Справа № 520/14216/19
Суддя: Шляхова О.М.
Дата ухвалення: 2020-04-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

02 квітня 2020 р. № 520/14216/19

Суддя Харківського окружного адміністративного суду Шляхова О.М., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Східтепло буд" (провулок Б. Хмельницького, буд. 8,смт. Золочів, Харківська область,62203) до Головного управління ДПС у Харківській області (вул. Пушкінська, буд. 46,м. Харків,61057) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю "Східтепло буд", звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Головне управління ДПС у Харківській області, в якому просить суд: визнати протиправними та скасувати податкове повідомлення-рішення № 6 від 06 вересня 2019 року, прийняте Головним управлінням Державної податкової служби у Харківській області на підставі акту № 2725/20-40-14-22-07/40509343 від 09 серпня 2019 року про результати документальної позапланової виїзної перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю "Східтепло буд" (податковий номер 40509343).

В обґрунтування позовних вимог ТОВ «Східтепло Буд» зазначив, що висновки, викладені в акті перевірки № 2725/20-40-14-22-07/40509343 від 09 серпня 2019 року(далі - акт перевірки) є протиправними, оскільки ґрунтуються не на аналізі суті та наслідків господарських операцій, які мали місце у перевіряємому періоді, а тому вони не можуть бути підставою для висновків про відсутність фактичного здійснення господарських операцій ТОВ «Східтепло Буд`у перевіряємому періоді з контрагентом ТОВ «Октарион» щодо якого, в акті перевірки, взагалі відсутнє будь-яке обґрунтування, за наявності всіх первинних, бухгалтерських та інших документів, що стосуються господарських операцій, які фактично підтверджують реальне здійснення правочинів і досягнення ТОВ «Східтепло Буд» законної мети їх здійснення для провадження власної господарської діяльності, направленої на отримання прибутку. У зв`язку з чим прийняте відповідачем податкове повідомлення-рішення № 6 від 06 вересня 2019 року має бути повністю скасоване, як незаконне.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 27.12.2019 року відкрито провадження у даній справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.

Через канцелярію суду 04.02.2020 року, представник відповідача надав до суду відзив на позовну заяву, в якому вказав на правомірність висновків, викладених в акті перевірки, а доводи позивача щодо обставин справи необґрунтованими та помилковими, а позов відповідно таким, що не підлягає задоволенню. При цьому зазначив, що контрагент позивача має ознаки фіктивності та у нього відсутні необхідні умови для здійснення господарських операцій, а саме відсутні основні засоби, відповідні потужності, працівники, виробничі активи, а відтак відсутнє фактичне здійснення господарських операцій позивачем за перевіряємий період, що й призвело до встановлених в ході проведення перевірки порушень позивачем вимог податкового законодавства.

Представником позивача 19.02.2020 року подано до суду відповідь на відзив відповідача, в якій зазначено, що не є підставою для відмови у праві на податковий кредит порушення податкової дисципліни, вчинені контрагентом платника податку. У разі порушення контрагентами платника податків чинного законодавства, відповідальність та негативні наслідки настають саме щодо цих осіб. А ознаки фіктивного підприємництва з боку контрагента не мають правового значення для платника податків з огляду на принцип індивідуальної відповідальності в податковому законодавстві. Натомість наявність у позивача належно оформлених первинних документів, які були належним чином відображені ним у податковому обліку, відповідачем не спростовано, жодних свідчень того, що спірні угоди та/або їх виконання спричинило заниження чи приховування об`єктів оподаткування у відповідних господарських операціях з боку їх учасників, відповідачем не надано.

Протокольною ухвалою суду від 11.03.2020 року було закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті.

Представник позивача у судове засідання не з`явився, через канцелярію суду надав клопотання про розгляд справи за його відсутності, в порядку письмового провадження, в якому підтримав позовні вимоги в повному обсязі, просив їх задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві з урахуванням відповіді на позов, поданих позивачем до суду.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши всі наявні докази, судом встановлено наступне.

Позивач, ТОВ «Східтепло Буд», зареєстрований у встановленому законом порядку. Знаходиться на податковому обліку в органах державної податкової служби.

ГУ ДПС у Харківській області була проведена документальна позапланова виїзна перевірка ТОВ «Східтепло Буд» з питань дотримання вимог податкового законодавства України щодо визнання сум податкового кредиту, що містяться у податкових деклараціях з ПДВ за взаємовідносинами з ТОВ «Октарион» (податковий номер 42619093) за період грудень 2018 року та податкових зобов`язань за ланцюгом подальшої реалізації, відповідно до затвердженого плану документальної перевірки, за результатами якої було складено акт перевірки акт № 2725/20-40-14-22-07/40509343 від 09 серпня 2019 року (далі по тексту - акт перевірки).

Відповідно до висновків акту перевірки ТОВ «Східтепло Буд» було порушено:

1. п. 198.1, п.198.3, п.198.6 ст.198, п.201.1, п.201.10 ст.201 Податкового кодексу України - завищення податкового кредиту на загальну суму 112007 грн. за грудень 2018 року, що включено до складу податкового кредиту за квітень 2019 року;

2. ст.185, ст.187 Податкового кодексу України - завищення податкового зобов`язання у сумі 128333 грн., у тому числі за грудень 2018 року.

На підставі встановлених в ході проведеної перевірки порушень ГУ ДПС у Харківській області було прийнято: податкове повідомлення-рішення № 6 від 06 вересня 2019 року, яким визначено суму податкового зобов`язання з податку на додану вартість у розмірі 128333, 00 грн. та суму податкового кредиту з податку на додану вартість 112007, 00 грн.

Як зазначено в акті перевірки, підставою для висновків про порушення позивачем приписів податкового законодавства є:

- данні ЄРПН ТОВ «Октарион»,

- неподання ТОВ «Октарион» за період 2018-2019 р.р. податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб і сум отриманого з них податку (форма 1-ДФ),

- відсутність основних засобів

- податкова інформація з інших податкових органів щодо ТОВ «Октарион».

Також, з акту перевірки судом встановлено, що контролюючий орган прийшов до висновку про порушення позивачем вимог податкового законодавства по взаємовідносинам з ТОВ «Октарион».

Так, судом з акту перевірки та наданих позивачем письмових доказів встановлено наступне.

Між ТОВ «Октарион» (постачальник) та ТОВ «Східтепло Буд» (покупець) було укладено договір поставки №2012/18-1 від 20.12.2018 року, відповідно до умов якого продавець продає, а покупець купує відсів гранітний фракції 0-5 на суму 672 040,00 грн., в тому числі ПДВ - 112 007,00 грн. Загальна кількість та ціна товару визначена в Додатку №1 до вказаного договору.

Факт реальності придбання, отримання та оплати товару за вказаними договорами підтверджується належними первинними документами, а саме: податковою накладною №167 від 22.12.2018 року, видатковою накладною №1 від 22.12.2018 року, актом приймання передачі товару від 22.12.2018 року, платіжними дорученнями №229 від 26.12.2018 року, №230 від 26.12.2018 року, все на суму 672 040,00 грн., в тому числі ПДВ - 112 007,00 грн.

Перевезення товару здійснювалось автоперевізниками ТОВ «Агротранс-Компані», відповідно до умов договору №01/12/18 про надання транспортних послуг від 01.12.2018 року та договору №25 про надання послуг по перевезенню вантажів від 03.07.2019 року про що підписані акт надання послуг №310 від 22.12.2018 року та акт надання послуг №85 від 03.07.2019 року.

Розрахунки з перевізниками проведені в повному обсязі шляхом безготівкових розрахунків.

Вказаний товар фактично було придбано для використання ТОВ «Східтепло Буд» у власній господарській діяльності, а саме: даний товар одразу було реалізовано ТОВ «Укрєвродорстрой» та поставлено на його адресу, згідно з договорів поставки №1-Щ від 16.04.2018 року та 1-Щ від 04.03.2019 року, що підтверджується товарно-транспортними накладними №№1 - 4 від 22.12.2018 року, №№5 - 8 від 24.12.2018 року, №№9 - 12 від 25.12.2018 року, №№13 - 16 від 26.12.2018 року, №№17 - 20 від 27.12.2018 року, №№21 - 24 від 28.12.2018 року, №№25 - 28 від 29.12.2018 року, №№29 - 33 від 30.12.2018 року та №1, №1 від 03.07.2019 року, у відповідності до видаткової накладної №1 від 22.12.2018 року, акту приймання-передачі товару від 22.12.2018 року, видаткової накладної №2 від 24.12.2018 року, акту приймання-передачі товару від 24.12.2018 року, видаткової накладної №3 від 25.12.2018 року, акту приймання-передачі товару від 25.12.2018 року, видаткової накладної №4 від 26.12.2018 року, акту приймання-передачі товару від 26.12.2018 року, видаткової накладної №5 від 27.12.2018 року, акту приймання-передачі товару від 27.12.2018 року, видаткової накладної №6 від 28.12.2018 року, акту приймання-передачі товару від 28.12.2018 року, видаткової накладної №7 від 29.12.2018 року, акту приймання-передачі товару від 29.12.2018 року, видаткової накладної №8 від 30.12.2018 року, акту приймання-передачі товару від 30.12.2018 року, податкової накладної №88 від 22.12.2018 року та видаткової накладної №1/07 від 03.07.2019 року, акту приймання-передачі товару від 03.07.2019 року, оскільки частина придбаного, отриманого товару від ТОВ «Октарион» було поставлено на адресу позивача, а тільки після того реалізовано ТОВ «Укрєвродорстрой».

Як встановлено судом та не заперечувалось представником відповідача в судовому засіданні, ТОВ «Східтепло Буд» надано контролюючому органу при проведенні перевірки належні первинні документи, що підтверджують його господарські взаємовідносини із ТОВ «Октарион», а також з ТОВ «Укрєвродорстрой» та подальшу реалізацію придбаної продукції.

Висновки про порушення ТОВ «Східтепло Буд» ст.185, ст.187, п. 198.1, п.198.3, п.198.6 ст.198, п.201.1, п.201.10 ст.201 Податкового кодексу України, як виходить з акту перевірки є взаємопов`язаними через загальний висновок контролюючого органу про те, що надані ТОВ «Східтепло Буд» до перевірки первинні документи не опосередковувались реальним рухом активів між вказаними підприємствами то ТОВ «Східтепло Буд», а отже такі видаткові, податкові накладні та товарно-транспортні не можуть враховувались в даних податкового обліку (п. 2.1.2 акту перевірки).

Не погоджуючись із вказаними висновками податкового органу ТОВ «Східтепло Буд» звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує наступне.

Пунктом 44.1 ст. 44 ПКУ встановлено, що для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Відповідно до Закону України від 16 липня 1999 року № 996-ХІУ "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" (далі - Закон № 996) первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення, господарською операцією є дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства.

З урахуванням Закону № 996, відповідно до якого фінансова, податкова та інші види звітності, що використовують грошовий примірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку, для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції.

Відповідно до Закону № 996 підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують, факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Первинні та зведені облікові документи повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Отже, будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції. Якщо ж фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством.

З урахуванням викладеного для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції.

Таким чином, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Вимога щодо реальних змін майнового стану платника податків як обов`язкова ознака господарської операції кореспондує з нормами Податкового кодексу України.

З урахуванням вищевикладеного суд зазначає, що позивачем під час проведення перевірки було надано усі первинні документи, які були витребувані перевіряючими.

Виходячи із змісту положень Податкового кодексу, витрати - сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних для провадження господарської діяльності платника податку, в результаті яких відбувається зменшення економічних вигод у вигляді вибуття активів або збільшення зобов`язань, внаслідок чого відбувається зменшення власного капіталу (крім змін капіталу за рахунок його вилучення або розподілу власником) (п.п. 14.1.27 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України).

Згідно з п.138.2 ст. 138 Податкового кодексу України витрати, які враховуються для визначення об`єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов`язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

Відповідно до п.п. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 Податкового кодексу України не включаються до складу витрат витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов`язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

Згідно з п. 177.4 ст.177 Податкового кодексу України до переліку витрат, безпосередньо пов`язаних з отриманням доходів, належать документально підтверджені витрати, що включаються до витрат операційної діяльності згідно з розділом III цього Кодексу.

Відповідно до п. 177.2 ст.177 Податкового кодексу України об`єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та не грошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов`язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи - підприємця.

Так, судом з матеріалів справи встановлено, що укладені ТОВ «Східтепло Буд» із вказаними контрагентами правочини щодо придбання товару/послуг є дійсними, виконаними сторонами в повному обсязі, без претензій та зауважень. Доказів зворотнього представником відповідача суду не надано.

В тому числі акт перевірки не містить обставин з відповідними доказами, що господарські операції не відбулись, не настали зміни майнового стану платника податків за результатами їх здійснення, та відповідно позбавлення права на податковий кредит позивача при вказаних обставинах порушують його майнові права.

При укладанні договорів сторонами було досягнуто усіх істотних умов, вони спрямовані на реальне настання правових наслідків, відповідають економічному змісту та чинному законодавству, придбано та в подальшому реалізовано товар у межах господарської діяльності ТОВ «Східтепло Буд».

На момент здійснення операцій постачальники ТОВ «Східтепло Буд» були належним чином зареєстровані як юридичні особи та мали діючи свідоцтва платників ПДВ, що в акті перевірки контролюючим органом не заперечується.

Згідно з п. п. 14.1.181 п. 14.1 ст. 14 ПК України, податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V Податкового Кодексу України.

Відповідно до п.п. 198.1, 198.2, 198.6 ст. 198 ПК України, до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій за а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг; для операцій із ввезення на митну територію України товарів датою віднесення сум податку до податкового кредиту є дата сплати податку за податковими зобов`язаннями згідно з п. 187.8 ст. 187 цього Кодексу.

Датою віднесення сум до податкового кредиту замовника з договорів (контрактів), визначених довгостроковими відповідно до п. 187.9ст. 187 цього Кодексу, є дата фактичного отримання замовником результатів робіт (оформлених актами виконаних робіт) за такими договорами (контрактами).

Для товарів/послуг, постачання (придбання) яких контролюється приладами обліку, факт постачання (придбання) таких товарів/послуг засвідчується даними обліку.

Згідно з п.п. 201.7, 201.8, абз. 2 п. 201.10 ст. 201 ПК України, податкова накладна складається на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс).

Право на нарахування податку та складання податкових накладних надається виключно особам, зареєстрованим як платники податку в порядку, передбаченому ст. 183 цього Кодексу.

Податкові накладні, складені та зареєстровані в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позивачем було правомірно визначено валові витрати за перевіряємий період, оскільки ці витрати пов`язані безпосередньо із здійсненням його господарської діяльності, є реальними та документально підтвердженими.

Одночасно суд зазначає, що досліджені документи бухгалтерського та податкового обліку позивача відповідають вимогам закону; під час проведення перевірки контролюючим органом не було виявлено порушень в оформленні первинних документів, вони оформлені у відповідності до вимог Закону № 996-ХІV та Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 № 88, та в повній мірі відображають зміст і характер вчинених позивачем господарських операцій, підтверджують факт отримання товарів, їх оприбуткування та використання позивачем у власній господарській діяльності. Доказів зворотнього представником відповідача до суду не надано. Акт перевірки не містить обставин з відповідними доказами, що господарська операція не відбулась, не настали зміни майнового стану платника податків за результатами її здійснення, та відповідно позбавлення права на податковий кредит позивача при вказаних обставинах порушують його майнові права.

Тоді як первинні документи: договори, податкові та видаткові накладні, акти виконаних робіт, розрахункові документи, а також товарно-транспортні накладні, акти приймання-передачі, які підтверджують реальне здійснення господарських відносин з купівлі-продажу висів гранітний фракції 0-5, ТОВ «Східтепло Буд» по взаємовідносинам з вказаними вище контрагентами, а також первинні, бухгалтерські та інші документи на підтвердження подальшої реалізації придбаного висів гранітний фракції 0-5, в ході проведення планової перевірки - ГУ ДПС у Харківській області протиправно не були взяті до уваги.

Враховуючи фактичні обставини справи, які підтверджують правомірність визначення позивачем валових витрат, та враховуючи що вказані витрати пов`язані безпосередньо із здійсненням господарської діяльності та документально підтверджені, суд вважає що вказане є підставою для скасування податкового повідомлення-рішення №6 від 06 вересня 2019 року, яким визначено суму податкового зобов`язання з податку на додану вартість у розмірі 128333, 00 грн. та суму податкового кредиту 112007, 00 грн.

Так суд звертає увагу, що посилання контролюючого органу на податкову інформацію та ознаки фіктивності контрагентів позивача є доведеною та не обґрунтованою, з огляду на наступне.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини між учасниками попередніх ланцюгів постачань товарів та послуг не мають безпосереднього впливу на дослідження факту реальності господарської операції, вчиненої між останнім у ланцюгу постачань платником податків та його безпосереднім контрагентом. Оцінюватися при дослідженні факту здійснення господарської операції повинні відносини безпосередньо між учасниками тієї операції, на підставі якої сформовані дані податкового обліку. Також, не є підставою для відмови у праві на податковий кредит порушення податкової дисципліни, вчинені контрагентом платника податку. У разі порушення контрагентами платника податків чинного законодавства, відповідальність та негативні наслідки настають саме щодо цих осіб.

Також, ознаки фіктивного підприємництва з боку контрагента не мають правового значення для платника податків з огляду на принцип індивідуальної відповідальності в податковому законодавстві.

Аналогічна правова позиція була висловлена Верховним Судом України у постановах від 11 грудня 2007 року, від 13 січня 2009 року, від 31 січня 2011 року (справи № 21-1376во06, № 21-1578во08, № 21-42а10 відповідно). Верховний Суд України дійшов висновку, що у разі невиконання контрагентом зобов`язання зі сплати податку до бюджету відповідальність та негативні наслідки настають саме щодо цієї особи.

Крім того, відповідно до ст. 1 Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року Україна визнає джерелом права рішення Європейського суду з прав людини, а також юрисдикцію цього суду в усіх питаннях, що стосуються тлумачення і застосування Конвенції. Рішення Європейського суду є частиною національного законодавства і є обов`язковими для правозастосування органами правосуддя.

Основним висновком у рішенні Європейського суду з прав людини від 22.01.2009 року у справі "БУЛВЕС АД проти Болгарії" (заява № 3991/03) зазначено, що у разі якщо національні органи за відсутності будь-яких вказівок на безпосередню участь фізичної або юридичної особи у зловживанні, пов`язаним зі сплатою ПДВ, який нараховується у ланцюгу поставок, або будь-яких вказівок на обізнаність про таке порушення, все ж таки застосовують негативні наслідки до отримувача оподатковуваної ПДВ поставки, який повністю виконав свої зобов`язання, за дії або бездіяльність постачальника, який перебував поза межами контролю отримувача і у відношенні якого у нього не було засобів перевірки та забезпечення його виконання, то такі владні органи порушують справедливий баланс, який має підтримуватися між вимогами суспільних інтересів та вимогами захисту права власності.

Таким чином, суд приходить до висновку, що надані до позову первинні документи по взаємовідносинам позивача із контрагентами підтверджують здійснення господарських операцій, які відображені в бухгалтерській та податковій звітності позивача, та спростовують висновки Акту перевірки про наявність порушень податкового законодавства, а відповідач, якій є суб`єктом владних повноважень, в свою чергу не зазначив у відзиві на позов, не надав в судовому засіданні жодного доказу щодо недостовірності цих обставин, а також про обізнаність позивача про будь-які недостовірні відомості відносно контрагентів або його обізнаність щодо порушень податкового законодавства зі сторони контрагентів та причетність до цих порушень позивача. Таких доказів не містить і акт перевірки.

Отже, з урахуванням вищевикладеного, суд вважає, що висновки ГУ ДПС у Харківській області, викладені в акті перевірки, є протиправними, оскільки ґрунтуються не на аналізі суті та наслідків господарських операцій, які мали місце у перевіряємому періоді, за наявності всіх первинних, бухгалтерських та інших документів, що стосуються господарських операцій, які фактично підтверджують реальне здійснення правочинів і досягнення позивачем законної мети їх здійснення для провадження власної господарської діяльності, направленої на отримання прибутку.

Отже, на підставі вищевикладеного суд приходить до висновку, що у акт перевірки 2725/20-40-14-22-07/40509343 від 09 серпня 2019 року містить помилкові висновки, а прийняте податкове повідомлення-рішення №6 від 06 вересня 2019 року підлягає скасуванню.

Статтею 76 КАС України визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення.

З урахуванням встановлених фактів, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню в повному обсязі.

Керуючись ст.139, 241-246, 250 КАС України, суд -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Східтепло буд" (провулок Б. Хмельницького, буд. 8,смт. Золочів, Харківська область,62203) до Головного управління ДПС у Харківській області (вул. Пушкінська, буд. 46,м. Харків,61057) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення - задовольнити в повному обсязі.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № 6 від 06 вересня 2019 року, прийняте Головним управлінням Державної податкової служби у Харківській області.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 14 квітня 2020 року.

Суддя О.М. Шляхова