Справа № 703/717/20
Суддя: Опалинська О. П.
Дата ухвалення: 2020-04-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 703/717/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2020 року суддя Смілянського міськрайонного суду Черкаської області Опалинська О.П., розглянувши у порядку спрощеного провадження в залі суду в м. Сміла адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до поліцейського 3 батальйону 4 роти Управління патрульної поліції у м. Києві капрала поліції Чорного Володимира Олександровича про оскарження дій посадової особи суб`єкта владних повноважень в зв`язку з накладенням адміністративного стягнення,-

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до Смілянського міськрайонного суду Черкаської області з адміністративним позовом до поліцейського 3 батальйону 4 роти Управління патрульної поліції у м. Києві капрала поліції Чорного В.О. про оскарження дій посадової особи суб`єкта владних повноважень в зв`язку з накладенням адміністративного стягнення, в якому просить скасувати постанову серії ЕАК №1985221 від 16 січня 2019 року про накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 425 гривень, за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що постановою поліцейського 3 батальйону 4 роти Управління патрульної поліції у м. Києві капрала поліції Чорного В.О. від 16 січня 2020 року на нього накладено адміністративне стягнення за ч. 2 ст. 122 КУпАП в розмірі 425 гривень за те, що він 16 січня 2019 року о 23 год. 27 хв. в м. Києві по вулиці Набережно-Хрещацькій, 4, керуючи автомобілем «Тоуоtа Land Cruiser Prado 150» реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , проїхав перехрестя на заборонений "червоний" сигнал світлофора, чим порушив п.8.7.3«е» ПДР України, тим самим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Позивач заперечує свою причетність до скоєння даного адміністративного правопорушення, вважає, що вказана постанова не відповідає вимогам закону, є протиправною та такою, що не відповідає дійсності.

В обґрунтування позову позивач вказує, що у вказаний день та час керуючи автомобілем «Тоуоtа Land Cruiser Prado 150» д.н.з. НОМЕР_1 рухався по вулиці Набережно-Хрещацькій у напрямку вулиці Межигірської в м. Києві. Позивач зазначив, що коли він перебував в районі вулиць Верхній та Нижній Вал, на одному із перехресть він під`їхав до регульованого перехрестя та зупинився на заборонений "червоний" сигнал світлофора. З лівої сторони від нього також зупинився автомобіль, а ще через декілька секунд праворуч його автомобіля зупинився автомобіль патрульної поліції. Усі вказані автомобілі розпочали рух на «зелене» світло світлофору, проте, проїхавши близько 100 м шляху, його наздогнав патрульний автомобіль, в якому перебував відповідач та примусив зупинитися. Відповідач по справі, яким виявився поліцейський 3 батальйону 4 роти Управління патрульної поліції у м. Києві капрал поліції Чорний В.О., попросив для перевірки лише технічний паспорт на належний позивачу автомобіль, та звинуватив його у порушенні правил проїзду перехрестя на заборонене «червоне» світло світлофору. Заперечення позивача щодо пред`явленого обвинувачення і пояснення інспектор поліції проігнорував та запропонував йому лише підписати який документ. Відео-фіксація місця події не здійснювалась.

Враховуючи викладені обставини, позивач просив скасувати вищевказану постанову оскільки така винесена з порушенням вимог чинного законодавства та не відповідає дійсності.

Позивач в судове засідання не з`явився, однак в позовній заяві, просив розгляд справи проводити без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Відповідач, в судове засідання також не з`явився, просив розгляд справи проводити без його участі. Разом з тим у встановлений законом строк, надіслав до суду відзив в якому зазначив, що 16 січня 2020 року, під час виконання своїх службових обов`язків було виявлено та в подальшому встановлено гр. ОСОБА_1 (водія), котрий близько 23 год. 27 хв., в м. Києві по вулиці Набережно-Хрещацькій, 4, керуючи автомобілем «Тоуоtа Land Cruiser Prado 150» реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , проїхав перехрестя на заборонений «червоний» сигнал світлофора, чим порушив п.8.7.3«е» ПДР України, тим самим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП. Не погоджуючись із постановою, позивач звернувся до суду із позовом, в обґрунтування якого посилається на відсутність належних та допустимих доказів, які б підтверджували факт порушення ним ПДР України.

Відповідач вважає вимоги позивача безпідставними та необґрунтованими, а відтак такими, що не підлягають задоволенню з огляду на наступне.

Відповідач разом зі своїм напарником, 16 січня 2020 року, перебуваючи в екіпажі патрульної поліції, здійснюючи патрулювання визначеної території Подільського району м. Києва, безпосередньо стали свідками вчинення позивачем вищезазначеного адміністративного правопорушення, відтак вважає вину позивача доведеною.

Згідно ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідач вказує, що він оцінивши докази у справі про адміністративне правопорушення за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, врахувавши значність вчиненого правопорушення, заслухавши пояснення позивача, керуючись законом та правосвідомістю, постановив визнати винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, та накласти на нього стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 гривень.

Таким чином у відзиві відповідач зазначає, що поліцейським було встановлено всі обставини справи з огляду до наданих доказів і згідно чинного законодавства, відтак вимога позивача про визнання протиправними дій поліцейського 3 батальйону 4 роти Управління патрульної поліції у м. Києві капрала поліції Чорного В.О. є необґрунтованою, безпідставною та заявлено із помилковим тлумаченням правових норм, тому просить суд у задоволенні позову відмовити.

Згідно ч.3 ст.205 КАС України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Згідно ч.4 ст.229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Враховуючи, що особи, які беруть участь у розгляді справи в судове засідання не з`явилися, потреба у заслуховуванні свідків та експертів відсутня, відтак суд приходить до висновку про можливість судового розгляду адміністративної справи без фіксування адміністративного процесу технічними засобами, на підставі наявних у справі доказів.

Дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені в адміністративному позові обставини, суд приходить до висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Постановою поліцейського 3 батальйону 4 роти Управління патрульної поліції у м. Києві капрала поліції Чорного В.О. від 16 січня 2020 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 425 гривень за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП (а.с.5).

Відповідно до фабули вищевказаної постанови, ОСОБА_1 16 січня 2020 року близько 23 години 27 хвилин в м. Києві по вулиці Набережно-Хрещацькій, 4, керуючи автомобілем «Тоуоtа Land Cruiser Prado 150» реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , проїхав перехрестя на заборонений «червоний» сигнал світлофора, чим порушив п.8.7.3«е» ПДР України, тим самим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Згідно диспозиції ч. 2 ст. 122 КУпАП відповідальність за вказаною частиною статті настає, зокрема, за порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди.

Частиною 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

За загальними правилами ст. 33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь її вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в її вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За визначенням, наведеним у ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в її вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

В даному випадку оскаржуваною постановою від 16 січня 2020 року позивача притягнуто до відповідальності та накладено стягнення у вигляді штрафу за те, що він 16 січня 2020 року близько 23 години 27 хвилини керуючи автомобілем «Тоуоtа Land Cruiser Prado 150» реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 в м. Києві по вулиці Набережно-Хрещацькій, 4, проїхав перехрестя на заборонений «червоний» сигнал світлофора, чим порушив п.8.7.3«е» ПДР України, тим самим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Разом з тим, вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП не підтверджується жодним доказом, окрім оскаржуваної постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Однак, суд вважає, що зазначена постанова є саме предметом спору між сторонами та не може розглядатися, як доказ за відсутності інших доказів на підтвердження обставин вказаних в ній.

Положеннями ч.1 ст. 73 КАС України встановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності відповідно до частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Так, у своїй постанові від 26 квітня 2018 року Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду зазначив, що саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.

Варто зазначити, що презумпція невинуватості застосовується і до адміністративних правопорушень. Таку позицію констатував і Європейський суд з прав людини, зокрема у справі "Надточій проти України" від 15.05.2008 року.

В силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи. За таких обставин факт вчинення позивачем правопорушення є недоведеним.

Відповідачем не надані суду достатні та переконливі докази на обґрунтування наявності підстав для притягнення позивача до адміністративної відповідальності та прийняття оскаржуваної постанови.

Відповідно до ст. 3 Конституції України, людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав людини є головним обов`язком держави.

Згідно п.24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах по деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Отже, одним із принципів, яким повинно відповідати рішення суб`єкта владних повноважень у публічно-правових відносинах щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення, є принцип обґрунтованості.

Принцип обґрунтованості прийнятого рішення, тобто прийняття рішення з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення або вчинення дії, вимагає від суб`єкта владних повноважень (в тому числі, при притягненні особи до адміністративної відповідальності) враховувати як обставини, на обов`язковість урахування яких прямо вказує закон, так і інші обставини, що мають значення у конкретній ситуації. Суб`єкт владних повноважень повинен уникати прийняття невмотивованих рішень, обґрунтованих припущеннями, а не конкретними обставинами. Несприятливе для особи рішення суб`єкта владних повноважень, в тому числі рішення про притягнення особи до адміністративної відповідальності, повинно бути вмотивованим.

Таким чином відсутність об`єктивних, достовірних та допустимих доказів, які не зазначені в оскаржуваній постанові, не спростовують пояснення позивача та будь-які сумніви з приводу наявності вини водія транспортного засобу трактуються на його користь, відтак, наявність в матеріалах справи лише постанови не дає суду підстав зробити висновок про те, що позивач вчинив правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду сформував висновок наступного змісту - відповідач не звільняється від обов`язку доведення його правомірності. З`ясування обставин, за яких вчинено адміністративне правопорушення, яке позивачу поставлено за провину, буде неповним і поверховим, якщо не дослідити його в усіх тих аспектах, про які зазначено вище. (ВС/КАС: № 537/2088/17,15.05.19).

У силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

З урахуванням зазначених вище обставин, суд приходить до висновку щодо неправомірності дій відповідача під час складання оскаржуваної постанови та про необхідність її скасування.

Відповідно до ст. 288 КУпАП та постанови Пленуму Вищого Адміністративного Суду України № 2 від 23 січня 2015 року «Про практику застосування адміністративними судами положень Закону України від 8 липня 2011 року № 3674-VI «Про судовий збір» за подання до суду адміністративного позову про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, якою особу притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу, судовий збір не сплачується у порядку та розмірах, установлених Законом про судовий збір. Відтак судовий збір необхідно віднести за рахунок держави.

Враховуючи, що у відповідності до п. 2 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю складу адміністративного правопорушення, суд вважає необхідним також закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Керуючись ст.9, ч. 2 ст. 122, ст.ст. 222, 245, 247,251, 280 КУпАП, ст.ст. 2, 9, 72, 76, 77, 162, 205, 229, 241-246, 255, 257, 262, 263, 286 КАС України, -

вирішив:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до поліцейського 3 батальйону 4 роти Управління патрульної поліції у м. Києві капрала поліції Чорного Володимира Олександровича про оскарження дій посадової особи суб`єкта владних повноважень в зв`язку з накладенням адміністративного стягнення - задовольнити.

Постанову серії ЕАК №1985221 від 16 січня 2019 року, винесену поліцейським 3 батальйону 4 роти Управління патрульної поліції у м. Києві капрала поліції Чорним Володимиром Олександровичем про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, скасувати, а провадження в справі про адміністративне правопорушення закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Рішення може бути оскаржене протягом десяти днів з дня його отримання шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Київського апеляційного адміністративного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до п.п.5 п.15 «Перехідні положення» КАС України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Сторони справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,паспорт серії НОМЕР_2 , виданий 29 січня 1996 року Смілянським МРВ УМВС України в Черкаській області, РНОКПП - НОМЕР_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач: поліцейський 3 батальйону 4 роти Управління патрульної поліції у м. Києві капрал поліції Чорний Володимир Олександрович, адреса: 03151, м. Київ, вул. Народного Ополчення, 9.

Головуючий О.П.Опалинська