Справа № 160/3900/20
Суддя: Врона Олена Віталіївна
Дата ухвалення: 2020-04-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УХВАЛА
10 квітня 2020 р.Справа №160/3900/20
Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Врона О.В. розглянувши заяву Громадської організації «Платформа Громадський Контроль», ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за позовом Громадської організації «Платформа Громадський Контроль», ОСОБА_1 до Дніпровської міської ради, Спеціальної комісії з ліквідації наслідків надзвичайної ситуації природного характеру місцевого рівня у м. Дніпрі Дніпровської міської ради про визнання протиправним та нечинним рішення,-
09.04.2020 року Громадська організація «Платформа Громадський Контроль», ОСОБА_1 звернулися до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Дніпровської міської ради, Спеціальної комісії з ліквідації наслідків надзвичайної ситуації природного характеру місцевого рівня у м. Дніпрі Дніпровської міської ради про визнання протиправним та нечинним пункт 3 розділу II рішення спеціальної комісії з ліквідації наслідків надзвичайної ситуації природного характеру місцевого рівня у місті Дніпрі Дніпровської міської ради оформленого протоколом засідання № 3 від 07.04.2020 р.
Разом з позовном до суду надано заяву про забезпечення позову шляхом зупинення дії пункту 3 розділу II рішення спеціальної комісії з ліквідації наслідків надзвичайної ситуації природного характеру місцевого рівня у місті Дніпрі Дніпровської міської ради оформленого протоколом засідання № 3 від 07.04.2020 р., до набрання законної сили рішенням суду по справі.
В обґрунтування клопотання зазначено, що оскаржувана постанова є нормативно-правовим актом, яка містить загальнообов`язкові правила поведінки, а вимоги нормативно-правового акта стосуються всіх суб`єктів, які опиняються у нормативно регламентованій ситуації.
Позивачі є суб`єктами на яких поширюється дія оскаржуване рішення, оскільки оскаржуване рішення встановлює для них заборони та обмеження, які в певних випадках порушують права та свободи гарантовані Конституцією України.
ОСОБА_1 є громадянином України, що зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , і є мешканцем іншої ніж Дніпропетровська область адміністративно - територіальної одиниці. Має у власності транспортний засіб Volkswagen Passat, державний номер реєстрації НОМЕР_1 .
В той же час, у місті Дніпрі проживає його донька - ОСОБА_2 та її діти - онуки ОСОБА_1 - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .
Однак, через введену Спеціальною комісією заборону на в`їзд до міста Дніпра транзитного транспорту та транспорту, що прибуває з інших регіонів України, ОСОБА_1 , маючи у власності транспортний засіб і маючи фактичну здатність приїхати у місто Дніпро, позбавлений можливості вільного пересування по території України та як наслідок потрапити до своєї доньки та онуків.
Відповідно до ч.1 ст.153 КАС України, заява про забезпечення позову подається, до подання позовної заяви - до суду, до якого має бути подано позов за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом; одночасно з пред`явленням позову - до суду, до якого подається позов за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом; після відкриття провадження у справі - до суду, у провадженні якого перебуває справа.
Відповідно до ч.1 ст.154 КАС України, заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.
Враховуючи вищевикладене, суд вважає здійснити розгляд даного клопотання без повідомлення учасників справи.
Згідно зі ст.150 КАС України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.
Частинами 4, 5, 6 ст.154 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково. Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. В ухвалі про забезпечення позову, суд зазначає вид забезпечення позову та підстави його обрання. Суд може також зазначити порядок виконання ухвали про забезпечення позову.
Згідно з ч. 1 ст. 151 КАС України позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку відповідача вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.
З матеріалів позову встановлено, що постановою Кабінету Міністрів України №211 від 11 березня 2020 р. «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби СОVID-19, спричиненої коронавірусом SARS0-СоV-2З 12» в Україні було запроваджено карантин через спалах у світі коронавірусу СОVID-19 - з 12 березня до 3 квітня 2020 року.
На виконання доручення Президента України та рішення Державної комісії з питань ТЕБ і НС Кабінет Міністрів прийняв рішення щодо обмеження пасажирських перевезень на території України для запобігання поширенню коронавірусної інфекції. Постановою введена заборона залізничного, авіа- та автобусного міжміських та міжобласних пасажирських перевезень, а також робота метрополітенів.
Заборонено з 18 березня по 3 квітня на усій території нашої держави регулярні та нерегулярні перевезення пасажирів автомобільним транспортом у приміському, міжміському внутрішньообласному і міжобласному сполученні. 3 18 березня 2020 до прийняття окремого рішення заборонено перевезення пасажирів залізничним транспортом в усіх видах внутрішніх сполучень (приміському, міському, регіональному та дальньому).
Постановою Кабінету Міністрів України «Про внесення змін до деяких актів Кабінету Міністрів України від 25 березня 2020 р. №239 було прийнято рішення про продовження строку карантину до 24.04.2020, а також Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 25 березня 2020 р. №338-р -установлено на всій території України режим надзвичайної ситуації до 24.04.2020 року.
27.03.2020 року Дніпровською міською радою було прийнято Рішення №412 «Про введення режиму надзвичайної ситуації у м. Дніпрі» (копія додається), яким, зокрема, було створено спеціальну комісію з ліквідації наслідків надзвичайної ситуації природного характеру місцевого рівня у м. Дніпрі (далі - Спеціальна комісія, Відповідач-1) та у вказаному рішенні визначено, що Спеціальна комісія у своїй діяльності має керуватися Загальним положенням про спеціальну комісію з ліквідації надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру регіонального, місцевого та об`єктового рівня, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 14.06.2002р. №843.
07.04.2020 року, Спеціальною комісією було прийнято рішення, оформлене Протоколом №3 засідання спеціальної комісії з ліквідації наслідків надзвичайної ситуації природного характеру місцевого рівня, у п. 3.1-3.4. розділу II якого було встановлено «співробітникам підрозділів Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області, Управління центрального територіального об`єднання Національної Гвардії України, Дніпровського міського управління Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Дніпропетровській області під час несення служби на контрольно-пропускних пунктах на в"іздах у місто Дніпро:
3.1. Здійснювати зупинку 100 % транспортних засобів, що в"іжджають до міста, та перевіряти супровідні документи.
3.2.Не допускати в"їзд до міста Дніпра транзитного транспорту та транспорту, що прибуває з інших регіонів України, окрім транспортних засобів, що залучаються до заходів із життєзабезпечення населення міста.
3.3. Здійснювати за допомогою спеціального обладнання вимірювання температури тіла в усіх осіб, що перебувають у транспортних засобах, які в"іжджають до міста Дніпра.
3.4. У разі виявлення в транспортних засобах, що в`їжджають до міста, або переміщуються територією міста, осіб з підвищеною температурою тіла, вживати заходи щодо тимчасового затримання транспортного засобу та осіб, які у ньому знаходяться, до прибуття бригади швидкої медичної допомоги, з подальшою обов`язковою госпіталізацією таких осіб.»
не допускати в`їзд до міста Дніпра транзитного транспорту та транспорту, що прибуває з інших регіонів України, окрім транспортних засобів, що залучаються до заходів із життєзабезпечення населення міста.
Позивач у заяві просить зупинити дію даного пункту рішення до набрання законної сили рішення суду.
Вирішуючи вказане заяву про забезпечення позову суд виходить з наступного.
Відповідно до п. 18 ч. 1 ст. 4 КАС України нормативно-правовим актом є акт управління (рішення) суб`єкта владних повноважень, який встановлює, змінює, припиняє (скасовує) загальні правила регулювання однотипних відносин, і який розрахований на довгострокове та неодноразове застосування.
Зміст оспорюваного рішення спеціальної комісії, оформленого протоколом № З від 07.04.2020, дає підстави вважати, що воно відповідає ознакам нормативно-правового акту, оскільки встановлює загальні правила регулювання однотипних відносин та розраховане на неодноразове застосування.
Відповідно до ч.5 ст.151 КАС України, зупинення дії нормативно-правового акта як захід забезпечення позову допускається лише у разі очевидних ознак протиправності такого акта та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду з позовом щодо такого акта.
Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання судового рішення в разі задоволення позовних вимог. При цьому інститут забезпечення адміністративного позову згідно з ст.ст. 4, 150 КАС України, повинен відповідати завданню адміністративного судочинства забезпечувати захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органу місцевого самоврядування, їхніх посадових, чи службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.
Проте, прийняття такого рішення доцільно та можливе лише в разі наявності достатньо обґрунтованого припущення, що невжиття таких заходів може у майбутньому ускладнити виконання рішення суду чи привести до потреби докладати значні зусилля для відновлення прав позивача.
Суд, під час розгляду клопотання про забезпечення позову, повинен у кожному випадку, виходячи з конкретних доказів, встановити чи є хоча б одна з передбачених нормами КАС України обставин, і оцінити, чи не може застосуванням заходів забезпечення позову бути завдано ще більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти. Заходи забезпечення позову повинні відповідати і бути співрозмірними заявленим позовним вимогам, бути безпосередньо пов`язаними з предметом спору, необхідними і достатніми для забезпечення виконання судового рішення.
Відповідно до роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" від 22.12.2006 року № 9 та постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України "Про практику застосування адміністративним судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства під час розгляду адміністративних справ" від 06.03.2008 року № 2, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.
Розглядаючи клопотання про вжиття заходів забезпечення позову суд повинен дати оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з врахуванням:
- розумності, обґрунтованості й адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову;
- забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників процесу;
- наявності зв`язку між конкретним видом, що застосовується для забезпечення позову, і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий вид забезпечення забезпечити фактичне виконання рішення суду у разі його задоволення;
- ймовірності виникнення труднощів у виконанні або невиконанні рішення суду в разі невжиття таких заходів;
- необхідності у зв`язку із вжиттям заходів запобігти порушенню прав та інтересів інших осіб, в тому числі, й осіб, які не беруть участі у розгляді справи.
Судом встановлено, що оскаржуваний пункт 3 розділу II рішення спеціальної комісії з ліквідації наслідків надзвичайної ситуації природного характеру місцевого рівня у місті Дніпрі Дніпровської міської ради оформленого протоколом засідання № 3 від 07.04.2020 р., як і само рішення в цілому був прийнятий на виконання вимог постанови Кабінету Міністрів України №211 від 11 березня 2020 р. «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби СОVID-19» (із змінами), якою в Україні було запроваджено карантин через спалах у світі коронавірусу СОVID-19 - з 12 березня до 3 квітня 2020 року.
Постановою Кабінету Міністрів України «Про внесення змін до деяких актів Кабінету Міністрів України від 25 березня 2020 р. №239 було прийнято рішення про продовження строку карантину до 24.04.2020.
Враховуючи, те що на даний момент карантинні заходи діють до 24.04.2020 року, вжиття заходів забезпечення позову шляхом зупинення дії пункту 3 розділу II рішення спеціальної комісії з ліквідації наслідків надзвичайної ситуації природного характеру місцевого рівня у місті Дніпрі Дніпровської міської ради оформленого протоколом засідання № 3 від 07.04.2020 р., до набрання законної сили рішенням суду по справі призведе до фактичного вирішення існуючого спору між сторонами без розгляду справи по суті, що суперечить меті застосування правового інституту забезпечення позову.
Судове рішення не може ґрунтуватися винятково на припущеннях і відповідно до вимог ст. 242 КАС України повинно бути законним та обґрунтованим.
При цьому, правомірність рішення суб`єкта владних повноважень підлягає встановленню безпосередньо у судовому засіданні під час розгляду позовних вимог по суті.
Окрім того, суд звертає увагу, що заявником не долучено до заяви про забезпечення позову жодних доказів очевидної протиправності рішення відповідача, а також очевидності небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, неможливість відновлення його прав без вжиття заходів забезпечення позову, чи того, що для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат.
З огляду на викладене суд доходить висновку, про відмову в задоволенні заяви про забезпечення позову.
Керуючись статтями 152, 154, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
У задоволенні заяви Громадської організації «Платформа Громадський Контроль», ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за позовом Громадської організації «Платформа Громадський Контроль», ОСОБА_1 до Дніпровської міської ради, Спеціальної комісії з ліквідації наслідків надзвичайної ситуації природного характеру місцевого рівня у м. Дніпрі Дніпровської міської ради про визнання протиправним та нечинним рішення - відмовити.
Ухвала суду набирає законної сили відповідно до ст.256 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені ст.294, 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.В. Врона