Справа № 826/3924/18
Суддя: Григорович П.О.
Дата ухвалення: 2020-04-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про закриття провадження у справі

15 квітня 2020 року м. Київ№ 826/3924/18
Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Григоровича П.О., розглянув у порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом до третя особаМаміна Павла Олександровича Керівника апарату Голосіївського районного суду м. Києва Вернигори Лілії В`ячеславівни Державного підприємства «Інформаційні судові системи» Державна судова адміністрація України
провизнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії
ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернувся ОСОБА_1 (далі по тексту також - ОСОБА_1 або Позивач) з адміністративним позовом до Керівника апарату Голосіївського районного суду м. Києва Вернигори Лілії В`ячеславівни (далі по тексту також - Керівник апарату або Відповідач 1), Державного підприємства «Інформаційні судові системи» (далі по тексту також - ДП «ІСС» або Відповідач 2), за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні Відповідачів - Державної судової адміністрації України (далі по тексту також - ДСА України або Третя особа), в якому просить:

1. Визнати протиправним і скасувати розпорядження керівника апарату Голосіївського районного суду міста Києва Вернигори Л.B. від 30.08.2017 № 340 «Про здійснення повторного автоматизованого розподілу судової справи № 752/3305/17 (провадження № 1- кс/752/6561/17)».

2. Зобов`язати Державне підприємство «Інформаційні судові системи» вилучити з автоматизованої системи документообігу Голосіївського районного суду м. Києва відомості про розпорядження керівника апарату Голосіївського районного суду міста Києва ОСОБА_2 . від 30.08.2017 року № 340 «Про здійснення повторного автоматизованого розподілу судової справи № 752/3305/17 (провадження № 1-кс/752/6561/17)».

Позовні вимоги мотивовано тим, що внаслідок прийняття Відповідачем 1 протиправного розпорядження від 30.08.2017 № 340, на підставі якого здійснено незаконний повторний автоматизований розподіл судової справи № 752/3305/17 (провадження № 1-кс/752/6561/17), що призвело до розгляду справи неуповноваженим на те слідчим суддею, - грубо порушено права Позивача на розгляд справи належним та неупередженим судом, тож такі права підлягають поновленню у заявлений Позивачем спосіб, у тому числі враховуючи, що Відповідач 2, як адміністратор автоматизованої системи документообігу, уповноважений на вилучення/зміну відомостей, що містяться в автоматизованій системі документообігу суду

Відповідача 1 у письмовому відзиві на позов наголосив, що діяв виключно на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені діючим законодавством, жодних протиправних рішень не приймав, прав Позивача не порушував, тож заявлені позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягає задоволенню.

Представник Відповідача 2 подав письмовий відзив на позов, в якому зазначив, що спірне розпорядження Відповідача 1 від 30.08.2017 № 340 винесено обґрунтовано та є законним, тож відсутні правові підстави для його скасування. Також наголосив, що у Положенні про АСДС встановлена пряма заборона на зміну, коригування або видалення будь-яких реєстраційних даних щодо конкретної судової справи.

Дослідивши та надавши оцінку наявним у матеріалах справи письмовим доказам та поясненням сторін за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на безпосередньому, всебічному, повному і об`єктивному їх розгляді, суд дійшов висновку про наявність підстав для закриття провадження у справі на підставі пункту 1 частини першої статті 238 Кодексу адміністративного судочинства України (далі по тексту також - КАС України), виходячи з наступного.

Законом України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 03.10.2017 № 2147-VIII внесені зміни до Кодексу адміністративного судочинства України, які набрали чинності 15.12.2017.

Відповідно до частини третьої статті 3 КАС України, в редакції Закону України від 03.10.2017 № 2147-VIII, провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Приписами пункту 10 частини першої Перехідних положень КАС України встановлено, що справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Частиною третьою статті 3 КАС України визначено, що провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

З положень статті 2, пункту 1 частини першої статті 4, пункту 1 частини першої статті 19 КАС України вбачається, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір.

Юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження. При цьому, згідно з пунктом 7 частини першої статті 4 КАС України, суб`єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності такого суб`єкта, прийнятих або вчинених ним при здійсненні владних управлінських функцій.

Разом з тим, неправильним є поширення юрисдикції адміністративних судів на той чи інший спір тільки тому, що відповідачем у справі є суб`єкт владних повноважень. Тож, якщо суб`єкт (у тому числі орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа) у спірних правовідносинах не здійснює вказані владні управлінські функції щодо іншого суб`єкта, який є учасником спору, такий спір не має встановлених нормами КАС України ознак справи адміністративної юрисдикції і, відповідно, не повинен вирішуватись адміністративним судом.

Відповідно до частин першої та третьої статті 155 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» організаційне забезпечення роботи суду здійснює його апарат, який очолює керівник апарату. Керівник апарату суду несе персональну відповідальність за належне організаційне забезпечення суду, суддів та судового процесу, функціонування Єдиної судової інформаційної (автоматизованої) системи, інформує збори суддів про свою діяльність. Збори суддів можуть висловити недовіру керівнику апарату суду, що має наслідком звільнення його з посади.

Згідно з підпунктом 2.3.1 пункту 2.3 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, затвердженого Рішення Ради суддів України від 26.11.2010 №30 (далі по тексту також - Положення № 30), розподіл судових справ здійснюється в суді в день їх реєстрації, на підставі інформації, внесеної до автоматизованої системи, уповноваженою особою апарату суду, відповідальною за здійснення автоматизованого розподілу судових справ.

Не розподіляються щодо конкретного судді судові справи, що надійшли у період відпустки судді (підпункт 2.3.3. пункту 2.3. Положення № 30).

При цьому, судові справи, за якими надійшли заяви (клопотання), пов`язані із виконанням судових рішень, передбачені статтями 368-373, 378 Цивільного процесуального кодексу України, статтями 117, 119-121, 121-2, 122 Господарського процесуального кодексу України, статтями 259-264, 267 (крім частини дев`ятої статті 267) Кодексу адміністративного судочинства України, розділом 8 Кримінального процесуального кодексу України, статтею 304 Кодексу України про адміністративні правопорушення, - передаються раніше визначеному в судовій справі головуючому судді (судді-доповідачу) (підпункт 2.3.44. пункту 2.3. Положення № 30).

За приписами підпунктів 2.3.50, 2.3.52, 2.3.54 пункту 2.3 Положення № 30, винятково у разі, коли суддя (судді) у передбачених законом випадках не може (не можуть) продовжувати розгляд справи, невирішені судові справи передаються для повторного автоматизованого розподілу за вмотивованим розпорядженням керівника апарату суду (особи, яка виконує його обов`язки), що додається до матеріалів справи.

За вмотивованим розпорядженням керівника апарату суду (особи, яка виконує його обов`язки) здійснюється повторний автоматизований розподіл судових справ у разі виявлення очевидних помилок в налаштуваннях автоматизованої системи діловодства суду при автоматизованому розподілі справ, що призвели до порушення порядку визначення судді (колегії суддів) для розгляду справи.

Результатом повторного автоматичного визначення запасного (слідчого) судді є протокол повторного автоматичного визначення запасного (слідчого) судді (додаток 9), що автоматично створюється автоматизованою системою.

У взаємозв`язку з вищенаведеним суд дійшов висновку, що здійснення відповідальними особами суду заходів, пов`язаних з автоматичним розподілом справ (матеріалів) між суддями, у тому числі виконання керівником апарату суду своїх функціональних обов`язків, пов`язаних з повторним автоматизованим визначенням запасного (слідчого) судді, не породжує виникнення публічно-правових відносин між особою, яка є учасником судового процесу (кримінального провадження) та відповідними посадовими особами судової установи. Тож, здійснення керівником апарату суду або іншою особою функцій, пов`язаних з судовим розглядом справи, не може бути самостійним предметом судового розгляду.

Натомість, у порядку адміністративного судочинства можуть бути оскаржені лише акти, дії або бездіяльність посадових і службових осіб судів, що належать до сфери управлінської діяльності та не пов`язані зі здійсненням судом провадження у справі, результатом якого є прийняття акта органом судової влади, про що зазначено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.04.2018 у справі № 820/5586/16.

При цьому, суд зазначає, що право особи, яка бере участь у судовому процесі (кримінальному провадженні) на незалежний і безсторонній суд забезпечується у передбачений процесуальним законодавством спосіб, зокрема шляхом реалізації права заявляти відводи судді та права на оскарження судових рішень. Більше того, особи, які беруть участь у судовому процесі (кримінальному провадженні) наділені правом подання скарг, у встановленому законодавством порядку до відповідних органів, наділених повноваженнями здійснювати дисциплінарні провадженні відносно суддів та посадових осіб суду, у разі незгоди з їх рішеннями, діями чи бездіяльністю.

Виходячи з наведеного в сукупності, суд дійшов висновку про наявність підстав для закриття провадження в адміністративній справі, оскільки спір у цій справі не є публічно-правовим та не належить до юрисдикції адміністративних судів.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 238 КАС України, суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

При цьому, вирішуючи питання щодо закриття провадження в адміністративній справі за пунктом 1 частини першої статті 238 КАС України, поняття спору, який не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, слід тлумачити в контексті частини третьої статті 124 Конституції України в ширшому значенні, тобто як поняття, що стосується тих спорів, які не підпадають під юрисдикцію саме адміністративних судів, і тих, які взагалі не підлягають судовому розгляду.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 31.10.2018 у справі №826/14690/17 з ідентичним предметом спору, до тих самих Відповідачів.

Тож суд також враховує, що відповідно до частини четвертої статті 78 КАС України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Згідно з частиною п`ятою статті 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

На підставі вищевикладеного та керуючись пунктом 1 частини першої статті 238, статтями 241-243, 248, 256 КАС України, Окружний адміністративний суд міста Києва,

УХВАЛИВ:

1. Закрити провадження в адміністративній справі № 826/3924/18.

2. Роз`яснити ОСОБА_1 , що повторне звернення до суду зі спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Ухвала набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 256 Кодексу адміністративного судочинства України, та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України з урахуванням положень підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя П.О. Григорович