Справа № 826/15331/15
Суддя: Олендер І.Я.
Дата ухвалення: 2020-04-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

10 квітня 2020 року

Київ

справа №826/15331/15

адміністративне провадження №К/9901/26290/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Олендера І.Я.,

суддів: Гончарової І.А., Ханової Р.Ф.,

розглянувши у порядку письмового провадження касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Дніпровському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві на постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 23 грудня 2015 року (судді: Чаку Є.В. (головуючий), Файдюк В.В., Старова Н.Е.) у справі № 826/15331/15 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Холдингова компанія «Український фінансовий світ» до Державної податкової інспекції у Дніпровському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві про визнання протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення,

УСТАНОВИВ:

ІСТОРІЯ СПРАВИ

Короткий зміст позовних вимог

1. Товариство з обмеженою відповідальністю «Холдингова компанія «Український фінансовий світ» (далі - позивач, ТОВ «ХК «Український фінансовий світ») звернулось до суду з позовом до Державної податкової інспекції у Дніпровському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві (далі - відповідач, контролюючий орган, ДПІ у Дніпровському районі ГУ ДФС у м. Києві) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 27 березня 2015 року № .

2. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що контролюючий орган приймаючи оскаржуване податкове повідомлення-рішення від 27 березня 2015 року № діяв всупереч та не у відповідності до вимог чинного податкового законодавства, оскільки висновки викладені відповідачем в акті перевірки, на підставі якого контролюючим органом було прийнято вказане податкове повідомлення-рішення, не відповідають фактичним обставинам справи та ґрунтуються на припущеннях відповідача про недотримання позивачем вимог чинного законодавства.

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій

3. Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 вересня 2015 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено повністю. Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що позивачем не було надано до суду жодних доказів, які б підтверджували, що ТОВ «ХК «Український фінансовий альянс» у межах спірних правовідносин відобразило витрати на будівництво та придбання об`єктів матеріальних необоротних активів, на рахунку 15 «Капітальні інвестиції». Ненадання таких документів, а також інших документів, які б підтверджували наявність придбаних матеріальних необоротних активів чи їх подальший рух, позбавляє можливості достовірно встановити, що податковий кредит, та відповідно спірна сума бюджетного відшкодування, виникли внаслідок придбання або спорудження (будівництва) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи).

4. Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, ТОВ «ХК «Український фінансовий альянс» подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи просило скасувати постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 вересня 2015 року та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги ТОВ «ХК «Український фінансовий альянс» у повному обсязі.

5. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 23 грудня 2015 року апеляційну скаргу ТОВ «ХК «Український фінансовий альянс» задоволено повністю. Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 вересня 2015 року скасовано та прийнято нове рішення про задоволення адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Холдингова компанія «Український фінансовий альянс» у повному обсязі. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення № від 27 березня 2015 року Державної податкової інспекції у Дніпровському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві. Рішення суду апеляційної інстанції мотивоване тим, що ТОВ «ХК «Український фінансовий альянс» було дотримано встановлено процедуру на бюджетне відшкодування, тоді як правова позиція Верховного Суду України викладена у постанові від 20 січня 2014 року № 21-316а14 містить лише інформацію про один із випадків отримання права на бюджетне відшкодування: якщо підприємством витрати на будівництво, реконструкцію, модернізацію (інші поліпшення, що збільшують первісну (переоцінену) вартість), виготовлення, придбання об`єктів матеріальних необоротних активів (у тому числі необоротних матеріальних активів, призначених для заміни діючих, і устаткування для монтажу) відображено на рахунку 15 «Капітальні інвестиції», це підприємство має право на отримання бюджетного відшкодування.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

6. Не погодившись із рішенням суду апеляційної інстанції, ДПІ у Дніпровському районі ГУ ДФС у м. Києві подала касаційну скаргу, де посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 23 грудня 2015 року та залишити в силі постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 вересня 2015 року у справі № 826/15331/15.

СТИСЛИЙ ВИКЛАД ОБСТАВИН СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДАМИ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

7. Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що відповідно до податкового повідомлення-рішення ДПІ у Дніпровському районі ГУ ДФС у м. Києві від 27 березня 2015 року № згідно з підпунктом 54.3.2 пункту 54.3 статті 54, пунктом 123.1 статті 123 Податкового кодексу України за порушення абзацу другого пункту 200.5 статті 200 Податкового кодексу України ТОВ «ХК «Український фінансовий альянс» відмовлено у наданні бюджетного відшкодування з податку на додану вартість за листопад 2014 року на суму 1 147 300,00 грн. Вказане податкове повідомлення-рішення прийняте на підставі акта перевірки від 10 березня 2015 року за № 1603/26-53-15-02-32104940 «Про результати документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «ХК «Український фінансовий альянс» () правомірності бюджетного відшкодування податку на додану вартість задекларованого на рахунок платника в банку за листопад 2014 року», у висновках якого встановлено порушення позивачем вимог абзацу другого пункту 200.5 статті 200 Податкового кодексу України, у зв`язку з чим позивач не має права на отримання бюджетного відшкодування з податку на додану вартість по податковій декларації з податку на додану вартість за листопад 2014 року в розмірі 1 147 300,00 грн.

Встановлене у вказаному акті перевірки порушення мотивоване тим, що обсяги оподатковуваних операцій ТОВ «ХК «Український фінансовий альянс» за останні 12 календарних місяців складають 1 500,00 грн, що є менше, ніж заявлена сума відшкодування, і не заповненням графи 2.1 додатку 3 до податкової декларації з податку на додану вартість за листопад 2014 року, в тому числі за основними фондами, фактично оплаченими та введеними в експлуатацію, які обліковуються як основні засоби.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що ТОВ «ХК «Український фінансовий альянс» подало до контролюючого органу податкову декларації з податку на додану вартість за листопад 2014 року, в рядку 23.1 якої відображено суму, що підлягає бюджетному відшкодуванню на рахунок платника у банку, у розмірі 1 147 300,00 грн, разом із додатком 3 «Розрахунок суми бюджетного відшкодування», та додатком 4 «Заява про повернення суми бюджетного відшкодування». Позивачем зазначено, що за останні 12 місяців мав обсяги оподатковуваних операцій менші, ніж заявлена сума бюджетного відшкодування, разом з тим, зазначив, що податковий кредит сформовано внаслідок придбання або спорудження (будівництва) основних фондів, а саме на підставі договорів про дольову участь в будівництві, укладеними між ТОВ «Классік-Ассістанс» та Гаражно-будівельним кооперативом «Ямський», право вимоги за якими ТОВ «ХК «Український фінансовий альянс» отримало за договором про відступлення права вимоги від 11 серпня 2014 року № 1-В/14.

Згідно вказаного договору відступлення права вимоги, укладеного між ТОВ «Классік-Ассістанс» та ТОВ «ХК «Український фінансовий альянс», останній одержав право вимагати від Гаражно-будівельного кооперативу «Ямський» виконання ним зобов`язань, що виникають відповідно до умов основного договору - договору про дольову участь в будівництві від 27 липня 2004 року № 2/2. На виконання умов договору ТОВ «Классік-Ассістанс» виписало позивачу податкову накладну від 15 жовтня 2014 року № 7 на загальну суму 5 250 000,00 грн, у тому числі податок на додану вартість - 875 000,00 грн. За договором про дольову участь в будівництві від 27 липня 2004 року № 2/2 сторони домовились взяти дольову участь у будівництві споруд офісного і торговельного призначення з вбудованими в рельєф гаражами манежного та боксового типу з приміщеннями соціально-побутового призначення за адресою: вул. Старонаводницька, 2-20 у Печерському районі міста Києва, шляхом здійснення оплати вартості проектування і будівництва частини такого комплексу.

Крім того, за договором купівлі-продажу основних засобів від 18 вересня 2014 року № 1-ОЗ, укладеного з ТОВ «Классік-Ассістанс», позивач придбав наступні основні засоби: битовки, крани баштові, стелажі, столи, шафи на загальну суму 1 633 800,00 грн, у тому числі податок на додану вартість 272 300,00 грн, що підтверджується податковою накладною від 15 жовтня 2014 року № 8.

ДОВОДИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

8. В доводах касаційної скарги контролюючий орган цитує норми матеріального та процесуального права, вказує на порушення допущені позивачем щодо заявлених вимог до бюджетного відшкодування, на неврахування судом апеляційної інстанції окремих положень Податкового кодексу України (у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) щодо визначення кола осіб, які не мають права на отримання бюджетного відшкодування, що у своїй сукупності призвело до неправильного застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушень норм процесуального права при прийнятті рішення.

9. Позивачем відзиву (заперечень) на касаційну скаргу надано не було.

10. Касаційний розгляд справи проведено в порядку письмового провадження, відповідно до пункту 3 частини першої статті 345 Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції Закону від 3 жовтня 2017 року № 2147-VІІІ, що діє з 15 грудня 2017 року).

ДЖЕРЕЛА ПРАВА Й АКТИ ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ

11. Податковий кодекс України (у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин):

11.1. Підпункти 14.1.18, 14.1.138 пункту 14.1 статті 14.

Бюджетне відшкодування - відшкодування від`ємного значення податку на додану вартість на підставі підтвердження правомірності сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість за результатами перевірки платника, у тому числі автоматичне бюджетне відшкодування у порядку та за критеріями, визначеними у розділі V цього Кодексу;

основні засоби - матеріальні активи, у тому числі запаси корисних копалин наданих у користування ділянок надр (крім вартості землі, незавершених капітальних інвестицій, автомобільних доріг загального користування, бібліотечних і архівних фондів, матеріальних активів, вартість яких не перевищує 6000 гривень, невиробничих основних засобів і нематеріальних активів), що призначаються платником податку для використання у господарській діяльності платника податку, вартість яких перевищує 6000 гривень і поступово зменшується у зв`язку з фізичним або моральним зносом та очікуваний строк корисного використання (експлуатації) яких з дати введення в експлуатацію становить понад один рік (або операційний цикл, якщо він довший за рік).

11.2. Пункт 44.1 статті 44.

Для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, реєстрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків та зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

11.3. Пункт 198.3 статті 198.

Податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг (у разі здійснення контрольованих операцій - не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу) та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

11.4. Пункт 200.1 статті 200.

Сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

11.5. Пункт 200.4 статті 200.

Якщо в наступному податковому періоді сума, розрахована згідно з пунктом 200.1 цієї статті, має від`ємне значення, то: а) бюджетному відшкодуванню підлягає частина такого від`ємного значення, яка дорівнює сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, а в разі отримання від нерезидента послуг на митній території України - сумі податкового зобов`язання, включеного до податкової декларації за попередній період за отримані від нерезидента послуги отримувачем послуг; б) залишок від`ємного значення попередніх податкових періодів після бюджетного відшкодування включається до складу сум, що відносяться до податкового кредиту наступного податкового періоду.

11.6. Пункт 200.5 статті 200.

Не мають права на отримання бюджетного відшкодування особи, які: були зареєстровані як платники цього податку менш ніж за 12 календарних місяців до місяця, за наслідками якого подається заява на бюджетне відшкодування (крім нарахування податкового кредиту внаслідок придбання або спорудження (будівництва) основних фондів); мали обсяги оподатковуваних операцій за останні 12 календарних місяців менші, ніж заявлена сума бюджетного відшкодування (крім нарахування податкового кредиту внаслідок придбання або спорудження (будівництва) основних фондів).

11.7. Пункт 200.7 статті 200.

Платник податку, який має право на отримання бюджетного відшкодування та прийняв рішення про повернення суми бюджетного відшкодування, подає відповідному контролюючому органу податкову декларацію та заяву про повернення суми бюджетного відшкодування, яка відображається у податковій декларації.

12. Положення (стандарт) бухгалтерського обліку 7 «Основні засоби», затверджені наказом Міністерства фінансів України від 27 квітня 2000 року № 92:

12. 1 Пункт 4.

Капітальні інвестиції в необоротні матеріальні активи - витрати на будівництво, реконструкцію, модернізацію (інші поліпшення, що збільшують первісну (переоцінену) вартість), виготовлення, придбання об`єктів матеріальних необоротних активів (у тому числі необоротних матеріальних активів, призначених для заміни діючих, і устаткування для монтажу), що здійснюються підприємством.

13. Інструкція про застосування Плану розрахунків бухгалтерського обліку активів, капіталу, зобов`язань і господарських операцій підприємств і організацій, затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 30 листопада 1999 року № 291:

13.1. Рахунок 10 «Основні засоби» призначено для обліку й узагальнення інформації про наявність та рух власних або отриманих на умовах фінансової оренди об`єктів і орендованих цілісних майнових комплексів, які віднесені до складу основних засобів, а також об`єктів інвестиційної нерухомості.

До основних засобів належать матеріальні активи, які підприємство утримує з метою використання їх у процесі виробництва або постачання товарів і послуг, надання в оренду іншим особам або для здійснення адміністративних і соціально-культурних функцій, очікуваний строк корисного використання (експлуатації) яких більше одного року (або операційного циклу, якщо він довший за рік).

13.2. Рахунок 15 «Капітальні інвестиції» призначений для обліку витрат на придбання або створення матеріальних і нематеріальних необоротних активів.

За дебетом рахунку 15 «Капітальні інвестиції» відображається збільшення зазнаних витрат на придбання або створення матеріальних та нематеріальних необоротних активів, за кредитом - їх зменшення (введення в дію, прийняття в експлуатацію придбаних або створених нематеріальних активів тощо).

14. Судова практика.

Постанови Верховного Суду України від 20.01.2015 у справах № 21-316а14 та № 21-514а14.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

15. Правові наслідки у вигляді виникнення права платника податку на формування податкового кредиту та його подальше бюджетне відшкодування наступають лише у разі реального (фактичного) вчинення господарських операцій з придбання товарів (робіт, послуг) з метою їх використання в своїй господарській діяльності, що пов`язані з рухом активів, зміною зобов`язань чи власного капіталу платника, та відповідають економічному змісту, відображеному в укладених платником податку договорах, що має підтверджуватись належним чином оформленими первинними документами.

16. Відповідно до пункту 200.5 статті 200 Податкового кодексу України платники податку, які мали обсяги оподатковуваних операцій за останні 12 календарних місяців менші, ніж заявлена сума бюджетного відшкодування, мають право на таке відшкодування, якщо за даними бухгалтерського та податкового обліку податковий кредит нарахований внаслідок придбання або спорудження (будівництва) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи).

Передбачене зазначеною нормою право на отримання бюджетного відшкодування не пов`язане з моментом надходження основних засобів на баланс підприємства та відображенням їх на рахунку 10 «Основні засоби». Таким чином, якщо понесені підприємством витрати на будівництво, реконструкцію, модернізацію (інші поліпшення, що збільшують первісну (переоцінену) вартість), виготовлення, придбання об`єктів матеріальних необоротних активів (у тому числі необоротних матеріальних активів, призначених для заміни діючих, і устаткування для монтажу) відображені на рахунку 15 «Капітальні інвестиції», це підприємство має право на отримання бюджетного відшкодування.

Оцінка доводів учасників справи і висновків судів першої та апеляційної інстанції

17. Суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права (частина перша статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України, в редакції Закону, що діяла до набрання чинності Закону України від 15.01.2020 № 460-ІХ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ»).

18. У ході розгляду справи судом першої інстанції було надано належну оцінку доказам у їх сукупності з дотриманням норм статей 70-72, 86 Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції на час розгляду справи судами) та іншим обставинам, що спростовують позицію позивача про дотримання ним вимог податкового законодавства щодо заявлення суми 1 147 300,00 грн до бюджетного відшкодування з податку на додану вартість за листопад 2014 року.

19. Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що право на бюджетне відшкодування відповідно до вимог Податкового кодексу України не залежить від обліку основних фондів на рахунку 10 «Основні засоби» бухгалтерського обліку, як не залежить таке право і від моменту введення в експлуатацію основних фондів, якщо понесені підприємством витрати на будівництво, реконструкцію, модернізацію (інші поліпшення, що збільшують первісну (переоцінену) вартість), виготовлення, придбання об`єктів матеріальних необоротних активів (у тому числі необоротних матеріальних активів, призначених для заміни діючих, і устаткування для монтажу) відображені на рахунку 15 «Капітальні інвестиції», що дає право підприємству на отримання бюджетного відшкодування.

Судом першої інстанції обґрунтовано зазначено, що оскільки позивачем не було надано до суду жодних доказів, які б підтверджували, що ТОВ «ХК «Український фінансовий альянс» у межах спірних правовідносин відобразило витрати на будівництво та придбання об`єктів матеріальних необоротних активів, на рахунку 15 «Капітальні інвестиції», а також інших документів, які б підтверджували наявність придбаних матеріальних необоротних активів чи їх подальший рух, то у контролюючого органу були наявні правові підстави для відмови позивачу у бюджетному відшкодування суми ПДВ за господарською операцією з придбання основних фондів.

20. Колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що контролюючий орган приймаючи оскаржуване податкове повідомлення-рішення від 27 березня 2015 року № діяв у межах та у відповідності до вимог чинного податкового законодавства.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

21. Судами першої та апеляційної інстанції в повній мірі встановлено фактичні обставини справи.

22. Відповідно до пункту 4 частини першої статті 349 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право скасувати постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишити в силі рішення суду першої інстанції у відповідній частині.

23. Суд касаційної інстанції скасовує постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишає в силі рішення суду першої інстанції у відповідній частині, якщо встановить, що судом апеляційної інстанції скасовано судове рішення, яке відповідає закону (частина перша статті 352 Кодексу адміністративного судочинства України, в редакції Закону, що діяла до набрання чинності Закону України від 15.01.2020 № 460-ІХ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ»).

24. З огляду на зазначене, враховуючи положення Податкового кодексу України (у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин), колегія суддів приходить до висновку, що при ухваленні оскаржуваного судового рішення суд апеляційної інстанції допустив неправильне застосування норм матеріального права, у частині неправильного тлумачення закону та скасував рішення суду першої інстанції, яке відповідає закону, що є підставою для скасування такого судового рішення, а тому касаційна скарга Державної податкової інспекції у Дніпровському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві на постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 23 грудня 2015 року у справі № 826/15331/15 підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 341, 345, 349, 352, 355, 356, 359, пунктом 4 частини першої Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного суду України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Дніпровському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві задовольнити.

Постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 23 грудня 2015 року у справі № 826/15331/15 скасувати, а постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 вересня 2015 року в даній справі залишити в силі.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

І.Я.Олендер

І.А. Гончарова

Р.Ф. Ханова ,

Судді Верховного Суду