Справа № 640/6093/20
Суддя: Шейко Т.І.
Дата ухвалення: 2020-04-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 квітня 2020 року м. Київ № 640/6093/20

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі:

головуючого судді Шейко Т.І.,

розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу

за позовомОСОБА_1
до Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ)
проскасування постанови про відкриття ВП №57992088 від 03 січня 2019 року
встановив:

ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Ковальчук Дмитра Олександровича, в якому просив:

-визнати незаконною та скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження №57992088 від 03 січня 2019 року, винесену державним виконавцем Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Ковальчуком Дмитром Олександровичем.

Свої позовні вимоги позивач мотивував тим, що 02 квітня 2018 року співробітником Управління патрульної поліції м. Києва, рядовим поліції Івановою Д.Р. було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху серія ВР №261497, яка набрала законної сили 11 квітня 2018 року.

03 січня 2019 року державним виконавцем Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Ковальчуком Дмитром Олександровичем, з метою виконання постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху серія ВР №261497 від 02 квітня 2018 року, винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №57992088.

Оскільки державним виконавцем Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Ковальчуком Дмитром Олександровичем при винесенні постанови про відкриття виконавчого провадження №57992088 від 03 січня 2019 року порушені вимоги статті 12 Закону України «Про виконавче провадження», вважаючи свої права при цьому порушеними, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 25 березня 2020 року відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду на 07 квітня 2020 року.

Даною ухвалою, окрім іншого, зобов`язано відповідача надати належним чином завірену копію матеріалів виконавчого провадження ВП №57992088.

У судове засідання 07 квітня 2020 року учасники справи не прибули, хоча належним чином повідомлялись про дату, час та місце проведення судового засідання. Клопотань про відкладення судового засідання не надходило.

За таких обставин суд вирішив здійснити розгляд справи у порядку письмового провадження.

Відповідач не скористався своїм правом щодо подання відзиву на позов, проте надав копії матеріалів виконавчого провадження ВП №57992088, які зареєстровані канцелярією суду 09 квітня 2020 року.

Слід звернути увагу, що позивачем заявлений позов до державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Ковальчук Дмитра Олександровича, однак, відповідно до частини третьої статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України відповідачем у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби є відповідний орган державної виконавчої служби, а у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності приватного виконавця - приватний виконавець.

Таким чином, відповідачем у справі має бути відповідний орган державної виконавчої служби. Окрім того, згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань станом на 13 квітня 2020 року, 08 січня 2020 року відбулась зміна найменування юридичної особи з Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві на Шевченківський районний відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) .

Отже відповідачем по справі є Шевченківський районний відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ).

Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні в ній докази, судом встановлено наступне.

Частиною першою статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Рішення, що підлягають примусовому виконанню на підставі виконавчих документів визначені статтею 3 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, як постанов органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених законом (пункт 6 частини першої статті 3 Закону).

Статтею 4 Закону України «Про виконавче провадження» встановлені вимоги до виконавчого документа.

Так, згідно частини першої цієї статті у виконавчому документі зазначаються:

1) назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище, ім`я, по батькові та посада посадової особи, яка його видала;

2) дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ;

3) повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім`я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи;

4) ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань стягувача та боржника (для юридичних осіб - за наявності);

реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) боржника (для фізичних осіб - платників податків);

5) резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень;

6) дата набрання рішенням законної сили (крім рішень, що підлягають негайному виконанню);

7) строк пред`явлення рішення до виконання.

У виконавчому документі можуть зазначатися інші дані (якщо вони відомі суду чи іншому органу (посадовій особі), що видав виконавчий документ), які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення, зокрема місце роботи боржника - фізичної особи, місцезнаходження майна боржника, реквізити рахунків стягувача і боржника, номери їх засобів зв`язку та адреси електронної пошти.

Як вбачається із матеріалів справи 02 квітня 2018 року поліцейським Івановою Д.Р. відносно позивача ОСОБА_1 винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ВР №261497, згідно якої застосовано до ОСОБА_1 адміністративне стягнення штраф у розмірі 425,00 грн. за порушення, передбачене частиною першою статті 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Вказана постанова отримана ОСОБА_1 цей же день.

Згідно штампу, проставленого органом поліції на постанові від 02 квітня 2018 року, остання набрала законної сили 11 квітня 2018 року.

Відповідно до частини першої статті 307 Кодексу України про адміністративні правопорушення штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтею 300-1 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Статтею 308 Кодексу України про адміністративні правопорушення встановлено, що у разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується:

подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу;

витрати на облік зазначених правопорушень. Розмір витрат на облік правопорушень визначається Кабінетом Міністрів України.

Згідно положень статті 299 Кодексу України про адміністративні правопорушення постанова про накладення адміністративного стягнення підлягає виконанню з моменту її винесення, якщо інше не встановлено цим Кодексом та іншими законами України.

При оскарженні постанови про накладення адміністративного стягнення постанова підлягає виконанню після залишення скарги без задоволення, за винятком постанов про застосування заходу стягнення у вигляді попередження, а також у випадках накладення штрафу, що стягується на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Постанова про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу, крім постанов про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу за правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, підлягає примусовому виконанню після закінчення строку, установленого частиною першою статті 307 цього Кодексу.

Постанова про накладення адміністративного стягнення звертається до виконання органом (посадовою особою), який виніс постанову.

Матеріали справи не містять доказів оскарження ОСОБА_1 постанови від 02 квітня 2018 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ВР №261497, як і не містять доказів сплати штрафу у розмірі 425,00 грн.

Згідно частини першої статті 300 Кодексу України про адміністративні правопорушення постанова про накладення адміністративного стягнення виконується уповноваженим на те органом у порядку, встановленому цим Кодексом та іншими законами України.

При цьому, у відповідності з положеннями статті 303 Кодексу України про адміністративні правопорушення не підлягає виконанню постанова про накладення адміністративного стягнення, якщо її не було звернуто до виконання протягом трьох місяців з дня винесення. В разі оскарження постанови перебіг строку давності зупиняється до розгляду скарги. У разі відстрочки виконання постанови відповідно до статті 301 цього Кодексу перебіг строку давності зупиняється до закінчення строку відстрочки.

Законами України може бути встановлено й інші, більш тривалі строки для виконання постанов по справах про окремі види адміністративних правопорушень.

Як вже було наголошено вище, доказів оскарження позивачем постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху від 02 квітня 2018 року учасниками справи не надано і, згідно штампу органу поліції на вказаній постанові, остання набрала законної сили 11 квітня 2018 року.

Таким чином, з огляду на норми статті 303 Кодексу України про адміністративні правопорушення постанова від 02 квітня 2018 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ВР №261497 мала бути звернута до виконання протягом трьох місяців з дня винесення.

Втім, як вбачається із заяви Департаменту патрульної поліції управління патрульної поліції у місті Києві, адресованої ВДВС Шевченківського району в м. Києві, постанова у справі про адміністративне правопорушення серія ВР №261497 від 02 квітня 2018 року стосовно ОСОБА_1 про стягнення штрафу в розмірі 850 грн. надіслана для примусового виконання у порядку статті 308 Кодексу України про адміністративні правопорушення та зареєстрованої відділом за № 38 02 січня 2019 року, тобто поза межами встановленого статтею 303 Кодексу України про адміністративні правопорушення строку.

Відповідно до частин першої, другої статті 12 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Строки, зазначені в частині першій цієї статті, встановлюються для виконання рішення з наступного дня після набрання ним законної сили чи закінчення строку, встановленого в разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а якщо рішення підлягає негайному виконанню - з наступного дня після його прийняття.

У виконавчому документі - постанові у справі про адміністративне правопорушення серія ВР №261497 від 02 квітня 2018 року, стягувачем є держава. Відтак, аналогічно з нормами статті 303 Кодексу України про адміністративні правопорушення, постанова серія ВР №261497 від 02 квітня 2018 року мала бути пред`явлена до виконання протягом трьох місяців з дня її винесення (з дня набрання законної сили).

Отже, постанова від 02 квітня 2018 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ВР №261497 стосовно позивача ОСОБА_1 звернута до примусового виконання поза межами встановленого законом строку пред`явлення виконавчого документа до виконання.

В такому випадку державний виконавець мав, згідно з вимогами пункту 2 частини четвертої статті 4 Закону України «Про виконавче провадження», за якою виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо пропущено встановлений законом строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, повернути виконавчий документ стягувачу.

Однак, в порушення згаданих вище норм, державний виконавець Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві відкрив виконавче провадження на підставі постанови №261497, виданої 02 квітня 2018 року УПП у м. Києві, про що виніс постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №57992088 від 03 січня 2019 року.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини першої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до частини другої цієї статті у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

У відповідності з частинами першою та другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Частиною першою статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Перевіряючи рішення суб`єкта владних повноважень на відповідність вимогам частини другої статті 19 Конституції України та частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, суд дійшов висновку про невідповідність постанови державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві про відкриття виконавчого провадження ВП №57992088 від 03 січня 2019 року визначеним цими нормами ознакам.

Відтак, позовні вимоги є обгрунтованими та підлягають задоволенню.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 2, 77, 139, 241-246, 287, 251 Кодексу адміністративного судочинства України Окружний адміністративний суд міста Києва -

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження №57992088 від 03 січня 2019 року, винесену державним виконавцем Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Ковальчуком Дмитром Олександровичем.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_1 , адреса для кореспонденції: АДРЕСА_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (, 04032, м. Київ, вул. Саксаганського, буд. 110) понесені судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 840,80 грн.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду в порядку та у строки, встановлені статтями 287, 296 - 297, з урахуванням перехідних положень, Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Т.І. Шейко