Справа № 805/3473/17-а
Суддя: Зеленов А.С.
Дата ухвалення: 2020-04-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
У Х В А Л А

про закриття провадження у справі

13 квітня 2020 р. Справа №805/3473/17-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Зеленова А.С., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області, третіх осіб без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

5 жовтня 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області про визнання протиправною відмови Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області від 27 вересня 2017 року № К-4702/0-3166/6-17 у затвердженні проекту землеустрою земельної ділянки, кадастровий номер :03:000:1787 та зобов`язання Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області прийняти рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки із земель сільськогосподарського призначення державної власності, що перебувають у запасі громадянину ОСОБА_1 для ведення фермерського господарства на території Дробишевської селищної ради Краснолиманського району Донецької області за межами населених пунктів, кадастровий номер :03:000:1787.

Позивач вважає відмову у затвердженні проекту землеустрою протиправною, оскільки підстави, які зазначені відповідачем у відмові, не відповідають нормам чинного законодавства. Зазначає, що відповідно до норм Земельного кодексу України підставою для відмови у затверджені проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише його невідповідність вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів. Крім того, вказує на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 19 липня 2017 року № 805/2158/17-а, якою визнано протиправною відмову з тих самих підстав та зобов`язано відповідача повторно розглянути клопотання про затвердження проекту землеустрою з урахуванням встановлених судом обставин.

Відповідач позовні вимоги не визнав, надав суду відзив в якому зазначив, що відповідно до наказу Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області від 27 березня 2014 року №ДЦ/:03:000/00000781 громадянину ОСОБА_1 надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 11,3197 га в оренду для ведення особистого селянського господарства із земель запасу сільськогосподарського призначення на території Дробишевської сільської ради Краснолиманського району Донецької області, розташованих за межами населеного пункту. ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області у вересні 2015 року для розгляду та затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду для ведення особистого селянського господарства із земель запасу сільськогосподарського призначення на території Дробишевської сільської ради Краснолиманського району Донецької області, розташованих за межами населеного пункту.

За результатами розгляду було з`ясовано, що проект землеустрою не в повній мірі відповідає вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, державних стандартів, норм і правил у сфері землеустрою, а саме: на титульному аркуші проекту землеустрою, кадастровому плані земельної ділянки та на аркуші відомостей про координати поворотних точок їх меж, не вказана позначка про проведення перевірки електронного документа та внесення відомостей про земельну ділянку до Державного земельного кадастру ( пункт 75 постанова КМУ від 17 жовтня 2012 року № 1051 «Про затвердження Порядку ведення Державного земельного кадастру»); не вжито заходи щодо поновлення терміну дії наказу Головного управління Держгеокадастру від 27 березня 2014 року № :03:000/00000781, який сплив 27 березня 2015 року; не уточнена інформація щодо цільового призначення земельної ділянки у Витязі з Державного земельного кадастру від 29 грудня 2014 року №НВ-; не надано агрохімічний паспорт поля (земельної ділянки), запроектованої до відведення гр. ОСОБА_1 , який є обов`язковим при передачі земельної ділянки у власність, користування (згідно п.5. Порядку ведення агрохімічного паспорту поля, земельної ділянки, затвердженого наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 11 жовтня 20111 року № 536).

Враховуючи вище викладене, проект громадянину ОСОБА_1 повернуто на опрацювання та виправлення недоліків.

Зазначає, що позивач декілька разів звертався до Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області, але зауваження не були виправлені.

Наказом Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області від 20 жовтня 2016 року № 2216-СГ «Про надання згоди на поділ земельної ділянки» громадянину ОСОБА_2 надано згоду на поділ земельної ділянки площею 11,3197 га (кадастровий номер :03:000:1787) в тому числі: ріллі 11,3197 га, що перебуває у запасі із цільовим призначенням землі сільськогосподарського призначення, на території Дробишевської селищної ради Лиманського (Краснолиманського) району Донецької області за межами населених пунктів та розроблену технічну документацію щодо поділу та об`єднання земельної ділянки площею 11,3197 га кадастровий номер :03:000:1787 громадянину ОСОБА_2 для ведення особистого селянського господарства на території Дробишевської селищної ради Лиманського району Донецької області за межами населених пункті.

08 листопада 2016 року наказом Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області № 2347-СГ «Про погодження документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки» технічну документацію із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельної ділянки площею 11,3197 га кадастровий номер :03:000:1787 громадянину ОСОБА_2 для ведення особистого селянського господарства на території Дробишевської селищної ради Лиманського району Донецької області за межами населених пунктів, було погоджено.

Таким чином, підготувати позивачу відповідне рішення про затвердження проекту землеустрою та передачу земельної ділянки з кадастровим номером :03:000:1787 в оренду є не можливим, у зв`язку з тим, що у 2016 році до Головного управління Держгеокадастру звернулись громадяни з клопотанням надання дозволу на розробку проекту землеустрою на земельні ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства із земель запасу сільськогосподарського призначення на території Дробишевської сільської ради Краснолиманського району Донецької області, розташованих за межами населеного пункту, крім того, ця інформація була зазначена у листах Головного управління.

Земельну ділянку з кадастровим номером :03:000:1787 поділено на 6 земельних ділянок та визначено кожній свій кадастровий номер.

Наказами Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області надано у власність земельні ділянки громадянам: ОСОБА_2 наказом № 198-СГ від 31 січня 2017 року передано земельну ділянку площею 2,0000га з кадастровим номером :03:000:1895; ОСОБА_3 наказом № 208-СГ від 01 лютого 2017 року передано земельну ділянку площею 2,0000га з кадастровим номером :03:000:1891; ОСОБА_4 наказом № 199-СГ від 31 січня 2017 року передано земельну ділянку площею 2,0000газ кадастровим номером :03:000:1894; ОСОБА_5 наказом № 184-СГ від 31 січня 2017 року передано земельну ділянку площею 2,0000 га з кадастровим номером :03:000:1893; ОСОБА_6 наказом № 183-СГ від 31 січня 2017 року передано земельну ділянку площею 2,0000 га з кадастровим номером :03:000:1892; ОСОБА_7 наказом № 205-СГ від 01 лютого 2017 року передано земельну ділянку площею 1,2261 газ кадастровим номером :03:000:1890.

Громадяни ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , ОСОБА_5 зареєстрували право власності на земельну ділянку, яке виникає з моменту державної реєстрації цих прав, як того вимагає стаття 125 Земельного кодексу України. Просить суд відмовити у задоволенні позову /том2 а.с.56-63/.

Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 13 листопада 2017 року, залишеною без змін постановою Донецького апеляційного адміністративного суду від 05 лютого 2018 року, позов задоволено повністю: визнано протиправною відмову головного управління Держгеокадастру у Донецькій області від 27 вересня 2017 року № К-4702/0-3166/6-17 щодо затвердження проекту землеустрою земельної ділянки (кадастровий номер :03:000:1787); зобов`язано Головне управління Держгеокадастру у Донецькій області прийняти рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (кадастровий номер :03:000:1787) із земель сільськогосподарського призначення державної власності, що перебувають у запасі, громадянину ОСОБА_1 для ведення фермерського господарства на території Дробишевської селищної ради Краснолиманського району Донецької області за межами населених пунктів; стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань з відповідача на користь позивача судові витрати у розмірі 1280,00 грн.

Ухвалою Верховного суду у складі Касаційного адміністративного суду від 29 листопада 2019 року касаційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області задоволено частково. Постанову Донецького окружного адміністративного суду від 13 листопада 2017 року та постанову Донецького апеляційного адміністративного суду від 05 лютого 2018 року скасовано, а справу № 805/3473/17-а направлено на новий розгляд до суду першої інстанції /том 1 а.с.274-286/.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справа №805/3473/17-а передана на розгляд судді Зеленова А.С./том 2 а.с.1/.

Ухвалою суду від 16 грудня 2019 року адміністративну справу №805/3473/17-а за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії прийнято до свого провадження. Призначено підготовче засідання на 22 січня 2020 року /том 2 а.с.2/.

22 січня 2020 року судом відкладено розгляд справи у зв`язку із неявкою учасників розгляду справи до 5 лютого 2020 року.

5 лютого 2020 року судом у підготовчому провадженні оголошено перерву до 17 лютого 2020 року для надання додаткових доказів.

13 лютого 2020 року засобами електронного зв`язку відповідачем на адресу суду надано інформаційні витяги з Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку /том 2 а.с.15-27,28-40/.

Ухвалою суду від 17 лютого 2020 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду на 16 березня 2020 року /том 2 а.с.42/.

5 березня 2020 року представником відповідача надано клопотання про залучення в якості третіх осіб ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , оскільки земельну ділянку з кадастровим номером :03:000:1787 поділено на 6 земельних ділянок та визначено кожній свій кадастровий номер. Громадяни ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , ОСОБА_5 зареєстрували право власності на земельну ділянку, яке виникає з моменту державної реєстрації цих прав як того вимагає стаття 125 Земельного кодексу України/том2 а.с.52-54/.

10 березня 2020 року представником відповідача надано відзив на позовну заяву /том 2 а.с.56-64/.

16 березня 2020 року представником позивача надано клопотання про розгляд справи без його участі /том 2 а.с.65/.

Ухвалою суду від 18 березня 2020 року залучено в якості третіх осіб без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 по справі №805/3473/17-а за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії /том 2 а.с.67/.

За клопотанням представника відповідача судом відкладено розгляд справи до 30 березня 2020 року.

30 березня 2020 року за клопотанням представника відповідача судом відкладено розгляд справи до 13 квітня 2020 року.

13 квітня 2020 року засобами електронного зв`язку представником відповідача надано клопотання про відкладення розгляду справи.

Учасники судового розгляду у судове засідання не з`явилися, про день, час та місце судового розгляду повідомлено належним чином.

Неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

З урахуванням наведеного, суд вважає за можливе розглянути справу без участі учасників судового розгляду у порядку письмового провадження.

За змістом статті 3 Земельного кодексу України земельні відносини в Україні регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Частиною 2 статті 4 Земельного кодексу України передбачено, що завданням земельного законодавства є регулювання земельних відносин з метою забезпечення права на землю громадян, юридичних осіб, територіальних громад та держави, раціонального використання та охорони земель.

Статтею 30 Закону України "Про землеустрій" передбачено, що погодження і затвердження документації із землеустрою проводиться в порядку, встановленому Земельним кодексом України, цим Законом.

Частиною 1 статті 186-1 Земельного кодексу України передбачено, що проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок усіх категорій та форм власності (крім земельних ділянок зони відчуження та зони безумовного (обов`язкового) відселення території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи) підлягає обов`язковому погодженню з територіальним органом центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.

У відповідності до частини 4 статті 186-1 Земельного кодексу України розробник подає на погодження до органу, визначеного в частині першій цієї статті, за місцем розташування земельної ділянки оригінал проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, а до органів, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, - завірені ним копії проекту.

Частиною 5 статті 186-1 Земельного кодексу України передбачено, що органи, зазначені в частинах першій - третій цієї статті, зобов`язані протягом десяти робочих днів з дня одержання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або копії такого проекту безоплатно надати або надіслати рекомендованим листом з повідомленням розробнику свої висновки про його погодження або про відмову в такому погодженні з обов`язковим посиланням на закони та прийняті відповідно до них нормативно-правові акти, що регулюють відносини у відповідній сфері.

Згідно з частиною 6 статті 186-1 Земельного кодексу України підставою для відмови у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише невідповідність його положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівній документації.

Частиною 8 статті 186-1 Земельного кодексу України передбачено, що у висновку про відмову погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки органами, зазначеними в частинах першій - третій цієї статті, має бути надано вичерпний перелік недоліків проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та розумний строк для усунення таких недоліків (який за письмовим проханням розробника проекту може бути продовжений).

Органами, зазначеними в частинах першій - третій цієї статті, може бути відмовлено у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки лише у разі, якщо не усунено недоліки, на яких було наголошено у попередньому висновку. Не можна відмовити у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки з інших причин чи вказати інші недоліки.

Повторна відмова не позбавляє права розробника проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки усунути недоліки проекту та подати його на погодження.

Таким чином, статтею 186-1 Земельного кодексу України передбачено два альтернативні варіанти рішень у формі висновку, які можуть бути прийняті територіальним органом центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, за результатами розгляду проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки: про затвердження цього проекту або про відмову в його затвердженні.

Наказом Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області від 20 жовтня 2016 року № 2216-СГ «Про надання згоди на поділ земельної ділянки» громадянину ОСОБА_2 надано згоду на поділ земельної ділянки площею 11,3197 га (кадастровий номер :03:000:1787) в тому числі: ріллі 11,3197 га, що перебуває у запасі із цільовим призначенням землі сільськогосподарського призначення, на території Дробишевської селищної ради Лиманського (Краснолиманського) району Донецької області за межами населених пунктів та розроблену технічну документацію щодо поділу та об`єднання земельної ділянки площею 11,3197 га кадастровий номер :03:000:1787 громадянину ОСОБА_2 для ведення особистого селянського господарства на території Дробишевської селищної ради Лиманського району Донецької області за межами населених пункті.

08 листопада 2016 року наказом Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області № 2347-СГ «Про погодження документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки» технічну документацію із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельної ділянки площею 11,3197 га кадастровий номер :03:000:1787 громадянину ОСОБА_2 для ведення особистого селянського господарства на території Дробишевської селищної ради Лиманського району Донецької області за межами населених пунктів, було погоджено.

Таким чином, підготувати позивачу відповідне рішення про затвердження проекту землеустрою та передачу земельної ділянки з кадастровим номером :03:000:1787 в оренду є не можливим, у зв`язку з тим, що у 2016 році до Головного управління Держгеокадастру звернулись громадяни з клопотанням надання дозволу на розробку проекту землеустрою на земельні ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства із земель запасу сільськогосподарського призначення на території Дробишевської сільської ради Краснолиманського району Донецької області, розташованих за межами населеного пункту, крім того, ця інформація була зазначена у листах Головного управління.

Земельну ділянку з кадастровим номером :03:000:1787 поділено на 6 земельних ділянок та визначено кожній свій кадастровий номер.

Наказами Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області надано у власність земельні ділянки громадянам: ОСОБА_2 наказом № 198-СГ від 31 січня 2017 року передано земельну ділянку площею 2,0000 га з кадастровим номером :03:000:1895; ОСОБА_3 наказом № 208-СГ від 01 лютого 2017 року передано земельну ділянку площею 2,0000га з кадастровим номером :03:000:1891; ОСОБА_4 наказом № 199-СГ від 31 січня 2017 року передано земельну ділянку площею 2,0000га з кадастровим номером :03:000:1894; ОСОБА_5 наказом № 184-СГ від 31 січня 2017 року передано земельну ділянку площею 2,0000 га з кадастровим номером :03:000:1893; ОСОБА_6 наказом № 183-СГ від 31 січня 2017 року передано земельну ділянку площею 2,0000 га з кадастровим номером :03:000:1892; ОСОБА_7 наказом № 205-СГ від 01 лютого 2017 року передано земельну ділянку площею 1,2261 газ кадастровим номером :03:000:1890.

Громадяни ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , ОСОБА_5 зареєстрували право власності на земельну ділянку, яке виникає з моменту державної реєстрації цих прав як того вимагає стаття 125 Земельного кодексу України. Просить суд відмовити у задоволенні позову /том2 а.с.56-63/.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад спірних правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

Відповідно до статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно із частиною 1 статті 4 КАС України, адміністративний суд - суд, до компетенції якого цим Кодексом віднесено розгляд і вирішення адміністративних справ. Адміністративною справою є переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір. Відповідач - суб`єкт владних повноважень, а у випадках, визначених законом, й інші особи, до яких звернена вимога позивача.

За приписами пункту 1 частини 1 статті 19 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

У пункті 7 частини 1 статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що суб`єкт владних повноважень - це орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Водночас помилковим є застосування статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України та поширення юрисдикції адміністративних судів на усі спори, стороною яких є суб`єкт владних повноважень, оскільки при вирішенні питання про розмежування компетенції судів щодо розгляду адміністративних і господарських справ недостатньо застосування виключно формального критерію - визначення суб`єктного складу спірних правовідносин. Визначальною ознакою для правильного вирішення спору є характер правовідносин, з яких виник спір. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Публічно-правовим, вважається, зокрема, спір, у якому сторони правовідносин виступають одна щодо іншої не як рівноправні і в якому одна зі сторін виконує публічно-владні управлінські функції та може вказувати або забороняти іншому учаснику правовідносин певну поведінку, давати дозвіл на передбачену законом діяльність тощо.

Необхідною ознакою суб`єкта владних повноважень є здійснення ним публічно-владних управлінських функцій. Ці функції суб`єкт повинен виконувати саме в тих правовідносинах, у яких виник спір.

До юрисдикції адміністративного суду належить спір, який виник між двома (кількома) суб`єктами стосовно їх прав та обов`язків у конкретних правових відносинах, у яких хоча б один суб`єкт законодавчо вповноважений владно керувати поведінкою іншого (інших) суб`єкта (суб`єктів), а останній (останні) відповідно зобов`язаний виконувати вимоги та приписи такого суб`єкта владних повноважень. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 23 травня 2018 року у справі № 914/2006/17.

Разом з тим приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило майнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єктів владних повноважень.

Якщо порушення своїх прав особа вбачає у наслідках, спричинених рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень, які вона вважає неправомірними, і ці наслідки призвели до виникнення, зміни чи припинення цивільних правовідносин, мають майновий характер або пов`язані з реалізацією майнових або особистих немайнових інтересів особи, то визнання незаконними (протиправними) таких рішень є способом захисту її цивільних прав та інтересів в порядку цивільного судочинства.

При визначенні предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Аналогічний висновок щодо застосування норм процесуального права у подібних відносинах викладений, зокрема, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21.08.2019 у справі №305/216/18.

Визначальним принципом здійснення правосуддя в адміністративних справах є принцип офіційного з`ясування всіх обставин у справі з обов`язком суб`єкта владних повноважень доказувати правомірність своїх дій, бездіяльності чи рішень, на відміну від визначального принципу цивільного (господарського) судочинства, який полягає у змагальності сторін. Суд, який розглянув справу, не віднесену до його юрисдикції, не може вважатися "судом, встановленим законом" у розумінні пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.04.2018 у справі №761/33504/14-а, від 18.04.2018 у справі № 802/950/17-а та від 14.11.2018 у справі №826/240/16.

Конституційний Суд України в пункті 4 мотивувальної частини Рішення від 16 квітня 2009 року № 7-рп/2009 (справа про скасування актів органів місцевого самоврядування) зазначив, що органи місцевого самоврядування, вирішуючи питання місцевого значення, представляючи спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ та міст, приймають нормативні та ненормативні акти. До ненормативних належать акти, які передбачають конкретні приписи, звернені до окремого суб`єкта чи юридичної особи, застосовуються одноразово і після реалізації вичерпують свою дію фактом їхнього виконання. У зв`язку з прийняттям цих рішень виникають правовідносини, пов`язані з реалізацією певних суб`єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, у тому числі отримання державного акта на право власності на земельну ділянку, укладення договору оренди землі.

Отже, прийняті відповідачем рішення про передачу третім особам у приватну власність земельних ділянок є ненормативними актами суб`єктів владних повноважень, які вичерпали свою дію внаслідок їх виконання. У такому випадку захист порушеного, на думку позивача, права залежно від суб`єктного складу сторін має вирішуватися за нормами цивільного (господарського) судочинства.

За правилами пункту 1 частини першої статті 15 Цивільного процесуального кодексу України (в редакції, чинній на час прийняття оскаржуваного рішення) суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин.

Згідно з пунктом 10 частини другої статті 16 Цивільного кодексу України до способів захисту цивільних прав та інтересів належить визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

При цьому визначальним принципом здійснення правосуддя в адміністративних справах є принцип офіційного з`ясування всіх обставин у справі з обов`язком суб`єкта владних повноважень доказувати правомірність своїх дій, бездіяльності чи рішень, на відміну від визначального принципу цивільного (господарського) судочинства, який полягає у змагальності сторін. Суд, який розглянув справу, не віднесену до його юрисдикції, не може вважатися «судом, встановленим законом» у розумінні пункту 1 статті 6 Конвенції.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Великої Палати Верховного Суду від 03 та 18 квітня 2018 року у справах № 761/33504/14-а та № 802/950/17-а відповідно.

Згідно із частиною 1 статті 19 Цивільного процесуального кодексу України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

За приписами частини 1 статті 23 Цивільного процесуального кодексу України, усі справи, що підлягають вирішенню в порядку цивільного судочинства, розглядаються місцевими загальними судами як судами першої інстанції, крім справ, визначених частинами другою та третьою цієї статті.

Згідно ч.1 ст.30 ЦПК України позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини. Якщо пов`язані між собою позовні вимоги пред`явлені одночасно щодо декількох об`єктів нерухомого майна, спір розглядається за місцезнаходженням об`єкта, вартість якого є найвищою.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року (далі по тексту - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у справі "Zand v. Austria" від 12 жовтня 1978 року вказав, що словосполучення "встановлений законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття "суд, встановлений законом" у частині першій статті 6 Конвенції передбачає "усю організаційну структуру судів, включно з поняттями, що належать до юрисдикції певних категорій судів. З огляду на це, не вважається "судом, встановленим законом" орган, котрий, не маючи юрисдикції, вирішує спір, що підлягає розгляду судом іншої юрисдикції.

Враховуючи вищенаведені обставини та норми чинного законодавства, суд вважає, що розгляд даної категорії справ не має здійснюватися в порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України.

Згідно вимог пункту 1 частини 1 статті 238 Кодексу адміністративного судочинства України суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

З урахуванням вищевикладеного, суд дійшов до висновку щодо закриття провадження по справі.

Суд вважає доцільним роз`яснити також в цій ухвалі, що положеннями пункту 3 частини 1 ст. 7 ЗУ "Про судовий збір" передбачено, що сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі, зокрема, закриття провадження у справі.

Суд роз`яснює, що цей спір підлягає розгляду за правилами цивільного судочинства.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст.189, 238, 243, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

У Х В АЛ И В:

Закрити провадження в адміністративній справі №805/3473/17-а за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області, третіх осіб без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга подається до Першого апеляційного адміністративного суду через Донецький окружний адміністративний суд.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Ухвалу постановлено в нарадчій кімнаті в порядку письмового провадження 13 квітня 2020 року.

Текст ухвали розміщений в Єдиному державному реєстрі судових рішень (веб-адреса сторінки: http://www.reyestr.court.gov.ua/).

Суддя А.С. Зеленов