Справа № 160/2233/20
Суддя: Віхрова Вікторія Станіславівна
Дата ухвалення: 2020-04-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

17 квітня 2020 року Справа № 160/2233/20

Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Віхрова В.С., перевіривши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Південно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України про зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

25.02.2020 р. до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Південно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України в якій позивач просить:

- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо несплати щомісячної грошової допомоги, згідно зі ст.9-1 ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших, осіб» особам, які звільнені зі служби за віком, станом здоров`я чи у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, у розмірі що становить 14400 гривень;

- стягнути з Південно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України щомісячну грошову допомоги, згідно зі ст.9-1 ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших, осіб» особам, які звільнені зі служби за віком, станом здоров`я чи у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, у розмірі що становить 14400 гривень;

- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо несплати виплати грошової компенсації за належні до видачі предмети речового майна з 2002 року по 2018 роки, згідно постанови Кабінету Міністрів України «Про забезпечення речовим майном персоналу Державної кримінально- виконавчої служби» від 14.08.2013 року №578;

- стягнути виплату грошової компенсації на користь ОСОБА_1 за належні до видачі предмети речового майна з 2002 року по 2018 роки, згідно постанови Кабінету Міністрів України «Про забезпечення речовим майном персоналу Державної кримінально-виконавчої служби» від 14.08.2013 року №578. У розмірі що становить 119670 гривень;

- зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити ОСОБА_1 за належні до видачі предмети речового майна з 2002 року по 2018 рік згідно постанови Кабінету Міністрів України «Про забезпечення речовим майном персоналу Державної кримінально-виконавчої служби» від 14.08.2013 року №578.

За результатами автоматизованого розподілу справ між суддями Дніпропетровського окружного адміністративного суду справа №160/2233/20 передана до розгляду судді Віхровій В.С. 26.02.2020 р.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27.02.2020 р. позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25.03.2020 р. позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху після відкриття та надано строк для усунення недоліків позовної заяви шляхом надання до суду:

- заяви про поновлення строку звернення до суду та докази поважності причин його пропуску;

- документу, що підтверджує сплату судового збору за позов майнового характеру у розмірі 840,80 грн. за кожну самостійну позовну вимогу, що в загальній сумі складає 1681,60 грн.

14.04.2020 р. до канцелярії Дніпропетровського окружного адміністративного суду, засобами поштового зв`язку від позивача, на виконання вимог ухвали суду від 25.03.2020 р., надійшли заява про звільнення від сплати судового збору та заява про поновлення строку звернення до суду.

Відповідно до п.3, 6 ч.1 ст.171 КАС України, суддя, після одержання позовної заяви з`ясовує, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 КАС України та чи немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Розглянувши документи, які надійшли, суд виходить з наступного.

Заява про звільнення від сплати судового збору обґрунтована тим, що згідно отриманих довідок з органу ПФУ після звільнення у 2018 році позивач не працює, тобто дохід у нього відсутній.

Крім того, позивач посилається на норми ст. 8 Закону України «Про судовий збір».

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про судовий збір», враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю; суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Позивач в своїй заяві про звільнення від сплати судового збору, зазначає, що в нього відсутній дохід за 2019 р., однак доказів на підтвердження даної обставини не надає.

Відповідно до ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи; ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до ст. 75 КАС України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Відповідно до ст. 76 КАС України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування; питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Враховуючи вищевикладене, суд не знаходить підстав для звільнення позивача від сплати судового збору, із заявою про відстрочення чи розстрочення сплати судового збору, згідно ст. 8 Закону України «Про судовий збір», позивач до суду не звертався.

Щодо заяви про поновлення строку звернення до суду з даним позовом.

Відповідно до ч.1 ст. 121 КАС України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Відповідно до ч.5 ст. 122 КАС України, для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

В обґрунтування даної заяви позивач зазначає, що він дізнався про порушення свого права лише 10.12.2019 р. після отримання листа відповідача про відмову в наданні довідки про виплату грошової компенсації за належні до видачі предмети речового майна, без якої, як зазначає позивач, він не може реалізувати своє право на отримання щомісячної грошової допомоги. Однак позивачем не надано доказів на підтвердження отримання ним даного листа саме 10.12.2019 р.

Також в заяві позивач зазначає, що на його думку, строк звернення до суду в один місяць пов`язаний з оскарженням безпосередньо звільнення, а даний спір виник між сторонами виключно відносно правовідносин виплати щомісячної грошової допомоги, право на яке виникло після наявності двох обставин: звільнення та надання відповідної довідки.

Суд не погоджується з доводом позивача, що місячний строк в даному випадку не розповсюджується на спірні відносини, оскільки положення ч. 5, ст. 122 КАС України, чітко визначають, що такий строк звернення до суду встановлюється щодо строків, пов`язаних з прийняттям, проходженням та звільненням з публічної служби, а грошова компенсація, ненадання якої позивач оскаржує, за своєю суттю є різновидом компенсаційних виплат колишнім військовим, а отже право на неї виникає під час проходження публічної служби.

Відтак, у разі звернення до суду з позовом про оскарження виплати даного виду компенсацій встановлюється місячний строк з дня, коли особа дізналась або могла дізнатись про порушення своїх прав.

За таких обставин, позивач не надає обґрунтувань причин пропуску строку звернення до суду.

Відповідно до ч.3 ст. 123 КАС України, якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про невиконання позивачем ухвали Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25.03.2020 р. про залишення позовної заяви без руху, що має наслідком повернення позову разом із позовною заявою та усіма доданими до неї матеріалами без розгляду

Керуючись статтями 2, 160, 161, 169, 248, 256 КАС України, суддя, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Південно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України про зобов`язання вчинити певні дії повернути позивачу без розгляду.

Копію ухвали про повернення позовної заяви надіслати сторонам у справі, позивачу ухвала надсилається разом із позовною заявою та усіма доданими до неї матеріалами.

Ухвала суду набирає законної сили відповідно до статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені статтями 295 та 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи ухвала суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 частини 1 розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.С. Віхрова