Справа № 428/11210/19
Суддя: Юзефович І. О.
Дата ухвалення: 2020-04-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження №2-а/428/12/2020
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 квітня 2020р. Сєвєродонецький міський суд

Луганської області в складі:

судді Юзефовича І.О.

при секретарі Продченко О.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Сєвєродонецька (в порядку письмового провадження) адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до поліцейського взводу №1 роти №2 батальйону Управління патрульної поліції в Луганській області ДПП Александрова Микити Сергійовича про визнання протиправними дії та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ВР № 325810 від 22.09.2019 року , -

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з адміністративним позовом до поліцейського взводу №1 роти №2 батальйону Управління патрульної поліції в Луганській області ДПП Александрова Микити Сергійовича про визнання протиправними дії та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ВР № 325810 від 22.09.2019 року, мотивуючи вимоги тим, що 22.09.2019р. відповідач виніс постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії ВР № 325810 за порушення ОСОБА_1 вимог законодавства, а саме: 11.09.2019р. о 17год. 49хв. в м. Сєвєродонецьк, вул. Новікова, 14 ОСОБА_1 керуючи т/з HYUNDAI TUCSON, д.н. НОМЕР_1 , рухався зі швидкістю 85 км/год. в населеному пункті та порушив встановленні обмеження швидкості руху на 35 км/год. Швидкість руху вимірювалась приладом TruCAM LTI 20/20 №ТС000670, чим порушив п. 12.4 ПДР України. Позивач ОСОБА_1 вважає, що відповідач не дослідивши повно і об`єктивно усіх обставин у їх сукупності, та не давши їм належної оцінки, в порушення положень КУпАП передчасно дійшов до висновку про винуватість позивача та виніс постанову про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності. Під час розгляду справи відповідач не встановив особу правопорушника, не перевірив документ, що посвідчує особу. Не взявши до уваги жодних стверджень та доводів зі сторони позивача, не врахувавши вимоги ст.280 КУпАП, відповідач склав постанову за порушення, якого ОСОБА_1 не скоював. Тому, ОСОБА_1 звернувся з адміністративним позовом до суду і просить суд визнати протиправними дії та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ВР № 325810 від 22.09.2019 року.

28.02.2020р. начальником сектора правового забезпечення УПП в Луганській області ДПП Кондратьєвим Д. (вих. №3063/41/36/03-2020 від 27.02.2020р.) до суду надіслано копію відеозапису з нагрудних камер патрульних поліцейських щодо обставин скоєння адміністративного правопорушення від 11.09.2019 та 22.09.2019; копію листа Державного підприємства «Всеукраїнський Державний науково- виробничий центр стандартизації, метрології, сертифікації та захисту прав споживачів» (ДП «УКРМЕТРТЕСТСТАНДАРТ») від 01.10.2019 № 22-38/49; копію супровідного листа заступника начальника з розвитку доріг Служби автомобільних доріг у Луганській області від 05.07.2019 № 1-723; копію Листа Департаменту патрульної поліції від 04.10.2018 № 11299/41/2/02-2018; копію сертифікату затвердження типу засобів вимірювальної техніки від 29.08.2012; копію свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки № 22-01/13827 чинне до 27.11.2020; копію супровідного листа про відправлення матеріалів справи позивачу.

28.02.2020р. до Сєвєродонецького міського суду Луганської області надійшов відзив на позовну заяву поліцейського взводу №1 роти №2 батальйону УПП в Луганській області ДПП Александрова М.С.

Позивач Ремінний Р .Г. у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, заявлені вимоги підтримав.

Відповідач поліцейський взводу №1 роти №2 батальйону Управління патрульної поліції в Луганській області ДПП Александров М.С. у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, у відзиві на позовну заяву зазначив прохання про розгляд справи за його відсутності.

Відповідно до ч.3 ст. 194 КАС України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження на підставі наявних у суду матеріалів.

Дослідивши матеріали справи , суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Матеріалами справи встановлено, а сторонами не оскаржується, що поліцейським взводу №1 роти №2 батальйону Управління патрульної поліції в Луганській області ДПП Александровим М.С. постановою серії ВР №325810 від 22.09.2019р. у справі про адміністративне правопорушення, за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, до позивача ОСОБА_1 було застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255грн., оскільки ним було встановлено порушення вимог п. 12.4 ПДР України, а саме: 11.09.2019р. о 17год. 49хв. в м. Сєвєродонецьк, вул. Новікова, 14 ОСОБА_1 керуючи т/з HYUNDAI TUCSON, д.н. НОМЕР_1 , рухався зі швидкістю 85 км/год. в населеному пункті та порушив встановленні обмеження швидкості руху на 35 км/год. Швидкість руху вимірювалась приладом TruCAM LTI 20/20 №ТС000670.

Вирішуючи питання про обґрунтованість позовних вимог суд враховує наступне.

Згідно із ч. 1 ст. 122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Пунктом 1.3 Правил дорожнього руху визначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Відповідно до пункту 12.4 ПДР України у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється зі швидкістю не більше 50 км/год.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з статтею 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Відповідно до статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

В розумінні статті 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до ч. 1,4 статті 73 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування.

Статтею 74 КАС України встановлено, що суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Крім того, відповідно до ч.2 ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Оцінка доказів здійснюється судом за правилами статті 90 КАС України, відповідно до приписів якої суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Пунктом 11 частини першої статті 23 Закону України від 02 липня 2015 року № 580-VIII «Про Національну поліцію» (далі - Закон № 580-VIII) визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів.

Згідно зі статтею 31 Закону №580-VIII, поліція може застосовувати превентивні заходи, серед яких: перевірка документів особи; опитування особи; зупинення транспортного засобу; застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, засобів фото - і кінозйомки, відеозапису.

Статтею 40 Закону №580-VIII встановлено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: 1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; 2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Відповідно до частини другої та третьої статті 283 КУпАП, постанова по справі про адміністративне правопорушення повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення. Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Відповідач надав відеозапис, зроблений 22.09.2019 року, який був переглянутий судом.

Суд звертає увагу на те, що відеозапис, наданий відповідачем, не містить безпосереднього вчинення адміністративного правопорушення позивачем, зокрема того, що ОСОБА_1 керуючи т/з HYUNDAI TUCSON, д.н. НОМЕР_1 , рухався зі швидкістю 85 км/год. в населеному пункті та порушив встановленні обмеження швидкості руху на 35 км/год. На відеозаписі зафіксовано зупинку транспортного засобу 22.09.2019р., за кермом якого перебуває позивач. ОСОБА_1 пояснюється причина зупинки - порушення вимог ПДР України 11.09.2019р.

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 79 КАС України, копії доказів (крім речових доказів), що подаються до суду, заздалегідь надсилаються або надаються особою, яка їх подає, іншим учасникам справи. Суд не бере до уваги відповідні докази у разі відсутності підтвердження надсилання (надання) їх копій іншим учасникам справи, крім випадку, якщо такі докази є у відповідного учасника справи або обсяг доказів є надмірним, або вони подані до суду в електронній формі, або є публічно доступними. З огляду на зазначене, суд не може взяти до уваги надані відповідачем докази, які додані до листа (вих. №3063/41/36/03-2020 від 27.02.2020р.), оскільки, в порушення вимог п. 9 ч. 1 ст. 79 КАС України, суду не надано належних документів на підтвердження надсилання копій даних доказів позивачу. В матеріалах справи наявний лише супровідний лист з вихідним номером та датою, що ставить суд під сумнів про належне направлення доказів позивачу. Інших доказів на підтвердження вини позивача у вчиненні вказаних в оскаржуваній постанові адміністративних правопорушень, відповідачем не було надано суду.

Таким чином, суд вважає, що відповідач не виконав вимог ч. 2 ст.77 КАС України та не довів правомірності прийнятого ним рішення відносно ОСОБА_1 , що є підставою для скасування постанови від 22.09.2019 року серії ВР № 325810.

Щодо вимог визнати дії відповідача протиправними, суд з урахуванням приписів ч. 3 ст. 286 КАС України відзначає, що ця вимога не підлягає задоволенню, оскільки відповідачем не було вчинено жодних протиправних дій по відношенню до позивача під час притягнення його до адміністративної відповідальності. Винесення постанови, з якою не погодився позивач і оскаржив її до суду, не свідчить про неправомірність (протиправність) дій відповідача.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у відповідності до ст. 139 КАС України суд враховує, що позивач звільнений від сплати судового збору на підставі ст. 288 КУпАП, в той час як інших судових витрат, які підлягають відшкодуванню, у справі не виявлено.

Керуючись ст.ст. 2, 9, 10, 21, 73-77, 139, 194, 205, 229, 241-246, 286, 292-293, 295, 297 КАС України, суд -

вирішив:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до поліцейського взводу №1 роти №2 батальйону Управління патрульної поліції в Луганській області ДПП Александрова Микити Сергійовича про визнання протиправними дії та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ВР № 325810 від 22.09.2019 року, задовольнити частково.

Скасувати постанову поліцейського взводу №1 роти №2 батальйону Управління патрульної поліції в Луганській області ДПП Александрова Микити Сергійовича (місцезнаходження: Луганська область, м. Лисичанськ, вул. Штейгерська, буд. 8) у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ВР №325810 від 22.09.2019р. про притягнення ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ід.н. НОМЕР_2 , паспорт серії НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) до адміністративної відповідальності за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, і накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 255грн..

У задоволенні решти позовних вимог, відмовити.

Рішення може бути оскаржено безпосередньо до Першого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частиною другою статті 299 КАС України.

Суддя