Справа № 184/593/20
Суддя: Малашина Ю. Б.
Дата ухвалення: 2020-04-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 184/593/20
Номер провадження 2-а/184/10/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 квітня 2020 рокум. Покров

Орджонікідзевський міський суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Малашиної Ю.Б.

за участю секретаря судового засідання Бринзи Л.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні об`єднану адміністративну справу за позовними заявами ОСОБА_1 до Інспектора роти № 2 батальйону № 1 Управління патрульної поліції в Миколаївській області Сушкова Олексія Миколайовича про скасування постанов про адміністративне правопорушення серії ЕАК № 2248585 від 15.03.2020 року та серії ЕАК № 2248376 від 15.03.2020 року, -

ВСТАНОВИВ:

30.03.2020 року до Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Інспектора роти № 2 батальйону № 1 Управління патрульної поліції в Миколаївській області Сушкова Олексія Миколайовича про скасування постанови про адміністративне правопорушення серії ЕАК № 2248585 від 15.03.2020 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що 15.03.2020 року він керував транспортним засобом в складі тягача марки МАN TGS 19.390 (номерний знак НОМЕР_1 ) з напівпричепом ВЕСТТ 975310 (номерний знак НОМЕР_2 ).

Того ж дня він був зупинений інспектором роти № 2 батальйону № 1 Управління патрульної поліції в Миколаївській області Сушковим О.М., яким відносно позивача винесено постанову про накладання адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАК № 2248585 від 15.03.2020 року.

Відповідно до вищевказаної постанови позивач керував т/з та перевозив великогабаритний вантаж з дозволом, чим порушив п. 22.5 ПДР України та визнаний винним у здійсненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 132-1 КУпАП з накладанням стягнення у виді штрафу у розмірі 510,00 гривень.

З зазначеним позивач не погоджується, оскільки адміністративного правопорушення він не вчиняв, в оскаржувальній постанові відсутні належні та допустимі докази, які б підтверджували вину позивача у вчиненні правопорушення, із змісту постанови не можливо зрозуміти, який адміністративний проступок було допущено.

Враховуючи вищевказані порушення позивач просить скасувати постанову ЕАК № 2248585 від 15.03.2020 року, а справу про притягнення позивача до адміністративної відповідальності - закрити.

Крім того, 30.03.2020 року до Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Інспектора роти № 2 батальйону № 1 Управління патрульної поліції в Миколаївській області Сушкова Олексія Миколайовича про скасування постанови про адміністративне правопорушення серії ЕАК № 2248376 від 15.03.2020 року.

В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що 15.03.2020 року він керував транспортним засобом в складі тягача марки МАN TGS 19.390 (номерний знак НОМЕР_1 ) з напівпричепом ВЕСТТ 975310 (номерний знак НОМЕР_2 ).

Того ж дня він був зупинений інспектором роти № 2 батальйону № 1 Управління патрульної поліції в Миколаївській області Сушковим О.М., яким відносно позивача винесено постанову про накладання адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАК № 2248376 від 15.03.2020 року.

Відповідно до вищевказаної постанови позивач керував т/з у якого на одну вісь було встановлено шини різних марок, моделей, з різним малюнком протектора, чим порушив п. 31.4 ПДР України та визнаний винним у здійсненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КУпАП з накладанням стягнення у виді штрафу у розмірі 340,00 гривень.

З зазначеним позивач не погоджується, оскільки адміністративного правопорушення він не вчиняв, в оскаржувальній постанові відсутні належні та допустимі докази, які б підтверджували вину позивача у вчиненні правопорушення, працівник поліції не в повній мірі встановив необхідні для вирішення справи обставини та висновки, які надав працівник поліції не відповідають обставинам справи.

Враховуючи вищевказані порушення позивач просить скасувати постанову ЕАК № 2248376 від 15.03.2020 року, а справу про притягнення позивача до адміністративної відповідальності - закрити.

Ухвалами суду від 30.03.2020 року відкрито провадження за вказаними позовними заявами та постановлено розглядати справу в порядку розгляду окремих категорій термінових адміністративних справ з врахуванням вимог спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) учасників справи.

Крім того, враховуючи те, що позовні вимоги стосуються позовів одного й того самого позивача до одного й того самого відповідача, суд, відповідно до вимог ст. 172 КАС України, об`єднав в одне провадження зазначені позовні заяви.

Від представника Інспектора роти № 2 батальйону № 1 Управління патрульної поліції в Миколаївській області Сушкова О.М. Коваля А.В. надійшов відзив на позовну заяву з додатками, а саме відеозаписом з нагрудного відеореєстратора.

Згідно вказаного відзиву факт правопорушення, вчиненого позивачем, підтверджується постановами у справі про адміністративне правопорушення, зафіксованого не в автоматичному режимі, винесеною компетентною посадовою особою в межах своїх повноважень, а також відеозаписом з нагрудного відеореєстратора. На відеозаписі зафіксовано, що на великовантажний транспортний засобі MAN TGS 19.390 з державним номерним знаком НОМЕР_1 , встановлені та експлуатуються шини з різними типами малюнків протектора. На водія за вчиненні правопорушення були винесені постанови з якими його відповідно до ст. 285 КУпАП було ознайомлено та під підпис надано їх копії. Крім того, щодо зазначення в описовій частині постанови ЕАК №2248585 правопорушення інспектором було допущено описку, в якій він зазначив, що великовантажний транспортний засіб перевозив великогабаритний вантаж з дозволом, проте, фактично позивач здійснював перевезення великогабаритного вантажу саме без відповідного дозволу. Також у відзиві представником відповідача зазначено, що позивачем в підтвердження виконання правил дорожнього руху, а саме п. 22.5 ПДР України, не було долучено до позову Дозволу на перевезення водієм великовантажного транспортного засобу MAN TGS 19.390 з державним номерним знаком НОМЕР_1 великогабаритного вантажу, що також підтверджує відсутність у позивача дозволу на перевезення великогабаритного вантажу та правомірність винесеної інспектором патрульної поліції постанови за порушення водієм Ложченком Л.М., п. 22.5 ПДР України.

Враховуючи вказане у відзиві представник відповідача вважає, що відсутні підстави для задоволення позову, а інспектор патрульної поліції врахував всі обставини справи, необхідні для розгляду справи та правомірно виніс постанови з накладенням стягнення.

Враховуючи положення ч. 1 ст. 269 КАС України, суд, дослідивши позовна заява та відзив на позовну заяву, а також додані до них докази, оцінивши їх в сукупності, прийшов до наступних висновків.

Згідно ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 55 Конституції України передбачено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною 2 ст. 2 цього Кодексу передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно п.1 ч. 1 ст. 4 КАС України адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір.

Відповідно п. 1 ч. 1 ст. 20 КАС України адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності підсудні місцевим загальним судам як адміністративним судам.

У відповідності до ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно ч. 1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. Частина 2 ст.77 КАС України встановлює, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Судом встановлено, що постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАК № 2248585 від 15.03.2020 року, винесеною інспектором роти № 2 батальйону № 1 Управління патрульної поліції в Миколаївській області Сушковим О.М., позивача визнано винуватим за ч. 1 ст. 132-1 КУпАП та притягнуто до відповідальності у виді штрафу у розмірі 510 грн.

Згідно вказаної постанови 15.03.2020 року об 11 год. 48 хв. водій керував т/з та перевозив великогабаритний вантаж з дозволом, чим порушив п.22.5 ПДР України.

Відповідно до п. 22.5 ПДР України за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м (для сільськогосподарської техніки, яка рухається за межами населених пунктів, дорогами сіл, селищ, міст районного значення, 3,75 м), за висотою від поверхні дороги 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Національною поліцією маршрутах 4,35 м), за довжиною 22 м (для маршрутних транспортних засобів 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах до 46 т), навантаження на одиночну вісь 11 т (для автобусів, тролейбусів 11,5 т), здвоєні осі 16 т, строєні 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь 11 т, здвоєні осі 18 т, строєні 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м.

У відзиві представник відповідача посилається на помилковість зазначення «з дозволом», оскільки причиною винесення постанови та накладення стягнення є саме перевезення великогабаритного вантажу саме без відповідного дозволу, та зазначає що така описка не може виступати самостійною причиною задоволення позову та скасування зазначеної постанови.

Проте суд не може погодитись з такою позицією, оскільки не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення.

Європейський суд з прав людини поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення (справа «Лучанінова проти України», рішення від 09.06.2011 р., заява № 16347/02).

Так, ч. 1 ст. 6 Конвенції передбачає, що «кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який … встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення». Відповідно до ч.2 ст.6 Конвенції «кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку». А згідно з положеннями ч.3 ст.6 Конвенції кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має щонайменше такі права: мати час і можливості, необхідні для підготовки свого захисту; захищати себе особисто чи використовувати юридичну допомогу захисника, вибраного на власний розсуд, або за браком достатніх коштів для оплати юридичної допомоги захисника одержувати таку допомогу безоплатно, коли цього вимагають інтереси правосуддя, тощо.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису.

Згідно ч. 1 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів. КУпАП визначено форму й передбачено основні вимоги щодо змісту як протоколу про адміністративне правопорушення, так і рішення, що виноситься в конкретній адміністративній справі, а також визначається компетенція осіб, які мають право складати протоколи про адміністративні правопорушення.

Суд звертає увагу на те, що жодним чином, окрім постанови, не зафіксовано факту відсутності у позивача відповідного дозволу на перевезення водієм великовантажного транспортного засобу MAN TGS 19.390 з державним номерним знаком НОМЕР_1 великогабаритного вантажу або відмови в його надані інспектору поліції, зокрема, відеозаписом з нагрудної камери.

Посилання у відзиві на те, що позивачем не було долучено до позову дозволу на перевезення великогабаритного вантажу, що також підтверджує відсутність у позивача дозволу на перевезення великогабаритного вантажу та правомірність винесеної постанови, судом не прижаються до уваги, оскільки з огляду на положення ст. 77 КАС України саме відповідач мав долучити до матеріалів справи належні, достатні та допустимі докази, які б підтвердили факт вчинення позивачем правопорушення.

Проте, інших доказів, що підтверджували б факт вчинення правопорушення за ч. 1 ст. 132-1 КУпАП в постанові не зазначено, до постанови доказів вчинення позивачем правопорушення не додаються, що підтверджується змістом самої постанови, зокрема п.7 постанови.

Крім того, суд зазначає, що постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не є беззаперечним доказом вчинення особою правопорушення, оскільки саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення. Такого висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 26.04.2018 року по справі № 338/1/17.

Суд, не заперечуючи наявності у працівників органів Національної поліції повноважень виносити в окремих випадках постанову про адміністративне правопорушення без складення протоколу, вважає що правопорушення (у разі його вчинення) повинно бути належним чином зафіксоване. Відсутність протоколу про адміністративне правопорушення повинно компенсуватись іншими належними та допустимими доказами вчинення правопорушення.

Аналіз законодавчих норм, заперечення позивача щодо вчинення адміністративного правопорушення та відсутність належних та достатніх доказів, які б підтверджували наявність складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 132-1 КУпАП, зокрема доказів порушення п. 22.5 ПДР, не надано.

Щодо вимоги скасування постанови про адміністративне правопорушення серії ЕАК № 2248376 від 15.03.2020 року, суд виходить з наступного.

Судом встановлено, що постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАК № 2248376 від 15.03.2020 року, винесеною інспектором роти № 2 батальйону № 1 Управління патрульної поліції в Миколаївській області Сушковим О.М., позивача визнано винуватим за ч. 1 ст. 121 КУпАП та притягнуто до відповідальності у виді штрафу у розмірі 340 грн.

Згідно вказаної постанови 15.03.2020 року об 11 год. 48 хв. водій керував т/з у якого на одну вісь було встановлено шини різних марок, моделей, з різним малюнком протектора, чим порушив п. 31.4 ПДР України.

Відповідно до п.п. «г» п. 31.4 ПДР України ? забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством за наявності технічних несправностей і невідповідності вимогам, зокрема, у випадку коли на одну вісь транспортного засобу встановлено діагональні шини разом з радіальними, ошиповані і неошиповані, морозостійкі і неморозостійкі, шини різних розмірів чи конструкцій, а також шини різних моделей з різними малюнками протектора для легкових автомобілів, різними типами малюнків протектора для вантажних автомобілів.

До відзиву на позовну заяву долучено відеозапис з нагрудної камери інспектора поліції на якому зафіксовано порушення п.п. «г» п. 31.4 ПДР України.

Проте, суд звертає увагу на те, що ст. 283 КУпАП визначено, що розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху повинна містити, зокрема, відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Таким чином, відеозапис не може бути прийнятий до уваги суду як належний доказ на підтвердження правопорушення, оскільки у постанові не вказано технічний засіб, яким здійснено відеозапис, що, в свою чергу, узгоджується з висновком, викладеним в постанові Верховного Суду від 30.05.2018 року по справі №337/3389/16-а.

Відповідно до статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. (частина 1 ст. 7 КУпАП)

Частина 1 ст. 9 КУпАП визначає поняття адміністративного правопорушення, яким визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з п.1 ст. 247 КУпАП України обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Виходячи з вищевикладеного, суд вважає, що відповідачем, в силу положень ч. 2 ст. 77 КАС України, не доведено належними й допустимими доказами, достатніми у їх сукупності та логічному взаємозв`язку факт вчинення позивачем за обставин, зазначених в оскаржуваній постанові, порушення вимог ПДР України, а відтак не доведено наявності у діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КУпАП.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 20 КАС України, місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи, перелік яких визначений ч.1 ст. 20 КАС України, зокрема з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Згідно ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 6, 9, 14, 20,72-78, 241-246, 250, 286, 293-295 КАС України, суд

У Х В А Л И В:

Позовні заяви ОСОБА_1 до Інспектора роти № 2 батальйону № 1 Управління патрульної поліції в Миколаївській області Сушкова Олексія Миколайовича задовольнити.

Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАК № 2248585 від 15.03.2020 року, винесену інспектором роти № 2 батальйону № 1 Управління патрульної поліції в Миколаївській області Сушковим Олексієм Миколайовичем відносно ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 132-1 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 510 грн. 00 коп. скасувати.

Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАК № 2248376 від 15.03.2020 року, винесену інспектором роти № 2 батальйону № 1 Управління патрульної поліції в Миколаївській області Сушковим Олексієм Миколайовичем відносно ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 510 грн. 00 коп. скасувати.

Справи про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за ч. 1 ст. 121, ч. 1 ст. 132-1 КУпАП закрити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено до Третього апеляційного адміністративного суду через Орджонікідзевський міський суд Дніпропетровської області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Строки зазначені у абзацах 4, 5 та 6 резолютивної частини рішення продовжуються на строк дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню короновірусної хвороби (COVID-19), відповідно до п. 9 розділу І Закону України №540-ІХ від 30.03.2020 року.

Суддя Орджонікідзевського міського суду Ю. Б. Малашина