності в період з групи з 23 серпня 2013 року по 01 вересня 2014 року. Комісія Науково-дослідного інституту реабілітації осіб з інвалідністю дійшла висновку, що «за наданою документацією даних для визнання гр. ОСОБА_1 особою з інвалідністю ІІ групи у період з 23.08.2013 по 01.09.2014 немає».

Таким чином, відповідачі зазначають, що, провівши медико-соціальну експертизу позивача, враховуючи консультативний висновок Науково-дослідного інституту реабілітації осіб з інвалідністю №1036 від 01 листопада 2019 року та наявні медичні документи, Обласна МСЕК №3 дійшла висновку, що в період з 23 серпня 2013 року по 01 вересня 2014 року у позивача були помірно виражені обмеження життєдіяльності особи, що й стало підставою для визнання його особою з інвалідністю третьої групи.

З таких обставин відповідачі вважають, що прийняті ними рішення є законними та скасуванню не підлягають.

У зв`язку з вищенаведеним, у задоволенні позовних вимог просять відмовити в повному обсязі.

У заперечені проти відповіді на відзив відповідач - Львівська обласна медико-соціальна експертна комісія №3 Комунального закладу Львівської обласної ради «Львівський обласний центр медико-соціальної експертизи» Департаменту охорони здоров`я Львівської обласної державної адміністрації вказує про помилковість тверджень позивача викладених ним у відзиві на позовну заяву, зокрема про те, що лист НДІ реабілітації осіб з інвалідністю від 01 листопада 2019 року №1036 не містить опису досліджуваних документів, оскільки у цьому листі зазначено, що «по узгодженню з ОСОБА_1 . Обласна МСЕК №3 направила його медичні та медико-експертні документи до Науково-дослідного інституту реабілітації осіб з інвалідністю (м. Вінниця)», а в додатку до листа перелічені наведені документи.

Відповідач також вважає необґрунтованими доводи позивача про те, що НДІ реабілітації осіб з інвалідністю розглядала питання обмеження його життєдіяльності в період з 23 серпня 2013 року по 01 вересня 2019 року, а не в період з 01 серпня 2013 року по 01 вересня 2014 року, оскільки саме цей період включений до експертного висновку інституту експертизи.

Щодо тверджень позивача про те, що відповідач під час його огляду не врахував рішення Львівського окружного адміністративного суду від 15 березня 2019 року у справі №464/8399/16-а, яке набрало законної сили зазначає, що такі твердження є помилковими, оскільки саме на виконання зазначеного рішення суду Міжрайонна спеціалізована травматологічна МСЕК визнала позивача інвалідом третьої групи в період з 01 серпня 2013 року по 01 вересня 2014 року.

Вказує на необґрунтованість доводів позивача про те, що рішення відповідача винесено тільки на підставі листа інституту експертизи без пояснень щодо прийнятого рішення, оскільки у відповіді вказані як процедура проведеної медико-соціальної експертизи так і обґрунтування прийнятого рішення.

Відповідно до пункту 3 частини 3 статті 246 КАС України, суд зазначає, що ухвалою судді від 04 лютого 2020 року позовну заяву залишено без руху.

Ухвалою судді від 14 лютого 2020 року в задоволенні клопотання позивача про розгляд справи за правилами загального позовного провадження відмовлено та відкрито спрощене позовне провадження в адміністративній справі без повідомлення сторін.

Судом встановлені наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини:

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 15 березня 2019 року у справі №464/8399/16-а, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 02 липня 2019 року адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено повністю.

Визнано протиправними та скасовано рішення Міжнародної спеціалізованої Травматологічної медико-соціальної експертної комісії Комунального закладу Львівської обласної ради Львівський обласний центр медико-соціальної експертизи Департаменту охорони здоров`я Львівської обласної державної адміністрації від 27.08.2013 та рішення Львівської обласної медико-соціальної експертної комісії №3 Комунального закладу Львівської обласної ради Львівський обласний центр медико-соціальної експертизи Департаменту охорони здоров`я Львівської обласної державної адміністрації від 16.09.2013 про невизнання ОСОБА_1 інвалідом у зв`язку з перенесеною травмою 06.01.2013 внаслідок ДТП.

Зобов`язано Міжрайонну спеціалізовану Травматологічну медико-соціальну експертну комісію Комунального закладу Львівської обласної ради Львівський обласний центр медико-соціальної експертизи Департаменту охорони здоров`я Львівської обласної державної адміністрації повторно провести медико-соціальну експертизу щодо ОСОБА_1 на предмет інвалідності з 27.08.2013 у зв`язку з перенесеною травмою 06.01.2013 внаслідок ДТП.

Відповідно до акта №1403/8 огляду медико-соціальною експертною комісією від 31 липня 2019 року позивачу встановлено третю групу інвалідності на строк до 01 вересня 2014 року. Причина інвалідності - заг. захворювання з ураженням ОРА згідно рішення Восьмого апеляційного адміністративного суду від 02 липня 2019 року.

Не погодившись із зазначеним рішенням комісії, вважаючи, що у його випадку наявні підстави для встановлення йому другої групи інвалідності, 21 серпня 2019 року позивач звернувся до голови Обласної МСЕК №3 КЗ ЛОР «Львівський обласний центр медико-соціальної експертизи» із заявою, у якій просив повторно провести огляд на предмет визнання його інвалідом другої групи з 23 серпня 2013 року.

Листом від 16 вересня 2019 року №03-П-1364/12 Обласна МСЕК №3 Львівського центру МСЕ направила директору УкрдержНДІ реабілітації інвалідів на заочну консультацію медико-експертну документацію гр. ОСОБА_1 . У вказаному листі зазначено, що Обласна МСЕК №3 вважає, що станом на 23.08 - 27.08.2013 р. в експертованого не було виражених функціональних порушень та значного обмеження життєдіяльності, тобто підстав для встановлення другої групи. Також вказано мету консультації: проведення медико-соціальної експертизи наявних документів гр. ОСОБА_1 і надання консультативного висновку стосовно ступеня обмеження життєдіяльності і групи інвалідності в період з 23 серпня 2013 року по 01 вересня 2014 року.

У висновку Науково-дослідного інституту реабілітації осіб з інвалідністю від 01 листопада 2019 року №1036 зазначено, що «у відповідь на Ваш запит щодо ступеня обмеження життєдіяльності у гр. ОСОБА_1 в період з 23.08.2013 р. по 01.09.2019 р. повідомляємо, що за наданою документацією даних для визнання гр. ОСОБА_1 особою з інвалідністю другої групи у вищевказаний період немає».

Відповідно до акту №1369/12 огляду медико-соціальною експертною комісією від 07 листопада 2019 року позивачу встановлено третю групу інвалідності, причина інвалідності - загальне захворювання в період з 23.08.2013 по 01.09.2014, обґрунтування експертного рішення - медекспертні справи, скеровані в НДІ реабілітації інвалідів (м. Вінниця). Також зазначено, що пацієнту надані детальні усні і письмові відповіді.

Вважаючи рішення відповідача-1 у формі акту огляду МСЕК №1403/8 від 31 липня 2019 року та відповідача-2 у формі акту огляду МСЕК №1364/12 від 07 листопада 2019 року протиправними, позивач звернувся з даним адміністративним позовом до суду.

Предметом спору у даній справі є оцінка правомірності рішень відповідача-1 у формі акту огляду МСЕК №1403/8 від 31 липня 2019 року та відповідача-2 у формі акту огляду МСЕК №1364/12 від 07 листопада 2019 року згідно яких позивачу встановлено ІІІ групу інвалідності.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з такого.

Відповідно до частини першої статті 2 Закону України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні» особою з інвалідністю є особа зі стійким розладом функцій організму, що при взаємодії із зовнішнім середовищем може призводити до обмеження її життєдіяльності, внаслідок чого держава зобов`язана створити умови для реалізації нею прав нарівні з іншими громадянами та забезпечити її соціальний захист.

Відповідно до статті 3 цього ж Закону інвалідність як міра втрати здоров`я визначається шляхом експертного обстеження в органах медико-соціальної експертизи центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я.

Положення про медико-соціальну експертизу затверджується Кабінетом Міністрів України з урахуванням думок громадських організацій осіб з інвалідністю.

Відповідно до абзаців четвертого, восьмого статті 1 Закону України «Про реабілітацію осіб з інвалідністю в Україні» інвалідність - міра втрати здоров`я у зв`язку із захворюванням, травмою (її наслідками) або вродженими вадами, що при взаємодії із зовнішнім середовищем може призводити до обмеження життєдіяльності особи, внаслідок чого держава зобов`язана створити умови для реалізації нею прав нарівні з іншими громадянами та забезпечити її соціальний захист.

Медико-соціальна експертиза - визначення на основі комплексного обстеження усіх систем організму конкретної особи міри втрати здоров`я, ступеня обмеження її життєдіяльності, викликаного стійким розладом функцій організму, групи інвалідності, причини і часу її настання, а також рекомендацій щодо можливих для особи за станом здоров`я видів трудової діяльності та умов праці, потреби у сторонньому догляді, відповідних видів санаторно-курортного лікування і соціального захисту для найповнішого відновлення усіх функцій життєдіяльності особи.

Згідно із частинами першою - третьою статті 7 Закону України «Про реабілітацію осіб з інвалідністю в Україні» медико-соціальна експертиза повнолітніх осіб проводиться медико-соціальними експертними комісіями, а дітей - лікарсько-консультативними комісіями лікувально-профілактичних закладів.

Огляд повнолітніх осіб з порушеннями стану здоров`я, осіб з інвалідністю (за направленням відповідного лікувально-профілактичного закладу), дітей з порушеннями стану здоров`я та дітей з інвалідністю проводиться після проведення діагностичних, лікувальних і реабілітаційних заходів за наявності даних, що підтверджують стійкий розлад функцій організму у зв`язку з фізичними, психічними, інтелектуальними та сенсорними порушеннями, зумовленими захворюванням, травмою (її наслідками) або вродженими вадами.

Залежно від ступеня стійкого розладу функцій організму, зумовленого захворюванням, травмою (її наслідками) або вродженими вадами, та можливого обмеження життєдіяльності при взаємодії із зовнішнім середовищем внаслідок втрати здоров`я особі, визнаній особою з інвалідністю, встановлюється перша, друга чи третя група інвалідності.

Частиною восьмою цього ж Закону передбачено, що медико-соціальні експертні комісії визначають, зокрема, групу інвалідності, її причину і час настання. Особа може одночасно бути визнана особою з інвалідністю однієї групи і лише з однієї причини. При підвищенні групи інвалідності в разі виникнення більш тяжкого захворювання причина інвалідності встановлюється на вибір особи з інвалідністю. У разі якщо однією з причин інвалідності є інвалідність з дитинства, вказуються дві причини інвалідності.

Постановою Кабінету Міністрів України №1317 від 03 грудня 2009 року «Питання медико-соціальної експертизи» затверджено Положення про медико-соціальну експертизу та Положення про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності.

Відповідно до пункту 1 Положення про медико-соціальну експертизу це Положення визначає процедуру проведення медико-соціальної експертизи хворим, що досягли повноліття, потерпілим від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, особам з інвалідністю (далі - особи, що звертаються для встановлення інвалідності) з метою виявлення ступеня обмеження життєдіяльності, причини, часу настання, групи інвалідності, а також компенсаторно-адаптаційних можливостей особи, реалізація яких сприяє медичній, психолого-педагогічній, професійній, трудовій, фізкультурно-спортивній, фізичній, соціальній та психологічній реабілітації.

Згідно із пунктом 3 цього ж Положення медико-соціальна експертиза проводиться особам, що звертаються для встановлення інвалідності, за направленням лікувально-профілактичного закладу охорони здоров`я після проведення діагностичних, лікувальних і реабілітаційних заходів за наявності відомостей, що підтверджують стійке порушення функцій організму, обумовлених захворюваннями, наслідками травм чи вродженими вадами, які спричиняють обмеження життєдіяльності.

Відповідно до пункту 4 Положення про медико-соціальну експертизу медико-соціальну експертизу проводять медико-соціальні експертні комісії (далі - комісії), з яких утворюються в установленому порядку центри (бюро), що належать до закладів охорони здоров`я при Міністерстві охорони здоров`я Автономної Республіки Крим, управліннях охорони здоров`я обласних, Київської та Севастопольської міських держадміністрацій.

Згідно із підпунктом 1 пункту 11 Положення про медико-соціальну експертизу міські, міжрайонні, районні комісії визначають: ступінь обмеження життєдіяльності осіб, що звертаються для встановлення інвалідності, потребу в сторонньому нагляді, догляді або допомозі, реабілітації, реабілітаційний потенціал, групу інвалідності, причину і час її настання, професію, з якою пов`язане ушкодження здоров`я, а також ступінь втрати професійної працездатності (у відсотках) працівників, які одержали ушкодження здоров`я, пов`язане з виконанням ними трудових обов`язків.

Відповідно до пункту 12 Положення про медико-соціальну експертизу кримська республіканська, обласні, центральні міські комісії повторно оглядають осіб, що звертаються для встановлення інвалідності і оскаржили рішення районних, міжрайонних, міських комісій, перевіряють якість розроблення індивідуальних програм реабілітації, здійснюють контроль за повнотою і якістю їх виконання.

Згідно із пунктом 15 Положення про медико-соціальну експертизу комісії проводять своєчасно огляд (повторний огляд) осіб, що звертаються для встановлення інвалідності, за місцем їх проживання або лікування, у тому числі за місцем їх проживання або місцем перебування у закладах соціального захисту для бездомних осіб та центрах соціальної адаптації осіб, звільнених з місць позбавлення волі, за направленням відповідного лікувально-профілактичного закладу охорони здоров`я після пред`явлення паспорта чи іншого документа, що засвідчує особу.

Згідно із пунктом 19 Положення про медико-соціальну експертизу комісія проводить засідання у повному складі і колегіально приймає рішення. Відомості щодо результатів експертного огляду і прийнятих рішень вносяться до акта огляду та протоколу засідання комісії, що підписуються головою комісії та її членами і засвідчуються печаткою.

Пунктом 20 Положення про медико-соціальну експертизу передбачено, що комісія під час встановлення інвалідності керується Інструкцією про встановлення груп інвалідності, затвердженою МОЗ за погодженням з Мінсоцполітики та Радою Федерації незалежних профспілок України.

Згідно із пунктом 23 Положення про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності у разі незгоди з рішенням районної, міжрайонної, міської комісії хворий, потерпілий від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання або особа з інвалідністю має право подати протягом місяця після одержання висновку комісії письмову заяву до Кримської республіканської, обласної, Київської та Севастопольської центральних міських комісій або до комісії, в якій він проходив огляд, чи до відповідного управління охорони здоров`я. Комісія, що проводила огляд, або управління охорони здоров`я надсилає у триденний строк після надходження відповідного запиту всі наявні документи на розгляд Кримської республіканської, обласної, центральної міської комісії, яка протягом місяця з дня подання зазначених документів проводить повторний огляд заявника і приймає відповідне рішення.

Відповідно до пункту 25 Положення про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності рішення комісії може бути оскаржене до суду в установленому законодавством порядку.

Як слідує зі змісту позовної заяви єдиним аргументом позивача щодо протиправності оскаржуваних рішень відповідача-1 у формі акту огляду МСЕК №1403/8 від 31.07.2019 року та відповідача-2 у формі акту огляду МСЕК №1364/12 від 07.11.2019 року є те, що, на його думку, рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 15 березня 2019 року у справі №464/8399/16-а встановлена обставина, що він не мав змоги самостійно пересуватися без використання допоміжних засобів (милиця, ціпок), яка з урахуванням пункту 27 Положення про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності є підставою для встановлення другої групи інвалідності за ознакою обмеження здатності до самостійного пересування ІІ ступеня і така обставина не була врахована відповідачами під час проведення його огляду та прийнятті спірних рішень.

Оцінюючи такі доводи позивача суд зазначає наступне.

Відповідно до пункту 3 Положення про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності медико-соціальна експертиза проводиться з метою встановлення інвалідності хворим, що досягли повноліття, потерпілим від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, особам з інвалідністю (далі - особи, що звертаються для встановлення інвалідності) за направленням відповідного лікувально-профілактичного закладу охорони здоров`я після проведення діагностичних, лікувальних і реабілітаційних заходів за наявності документів, що підтверджують стійке порушення функцій організму, обумовлене захворюваннями, наслідками травм або вродженими вадами, які спричиняють обмеження нормальної життєдіяльності особи.

Відповідно до пунктів 17, 18 Положення про медико-соціальну експертизу медико-соціальна експертиза проводиться після повного медичного обстеження, проведення необхідних досліджень, оцінювання соціальних потреб особи з інвалідністю, визначення клініко-функціонального діагнозу, професійного, трудового прогнозу, одержання результатів відповідного лікування, реабілітації за наявності даних, що підтверджують стійке порушення функцій організму, обумовлених захворюваннями, наслідками травм чи вродженими вадами, які спричиняють обмеження життєдіяльності.

Відповідальність за якість медичного обстеження, своєчасність та обґрунтованість направлення громадян на медико-соціальну експертизу покладається на керівника лікувально-профілактичного закладу охорони здоров`я.

Таким чином, з аналізу наведених норм слідує, що рішення МСЕК приймається після повного медичного обстеження особи і проведення необхідних досліджень лікувально-профілактичним закладом охорони здоров`я, на підставі медичної документації, яка обов`язково включає направлення на МСЕК, та за результатами об`єктивного обстеження особи членами комісії.

Водночас, при прийнятті рішення у даній справі суд враховує правовий висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 04 березня 2019 року у справі №805/773/17-а відповідно до якого вирішення питань щодо визначення міри втрати здоров`я та ступеня обмеження життєдіяльності особи є дискреційними повноваженнями відповідних комісій та вимагає наявності медичної освіти та спеціальних знань. Завданням суду, при розв`язанні зазначеного спору, є перевірка дотримання медико-соціальною експертною комісією встановленого законом порядку проведення експертизи та відповідність її дій та рішень положенням спеціальних нормативно-правових актів, які регулюють відповідні правовідносини.

Як встановлено судом та підтверджується наявними у матеріалах справи доказами рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 15 березня 2019 року у справі №464/8399/16-а, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 02 липня 2019 року зобов`язано Міжрайонну спеціалізовану Травматологічну медико-соціальну експертну комісію Комунального закладу Львівської обласної ради Львівський обласний центр медико-соціальної експертизи Департаменту охорони здоров`я Львівської обласної державної адміністрації повторно провести медико-соціальну експертизу щодо ОСОБА_1 на предмет інвалідності з 27.08.2013 у зв`язку з перенесеною травмою 06.01.2013 внаслідок ДТП.

На виконання зазначеного рішення суду Міжрайонною спеціалізованою Травматологічною медико-соціальною експертною комісією Комунального закладу Львівської обласної ради «Львівський обласний центр медико-соціальної експертизи» Департаменту охорони здоров`я Львівської обласної державної адміністрації проведено огляд позивача та згідно акта №1403/8 огляду медико-соціальною експертною комісією від 31 липня 2019 року встановлено йому третю групу інвалідності на строк до 01 вересня 2014 року.

З таким рішенням Міжрайонної спеціалізованої Травматологічної медико-соціальної експертної комісії позивач не погодився та, вважаючи, що у його випадку наявні підстави для встановлення йому другої групи інвалідності, 21 серпня 2019 року звернувся до Обласної МСЕК №3 КЗ ЛОР «Львівський обласний центр медико-соціальної експертизи» із заявою, у якій просив повторно провести огляд на предмет визнання його інвалідом другої групи з 23 серпня 2013 року.

Відповідно до абзацу третього пункту 24 Положення про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності в особливо складних випадках Центральна медико-соціальна експертна комісія МОЗ, Кримська республіканська, обласна, центральна міська комісія та МОЗ можуть направляти осіб, що звертаються для встановлення інвалідності, для проведення медико-соціального експертного обстеження до клініки Українського державного науково-дослідного інституту медико-соціальних проблем інвалідності (м. Дніпропетровськ) та Науково-дослідного інституту реабілітації інвалідів (м. Вінниця). Після обстеження зазначені науково-дослідні установи складають консультативні висновки, які для комісії мають рекомендаційний характер.

На виконання вищезазначеної норми Положення про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності та за узгодженням із позивачем листом від 16 вересня 2019 року №03-П-1364/12 Обласна МСЕК №3 Львівського центру МСЕ направила директору УкрдержНДІ реабілітації інвалідів (м. Вінниця) на заочну консультацію медико-експертну документацію ОСОБА_1 . У вказаному листі зазначено, що Обласна МСЕК №3 вважає, що станом на 23.08 - 27.08.2013 р. в експертованого не було виражених функціональних порушень та значного обмеження життєдіяльності, тобто підстав для встановлення другої групи. Також вказано мету консультації: проведення медико-соціальної експертизи наявних документів гр. ОСОБА_1 і надання консультативного висновку стосовно ступеня обмеження життєдіяльності і групи інвалідності в період з 23 серпня 2013 року по 01 вересня 2014 року.

У висновку Науково-дослідного інституту реабілітації осіб з інвалідністю від 01 листопада 2019 року №1036 зазначено, що «у відповідь на Ваш запит щодо ступеня обмеження життєдіяльності у гр. ОСОБА_1 в період з 23.08.2013 р. по 01.09.2019 р. повідомляємо, що за наданою документацією даних для визнання гр. ОСОБА_1 особою з інвалідністю другої групи у вищевказаний період немає».

Відповідно до акту №1369/12 огляду медико-соціальною експертною комісією від 07 листопада 2019 року позивачу встановлено третю групу інвалідності, причина інвалідності - загальне захворювання в період з 23.08.2013 по 01.09.2014, обґрунтування експертного рішення - медекспертні справи, скеровані в НДІ реабілітації інвалідів (м. Вінниця). Також зазначено, що пацієнту надані детальні усні і письмові відповіді.

Таким чином, на підставі наявних у матеріалах справи доказів та встановлених обставин справи будь-яких порушень відповідачами норм Положення про медико-соціальну експертизу та Положення про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності в частині порядку проведення медико-соціальної експертизи щодо позивача на виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 15 березня 2019 року у справі №464/8399/16-а судом не встановлено, а позивачем таких доказів не надано.

Посилання позивача на те, що в рішенні Львівського окружного адміністративного суду від 15 березня 2019 року у справі №464/8399/16-а встановлено обставину, що він не мав змоги самостійно пересуватися без використання допоміжних засобів (милиця, ціпок), яка є підставою для встановлення другої групи інвалідності за ознакою обмеження здатності до самостійного пересування ІІ ступеня і така обставина не була врахована відповідачами під час проведення його огляду та прийнятті спірних рішень у формі акта огляду МСЕК №1403/8 від 31 липня 2019 року та №1364/12 від 07 листопада 2019 року, у зв`язку з чим такі рішення є протиправними, судом до уваги не приймаються, з огляду на те, що вирішення питань щодо визначення міри втрати здоров`я та ступеня обмеження життєдіяльності особи є дискреційним повноваженням відповідних комісій, яке суд не може перебирати на себе, оскільки, як вже було зазначено вище це вимагає наявності медичної освіти та спеціальної підготовки.

Разом з тим, судом враховуються доводи відповідачів, що саме на виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 15 березня 2019 року у справі №464/8399/16-а щодо позивача проведено медико-соціальну експертизу та встановлено йому третю групу інвалідності, оскільки такі доводи підтверджуються наявними у матеріалах справи доказами, зокрема, Актом №1403/8 огляду медико-соціальною експертною комісією від 31 липня 2019 року, у пункті 34 якого чітко зазначено обґрунтування експертного рішення - постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 02 липня 2019 року.

Крім того, в пункті 33 Акту №1403/8 огляду медико-соціальною експертною комісією від 31 липня 2019 року «документи, які стали підставою експертного рішення» вказано серед переліку документів, які стали підставою для винесення експертного рішення, зокрема, постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 02 липня 2019 року.

За таких обставин, у суду відсутні будь-які обґрунтовані сумніви щодо того, що рішення Львівського окружного адміністративного суду від 15 березня 2019 року у справі №464/8399/16-а, залишене без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 02 липня 2019 року не було враховано відповідачами під час проведення медико-соціальної експертизи позивача та встановлення йому третьої групи інвалідності за наслідками проведення такої експертизи, а отже доводи позивача у цій частині є безпідставними та відхиляються судом.

Інші аргументи позивача, зазначені у відзиві на позовну заяву жодним чином не підтверджують та не доводять наявність порушень відповідачами норм Положення про медико-соціальну експертизу та Положення про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності в частині порядку проведення медико-соціальної експертизи та прийняття за її результатами відповідних спірних рішень.

Враховуючи вищенаведене, оскільки під час проведення медико-соціальної експертизи щодо позивача на предмет інвалідності з 27.08.2013 у зв`язку з перенесеною травмою 06.01.2013 внаслідок ДТП на виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 15 березня 2019 року у справі №464/8399/16-а та встановлення за результатами проведеної експертизи ІІІ групи інвалідності відповідачами не було порушено порядку її проведення, суд дійшов висновку, що оскаржувані рішення відповідачів у формі акта огляду МСЕК №1403/8 від 31 липня 2019 року та №1364/12 від 07 листопада 2019 року відповідають нормам Положення про медико-соціальну експертизу та Положення про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності, тобто прийняті на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, отже відповідають критеріям, які визначені частиною другою статті 2 КАС України, у зв`язку з чим відсутні підстави для визнання їх протиправними та скасування.

З огляду на вищенаведене, у задоволенні позовної вимоги про визнання протиправним та скасування рішення Відповідача 1 у формі акту огляду МСЕК №1403/8 від 31.07.2019 року та Відповідача 2 у формі акту огляду МСЕК №1364/12 від 07.11.2019 року слід відмовити.

Щодо позовної вимоги про зобов`язати відповідача-1 встановити ІІ групу інвалідності суд зазначає, що відповідно до положень КАС України адміністративні суди не можуть підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесено до компетенції цього органу.

Тобто, законодавець передбачив обов`язок суду змусити суб`єкта владних повноважень до правомірної поведінки, а не вирішувати питання, які належать до функцій і виключної компетенції останнього (дискреційні повноваження), тому втручання в таку діяльність є формою втручання в дискреційні повноваження наведеного органу та виходить за межі завдань адміністративного судочинства.

Приписами Закону України «Про реабілітацію осіб з інвалідністю в Україні» передбачено, що до компетенції медико-соціальної експертизи відносяться питання комплексного обстеження усіх систем організму конкретної особи міри втрати здоров`я, ступеня обмеження її життєдіяльності, викликаного стійким розладом функцій організму, групи інвалідності, причини і часу її настання, а також рекомендацій щодо можливих для особи за станом здоров`я видів трудової діяльності та умов праці, потреби у сторонньому догляді, відповідних видів санаторно-курортного лікування і соціального захисту для найповнішого відновлення усіх функцій життєдіяльності особи.

При цьому, як неодноразово зазначав суд, вирішення питань щодо визначення міри втрати здоров`я та ступеня обмеження життєдіяльності особи є дискреційним повноваженням відповідних комісій, яке суд не може перебирати на себе, оскільки це вимагає наявності медичної освіти та спеціальної підготовки.

За таких обставин, суд зауважує, що відповідно до норм чинного законодавства, повноваження відповідача щодо встановлення позивачу групи інвалідності є дискреційними повноваженнями та виключною його компетенцією, а відтак, у задоволенні позовної вимоги про зобов`язати відповідача-1 встановити ІІ групу інвалідності з огляду на наявність виключеної компетенції медично-експертних установ щодо встановлення або не встановлення особі інвалідності слід відмовити.

Вказана позиція суду узгоджується із правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 09 грудня 2019 року у справі № 160/9746/18.

Згідно з вимогами статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Оскільки відповідачами належними та допустимими доказами доведено правомірність спірних рішень у формі акта огляду МСЕК №1403/8 від 31 липня 2019 року та №1364/12 від 07 листопада 2019 року, а доводи позивача, зазначені у позовній заяві є безпідставними та ґрунтуються на неправильному тлумаченні норм чинного законодавства, в задоволенні адміністративного позову слід відмовити в повному обсязі.

Відповідно до ст. 139 КАС України повернення судових витрат позивачу, якому відмовлено у задоволенні позову не передбачено.

Керуючись ст.ст. 19-21, 72-77, 242-246, 255, 293, 295, підп.15.5 п.15 Перехідних положень, п. 3 Розділу VI Прикінцевих положень КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Міжрайонної спеціалізованої Травматологічної медико-соціальної експертної комісії Комунального закладу Львівської обласної ради «Львівський обласний центр медико-соціальної експертизи» Департаменту охорони здоров`я Львівської обласної державної адміністрації (вул. Мазепи, 25, м. Львів, 79059), Львівської обласної медико-соціальної експертної комісії №3 Комунального закладу Львівської обласної ради «Львівський обласний центр медико-соціальної експертизи» Департаменту охорони здоров`я Львівської обласної державної адміністрації (вул. Руська, 20, м. Львів, 79008) про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити дії - відмовити повністю.

Судові витрати стягненню не підлягають.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення може бути оскаржене за правилами, встановленими ст.ст. 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України відповідно, з урахуванням положень підп.15.5 п.15 розд. VII «Перехідні положення» та п. 3 Розділу VI «Прикінцеві положення» цього Кодексу.

Повний текст рішення складено 21 квітня 2020 року.

Суддя Клименко О.М.