Справа № 620/454/20
Суддя: Житняк Л.О.
Дата ухвалення: 2020-04-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

13 квітня 2020 року Чернігів Справа № 620/454/20

Чернігівський окружний адміністративний суд під головуванням судді Житняк Л.О., розглянувши в порядку спрощеного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Територіального центру соціального обслуговування (надання соціальних послуг) Деснянської районної у м.Чернігові ради про визнання неправомірними дій та наказу,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до Територіального центру соціального обслуговування (надання соціальних послуг) Деснянської районної у м.Чернігові ради, в якому просить:

визнати неправомірними одночасне оголошення догани, зміну істотних умов праці шляхом переведення з дільниці №3 на дільницю №2, не нарахувавши заохочувальні виплати в порушення норм ч.3 ст.151 Кодексу законів про працю в Україні в точно визначений термін з 01.11.2019 по 31.10.2020;

- визнати неправомірним наказ директора Територіального центру соціального обслуговування (надання соціальних послуг) Деснянської районної у м.Чернігові ради від 01.11.2019 №96.

Ухвалою Чернігівського окружного адміністративного суду від 28.02.2020 відкрито провадження у справі та призначено її розгляд в порядку спрощеного позовного провадження.

Відповідно до ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Європейський суд з прав людини у справі "Zand v. Austria" від 12.10.1978 вказав, що словосполучення "встановлений законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття "суд, встановлений законом" у ч.1 ст.6 Конвенції передбачає "усю організаційну структуру судів, включно з (…) питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів (…)". З огляду на це не вважається "судом, встановленим законом" орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

Так, завданням адміністративного судочинства, згідно з ч.1 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України (КАСУ), є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Пунктом 1 ч.1 ст.4 КАСУ визначено, що справа адміністративної юрисдикції - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб`єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Водночас, згідно п.17 ч.1 ст.4 КАСУ публічна служба - діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

При цьому, ст.5 КАСУ визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень; прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1 - 4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Частиною 2 цієї статті вказано, що захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ст..19 КАСУ юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема у спорах з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач перебувала у трудових відносинах з Територіальним центром соціального обслуговування (надання соціальних послуг) Деснянської районної у м.Чернігові ради. При цьому, судом встановлено, що Територіальний центр соціального обслуговування (надання соціальних послуг) Деснянської районної у м.Чернігові ради діє на підставі Положення про територіальні центри соціального обслуговування (надання соціальних послуг) Деснянської районної у м.Чернігові ради, затвердженого рішенням Деснянської районної у місті Чернігові ради від 24.10.2018 №5-15/VII, в особі директора Носок Світлани Іванівни. Проте, на працівників територіального центру не розповсюджується законодавство про державну службу. Соціальний працівник призначається і звільняється з посади наказом Директора територіального центру.

Згідно Закону України від 10.12.2015 №889 «Про державну службу», Державна служба - це публічна, професійна, політично неупереджена діяльність із практичного виконання завдань і функцій держави, зокрема щодо: аналізу державної політики на загальнодержавному, галузевому і регіональному рівнях та підготовки пропозицій стосовно її формування, у тому числі розроблення та проведення експертизи проектів програм, концепцій, стратегій, проектів законів та інших нормативно-правових актів, проектів міжнародних договорів; забезпечення реалізації державної політики, виконання загальнодержавних, галузевих і регіональних програм, виконання законів та інших нормативно-правових актів; забезпечення надання доступних і якісних адміністративних послуг; здійснення державного нагляду та контролю за дотриманням законодавства; управління державними фінансовими ресурсами, майном та контролю за їх використанням; управління персоналом державних органів; реалізації інших повноважень державного органу, визначених законодавством.

В свою чергу, державний службовець - це громадянин України, який займає посаду державної служби в органі державної влади, іншому державному органі, його апараті (секретаріаті) (далі - державний орган), одержує заробітну плату за рахунок коштів державного бюджету та здійснює встановлені для цієї посади повноваження, безпосередньо пов`язані з виконанням завдань і функцій такого державного органу, а також дотримується принципів державної служби.

За визначенням п.4 ч.1 ст.2 Закону №889 посада державної служби - визначена структурою і штатним розписом первинна структурна одиниця державного органу з установленими відповідно до законодавства посадовими обов`язками у межах повноважень, визначених частиною першою статті 1 цього Закону.

Відповідно до ст.21 Закону №889 вступ на державну службу здійснюється шляхом призначення громадянина України на посаду державної служби за результатами конкурсу. Прийняття громадян України на посади державної служби без проведення конкурсу забороняється, крім випадків, передбачених цим Законом. Особа, яка вступає на посаду державної служби вперше, набуває статусу державного службовця з дня публічного складення нею Присяги державного службовця, а особа, яка призначається на посаду державної служби повторно, - з дня призначення на посаду.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач не мала статусу «державного службовця» та не була «посадовою особою місцевого самоврядування», присягу державного службовця не приймала, на посаду призначалась наказом, а не за результатами конкурсу.

Частиною 1 ст.19 Цивільно-процесуального кодексу України визначено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають зокрема, з трудових правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Тобто, зазначений спір не є публічно-правовим спором та не пов`язаний з проходженням позивачем публічної служби, а отже його не може бути врегульовано за правилами адміністративного судочинства.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.238 КАСУ, суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства. Про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з бюджету.

Згідно Закону України від08.07.2011 №3674 «Про судовий збір», сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про закриття провадження у справі № 620/454/20 за позовом ОСОБА_1 до Територіального центру соціального обслуговування (надання соціальних послуг) Деснянської районної у м.Чернігові ради про визнання неправомірними дій та наказу.

Водночас, у зв`язку з відсутністю клопотання позивача про повернення судового збору, підстави для його повернення відсутні.

Згідно ч.2 ст.239 КАСУ, якщо провадження у справі закривається з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої статті 238 цього Кодексу, суд повинен роз`яснити позивачеві, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд справи.

Керуючись ст.ст. 19, 238, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В:

Провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Територіального центру соціального обслуговування (надання соціальних послуг) Деснянської районної у м.Чернігові ради про визнання неправомірними дій та наказу - закрити.

Повторне звернення з тією самою позовною заявою не допускається.

Роз`яснити позивачу, що вирішення вказаного спору віднесено до юрисдикції місцевого загального суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та відповідно до ст.294 КАСУ та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції.

Суддя Л.О. Житняк