Справа № 300/181/20
Суддя: Гундяк В.Д.
Дата ухвалення: 2020-04-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"10" квітня 2020 р. справа № 300/181/20
м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі судді Гундяка В.Д., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у порядку письмового провадження в приміщенні суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними та стягнення коштів, -
ВСТАНОВИВ:
28.01.2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними та стягнення коштів.
Позовні вимоги мотивовані тим, що оскільки сума індексації є складовою грошового забезпечення, а відповідачем протиправно її не було виплачено позивачу у день звільнення, то Військова частина НОМЕР_1 зобов`язана виплатити середній заробіток за весь час затримки.
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 03.02.2020 року відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.
Відповідач скористався правом на подання відзиву на позовну заяву, який надійшов на адресу суду 17.02.2020 року. Представник відповідача проти заявлених позовних вимог заперечив з мотивів, наведених у відзиві, який міститься в матеріалах справи. Просив суд в задоволенні позову відмовити з урахуванням тієї обставини, що оскільки виплата індексації грошового забезпечення була здійснена на підставі рішення суду, то положення ст.117 КЗпП України на спірні правовідносини не поширюються.
У поданій суду відповіді на відзив позивач зазначив, що до спірних правовідносин слід застосовувати положення ст.ст.116, 117 КЗпП України як такі, що є загальними та поширюються на правовідносини, які виникають в тому числі під час звільнення із служби в Збройних Силах України.
Розглянувши матеріали адміністративної справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, дослідивши наявні в матеріалах адміністративної справи письмові докази та заперечення проти них, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог з огляду на нижчевикладене.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 , проходив військову службу в військовій частині НОМЕР_1 . Наказом командувача Повітряних Сил Збройних Сил України № 769 від 29 грудня 2018 року його було звільнено у запас за п.п. «б» (за станом здоров`я) п. 2 ч. 2 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», а 19 лютого 2019 року наказом командира військової частини НОМЕР_1 №41 виключено зі списків особового складу військової частини
Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду № 300/1069/19 від 23 липня 2019 року, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 22 жовтня 2019 року, визнано протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення під час проходження військової служби в період з 01 січня 2016 року по 01 березня 2018 року, та зобов`язано військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення під час проходження військової служби в період з 01 січня 2016 року по 01 березня 2018 року.

Відповідно до наявних в матеріалах справи доказів, 24.12.2019 року позивачу було виплачено заборгованість із індексації грошового забезпечення, яка виникла на день його звільнення із військової служби, в сумі 30 898,32 грн на виконання вищевказаних судових рішень.

Спеціальним законом, який визначає правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби є Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу».

При цьому положеннями вищевказаного Закону не врегульовано порядок відшкодування за час затримки розрахунку при звільнення працівника з військової служби.

Так, за загальним правилом пріоритетними є норми спеціального законодавства, а трудове законодавство підлягає застосуванню у випадках, якщо нормами спеціального законодавства не врегульовані спірні правовідносини.

Частиною першою статті 117 Кодексу законів про працю України визначено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

З матеріалів справи вбачається, що позивача було звільнено з 19.12.2019 року з військової частини НОМЕР_1 , тоді як, фактичний розрахунок (виплату індексації грошового забезпечення) проведено 24.12.2019 на виконання рішення суду.

Частиною другою статті 117 КЗпП України передбачено, що при наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

За такого правового врегулювання, передбачений частиною першою статті 117 КЗпП України обов`язок роботодавця щодо виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні настає за умови невиплати з його вини належних працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 КЗпП України.

При цьому стаття 117 КЗпП України не розповсюджується на правовідносини, що виникають у порядку виконання судового рішення про присудження виплати заробітної плати.

Така позиція суду узгоджується з судовою практикою Європейського Суду з прав людини, яка підлягає застосуванню згідно з частиною другою статті 8 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Зокрема, рішенням Європейського суду з прав людини у справі "Меньшакова проти України" від 08 квітня 2010 року передбачено, що компенсація за затримку виплати заробітної плати відповідно до статті 117 КЗпП України може вимагатись лише за період до присудження заборгованості із заробітної плати. З прийняттям судових рішень статей 116, 117 КЗпП України більше не застосовуються, а зобов`язання колишніх роботодавців виплатити заборгованість із заробітної плати та компенсацію замінюється на зобов`язання виконати судові рішення на користь позивача, що не регулюється матеріальними нормами трудового права. Таким чином, немає обґрунтованих підстав стверджувати, що ці положення передбачають право на отримання компенсації за затримку виплати заробітної плати, що мала місце після того, як її сума була встановлена судом.

За таких обставин суд дійшов висновку, що за наявністю спірних правовідносин, які стосуються розміру належних звільненому працівникові сум, стягнення з відповідача середнього заробітку за час затримки розрахунку в розумінні частини першої статті 117 КЗпП України є безпідставним.

Аналогічна позиція викладена і у постанові Верховного Суду від 27.06.2018 року за №810/1543/17, яку відповідно до вимог ч.5 ст.242 КАС України суд має враховувати при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин.

З огляду на вищевикладене, позов до задоволення не підлягає.

На підставі статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати залишаються за позивачем.

На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

в задоволенні позову відмовити.

Судові витрати залишити за позивачем.

Згідно ст.255 КАС України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Івано-Франківський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня закінчення карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), але не менше тридцяти днів з дня отримання цього рішення.

Повне найменування учасників справи:

позивач: ОСОБА_1 , (ідентифікаційний код НОМЕР_2 ), АДРЕСА_1 ;

відповідач: Військова частина НОМЕР_1 , (код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ), АДРЕСА_2 .

Суддя Гундяк В.Д.