Справа № 345/703/20
Суддя: Юрчак Л. Б.
Дата ухвалення: 2020-04-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №345/703/20
Провадження № 2-а/345/24/2020
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06.04.2020 року м. Калуш

Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області в складі головуючого судді Юрчака Л.Б., за участю секретаря судового засідання Мостової Ю.З., розглянувши у відкритому судовому засіданні позовну заяву представника ОСОБА_1 - адвоката Кіт Романа Степановича до Галицької митниці Держмитслужби про визнання протиправною та скасування постанови у справі про порушення митних правил,

В С Т А Н О В И В :

Представник позивача Фуртаса А.С. - адвокат Кіт Р.С. звернувся до суду із позовною заявою до Галицької митниці Держмитслужби про визнання протиправною та скасування постанови у справі про порушення митних правил №182/20600/19 від 11.02.2020. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 03.09.2018 Івано-Франківській митниці ДФС з метою проведення митного оформлення товару із сплатою належних митних платежів та випуску його у вільний обіг на території України подана митна декларація гр. України працівником приватного підприємства «Брок-Вест» Желехівським на виконання договору про надання послуг з декларування товарів від 23.08.2018 №б/н.

Дана митна декларація була прийнята Івано-Франківською митницею ДФС та зареєстрована за №UA206010/2018/409619 від 04.09.2018. Документи для декларування товару, в тому числі фактури від 23.08.2018 №б/н, надані одержувачем ОСОБА_1 .

У фактурі від 23.08.2018 №б/н зазначено, що продавцем та відправником даного товару є нідерландська фірма Shining Stedebroec (Industrieweg 1e, 1613 Crootebroek), покупцем та отримувачем - ОСОБА_3 ( ОСОБА_3 ), АДРЕСА_1 , вартість товару складає 1200 євро.

Однак, відповідно до листа Митного інформаційного центру Королівства Нідерланди №NL19DZA00140252WZ від 18.09.2019, та наданої завіреної копії фактури №10191 від 15.08.2018, товар - автомобіль марки «Skoda», модель «Fabia», рік виготовлення - 2011, номер кузова НОМЕР_1 був проданий нідерландською компанією Carcleaning ShinyCars Stedebroec (Industrieweg 1e, 1613 KT Crootebroek) громадянину ОСОБА_5 (АДРЕСА_2), за ціною 3000 євро.

На підставі наведеного, Галицькою митницею Держмитслужби 11.02.2020 винесено постанову в справі про порушення митних правил №182/20600/19, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ст. 485 МК України та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 56 867,70 грн.

Представник позивача стверджує, що склад правопорушення, визначений ст. 485 МК України обумовлює наявність в діях особи особливої мети - ухилення від сплати податків та зборів, або зменшення їх розміру, та вини у формі прямого умислу.

У відповідності до норм ст. ст. 49, 51, 53 МК України, позивачем до митного оформлення транспортного засобу було подано митну декларацію № UA206010/2018/409619 від 04.09.2018 та рахунок документу-фактури-інвойсу №б/н від 23.08.2018, згідно з якими вартість транспортного засобу становила 1200 євро.

На думку адвоката, дані документи не містять будь-яких розбіжностей, ознак підробки та у них наявні всі необхідні відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару та ціни, що була фактично сплачена за цей товар. Будь-які докази щодо фальсифікації поданих до митного оформлення в Україні документів, їх недійсності чи недостовірності в матеріалах справи відсутні.

Крім того, відповідачем не доведено, що одержані від митних органів Королівства Нідерландів документи мають переважне доказове значення порівняно з документами, поданими позивачем для митного оформлення згаданого вище транспортного засобу, відтак, не є беззаперечним доказом вини особи у вчиненні дій, спрямованих на неправомірне звільнення від сплати в повному обсязі митних платежів.

Представник позивача звертає увагу суду на те, що копії документів, що надійшли від митних органів Королівства Нідерландів, не свідчать про умисел позивача надати недостовірні відомості про ціну автомобіля та експортну вартість, а лише про те, що покупцем була запропонована за автомобіль ціна 3000 євро і зовсім іншій людині, а саме громадянину ОСОБА_5 . Натомість, документом, який підтверджував митну вартість автомобіля, був наданий позивачем рахунок фактуру, згідно з яким подана митна декларація за І методом.

Із наведеного вбачається, що відповідач як суб`єкт владних повноважень не довів наявність умислу в діях позивача, спрямованого на вчинення порушення митних правил, передбаченого ч. 1 ст. 485 МК України, а також переслідування мети, спрямованої на неправомірне зменшення розміру митних платежів.

На підставі вищевикладеного, представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Кіт Р.С., посилаючись на постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 18.12.2019 у справі №857/12422/19 (№344/8287/19), просить суд визнати протиправною та скасувати постанову Галицької митниці Держмитслужби від 11.02.2020 №182/20600/19 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності і закрити справу про адміністративне правопорушення.

16.03.2020 на адресу суду від відповідача - Галицької митниці Держмитслужби надійшов письмовий відзив на адміністративний позов ОСОБА_1 . Так, представник відповідача - Гребеняк Р.Б. зазначає, що за результатами проведеної Івано-Франківською митницею перевірки, 04.11.2019 через ДФС України від Митного інформаційного центру Королівства Нідерланди отримано лист від 18.09.2019 № NL19DZA00140252WZ та, зокрема, додану нього завірену копію фактури нідерландської компанії «Shiny Cars Stedebroec» від 15.08.2018 №10191. На підставі цього листа та фактури встановлено, що в дійсності покупцем (отримувачем) виступив ОСОБА_5 (АДРЕСА_2), ціна автомобіля становить 3 000 євро. Із змісту вказаної відповіді Митного інформаційного центру Королівства Нідерланди зрозуміло, що ОСОБА_6 сплатив 15.08.2018 2550 євро за придбаний автомобіль готівкою, а 450 євро здійснив платіж через банк 10.08.2018. Оскільки справжня вартість автомобіля є майже в три рази більшою, то переміщення цього автомобіля позивачем на територію України призвело до неправомірного зменшення розміру належних до сплати митних платежів на суму 18 955,90 грн.

Представник відповідача стверджує, що при проведенні перевірки Івано-Франківська митниця ДФС діяла відповідно до Порядку направлення запитів до Державної митної служби України до митних служб іноземних держав або їх інформування, затвердженого наказом Держмитслужби України від 06.07.2005 №639 та Протоколу ІІ про взаємну адімінстративну допомогу в митних справах до Угоди про асоціацію між Україною, з однієї сторони, та Європейським союзом, Європейським Співтовариством з атомної енергії і їхніми державами-членами, з іншої сторони від 21.03.2014, а тому є належними та допустими доказами у справі відповідь Митного інформаційного центру Королівства Нідерланди отримано лист від 18.09.2019 № NL19DZA00140252WZ та фактура нідерландської компанії «Shiny Cars Stedebroec» від 15.08.2018 №10191.

Також, позивач на момент переміщення автомобіля через митний кордон України та подання фактури від 23.08.2018, знав та усвідомлював, що дана фактура містить неправдиві відомості про вартість автомобіля, а тому в його діях наявний умисел.

На підставі наведеного, представник Галицької митниці Держмитслужби просить суд відмовити позивачу у задоволенні його позову.

25.03.2020 від представника позивача надійшла письмова відповідь відзив відповідача, в якому адвокат звертає увагу суду на те, що відповідно до листа Івано-Франківської митниці ДФС №588/09-70-19-24 від 06.12.2019 зазначено, що різниця у митних платежах між сплаченими за МД №UA206010/2018/409619 від 03.09.2018 та тими, які мали бути сплачені за умови подання до митного оформлення фактури №10191 від 15.08.2018, становить 18 955,90 грн. В даному випадку наявне тільки припущення посадових осіб митниці щодо визначення штрафної складової порушення митних правил, яке в свою чергу базується на припущеннях та врахування певних умов та без застосування висновку експерта.

Також, інформація щодо ОСОБА_7 отримана з порушенням Порядку направлення запитів до Державної митної служби України до митних служб іноземних держав або їх інформування, затвердженого наказом Держмитслужби України від 06.07.2005 №639, п. 3 ч. 1 ст. 491, п.3 ч. 1 ст.565 МК України. Крім того, в матеріалах справи відсутні пояснення особи - ОСОБА_5 (АДРЕСА_2).

Представник позивача зазначає, що покликання відповідача на документи, які містять відмінні дані від тих, що були подані до митного оформлення, можуть стосуватися факту ймовірної підробки документів, проте це не може бути беззаперечним доказом вини позивача, оскільки достовірність поданих уповноваженою особою, митним брокером «Желехівським Н.С.» документів до митного оформлення не спростована належними доказами у справі, а відтак всі сумніви тлумачаться на користь особи, яку звинувачують у вчиненні неправомірних дій.

А тому, покликаючись на правову позицію, викладену у постанові ВС від 15.05.2019 у справі №817/1107/17, адвокат Кіт Р.С. просить суд задовольнити в повному обсязі позовні вимоги позивача.

Відповідно до п. 4 ст. 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Статтею 2 КАС України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Судом встановлено, що 26.08.2018 гр України ОСОБА_1 , через пункт пропуску «Шегині-Медика», митного поста «Мостиська» Львівської митниці ДФС, було ввезено на митну територію України товар - автомобіль марки «Skoda», модель «Fabia», рік виготовлення - 2011, номер кузова НОМЕР_1 .

Зазначене не оспорюється учасниками справи, а тому, у відповідності до ч. 1 ст. 78 КАС України, доказуванню не підлягає.

04.09.2018 до Івано-Франківської митниці ДФС представником ПП «Брок-Вест» було подано митну декларацію № UA206010/2018/409619 щодо вказаного транспортного засобу, в якій в графі №8 - одержувач та у графі №9 - особа, відповідальна за фінансове регулювання вказаний ОСОБА_3 . Також, у графах №№ 22, 42 була зазначена ціна автомобіля - 1200 євро (а.с. 28).

Разом із вищевказаною митною декларацією було подано фактуру б/н від 23.08.2018 (а.с. 29), в якій ціна автомобіля також становить 1200 євро.

Документи, подані позивачем при ввезенні вищевказаного транспортного засобу на митну територію України, не викликали сумніву як щодо порядку їх заповнення, так і щодо їх змісту. Ці документи не мають будь-яких розбіжностей, виправлень, містять необхідні відомості на підтвердження числових значень складових митної вартості товару та ціни, що була фактично сплачена за цей товар, докази, що вони підроблені, містять неправдиві відомості в матеріалах справи відсутні.

Згідно листа митних органів Королівства Нідерландів № NL19DZA00140252WZ від 18.09.2019, та наданої завіреної копії фактури №10191 від 15.08.2018 (а.с. 37-41), товар - автомобіль марки «Skoda», модель «Fabia», рік виготовлення - 2011, номер кузова НОМЕР_1 був проданий нідерландською компанією Carcleaning Shiny Cars Stedebroec громадянину ОСОБА_5 (АДРЕСА_2) за ціною 3000 євро.

06.12.2019 головним державним інспектором відділу оперативного реагування, взаємодії з митними органами іноземних держав та моніторингу управління протидії митним правопорушенням та міжнародної взаємодії Івано-Франківської митниці ДФС Шпинтою Т.І. відносно ОСОБА_1 складено протокол про порушення ним митних правил, передбачних ст. 485 МК України №182/20600/19 (а.с. 22-23).

В подальшому, 11.02.2020 в.о. начальника Галицької митниці Держмитслужби Цабак В.Я. винесено постанову №182/20600/19 про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні порушення митних правил, передбачених ст. 485 МК України та накладення на нього стягнення у вигляді 300 відсотків несплаченої суми митних платежів, що становить 56 867,70 грн. (а.с. 5-7, 44-44).

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень (ст. 5 КАС України).

Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості (ч. 1, 2. ст. 9 КАС України).

Згідно зі ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Зі змісту ст. 458 Митного кодексу України вбачається, що порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх органам доходів і зборів для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на органи доходів і зборів цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

Завданням провадження у справах про порушення митних правил, відповідно до вимог ст. 486 Митного кодексу України, є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню порушень митних правил, та запобігання таким правопорушенням.

Відповідно до ч. 1 ст. 498 Митного Кодексу України, особи, які притягуються до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, та власники товарів, транспортних засобів, зазначених у п. 3 ст. 461 цього Кодексу (заінтересовані особи), під час розгляду справи про порушення митних правил у органі доходів і зборів або суді мають право знайомитися з матеріалами справи, робити з них витяги, одержувати копії рішень, постанов та інших документів, що є у справі, бути присутніми під час розгляду справи у органі доходів і зборів та брати участь у судових засіданнях, подавати докази, брати участь у їх дослідженні, заявляти клопотання та відводи, під час розгляду справи користуватися юридичною допомогою захисника, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, давати усні і письмові пояснення, подавати свої доводи, міркування та заперечення, оскаржувати постанови органу доходів і зборів, суду (судді), а також користуватися іншими правами, наданими їм законом. Зазначені в цій статті особи зобов`язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами.

Згідно зі ст. 489 Митного кодексу України посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Справа про порушення митних правил розглядається в присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності за це правопорушення, та/або її представника. Про час та місце розгляду справи про порушення митних правил органом доходів і зборів цей орган інформує особу, яка притягується до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, поштовим відправленням з повідомленням про вручення, якщо це не було зроблено під час вручення зазначеній особі копії протоколу про порушення митних правил. Справа про порушення митних правил може бути розглянута за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності за це правопорушення, лише у випадках, якщо є дані про своєчасне її повідомлення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про перенесення розгляду справи (ст. 526 Митного кодексу України).

Таким чином розгляд справи про порушення митних правил за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, можливий лише у випадку наявності даних, що підтверджують належне повідомлення такої особи про місце і час розгляду справи.

В той же час матеріалами справи не підтверджується факт дотримання відповідачем вимог вищезазначеної статті, оскільки такі не містять доказів своєчасного повідомлення позивача або його представника про місце і час розгляду справи про порушення митних правил, а долучені докази підтверджують факт направлення такої кореспонденції позивачу, однак не свідчать про його обізнаність про місце і час розгляду справи про порушення митних правил.

Частиною 1 ст. 485 Митного кодексу України передбачена відповідальність за заявлення в митній декларації з метою неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру неправдивих відомостей щодо істотних умов зовнішньоекономічного договору (контракту), ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача товару, неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості, та/або надання з цією ж метою органу доходів і зборів документів, що містять такі відомості, або несплата митних платежів у строк, встановлений законом, або інші протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів, а так само використання товарів, стосовно яких надано пільги щодо сплати митних платежів, в інших цілях, ніж ті, у зв`язку з якими було надано такі пільги.

Згідно із зазначеною статтею передбачена наявність спеціальної протиправної мети - неправомірне звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру, що свідчить про те, що це правопорушення може бути вчинено тільки з умисною формою вини.

Тобто, для притягнення до відповідальності відповідно до статті 485 Митного кодексу України необхідно доведення факту заявлення в митній декларації, в даному випадку, неправдивих відомостей та/або надання документів, що містять неправдиві відомості та наявність прямого умислу.

Вказаний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 20 березня 2018 року по справі № 640/7258/17.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України. при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Статтею 49 Митного кодексу України передбачено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм Митного кодексу України (ч. 1 ст. 51 Митного кодексу України).

Відповідно до ч.1 ст. 53 Митного кодексу України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Документи, які підтверджують митну вартість, визначені частиною другою статті 53 Митного кодексу України.

Зідно зі ст. 10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Аналізуючи зміст наведених вище норм можна зробити висновок про те, що склад правопорушення, передбаченого статтею 485 Митного кодексу України, передбачає, з поміж іншого, те що особа, яка його вчинила, діяла умисно, тобто усвідомлено, цілеспрямовано чинила так, щоб уникнути від сплати митних платежів (у тому числі й сплати їх у меншому розмірі). Таким чином, дії винної особи повинні характеризуватися такою формою вини як прямий умисел, а також переслідувати особливу мету - ухилення від сплати податків та зборів або зменшення їх розміру.

Водночас, копія фактури №10191 від 15.08.2018, видана на особу ОСОБА_5 , доводить лише факт початку процедури оформлення експорту товарів в Королівстві Нідерландів, однак не виключає можливості переходу прав на товар після такого оформлення до інших осіб, в тому числі, до продавця, зазначеного в документах, поданих до митного оформлення, та в подальшому до позивача ОСОБА_1 , отже, обставин завершення експорту товару, відповідачем в ході розгляду справи не перевірено, не з`ясовано, чи не перетинав автомобіль марки «Skoda», модель «Fabia» кордон у зворотньому напрямку, чи зареєстрована компанія Carcleaning Shiny Cars Stedebroec, чи реалізовувався автомобіль цією компанією покупцю ОСОБА_1 .

Враховуючи, що ОСОБА_1 до Івано-Франківської митниці Державної фіскальної служби України надано усі необхідні документи для визначення митної вартості імпортованого товару, її повноти і достовірності, визначення митної вартості не за основним методом визначення митної вартості товарів, зокрема не за ціною договору, і як наслідок притягнення його до адміністративної відповідальності за ст. 485 МК України, не є обґрунтованим та суперечить основним принципам здійснення державної митної справи, визначеним статтею 8 Митного кодексу України, зокрема, законності, додержання прав, та охоронюваних законом інтересів осіб.

Частиною 1 статті 495 МК України передбачено, що доказами у справі про порушення митних правил є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюються наявність або відсутність порушення митних правил, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Такі дані встановлюються: 1) протоколом про порушення митних правил, протоколами процесуальних дій, додатками до зазначених протоколів; 2) поясненнями свідків; 3) поясненнями особи, яка притягується до відповідальності; 4) висновком експерта; 5) іншими документами (належним чином завіреними їх копіями або витягами з них) та інформацією, у тому числі тими, що перебувають в електронному вигляді, а також товарами - безпосередніми предметами порушення митних правил, товарами із спеціально виготовленими сховищами (тайниками), що використовувалися для приховування безпосередніх предметів порушення митних правил від митного контролю, транспортними засобами, що використовувалися для переміщення безпосередніх предметів порушення митних правил через митний кордон України.

Згідно ч. 1 ст. 529 МК України постанова митниці у справі про порушення митних правил може бути оскаржена до центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, або до місцевого загального суду як адміністративного суду в порядку, передбаченому Кодексом адміністративного судочинства України.

Частинами 1, 2 ст. 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, в даній адміністративній справі не виконано обов`язку щодо доведення правомірності прийнятих рішень про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, як і не надано належних доказів на підтвердження правомірності оскаржуваних постанов, та, зокрема, доказів вчинення позивачем відповідного порушення митних правил.

Ч. 1 ст.73 КАС України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст.74 КАС України).

У пункті 58 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

Згідно зі ст. 531 МК України підставами для скасування постанови про накладення адміністративного стягнення за порушення митних правил або про припинення провадження у справі про порушення митних правил є: відсутність у діях особи, яка притягується до відповідальності, ознак порушення митних правил; необ`єктивність або неповнота провадження у справі або необ`єктивність її розгляду; невідповідність викладених у постанові висновків фактичним обставинам справи; винесення постанови неправомочною особою, безпідставне недопущення до участі в розгляді справи особи, притягнутої до відповідальності, або її представника, а також інше обмеження прав учасників провадження у справі про порушення митних правил та її розгляду; неправильна або неповна кваліфікація вчиненого правопорушення; накладення стягнення, не передбаченого цим Кодексом.

Відповідно до ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до частини 3 статті 286 Кодексу адміністративного судочинства України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

За таких обставин, суд дослідивши представлені наявні докази, вважає, що притягнення позивача ОСОБА_1 до відповідальності за порушення митних правил відбулося без повного та належного з`ясування всіх обставин справи і встановлення його вини, а тому постанову Галицької митниці Держмитслужби від 11.02.2020 №182/20600/19 слід скасувати, а справу про адміністративне правопорушення закрити.

Разом з тим позов не містить правових підстав для визнання вказаної постанови протиправною, оскільки місцевий загальний суд як адміністративний, в силу ч. 3 ст. 286 КАС України, не вправі визнавати рішення суб`єктів владних повноважень протиправними, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності, а тому позов в цій частині задоволенню не підлягає.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 458, 485, 529-533 Митного кодексу України, ст. ст. 9, 77, 241-246, 250, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позовну заяву представника ОСОБА_1 - адвоката Кіт Романа Степановича до Галицької митниці Держмитслужби про визнання протиправною та скасування постанови у справі про порушення митних правил - задоволити частково.

Постанову Галицької митниці Держмитслужби від 11.02.2020 №182/20600/19 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 485 МК України - скасувати.

Провадження у справі про вчинення адміністративного правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст. 485 МК України - закрити.

В частині задоволення решти позовних вимог - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене, шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя