Справа № 120/240/20-а
Суддя: Бошкова Юлія Миколаївна
Дата ухвалення: 2020-04-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

07 квітня 2020 р. Справа № 120/240/20-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Бошкової Ю.М., розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Маньковецького сільського голови Барського району Вінницької області Павлюка Григорія Степановича (вул. Грушевського, 14, с. Маньківці, Барський район, Вінницька область, 23030) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з адміністративним позовом до Маньковецького сільського голови Барського району Вінницької області Павлюка Григорія Степановича про оскарження дій розпорядника публічної інформації.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначив, що 05.12.2019 року, він надіслав на ім`я Маньковецького сільського голови Павлюка Григорія Степановича , інформаційний запит, у якому відповідно до Закону України «Про доступ до публічної інформації» вимагав надати інформацію стосовного того коли відповідач, як сільський голова звітував перед громадою за роки своєї роботи на посаді сільського голови, та коли буде звітувати за 2019 рік, також просив надати копії протоколів даних зборів. На своє звернення ОСОБА_1 одержав лист - відповідь № К-64 від 11.12.2019 року, у якому заявника повідомлено, вказано, що пошук затребуваної ним інформації, потребує пошуку серед значної кількості даних, тому сільським головою було продовжено строк розгляду запиту до 20 робочих днів. Крім цього, у листі було вказано, що звіт сільського голови за 2019 рік відбудеться у першому кварталі 2019 року. 24.12.2019 року позивач одержав другого листа за підписом відповідача. У вказаному листі відповідач повідомив ОСОБА_1 , що звіт сільського голови за проведену ним роботу у 2017, 2018 роках відбувся на відкритих сесіях сільської ради, а доповіді висвітлювалася на інформаційному стенді сільської ради. Крім цього, відповідач долучив до зазначеної відповіді копії рішень сесій сільської ради, в той час, відповідач не надав позивачу копії самих звітів. Позивач зауважує, що внаслідок дій відповідача та ненадання останнім повної відповіді на запит порушено його право на доступ до публічної інформації, визначене Законом України «Про доступ до публічної інформації».

Ухвалою суду від 30.01.2020 року відкрито провадження в адміністративній справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Даною ухвалою також надано відповідачу строк на подання відзиву.

24.02.2020 року на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Крім того, зауважив, що 06.12.2019 року до Маньковецької сільської ради надійшов інформаційний запит ОСОБА_1 від 05.12.2019 року, у якому останній просив надати інформацію стосовного того коли Павлюк Г.С. , як сільський голова, звітував перед громадою за роки своєї роботи на посаді сільського голови, та коли буде звітувати за 2019 рік. Листом № К-64 від 11.12.2019 року повідомлено ОСОБА_1 , що пошук затребуваної ним інформації, потребує пошуку серед значної кількості даних, тому сільським головою було продовжено строк розгляду запиту до 20 робочих днів. Крім цього, у листі було вказано, що звіт сільського голови за 2019 рік відбудеться у першому кварталі 2019 року. Разом із тим повідомив, що у зазначеному листі допущено описку, та вказав, що звіт сільського голови за 2019 рік відбудеться у І кварталі 2020 року. 24.12.2019 року Маньковецький сільський голова повідомив ОСОБА_1 , що звіт сільського голови за проведену ним роботу у 2017, 2018 роках відбувся на відкритих сесіях сільської ради, а доповіді висвітлювалася на інформаційному стенді сільської ради та надано копії рішень сесій сільської ради.

Розглянувши матеріали адміністративної справи, суд встановив наступне.

05 грудня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Маньковецького сільського голови Павлюка Григорія Степановича із інформаційним запитом, у якому просив надати інформацію стосовного того коли відповідач, як сільський голова звітував перед громадою за роки своєї роботи на посаді сільського голови, та коли буде звітувати за період роботи за 2019 рік. Окрім того, просив надати копії протоколів відповідних зборів.

Листом №К-64 від 11.12.2019 року Маньковецький сільський голова Павлюк Григорій Степанович повідомив позивача, що пошук затребуваної ним інформації, потребує пошуку серед значної кількості даних, тому, відповідно до ст. 20 Закону України «Про доступ до публічної інформації» сільським головою продовжено строк розгляду запиту до 20 робочих днів. Крім цього, у даному листі повідомлено, що звіт сільського голови за 2019 рік відбудеться у першому кварталі 2019 року.

Листом №К-64 від 24.12.2019 року відповідачем повідомлено ОСОБА_1 , що звіт сільського голови про проведену роботу у 2017, 2018 року відбувся на відкритих сесіях сільської ради. Доповідь висвітлена на інформаційному стенді сільської ради. Також надано копії рішень 25 сесії 7 скликання від 20.12.2017 року «Звіт сільського голови про проведену роботу за 2017 рік» та 33 сесії 7 скликання від 18.12.2018 року «Звіт сільського голови про проведену роботу за 2018 рік».

Вважаючи, що відповідачем не надано інформацію на інформаційний запит, чим порушено вимоги Закону України "Про доступ до публічної інформації", позивач звернувся до суду із цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, судом враховано наступні обставини справи та норми чинного законодавства.

Правовідносини, які складаються у сфері розгляду звернень суб`єктів стосовно отримання інформації, врегульовані Конституцією України та відповідними спеціальними законами, а саме Законом України "Про звернення громадян" від 02.10.1996 року № 393/96-ВР (далі Закон від 02.10.1996 № 393/96-ВР), Законом України "Про інформацію" від 02.10.1996 року № 2657-XII (далі Закон від 02.10.1996 № 2657-XII) та Законом України "Про доступ до публічної інформації" від 13.01.2011 року № 2939-VI (далі Закон від 13.01.2011 № 2939-VI).

Згідно з ч. 2 ст. 34 Конституції України кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір.

Відповідно до ст. 40 Конституції України усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Закон від 02.10.1996 року № 2657-XII визначає, що кожен має право на вільне одержання, використання, поширення, зберігання та захист інформації, необхідної для реалізації своїх прав, свобод і законних інтересів.

Статтею 1 Закону від 02.10.1996 року № 2657-XII визначено, що інформація - це будь-які відомості та/або дані, які можуть бути збережені на матеріальних носіях або відображені в електронному вигляді.

Реалізація права на інформацію не повинна порушувати громадські, політичні, економічні, соціальні, духовні, екологічні та інші права, свободи і законні інтереси інших громадян, права та інтереси юридичних осіб.

У свою чергу, порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації та інформації, що становить суспільний інтерес, визначено Законом України "Про доступ до публічної інформації" від 13.01.2011 року № 2939-VI.

При цьому, суд враховує, що інформаційний запит позивача від 05.12.2019 року був ним поданий та розглянутий відповідачем саме в порядку, визначеному цим Законом, а тому суд надає оцінку спірним правовідносинам, що склались між сторонами у зв`язку з поданням та розглядом такого запиту саме з урахуванням вимог Законом України "Про доступ до публічної інформації"

Відповідно до статті 1 Законом України "Про доступ до публічної інформації", публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом.

Публічна інформація є відкритою, крім випадків, встановлених законом.

Статтею 3 Закону України "Про доступ до публічної інформації" визначені гарантії забезпечення права на публічну інформацію, зокрема: обов`язок розпорядників інформації надавати інформацію, крім випадків, передбачених законом, визначення розпорядником інформації спеціальних структурних підрозділів або посадових осіб, які організовують у встановленому порядку доступ до публічної інформації, якою він володіє, максимальне спрощення процедури подання запиту та отримання інформації.

Відповідно до статті 5 Закону України "Про доступ до публічної інформації" одним із способів доступу до інформації є надання такої за запитами на інформацію.

Згідно із статтею 12 Закону України "Про доступ до публічної інформації" суб`єктами відносин у сфері доступу до публічної інформації є: 1) запитувачі інформації - фізичні, юридичні особи, об`єднання громадян без статусу юридичної особи, крім суб`єктів владних повноважень; 2) розпорядники інформації - суб`єкти, визначені у статті 13 цього Закону; 3) структурний підрозділ або відповідальна особа з питань запитів на інформацію розпорядників інформації.

Водночас, в силу вимог п. 6 ч. 1 ст. 14 Закону України "Про доступ до публічної інформації" розпорядники інформації зобов`язані надати достовірну, точну та повну інформацію, а також у разі потреби перевіряти правильність та об`єктивність наданої інформації.

Згідно з положеннями ст. 19 Закону України "Про доступ до публічної інформації" під запитом на інформацію розуміється прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні. Запитувач має право звернутися до розпорядника інформації із запитом на інформацію незалежно від того, стосується ця інформація його особисто чи ні, без пояснення причини подання запиту. Запит на інформацію може бути індивідуальним або колективним. Запити можуть подаватися в усній, письмовій чи іншій формі (поштою, факсом, телефоном, електронною поштою) на вибір запитувача. Письмовий запит подається в довільній формі.

У відповідності до частини першої статті 20 Закону України "Про доступ до публічної інформації", розпорядник інформації має надати відповідь на запит на інформацію не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту.

Частиною четвертою тієї ж статті закріплено, що у разі якщо запит стосується надання великого обсягу інформації або потребує пошуку інформації серед значної кількості даних, розпорядник інформації може продовжити строк розгляду запиту до 20 робочих днів з обґрунтуванням такого продовження. Про продовження строку розпорядник інформації повідомляє запитувача в письмовій формі не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту.

Відтак, право позивача звертатись із інформаційними запитами та отримати інформацію кореспондує обов`язок відповідача який володіє статусом розпорядника публічної інформації надати достовірну, точну та повну інформацію у встановлені Законом строки.

Статтею 23 Закону України "Про доступ до публічної інформації" закріплено право на оскарження рішень, дій чи бездіяльності розпорядника інформації та передбачено, що такі рішення, дії або бездіяльність можуть бути оскаржені до керівника розпорядника, вищого органу або суду. Запитувач має право оскаржити, у тому числі, надання недостовірної або неповної інформації.

У ході розгляду справи, судом встановлено, що позивач звертався до відповідача із чітко визначеним переліком запитань з метою отримання інформації, що належить до публічної у відповідності до Закону України "Про доступ до публічної інформації", зокрема запитувалася інформація стосовно того коли Павлюк Г.С. , як сільський голова, звітував перед громадою за роки своєї роботи на посаді сільського голови, та коли буде звітувати за 2019 рік, також просив надати копії протоколів даних зборів.

Проте, як вбачається із наданого листа від 24.12.2019 року №К-64 (відповідь на запит), відповідачем була надана неповна відповідь на запит позивача від 05.12.2019 року, який надійшов на адресу відповідача 06.12.2019 року за №64.

Так, відповідач повідомив, що звіт сільського голови про проведену роботу у 2017, 2018 роках відбувся на відкритих сесіях сільської ради, доповідь висвітлювалась на інформаційному стенді сільської ради та надав копії рішень 25 сесії 7 скликання від 20.12.2017 року «Звіт сільського голови про проведену роботу за 2017 рік» та 33 сесії 7 скликання від 18.12.2018 року «Звіт сільського голови про проведену роботу за 2018 рік».

Однак, безпосередньо звіти сільського голови про проведену роботу, які зі змісту рішень сільської ради додаються до них, не були надані ОСОБА_1 .

Крім того, суд звертає увагу на те, що надані рішення носять інформаційний характер, а зі змісту видно, що звіт сільського голови про проведену роботу прийнятий до відома.

Також суд зауважує, що копії протоколів зборів, на яких прийнято звіти за 2017 та 2018 року відповідачем позивачу не надані.

Аналізуючи вказані норми, суд зазначає, що розпорядник інформації повинен надати відповідь на письмовий запит запитувача інформації, при цьому, такий, повинен бути повним, достовірним та точним або вмотивовану відмову у наданні запитуваної інформації, у разі наявності підстав, унормованих ст. 22 Закону України "Про доступ до публічної інформації".

У правовідносинах, з приводу яких подано позов, судом встановлено відсутність підстав, визначених ст. 22 Закону України "Про доступ до публічної інформації" для відмови у наданні запитуваної інформації.

Враховуючи те, що позивачу не надано повна інформація та копії усіх документів відповідно до запиту на інформацію, суд вважає, що відповідач вчинив протиправні дії щодо неналежного розгляду та не надання інформації на запит позивача від 05.12.2019 року, чим порушив норми Закону України "Про доступ до публічної інформації". За таких обставин позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду, як джерело права.

Європейський суд з прав людини у п. 50 рішення від 13 січня 2011 року (остаточне) по справі "Чуйкіна проти України" (case of Chuykina v. Ukraine) (Заява № 28924/04) зазначив, що суд нагадує, що процесуальні гарантії, викладені у статті 6 Конвенції, забезпечують кожному право звертатися до суду з позовом щодо своїх цивільних прав та обов`язків. Таким чином, стаття 6 Конвенції втілює "право на суд", в якому право на доступ до суду, тобто право ініціювати в судах провадження з цивільних питань становить один з його аспектів (див. рішення від 21 лютого 1975 року у справі "Голдер проти Сполученого Королівства" (Golder v. the United Kingdom), пп. 2836, Series A № 18). Крім того, порушення судового провадження саме по собі не задовольняє усіх вимог п. 1 ст. 6 Конвенції. Ціль Конвенції гарантувати права, які є практичними та ефективними, а не теоретичними або ілюзорними. Право на доступ до суду включає в себе не лише право ініціювати провадження, а й право отримати "вирішення" спору судом. Воно було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної держави дозволяла особі подати до суду цивільний позов без гарантії того, що справу буде вирішено остаточним рішенням в судовому провадженні. Для п. 1 статті 6 Конвенції було б неможливо детально описувати процесуальні гарантії, які надаються сторонам у судовому процесі провадженні, яке є справедливим, публічним та швидким, не гарантувавши сторонам того, що їхні цивільні спори будуть остаточно вирішені (див. рішення у справах "Мултіплекс проти Хорватії" (Multiplex v. Croatia), заява № 58112/00, п. 45, від 10 липня 2003 року, та "Кутіч проти Хорватії" (Kutic v. Croatia), заява № 48778/99, п. 25, ECHR 2002-II).

У цьому випадку, задоволення позовної вимоги про зобов`язання відповідача надати позивачу повну інформацію на його інформаційний запит від 05.12.2019 року є засобом дотриманням судом гарантій того, що спір між сторонами буде остаточно вирішений.

Щодо вимоги позивача про зобов`язання Маньковецького сільського голови Барського району Вінницької області Павлюка Григорія Степановича протягом п`яти робочих днів із дня набрання чинності рішенням суду надати йому предмет інформаційного запиту, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

При цьому, зазначені процесуальні дії є диспозитивним правом суду, яке може використовуватися в залежності від наявності об`єктивних обставин, які підтверджені належними та допустимими доказами.

З огляду на ненаведення позивачем аргументів на переконання необхідності вжиття таких процесуальних заходів і ненадання останнім доказів в підтвердження наміру відповідача на ухилення від виконання судового рішення, суд не вбачає підстав для задоволення вимоги щодо встановлення судового контролю.

Аналогічна правова позиція викладена у додатковій постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 31.07.2018 року по справі №235/7638/16-а.

Згідно з ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем при зверненні до суду понесені судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору за подання адміністративного позову до суду в розмірі 840,80 грн., що документально підтверджується квитанцією №0.0..1.

Враховуючи викладене, сплачений позивачем судовий збір за подачу адміністративного позову до суду в сумі 840,80 грн. підлягає стягненню з бюджетних асигнувань Маньковецької сільської ради Барського району Вінницької області.

Щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу, суд зазначає наступне.

Відповідно до частин 1 та 2 ст.134 КАС України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Згідно з п. 1 ч.3 та ч.4 ст. 134 КАС України, для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до положень частини 5 статті 134 КАС України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до ч.7 ст. 139 КАС України встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

На підтвердження витрат на правову допомогу повинні бути надані: договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження тощо), детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Позивач у позовній заяві зазначив, щодо витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 3000,00 грн.

На підтвердження понесених витрат позивачем долучено до матеріалів справи договір про надання правничої допомоги від 19.01.2020 року та розрахунок витрат на правничу допомогу адвоката, які поніс громадянин ОСОБА_1 .

При цьому, позивачем на підтвердження понесених витрат не надано документи, що свідчать про фактичну оплату витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку.

Таким чином, суд дійшов висновку про відсутність підстав для стягнення витрат на правову допомогу з відповідача, оскільки позивачем не підтверджено належними платіжними документами факту понесення таких витрат.

Керуючись ст.ст. 73-77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправними дії Маньковецького сільського голови Барського району Вінницької області Павлюка Григорія Степановича щодо ненадання інформації при розгляді запиту ОСОБА_1 від 05.12.2019 року.

Зобов`язати Маньковецького сільського голову Барського району Вінницької області Павлюка Григорія Степановича повторно розглянути запит ОСОБА_1 від 05.12.2019 року та надати ОСОБА_1 повну інформацію, яка є предметом інформаційного запиту.

Стягнути на користь ОСОБА_1 понесені витрати зі сплати судового збору в сумі 840,80 грн. (вісімсот сорок гривень вісімдесят копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Маньковецької сільської ради Барського району Вінницької області.

У задоволенні вимог про стягнення витрат на професійну правничу допомогу - відмовити.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ).

Відповідач - Маньковецький сільський голова Барського району Вінницької області Павлюк Григорій Степанович (вул. Грушевського, 14, с. Маньківці, Барський район, Вінницька область, 23030).

Рішення у повному обсязі виготовлене 14.04.2020 року.

Суддя Бошкова Юлія Миколаївна