Справа № 240/381/20
Суддя: Панкеєва Вікторія Анатоліївна
Дата ухвалення: 2020-04-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
08 квітня 2020 року м. Житомир справа № 240/381/20
категорія 112030000
Житомирський окружний адміністративний суд у складі:
судді Панкеєвої В.А.,
розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною відмови, зобов`язання вчинити дії,
встановив:
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, якому просить:
- визнати протиправною відмову військової частини НОМЕР_1 , оформлену листом №8434 від 18.12.2019, у зарахуванні йому періоду навчання в Чернігівському ліцеї з посиленою військово-фізичною підготовкою з 21.08.1995 по 13.06.1998 до загальної вислуги років;
- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 зарахувати йому до загальної вислуги років період навчання у Чернігівському ліцеї з посиленою військово-фізичною підготовкою з 21.08.1995 по 13.06.1998.
В обґрунтування позовних вимог вказано, що з 21.08.1995 по 13.06.1998 позивач проходив навчання у Чернігівському ліцеї з посиленою військово-фізичною підготовкою. Зважаючи на ту обставину, що йому не було зараховано до вислуги років період навчання у Чернігівському ліцеї з посиленою військово-фізичною підготовкою, він звернувся із відповідним рапортом до керівництва військової частини НОМЕР_1 . Листом від 18.12.2019 за №8434 відповідач відмовив у зарахуванні до стажу служби навчання, у зв`язку з тим, що період навчання у даному закладі не можна віднести до військової служби. Позивач вважає, що Чернігівський ліцей з посиленою військово-фізичною підготовкою Чернігівської обласної державної адміністрації створено відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 19.08.1992 за №490 "Про реформу системи військової освіти" на базі частини Чернігівського вищого військового авіаційного училища льотчиків імені Ленінського комсомолу та Чернігівського авіаційно-спортивного клубу Товариства сприяння обороні України, а отже є частиною системи військової освіти і відповідно системи військових навчальних закладів України.
Ухвалою судді Житомирського окружного адміністративного суду від 10.02.2020 відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення учасників справи.
Відповідач у строк та в порядку, визначеному ст.152, ч.1 ст.261 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) подав відзив на позовну заяву.
Зважаючи на незначну складність справи, суд вважає за необхідне розглянути її в порядку п.2 ч.1 ст.263 КАС України.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.
Як встановлено судом, наказом №147 від 20.08.1995 ОСОБА_1 зараховано на навчання до Чернігівського ліцею з посиленою військово-фізичною підготовкою (а.с.9).
В подальшому наказом №53 від 13.06.1998 "Про розподіл випускників до вищих навчальних закладів" позивача по закінченню навчання в ліцеї направлено для подальшого навчання до вищого закладу освіти Міністерства оборони України Сумського державного університету (а.с.10).
Факт навчання позивача в Чернігівському ліцеї з посиленою військово-фізичною підготовкою в період з 21.08.1995 по 13.06.1998 підтверджується також довідкою начальника Чернігівського ліцею від 29.03.2018 №39 (а.с.8).
27.11.2019 позивач з метою зарахування до вислуги років періоду навчання в Чернігівському ліцеї звернувся до відповідача із рапортом (а.с.6).
Листом від 18.12.2019 №8434 позивачу повідомлено, що стаття 24 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" (в редакції, що була чинною протягом строку навчання в ліцеї) пов`язувала початок перебування на військовій службі з днем прибуття на навчання до військово-навчального закладу (військового ліцею), вказаному у приписі, виданому військовим комісаріатом, - для допризовників, призовників і військовозобов`язаних.
Міністерством юстиції України надано роз`яснення, згідно з яким при нарахуванні вислуги років військовослужбовцям, які в період з 25 березня 1992 року по 31 липня 1999 року навчались у військових ліцеях, необхідно керуватись нормами Закону України "Про загальний військовий обов`язок і військову службу" в редакції Закону від 25 березня 1992 року.
Разом з тим, станом на час виникнення спірних правовідносин жодна норма Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" чи будь-якого іншого закону не відносить період навчання у ліцеї до періоду військової служби.
Крім того, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 19 серпня 1992 року № 490 "Про реформу системи військової освіти" військові ліцеї були створені з метою підготовки кандидатів для вступу до військових навчальних закладів. Вказаною постановою затверджено перелік вищих навчальних закладів, в яких здійснюватиметься військова підготовка студентів. Чернігівський ліцей з посиленою військово-фізичною підготовкою відсутній у вказаному переліку. Отже, цей ліцей не є військовим навчальним закладом в розумінні Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", тому строк навчання позивача не може бути зараховано у загальний строк військової служби, оскільки навчання в такому учбовому закладі не можна вважати проходженням військової служби згідно з переліком її видів, що закріплений у частині четвертій статті 2 зазначеного Закону (а.с.7).
Вирішуючи спірні правовідносини, суд виходить із наступного.
Згідно ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Загальні засади проходження в Україні військової служби та правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України визначають Законом України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25.03.1992 № 2232-XII (далі - Закон № 2232-XII).
Згідно ч.1 ст.2 Закону №2232-XII військова служба - є почесним обов`язком кожного громадянина України, особливим видом державної служби, пов`язаної з виконанням громадянином України загального військового обов`язку і службою на конкурсно-контрактній основі у Збройних Силах України та інших військах, створених відповідно до законодавства України.
Згідно зі ст.24 Закону України "Про загальний військовий обов`язок та військову службу" (в редакції від 25.03.1992) початком перебування на військовій службі вважався, зокрема, й день прибуття на навчання до військово-навчального закладу (військового ліцею), вказаний у приписі, виданому військовим комісаріатом, для допризовників, призовників і військовозобов`язаних.
При цьому, у ст.2 Закону № 2232-XII встановлено такі види військової служби: строкова військова служба; військова служба за контрактом на посадах солдатів і матросів, сержантів і старшин; військова служба жінок за контрактом на посадах солдатів і матросів, сержантів і старшин, прапорщиків і мічманів та офіцерського складу; військова служба за контрактом прапорщиків і мічманів; військова служба за контрактом курсантів (слухачів) військово-навчальних закладів і студентів кафедр військової підготовки (факультетів військової підготовки, відділень військової підготовки) вищих цивільних навчальних закладів; військова служба за контрактом офіцерського складу.
Водночас, такого виду як навчання у військових ліцеях вказаний перелік не містить.
За приписами ч.1 ст.25 Закону (в редакції на час навчання позивача) громадяни, які навчаються у військово-навчальних закладах, перебувають на військовій службі і не мають звань прапорщиків чи мічманів та офіцерського складу, є курсантами, а ті, що мають такі звання, - слухачами. Навчання у військово-навчальних закладах зараховується курсантам як строкова військова служба.
Відповідно до ч.1 ст.12 Закону №2232-XII громадяни України, які виявили бажання вступити до вищих військових навчальних закладів та військових навчальних підрозділів вищих навчальних закладів, можуть проходити попередню підготовку в загальноосвітніх навчальних закладах, військових ліцеях, ліцеях з посиленою військово-фізичною підготовкою, у військових оркестрах, навчальних закладах громадських організацій, на підготовчих курсах при вищих військових навчальних закладах або військових навчальних підрозділах вищих навчальних закладів.
Аналіз вказаної норми Закону свідчить, що навчання у військовому ліцеї є лише підготовкою до вступу у вищі військові навчальні заклади та військові навчальні підрозділи вищих навчальних закладів.
Так, відповідно до положень Закону України "Про загальну середню освіту" від 13.05.1999 № 651-XIV, ліцей - навчальний заклад III ступеня з профільним навчанням та допрофесійною підготовкою (може надавати освітні послуги II ступеня, починаючи з 8 класу).
Відповідно постанови Кабінету Міністрів України від 19.08.1992 № 490 були створені вищи військові навчальні заклади. Пунктом 2 цієї постанови визначено, що Чернігівський ліцей з посиленою військово-фізичною підготовкою створено на базі частини Чернігівського вищого військового авіаційного училища льотчиків імені Ленінського комсомолу та Чернігівського авіаційно-спортивного клубу Товариства сприяння обороні України (за погодженням з його Центральним комітетом).
З вищевказаного слідує, що період навчання позивача з 21.08.1995 по 13.06.1998 у Чернігівському ліцеї з посиленою військово-фізичною підготовкою є лише підготовкою до вступу на навчання у військовому навчальному закладі і не може вважатися безпосередньо військовою службою. Про вказане свідчить також виданий позивачу за результатами навчання атестат про повну загальну середню освіту (а.с.11).
Суд зауважує, що згідно наказу від 20.08.1995 №147 позивач був зарахований на навчання "ліцеїстом", а не курсантом чи слухачем (а.с.9).
Крім того, за змістом Закону №2232-ХІІ, необхідною умовою прийняття на військову службу є, зокрема, досягнення громадянином України відповідного віку.
Так, за правилами ст.15 ч.1 Закону України "Про загальний військовий обов`язок та військову службу" (у редакції на час навчання) для статусу військовослужбовця необхідно досягнення 18-річного віку.
Крім того, за правилами ст.20 цього Закону на військову службу у добровільному порядку приймаються особи, які відповідають вимогам військової служби, зокрема: громадяни віком від 17 до 21 року, в тому числі ті, котрі досягли 17-річного віку в рік зарахування на навчання, а також військовослужбовці та військовозобов`язані віком від 18 до 23 років, які не мають військових звань офіцерського складу і виявили бажання вчитися у військово-навчальних закладах, - на військову службу курсантів військово-навчальних закладів; курсанти військово-навчальних закладів і офіцери запасу - на військову службу офіцерського складу.
В той же час, як вбачається із матеріалів справи, позивачу станом на момент його зарахування до військового ліцею було лише 15 років, тобто він був неповнолітньою особою, яка в силу Закону не могла бути призваною на військову службу.
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що ліцей, у якому навчався позивач не є військовим навчальним закладом у розумінні Закону №2232-ХІІ, а тому строк його навчання не може бути зараховано у загальний строк військової служби, оскільки навчання у такому учбовому закладі не можна вважати проходженням військової служби згідно з переліком її видів, що закріплений у ст.2 цього Закону.
Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 12.12.2019 у справі №818/1880/18.
Згідно з ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
З огляду на наведене, відмова відповідача, щодо зарахування позивачу до загального строку військової служби навчання у Чернігівському ліцеї з посиленою військово-фізичною підготовкою визнається судом обґрунтованою, у зв`язку з чим, у задоволенні позову слід відмовити.
З урахуванням відмови у задоволенні позову, суд не розглядає питання про розподіл судових витрат.
Керуючись статтями 242-246 Кодексу адміністративного судочинства України,
У задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , інд. код НОМЕР_2 ) відмовити за безпідставністю.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду через Житомирський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В.А. Панкеєва