Справа № 760/33550/19
Суддя: Оксюта Т. Г.
Дата ухвалення: 2020-04-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження №2-а/760/788/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 квітня 2020 року Солом`янський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Оксюти Т.Г.

при секретарі Горупа В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Києві в порядку спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора 1 роти 2 батальйону Управління патрульної поліції в місті Києві сержанта поліції Горіленко Аліни Іванівни про визнання дій протиправними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до відповідача в якому просив суд визнати дії відповідача протиправними та скасувати постанову Серії ЕАК №1753950 від 16.11.2019 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі; провадження у справі закрити.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 16.11.2019 року інспектором 1 роти 2 батальйону УПП в місті Києві сержантом поліції Горіленко А.І. відносно нього винесена постанова Серії ЕАК №1753950 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 122 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 510,00 грн.

Зі змісту вказаної постанови вбачається, що позивач 16.11.2019 року об 11 год. 39 хв. в м. Києві по пр. Валерія Лобановського 116, керуючи транспортним засобом Alfa Romeo Stelvio д.н. НОМЕР_1 , здійснив зупинку (рух) на смузі для маршрутних транспортних засобів, позначеною дорожнім знаком 5.8., чим порушив п. 17.1. ПДР.

Вважає, що притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 122 КУпАП є незаконним, необґрунтованим та недоведеним.

Висновок про те, що позивачем скоєне адміністративне правопорушення є необґрунтованим, оскільки відсутні будь-які докази його винуватості в скоєнні адміністративного правопорушення.

Позивач зазначав, що 16.11.2019 року він, керуючи автомобілем Alfa Romeo Stelvio д.н. НОМЕР_1 , виїхав з АЗС «УКРНАФТА», що розташована в м. Київ, по просп. Валерія Лобановського 115, та попрямував в напрямку Солом`янської площі. На даній ділянці дороги, проїжджа частина має три смуги в попутному напрямку руху автомобіля позивача, крайня права смуга попутного напрямку призначена для руху маршрутного транспортного засобу.

Позивач, виїхавши з АЗС «УКРНАФТА» на проїжджу частину просп. Валерія Лобановського, відповідно до вимог п. 10.5 ПДР України, рухався ближче до правого краю проїжджої частини, а саме в смузі для руху маршрутних транспортних засобів.

Перебуваючи на смузі для руху маршрутних транспортних засобів, позивач увімкнув покажчик лівого повороту та почав прискорюватись, щоб набрати відповідну швидкість з якою рухались автомобілі у середній смузі для руху попутного транспорту, щоб безпечно для інших учасників дорожнього руху перелаштуватись в середню смугу для руху та покинути смугу для руху маршрутних транспортних засобі.

Близько за 100 метрів від того місця де позивач виїхав з АЗС, стояла машина патрульної поліції з працівниками патрульної поліції, які бачили, що позивач виїхав з АЗС «УКРНАФТА» та прискорювався з увімкненим покажчиком лівого повороту в смузі для руху маршрутних транспортних засобів та намагався перелаштуватись в середню смугу для руху попутного транспорту.

Працівники поліції зупинили автомобіль позивача. Інспектор УПП Горіленко А.І. пояснила позивачу, що причиною його зупинки стало те, що він рухався в смузі для руху маршрутних транспортних засобів.

На зауваження інспектора УПП позивач пояснив, що він не рухався по смузі для руху маршрутних транспортних засобів, а в`їхав в дану смугу в зв`язку з тим, що виїхав з АЗС «УКРНАФТА» і у відповідності до п. 10.5 ПДР України зобов`язаний був в`їхати та рухатись певну відстань саме в даній смузі, поки не набере відповідної швидкості, щоб безпечно, не створюючи аварійної ситуації, перелаштуватись в середню смугу для руху попутного транспорту. Однак інспектор поліції не врахувала пояснень позивача та склала постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі.

Позивач зазначав, що він звертався до інспектора УПП Горіленко А.І. з проханням надати йому для огляду відео з відеорестратора, оскільки автомобіль патрульної поліції був обладнаний відеореєстратором фіксації правопорушення правил дорожнього руху, однак позивачу було відмовлено в його проханні.

Вказував, що будь-які докази, які б свідчили про факт події, відсутні, наявні лише доводи інспектора УПП Горіленко А.І., що ґрунтуються на особистій впевненості цього працівника поліції.

На підставі вищевикладеного просив позов задовольнити.

Ухвалою судді Солом`янського районного суду м. Києва від 16.12.2019 у справі відкрито спрощене позовне провадження.

27.01.2020 від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник проти задоволення позову заперечував, посилаючись на те, що доказами на підтвердження вини позивача є відеозапис, здійснений за допомогою нагрудної відеокамери інспектора, відповідно до якого позивач вчинив інкриміноване йому адміністративне правопорушення. Представник відповідача зазначав, що розглядаючи адміністративну справу інспектор діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією, КУпАП та іншими нормативно-правовими актами. На підставі викладеного просив відмовити у задоволенні позову.

11.02.2020 від представника позивача надійшла відповідь на відзив відповідача, в якому представник позивача проти відзиву відповідача заперечує повністю. Зазначав, що на обґрунтування відзиву на позовну заяву, відповідачем було долучено до відзиву диск із відеозаписом, на якому зафіксовано розмова відповідача з позивачем, уже після того, як було зупинено автомобіль позивача. Таким чином, поданий відповідачем диск не містить доказів самого правопорушення. Також зазначав, що з оскаржуваної постанови не зрозуміло, якими саме діями позивач порушив п. 17.1. ПДР, чи він здійснив зупинку на смузі для маршрутних транспортних засобів, чи він здійснював рух по ній, оскільки в постанові зазначено «здійснював зупинку (рух)». Крім того вказував, що відповідач у своєму відзиві не наводить жодних аргументів стосовно того якими саме діями позивач порушив п. 17.1 ПДР. На підставі зазначеного, представник позивача, вважаючи доводи відповідача необґрунтованими та недоведеними, просив про задоволення позову.

Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного позовного провадження учасники справи в судове засідання не викликались.

Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Встановлено, що 16.11.2019 року інспектором 1 роти 2 батальйону УПП в місті Києві сержантом поліції Горіленко А.І. відносно Щипанського В.П. винесена постанова Серії ЕАК №1753950 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 122 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 510,00 грн.

У постанові зазначено, що позивач 16.11.2019 року об 11 год. 39 хв. в м. Києві по пр. Валерія Лобановського 116, керуючи транспортним засобом Alfa Romeo Stelvio д.н. НОМЕР_1 , здійснив зупинку (рух) на смузі для маршрутних транспортних засобів, позначеною дорожнім знаком 5.8, чим порушив п. 17.1. ПДР, на що слід зазначити наступне.

Відповідно до ст. 222 Кодексу України про адміністративні правопорушення розгляд справ про правопорушення, передбачені ч. 3 ст. 122 цього Кодексу, покладено на органи внутрішніх справ (Національна поліція).

Згідно ст. 254 КпАП України, про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності.

Відповідно до ст. 283 КпАП України, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Статтею ст. 251 КпАП України передбачено, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Разом з тим, положення даної статті вказують на те, що ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності,потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ч. 1 ст. 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Згідно ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Представник відповідача заперечуючи проти позову посилаючись на те, що доказами на підтвердження вини позивача є відеозапис, здійснений за допомогою нагрудної відеокамери інспектора, відповідно до якого позивач вчинив інкриміноване йому правопорушення. Даний відеозапис було додано до відзиву на позовну заяву. Представник відповідача зазначав, що розглядаючи адміністративну справу інспектор діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією, КУпАП та іншими нормативно-правовими актами, в зв`язку з чим відсутні підстави для визнанні дій інспектора УПП Горіленко А.І. протиправними та скасуванні постанови про адміністративне правопорушення.

Разом з тим, наданий відповідачем диск з відеозаписом, не містить доказів самого правопорушення та того, що ОСОБА_1 , керуючи автомобілем Alfa Romeo Stelvio д.н. НОМЕР_1 , в м. Києві по просп. Валерія Лобановського 116, здійснив зупинку (рух) на смузі для маршрутних транспортних засобів, позначеною дорожнім знаком 5.8, чим порушив п. 17.1 ПДР України.

Із наданого відповідачем диску вбачається, що на відеозаписі зафіксовано розмову відповідача з позивачем, уже після того, як було зупинено автомобіль позивача.

Вбачається, що ОСОБА_1 не погоджувався з доводами інспектора УПП та вказував на те, що він, не здійснював рух по смузі для маршрутних транспортних засобів, а виїхав на неї, лише тому, що виїхав із повороту (АЗС «УКРНАФТА») на проїжджу частину просп. Валерія Лобановського, та відповідно до вимог п. 10.5 ПДР України рухався ближче до правого краю проїжджої частини, а саме в смузі для руху маршрутних транспортних засобів.

Відповідно до п. 10.5 ПДР України - поворот необхідно виконувати так, щоб при виїзді з перехрещення проїзних частин транспортний засіб не опинився на смузі зустрічного руху, а у разі повороту праворуч слід рухатися ближче до правого краю проїзної частини.

На даному відеозаписі ОСОБА_1 вказував, що перебуваючи на смузі для руху маршрутних транспортних засобів, він увімкнув покажчик лівого повороту та намагався перелаштуватись у середню смугу для руху, оскільки далі йому потрібно було здійснити поворот ліворуч.

Таким чином, наданий відповідачем відеозапис не доводить факту правопорушення позивачем, що міститься в постанові Серія ЕАК №1753950 від 16.11.19 року в справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи інспектором 1 роти 2 батальйону УПП в місті Києві сержантом поліції Горіленко А.І. при винесені постанови не було наведено доказів, на яких ґрунтується її висновок про скоєння позивачем адміністративного правопорушення, зокрема не було зафіксовано покази свідків, та не зазначено мотивів відхилення інших доказів, на які посилався позивач.

Таким чином, на думку суду, винесення постанови по справі про адміністративне правопорушення, в даному випадку порушує права особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, передбачені ст. 268 КпАП України.

П. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року №14 Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 та 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до ст. 33 КпАП України, при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

Доказів відеофіксації або фотофіксації порушення, інспектором патрульної поліції надано не було.

Отже, виходячи з тексту постанови, обставини, визначені у ст. 33 КУпАП, інспектором патрульної поліції не досліджувались, а отже - до уваги не брались.

Викладене свідчить про порушення прав позивача на справедливий та неупереджений розгляд справи про притягнення його до адміністративної відповідальності.

Таким чином, при винесенні постанови від 16.11.2019 року посадова особа патрульної поліції припустилась порушень порядку притягнення особи до адміністративної відповідальності.

За таких обставин, суд приходить до висновку про необхідність визнання дій інспектора 1 роти 2 батальйону УПП в місті Києві сержанта поліції Горіленко А.І. протиправними та скасування постанови від 16.11.2019 року винесеної інспектором УПП у м. Києві Горіленко А.І. про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 122 КУпАП.

При цьому, суд, розглядаючи спір у порядку адміністративного судочинства, у справах, про адміністративні правопорушення, перелік яких зазначений у ст. 222 КпАП, не вправі перебирати на себе повноваження органів Національної поліції з вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу та виносити одну з постанов, визначених ст. 284 КпАП замість вказаного суб`єкта владних повноважень, що виключатиме втручання суду у дискреційні повноваження останнього.

Виключне право виносити одну із вищевказаних постанов по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КпАП належить органам Національної поліції та належить до дискреційних повноважень останніх, з урахуванням чого вимоги про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення задоволенню не підлягають.

Вказана правова позиція викладена у постанові КАС ВС від 13 лютого 2020 року у справі № 201/243/17.

Керуючись статтями 122, 251, 268, 283, 288 Кодексу України про адміністративні правопорушення, статтями 2, 3, 5, 47, 49, 72, 73, 74, 75, 76, 77, 192, 193, 194, 199, 202, 203, 204, 205, 211, 224, 225, 227, 229, 241, 242, 243, 244, 246, 250, 286, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправними дії інспектора 1 роти 2 батальйону Управління патрульної поліції в місті Києві сержанта поліції Горіленко Аліни Іванівни щодо винесення постанови від 16.11.2019 року Серія ЕАК №1753950 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 122 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в сумі 510,00 грн.

Скасувати постанову Серія ЕАК №1753950 від 16.11.2019 року винесену інспектором 1 роти 2 батальйону Управління патрульної поліції в місті Києві сержантом поліції Горіленко Аліною Іванівною про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за ч. 3 ст. 122 КУпАП в розмірі 510,00 гривень.

У задоволенні решти вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Шостого апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Суддя