Справа № 806/5153/15
Суддя: Хохуляк В.В.
Дата ухвалення: 2020-04-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

16 квітня 2020 року

Київ

справа №806/5153/15

адміністративне провадження №К/9901/24989/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Хохуляка В.В., суддів: Бившевої Л.І., Шипуліної Т.М.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на постанову Житомирського окружного адміністративного суду від 15.03.2016 (суддя Капинос О.В.) та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 16.05.2016 (головуючий суддя Бучик А.Ю., судді: Одемчук Є.В., Шевчук С.М.) у справі №806/5153/15 за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Андрушівської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Житомирській області про визнання протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення, рішення про застосування фінансових санкцій,

ВСТАНОВИВ:

ФОП ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Андрушівської ОДПІ ГУ ДФС у Житомирській області, у якому просить визнати протиправними та скасувати податкове повідомлення-рішення від 13.10.2015 №, рішення про застосування фінансових санкцій від 13.10.2015 №000008/06-01-21/.

Постановою Житомирського окружного адміністративного суду від 15.03.2016, залишеною без змін ухвалою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 16.05.2016, у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з рішеннями судів попередніх інстанцій, позивач звернувся з касаційною скаргою, у якій просить скасувати постанову Житомирського окружного адміністративного суду від 15.03.2016, ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 16.05.2016 та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 23.06.2016 відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою ФОП ОСОБА_1 на постанову Житомирського окружного адміністративного суду від 15.03.2016та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 16.05.2016 у справі №806/5153/15.

Відповідно до Кодексу адміністративного судочинства України (КАС України) в редакції Закону України "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів" від 03.10.2017 №2147-VIII з Вищого адміністративного суду України до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду передано матеріали адміністративної справи №806/5153/15 згідно правил підпункту 4 частини першої Розділу VІІ Перехідних положень цього Кодексу.

Згідно з частиною третьою статті 3 КАС України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Ухвалою Верховного Суду від 15.04.2020 прийнято матеріали справи до провадження та призначено розгляд справи попередньому судовому засіданні сторін на 16.04.2020.

В обґрунтування вимог про скасування рішень судів попередніх інстанцій позивач зазначає, що податковим органом незаконно винесено спірні рішення на підставі акту перевірки, який містить помилки, а доводи відповідача суперечать фактичним обставинам справи. Позивач вважає, що судом першої та апеляційної інстанції неправомірно не прийнято до уваги факт, що законом не заборонено відпускати нафтопродукти по безготівковій оплаті, за відомостями і талонами, позичати і брати на зберігання товар. В результаті чого і виявлені нестача і надлишки товару. Як вказує позивач, з х-звіту неможливо зробити висновок який конкретно товар в ньому реалізовувався, облікований чи не облікований, адже основна маса товару була належним чином облікована.

Відповідач правом подання заперечення на касаційну скаргу не скористався, що не перешкоджає розгляду справи.

Касаційний розгляд справи здійснюється в попередньому судовому засіданні відповідно до статті 343 КАС України.

Згідно з частиною третьою статті 3 КАС України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Верховний Суд, переглянувши постанову суду першої інстанції та ухвалу суду апеляційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, не вбачає підстав для задоволення касаційної скарги, з огляду на наступне.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що 23.09.2015 на підставі наказу ГУ ДФС України в Житомирській області від 22.09.2015 №540 та направлень від 23.09.2015 №426, №427 та №428 контролюючим органом була проведена фактична перевірка ФОП ОСОБА_1 за місцем фактичного провадження діяльності, за адресою: АДРЕСА_1 , щодо дотримання вимог, встановлених законодавством України при здійсненні роздрібної торгівлі підакцизними товарами.

За результатами перевірки складено акт від 30.09.2015 №130/21/ , яким встановлено порушення:

ведення обліку товарних запасів за місцем реалізації, зберігання, а саме: виявлено надлишки палива на загальну кількість 2410,58 літрів на загальну суму 42551,18грн. (А-95 1083,67 літрів та ДП 1326,91 літрів) та нестачу палива на загальну кількість 10701,04 літрів на загальну суму 138068,37грн. (А-92 5299,51 літрів та Газу П-В 5401,53 літрів). Також на перевірку не було надано накладні на алкогольні напої, які зберігались по місцю торгівлі 23.09.2015, згідно опису на двох аркушах, що додаються до акту перевірки (з урахуванням наданих накладних), чим порушено пункт 12 статті 3 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" від 06.07.1995 №2699/95-ВР (опис товару на який відсутні документи на двох аркушах на загальну суму 8930,50грн.);

невидачі розрахункового документу встановленої форми за придбання 10л бензину А-95 за ціною 184,50грн., чим порушено пункти 1,2 статті 3 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг";

невідповідність сум готівкових коштів на місці проведення розрахункових операцій в сумі коштів, яка зазначена в Х-звіті РРО з фіскальним номером , а саме: фактична сума готівки становить 910,00грн., сума відповідно до Х-звіту 753,65грн. Сума невідповідності становить 156,35грн., чим порушено пункт 13 статті 3 Закону України"Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг";

роздрібна торгівля алкогольними напоями через електронний контрольно-касовий апарат (КОРО) модем ND 79701 заводський номер НТ 00002193 ФІН , який не зазначений у ліцензії на право здійснення реалізації роздрібної торгівлі алкогольними напоями (АЕ 634400), чим порушено статтю 15 Закону України "Про державне регулювання виробництва обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" від 19.12.1995 №481/95 ВР).

На підставі висновків акту перевірки відповідачем прийнято:

податкове повідомлення рішення від 13.10.2015 № про застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) на суму 379100,10грн.

рішення про застосування фінансових санкцій від 13.10.2015 №000008/06-01-21/ , яким до ФОП ОСОБА_1 застосовано штраф у розмірі 10000,00грн.

Не погоджуючись з прийнятими податковим органом рішеннями, ФОП ОСОБА_1 звернувся до адміністративного суду з позовом про їх скасування.

Відповідно до частин першої, другої, третьої статті 242 КАС України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Пунктом 75.1 статті 75 Податкового Кодексу України (далі - ПК України) визначено, що контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Відповідно до підпункту 75.1.3 пункту 75.1 статті 75 ПК України фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, патентів, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Згідно частини першої статті 15 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» встановлено, що контроль за додержанням суб`єктами господарювання порядку проведення розрахунків за товари (послуги), інших вимог цього Закону здійснюють органи доходів і зборів шляхом проведення фактичних та документальних перевірок відповідно до Податкового кодексу України.

Відповідно до пункту 12 статті 3 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для подальшого її переказу зобов`язані: вести в порядку, встановленому законодавством, облік товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації, здійснювати продаж лише тих товарів (послуг), що відображені в такому обліку. Такі вимоги не поширюються на фізичних осіб - підприємців, які є платниками єдиного податку та не зареєстровані платниками податку на додану вартість.

Облік товарних запасів є бухгалтерською категорією, тому порядок ведення обліку товарних запасів здійснюється на підставі норм законодавства, що регулюють порядок ведення бухгалтерського обліку.

Документами, що є підставою для внесення записів до бухгалтерського обліку є накладні, витратні накладні, товарно-транспортні накладні, тощо.

Порушенням встановленого порядку ведення бухгалтерського обліку є відсутність відповідних первинних документів, які підтверджують рух товарно-матеріальних цінностей.

Частиною першою статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" встановлено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Єдиний порядок організації та виконання робіт, пов`язаних з прийманням, транспортуванням, зберіганням, відпуском та обліком товарної нафти (далі - нафта) і нафтопродуктів встановлює Інструкція про порядок приймання, транспортування, зберігання та обліку нафти і нафтопродуктів на підприємствах і організаціях України, затверджена наказом Міністерства палива та енергетики України, Міністерства економіки України, Міністерства транспорту та зв`язку України, Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики від 20.05.2008 №281/171/578/155, зареєстрована в Міністерстві юстиції України 02.09.2008 за № 805/15496 (далі - Інструкція №281).

Вимоги цієї Інструкції є обов`язковими для всіх суб`єктів господарювання (підприємств, установ, організацій та фізичних осіб - підприємців), що займаються хоча б одним з таких видів економічної діяльності, як закупівля, транспортування, зберігання і реалізація нафти і нафтопродуктів на території України (далі - підприємства).

Відповідно до розділу 3 Інструкції №281 облік нафти і нафтопродуктів - операція, яка проводиться на підприємстві під час технологічного процесу і яка полягає у визначенні об`єму і маси нафти або нафтопродуктів для подальших облікових операцій.

Пунктом 10.4.1 Інструкції визначено, що на АЗС здійснюється оперативне кількісне контролювання, результати якого використовуються для ведення обліку, звіряння кількості отриманих і відпущених нафтопродуктів. Кількісний облік нафтопродуктів на АЗС здійснюється за формою змінного звіту АЗС N 17-НП.

Відповідно до пункту 14.1 Інструкції №281 під час приймання, зберігання та відпуску нафти і нафтопродуктів керівник підприємства та головний бухгалтер здійснюють контроль за дотриманням матеріально відповідальними особами вимог цієї Інструкції та забезпечують: своєчасне оформлення документів руху нафти та нафто-продуктів; збереження їх кількості і якості; відображення їх руху за бухгалтерським обліком; своєчасне вжиття заходів щодо попередження псування, втрат, нестач та розкрадання нафти та нафтопродуктів, а також створення необхідних умов для їх зберігання.

Як з`ясовано судами попередніх інстанцій, позивач здійснює господарську діяльність, пов`язану зі закупівлею, реалізацією та зберіганням нафтопродуктів. Позивач перебуває на загальній системі оподаткування, яка передбачає наявність та ведення обліку товарних запасів.

Судами вказано, що на позивача покладається обов`язок вести облік такого товару відповідно до особливостей, визначених в зазначеній Інструкції.

Перевіркою встановлено порушення ведення обліку товарних запасів за місцем реалізації, зберігання, а саме: виявлено надлишки палива на загальну кількість 2410,58 літрів на суму 42551,18грн. та нестачу палива на загальну кількість 10701,04 літрів на суму 138068,37 грн.

Апеляційним судом вказано, що допитана як свідок в судовому засіданні бухгалтер ФОП ОСОБА_1 - ОСОБА_4. пояснила, що розбіжність по ОСОБА_2 у 5401,53 л виникла у зв`язку з несправністю клапана на колонці, що призвело до пропуску газу, дані щодо бензину А-80 помилково внесені, а фактично його немає. Нестачу бензину А-92 в розмірі 5319,75л визнає, проте пояснити не може. Надлишок А-95 1083,67 літрів та ДП 1326,91 літрів пояснила тим, що вони знаходяться на зберіганні.

У процесі розгляду справи у судах попередніх інстанцій, на підтвердження ведення обліку товарних запасів позивачем до матеріалів справи були надані первинні документи на придбання та зберігання палива, зокрема, договори поставки та зберігання нафтопродуктів та газу, накладні на паливо, товаро-транспортні накладні, акти прийому передачі.

Як зазначено судами, на підтвердження факту залишків палива А-95 в кількості 1083,67 літрів та ДП 1326,91 літрів на загальну суму 42551,18грн. позивачем надано до матеріалів справи копію договору зберігання №3Б-2 від 25.04.2015, укладеного між ПП "Ягуар-М" (Поклажодавець) та ФОП ОСОБА_1 (Зберігач).

За умовами даного договору Поклажодавець передає, а Зберігач приймає на відповідальне зберігання нафтопродукти (далі-Товар): ДП, А-92, А-95,Газ.

Крім того, відповідно до акту прийому-передачі від 25.04.2015 Поклажодавець передав, а Зберігач прийняв пальне в кількості: бензин А-92 в кількості - 2823 літрів, бензин А-95 в кількості - 2177 літрів, ДП в кількості - 2750 літрів. Також згідно акту прийому-передачі від 15.05.2015 Поклажодавець передав, а Зберігач прийняв на зберігання Газ в кількості 5400 літрів.

Разом з тим, згідно матеріалів перевірки по бензину А-92 та Газу, які, як пояснив в судовому засіданні представник позивача, належать ПП "Ягуар-М" і знаходяться на зберіганні у ФОП ОСОБА_1 , навпаки було встановлено нестачу в кількості 5299,51 літрів - бензин А-92 та 5401,53 літра - Газу.

З урахуванням наявних в матеріалах справи доказів, судами констатовано, що позивачем не надано пояснення та їх документального підтвердження, яким чином вказані господарські операції були відображені у відповідному обліку нафтопродуктів ФОП ОСОБА_1 .

Судом апеляційної інстанції зауважено, що нестачу ОСОБА_2 в кількості 5401,53 літрів свідок ОСОБА_4 пояснила, що дана різниця виникла через несправність клапана на колонці, у зв`язку з чим був витік Газу.

Пунктом 14.5 Інструкції передбачено, що приймання нафти і нафтопродуктів, які не належать підприємству, також відображається в журналі обліку надходження нафти і нафтопродуктів за формою N6-НП.

Пунктами 16.1-16.3 Інструкції №281 встановлено, що матеріально відповідальні особи АЗС ведуть облік руху нафтопродуктів за марками і видами (для дизельного палива в залежності від масової частки сірки) нафтопродуктів у змінному звіті за формою N 17-НП, який складається у двох примірниках. Перший примірник разом з первинними документами здається до бухгалтерської служби, а другий - залишається у матеріально відповідальної особи.

Пунктом 17.2 визначено, що звіт про втрати нафтопродуктів (нафти) на підприємствах складається щомісяця за формою N 32-НП (додаток 35), у якому зазначаються втрати власної нафти та нафтопродуктів, а також втрати сторонніх організацій.

Суди вказали, що доказів фіксації вказаних втрат нафтопродуктів (Газу) та відображення ФОП ОСОБА_5 їх обліку до матеріалів справи не надано.

Суди дійшли висновку, що посилання позивача на первинні документи на придбання та зберігання палива, зокрема, на договори поставки та зберігання нафтопродуктів та газу, накладні на паливо, товарно-транспортні накладні, акти прийому передачі, як на підтвердження ведення обліку товарних запасів, є безпідставними, оскільки вказане не вплинуло на рух активів платника податків та рух його капіталу, відображений у відповідному обліку. Вказані господарські операції не відображені у відповідному обліку нафтопродуктів ФОП ОСОБА_1 , що дає підстави для висновку, що ФОП ОСОБА_1 облік нафти і нафтопродуктів у встановленому порядку не ведеться.

Також, згідно акту перевірки, відповідач вказує, що на перевірку не було надано накладні на алкогольні напої, які зберігались по місцю торгівлі, відповідно до акту опису (з урахуванням наданих накладних) на загальну суму 8930,50грн, чим порушено пункт 12 статті 3 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг".

Судами на підставі матеріалів справи встановлено, що згідно опису алкогольних напоїв на 2-х аркушах, що додаються до акту перевірки, за період з 08.08.2015 по 16.09.2015 алкогольних напоїв надійшло в реалізацію на загальну суму 8930,50грн.

Суди констатували, що жодних документів на їх отримання позивач не надав, а надані до матеріалів справи копії накладних на придбання алкогольних напоїв не містять найменування тих напоїв, які зазначені в описі до акту перевірки.

Статтею 20 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" передбачено, що до суб`єктів господарювання, що здійснюють реалізацію товарів, які не обліковані у встановленому порядку, застосовується фінансова санкція у розмірі подвійної вартості необлікованих товарів, які не обліковані за місцем реалізації та зберігання, за цінами реалізації, але не менше десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Такі вимоги не поширюються на фізичних осіб - підприємців, які є платниками єдиного податку та не зареєстровані платниками податку на додану вартість.

З урахуванням встановлених обставин та норм, що підлягають застосуванню у спірних правовідносин правильним є висновок, що розмір штрафної санкції в даному випадку безпосередньо залежить від вартості не облікованих товарів. З огляду на зазначене, відповідачем правомірно застосовано до позивача штрафну санкцію за порушення ведення обліку товарних запасів за місцем реалізації, зберігання, в сумі 379100,10грн. Відтак, податкове повідомлення рішення від 13.10.2015 № прийнято податковим органом відповідно до вимог чинного законодавства.

Також, податковим органом встановлено факт не видачі розрахункового документу встановленої форми за придбання 10л бензину А-95 за ціною 184,50грн., чим порушено пункти 1,2 статті 3 ЗУ "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг".

Також, в ході перевірки встановлена невідповідність сум готівкових коштів на місці проведення розрахункових операцій в сумі коштів, яка зазначена в Х-звіті РРО з фіскальним номером , а саме: фактична сума готівки становить 910,00грн., сума відповідно до Х-звіту 753,65грн. Сума невідповідності становить 156,35грн.

Разом з тим, суди встановили, що відповідно до повідомлення-рішення від 13.10.2015 №, штрафна санкція в розмірі 379100,00грн. була застосована до позивача лише на підставі статті 20 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" за порушення ведення обліку товарних запасів.

У даній справі також податковий орган вказує про встановлення факту роздрібної торгівлі алкогольними напоями через електронний контрольно-касовий апарат (КОРО), який не зазначений у ліцензії на право здійснення реалізації роздрібної торгівлі алкогольними напоями, чим порушено статті 15 Закону України "Про державне регулювання виробництва обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів". Відтак, відповідачем прийнято рішення про застосування фінансових санкцій, яким до позивача застосовано штраф у розмірі 10000,00грн.

Відповідно до положень статті 15 Закону України "Про державне регулювання виробництва обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" роздрібна торгівля алкогольними напоями (крім столових вин) або тютюновими виробами може здійснюватися суб`єктами господарювання всіх форм власності, у тому числі їх виробниками, за наявності у них ліцензій.

Ліцензія видається за заявою суб`єкта господарювання.

У заяві про видачу ліцензії на роздрібну торгівлю алкогольними напоями додатково зазначаються адреса місця торгівлі, перелік реєстраторів розрахункових операцій (книг обліку розрахункових операцій), які знаходяться у місці торгівлі, а також інформація про них: модель, модифікація, заводський номер, виробник, дата виготовлення; реєстраційні номери посвідчень реєстраторів розрахункових операцій (книг обліку розрахункових операцій), які знаходяться у місці торгівлі, та дата початку їх обліку в органах державної фіскальної служби.

На підставі матеріалів справи судами встановлено, що ФОП ОСОБА_1 видана ліцензія на право здійснення роздрібної торгівлі алкогольними напоями Серія АЕ №634400. Для здійснення роздрібної торгівлі алкогольними напоями ФОП ОСОБА_5 в додатку до ліцензії №АЕ634400 вказаний електронно-касовий апарат: реєстраційне посвідчення на ЕККА від 04.04.2013, модель MINI, заводський номер ПБ 57901673, реєстраційний номер КОРО /2.

Як судами з`ясовано, згідно акту перевірки факт роздрібної торгівлі алкогольними напоями через електронний контрольно-касовий апарат (КОРО) модем ND 79701 заводський номер НТ 00002193 ФІН .

Разом з тим, з роздруківки електронних копій чеків РРО вбачається, що 10.09.2015 відбувся факт продажу алкогольних напоїв через електронно-касовий апарат із заводським номером ПБ, який також використовується ФОП ОСОБА_1

Судами відзначено, що номер електронного-касового апарата не відповідає номеру касового апарата, зазначеного в акті перевірки.

Варто зауважити, що акт перевірки є носієм доказової інформації про виявлені контролюючим органом порушення вимог податкового, валютного та іншого законодавства суб`єктами господарювання, документом, на підставі якого приймається відповідне рішення контролюючого органу, а тому оцінка акту, в тому числі і оцінка дій посадових осіб контролюючого органу щодо його складання, виклад у ньому висновків перевірки,може бути надана судом при вирішенні спору про оскарження рішення, прийнятого на підставі такого акта.

При цьому, слід зазначити, що з роздруківок автоматизованої системи обліку податкового органу вбачається та підтверджується продаж позивачем алкогольних напоїв через електронно-касовий апарат не внесений до ліцензії. Відтак, продаж алкогольних напоїв позивачем через касовий апарат, не зазначений в додатку до ліцензії, знайшов своє підтвердження, а описка в акті не впливає на сутність порушення, наявність якого встановлена.

Відповідно до приписів статті 17 Закону України "Про державне регулювання виробництва обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" до суб`єктів господарювання застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у разі: роздрібної торгівлі алкогольними напоями через електронний контрольно-касовий апарат (книгу обліку розрахункових операцій), не зазначений у ліцензії - 200 відсотків вартості реалізованої через такий контрольно-касовий апарат (книгу обліку розрахункових операцій) продукції, але не менше 10000 гривень.

На підставі викладеного, обґрунтованим є висновок судів попередніх інстанцій про правомірність прийняття відповідачем рішення від 13.10.2015№000008/06-01-21/ , яким до ФОП ОСОБА_1 застосовано штраф у розмірі 10000,00грн.

Касаційний суд вважає, що судами першої та апеляційної інстанцій виконано всі вимоги процесуального законодавства, всебічно перевірено обставини справи, вирішено справу у відповідності з нормами матеріального права, постановлено обґрунтоване рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для справи. Висновки судів про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності, а тому підстав для їх перегляду з мотивів, викладених в касаційній скарзі, не вбачається.

За правилами частини другої статті 341 КАС України суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

Як встановлено пунктом 1 частини першої статті 349 КАС України суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої та (або) апеляційної інстанцій без змін, а скаргу без задоволення.

Керуючись статтями 341, 343, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Житомирського окружного адміністративного суду від 15.03.2016 та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 16.05.2016 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

-------------------

-------------------

-------------------

В.В. Хохуляк

Л.І. Бившева

Т.М. Шипуліна

Судді Верховного Суду