Справа № 569/4494/16-а
Суддя: Шинкар Тетяна Ігорівна
Дата ухвалення: 2020-03-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2020 рокуЛьвівСправа № 569/4494/16-а пров. № 857/Н-40/20

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

судді-доповідача Шинкар Т.І.,

суддів Пліша М.А.,

Ільчишин Н.В.,

секретаря судового засідання Максим Х.Б.,

розглянувши у судовому засіданні в м.Львові заяву ОСОБА_1 про перегляд за виключними обставинами постанови Житомирського апеляційного адміністративного суду (головуючий суддя Майор Г.І.), ухваленої в порядку письмового провадження в м.Житомирі 13 вересня 2016 року у справі за апеляційною скаргою Рівненського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області на постанову Рівненського міського суду Рівненської області від 31 травня 2016 року у справі №569/4494/16-а за позовом ОСОБА_1 до Рівненського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2016 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Рівненського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області, просив визнати неправомірними дії та скасувати рішення №141/10 щодо відмови у перерахунку пенсії за вислугою років відповідно до статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» на підставі довідки прокуратури Рівненської області № 18-99 від 26.02.2016 без обмеження максимального розміру пенсії та зобов`язати відповідача провести перерахунок пенсії за вислугою років відповідно до статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» на підставі довідки прокуратури Рівненської області № 18-99 від 26.02.2016 без обмеження максимального розміру пенсії та виплатити різницю між фактично отриманою та належною до сплати сумою пенсії за вислугу років з 04 березня 2016 року.

Постановою Рівненського міського суду Рівненської області від 31 травня 2016 року позов ОСОБА_1 до Рівненського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково: визнано неправомірними дії Рівненського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області щодо відмови у перерахунку ОСОБА_1 пенсії за вислугою років відповідно до статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» на підставі довідки прокуратури Рівненської області №18-99 від 26.02.2016 без обмеження максимального розміру пенсії; зобов`язано Рівненське об`єднане управління Пенсійного фонду України Рівненської області провести перерахунок пенсії ОСОБА_1 за вислугою років відповідно до статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» на підставі довідки прокуратури Рівненської області № 18-99 від 26.02.2016 без обмеження максимального розміру пенсії з 01.04.2016; стягнуто з бюджетних асигнувань Рівненського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області на користь ОСОБА_1 суму сплаченого судового збору в розмірі 551 (п`ятсот п`ятдесят одна) гривня 20 копійок. Допущено постанову до негайного виконання у межах суми стягнення за один місяць.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, Рівненське об`єднане управління Пенсійного фонду України Рівненської області подало апеляційну скаргу, в якій просило скасувати рішення суд першої інстанції та прийняти нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Постановою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 13 вересня 2016 року апеляційну скаргу Рівненського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області задоволено, постанову Рівненського міського суду Рівненської області від 31 травня 2016 року скасовано, прийнято нову постанову, якою в позові відмовлено в повному обсязі.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 17 квітня 2018 року постанову Житомирського апеляційного адміністративного суду від 13 вересня 2016 року у справі №569/4494/16-а залишено без змін.

15.01.2020 судом апеляційної інстанції зареєстрована заява ОСОБА_1 про перегляд постанови Житомирського апеляційного адміністративного суду від 13 вересня 2016 року за виключними обставинами, яка мотивована тим, що рішенням Конституційного суду України від 13.12.2019 справа №3-209/2018 (2413/18, 2807/19) визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення частини 20 статті 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року №1697-VII зі змінами, яким передбачено, що умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України. Положення частини 20 статті 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII зі змінами, визнане неконституційним, втрачає чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення. Заявник вказує також, що Конституційний Суд України неодноразово вказував на недопустимість звуження змісту та обсягу існуючих прав та свобод при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів, надання зворотної дії законам. Окрім того, зазначає, що громадяни, які перебували на службі в органах прокурори потребують додаткових гарантій соціального захисту.

Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області подало відзив на заяву про перегляд судового рішення за виключними обставинами, вказавши, що рішення Конституційного Суду України не має зворотної дії у часі, на момент відмови позивачеві у проведенні перерахунку пенсії відповідач діяв відповідно до норм чинного законодавства.

Заявник просив розгляд справи провести без його участі, відповідач явку повноважного представника в судове засідання не забезпечив, належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, що відповідно до частини 2 статті 368 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) не перешкоджає судовому розгляду.

Відповідно до частини 4 статті 229 КАС України та статті 230 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, секретарем забезпечено ведення протоколу судового засідання.

Розглядаючи заяву про перегляд постанови Житомирського апеляційного адміністративного суду від 13 вересня 2016 року у справі №569/4494/16-а за виключними обставинами, суд апеляційної інстанції виходить з наступного.

З матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_1 з 10.05.2002 перебуває на обліку в органах Пенсійного фонду України та отримує пенсію за вислугу років на підставі статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру».

04.03.2016 ОСОБА_1 звернувся в Управління Пенсійного фонду України в м.Рівне із заявою про проведення перерахунки пенсії відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України № 1013 від 09.12.2015, долучивши довідку прокуратури Рівненської області № 18-99 від 26.02.2016.

Листом № 141/10 від 12.03.2016 Управління Пенсійного фонду України в м.Рівне відмовило ОСОБА_1 у перерахунку пенсії, покликаючись на пункт 5 Прикінцевих Положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015, згідно з яким у разі неприйняття до 01.06.2015 Закону щодо призначення всіх видів пенсій, у тому числі і спеціальних, з 01.06.2015 скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії призначаються, зокрема, відповідно до Закону України «Про прокуратуру».

Вважаючи вказану відмову протиправною, ОСОБА_1 звернувся із позовом до суду.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд апеляційної інстанції у постанові від 13 вересня 2016 року зазначив, що на час звернення позивача до відповідача із заявою про перерахунок пенсії (04.03.2016) частини тринадцята та вісімнадцята статі 50-1 Закону України «Про прокуратуру» втратили чинність. Згідно з частиною 20 статті 86 Закону України «Про прокуратуру» (чинної на час виникнення спірних правовідносин) умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України, однак на час звернення позивача за перерахунком пенсії, Кабінетом Міністрів України відповідний нормативно-правовий акт не було прийнято.

При цьому, Житомирський апеляційний адміністративний суд вказав, що норми законодавства, щодо умов та порядку перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури на час подачі позивачем заяви про перерахунок пенсії та розгляду даної адміністративної справи є чинними і не визнані неконституційними, а тому підлягають до застосування всіма юридичними та фізичними особами.

Рішенням Другого Сенату Конституційного Суду України від 13 грудня 2019 року №7-р(II)/2019 (справа №3-209/2018(2413/18, 2807/19) положення частини 20 статті 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року №1697-VII зі змінами, яким передбачено, що умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України визнано таким, що не відповідає Конституції України.

Конституційний Суд України у вказаному рішенні установив, що: - частина 20 статті 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року №1697-VII зі змінами не підлягає застосуванню з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення; - частина 20 статті 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року №1697-VII підлягає застосуванню в первинній редакції: « 20. Призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв`язку з підвищенням заробітної плати прокурорським працівникам на рівні умов та складових заробітної плати відповідних категорій працівників, які проходять службу в органах і установах прокуратури на момент виникнення права на перерахунок. Перерахунок призначених пенсій проводиться з першого числа місяця, наступного за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув право на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Пенсія працюючим пенсіонерам перераховується також у зв`язку з призначенням на вищу посаду, збільшенням вислуги років, присвоєнням почесного звання або наукового ступеня та збільшенням розміру складових його заробітної плати в порядку, передбаченому частинами другою, третьою та четвертою цієї статті, при звільненні з роботи або за кожні два відпрацьовані роки».

Конституційний Суд України констатував, що питання пенсійного забезпечення прокурорів, у тому числі умови та порядок перерахунку призначених їм пенсій, має визначати Верховна Рада України законом, а не Кабінет Міністрів України підзаконним актом.

Конституційний Суд України дійшов висновку, що оспорюване положення Закону порушує конституційні засади поділу державної влади в Україні на законодавчу, виконавчу і судову, призводить до порушення регулювання основ соціального захисту прокурорів, оскільки за його змістом регулювання порядку перерахунку призначеної пенсії працівникам прокуратури має здійснюватися актом Кабінету Міністрів України, а не законом України.

Відповідно до частин 1 та 5 статті 361 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) судове рішення, яким закінчено розгляд справи і яке набрало законної сили, може бути переглянуто за нововиявленими або виключними обставинами.

Підставами для перегляду судових рішень у зв`язку з виключними обставинами є: 1) встановлена Конституційним Судом України неконституційність (конституційність) закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого (не застосованого) судом при вирішенні справи, якщо рішення суду ще не виконане; 2) встановлення вироком суду, що набрав законної сили, вини судді у вчиненні злочину, внаслідок якого було ухвалено судове рішення; 3) встановлення міжнародною судовою установою, юрисдикція якої визнана Україною, порушення Україною міжнародних зобов`язань при вирішенні цієї справи судом.

Наведена стаття КАС України встановлює вичерпний перелік підстав для перегляду судового рішення за виключними обставинами з тим, щоб відповідно до принципу юридичної визначеності забезпечити стабільність судових рішень, але водночас надати можливість виправити судові рішення, неправосудність яких зазвичай обумовлена обставинами, незалежними від суду.

Частиною 2 статті 152 Конституції України встановлено, що закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.

Згідно з статтею 91 Закону України «Про Конституційний Суд України» 13.07.2017 №2136-VIII закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.

У Рішенні від 24 грудня 1997 року №8-зп у справі №3/690-97 Конституційний Суд України зазначив, що частина 2 статті 152 Конституції України закріплює принцип, за яким закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність. За цим принципом закони, інші правові акти мають юридичну силу до визнання їх неконституційними окремим рішенням органу конституційного контролю.

У Рішенні від 30 вересня 2010 року №20-рп/2010 у справі №1-45/2010 за конституційним поданням 252 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) Закону України «Про внесення змін до Конституції України» від 8 грудня 2004 року №2222-IV (справа про додержання процедури внесення змін до Конституції України) Конституційний Суд України вказав, що незалежно від того, наявні чи відсутні в рішеннях, висновках Конституційного Суду України приписи щодо порядку їх виконання, відповідні закони, інші правові акти або їх окремі положення, визнані за цими рішеннями неконституційними, не підлягають застосуванню як такі, що втратили чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Отже, рішення Конституційного Суду України не має ретроактивності та змінює законодавче регулювання лише для правовідносин, що матимуть місце з дати ухвалення рішення, та не може застосовуватись до правовідносин, які виникли до прийняття такого рішення.

Вказане узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, висловленою у постановах від 23 січня 2019 року (справа №820/2462/17), від 19 листопада 2018 року (справа №755/4893/18 (755/18431/15-а), від 15 травня 2019 року (справа №640/20317/16-а).

Таким чином, положення частини 20 статті 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року №1697-VII зі змінами, яким передбачено, що умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України, визнані неконституційними та втратили чинність з 13 грудня 2019 року, як встановлено статтею 91 Закону України «Про Конституційний Суд України», тобто, з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення №7-р(II)/2019 (справа №3-209/2018(2413/18, 2807/19), що також прямо встановлено даним рішенням.

Отже, станом на день звернення позивача до відповідача із заявою про перерахунок пенсії у березні 2016 року відповідач діяв відповідно до вимог чинного законодавства, адже на момент вчинення таких дій частина 20 статті 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII була чинною.

Оскільки предметом розгляду Житомирським апеляційним адміністративним судом були правовідносини, що існували до прийняття рішення Конституційного Суду України від 13 грудня 2019 року №7-р(II)/2019 (справа №3-209/2018(2413/18, 2807/19), а рішення суду, яке позивач просить переглянути за виключними обставинами, не містило вимог зобов`язального характеру (не було зобов`язано відповідача вчинити дії, у тому числі нарахувати та виплатити пенсію, стягнути кошти), оскільки за наслідком апеляційного перегляду в позові позивача було відмовлено, відсутня, відповідно до пункту 1 частини 5 статті 361 КАС України, підстава для перегляду рішення суду за виключними обставинами. Обґрунтовуючи відмову в задоволенні позову, суд апеляційної інстанції виходив з приписів чинних на той час правових норм.

Відповідно до пункту 1 частини 4 статті 368 КАС України за результатами перегляду рішення, ухвали за виключними обставинами суд може відмовити в задоволенні заяви про перегляд судового рішення виключними обставинами та залишити відповідне судове рішення в силі.

Станом на момент ухвалення рішення Житомирським апеляційним адміністративним судом від 13 вересня 2016 року відмова відповідача у перерахунку пенсії була правомірною, а тому постанову Житомирського апеляційного адміністративного суду слід залишити в силі, в задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд вказаного судового рішення за виключними обставинами - відмовити.

Керуючись статтями 230, 241, 243, 361, 368, 369 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

У Х В А Л И В:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд за виключними обставинами постанови Житомирського апеляційного адміністративного суду від 13 вересня 2016 року у справі №569/4494/16-а відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Суддя-доповідач Т. І. Шинкар
судді М. А. Пліш
Н. В. Ільчишин

Повне судове рішення оформлене суддею-доповідачем 17.04.2020 згідно з ч.3 ст.321 КАС України у зв`язку з перебуванням судді-доповідача у відпустці з 31.03.2020 по 13.04.2020 та з врахуванням періоду тимчасової непрацездатності з 14.04.2020 по 16.04.2020.