Справа № 486/359/20
Суддя: Далматова Г. А.
Дата ухвалення: 2020-04-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №: 486/359/20 Провадження №2-а/486/8/2020
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 квітня 2020 року м. Южноукраїнськ

Южноукраїнський міський суд Миколаївської області

у складі: головуючого судді Далматової Г.А.,

при секретарі Коршак О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Южноукраїнськ Миколаївської області адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Чорноморської митниці Державної митної служби України про скасування постанови у справі про порушення митних правил №0183/50400/19 від 12 лютого 2020 року та закриття провадження у справі,

за участю представника позивача Гульчак І.М., представника відповідача Квасниці Ю.А.

В С Т А Н О В И В:

24 лютого 2020 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до Чорноморської митниці Державної митної служби України про скасування постанови у справі про порушення митних правил №0183/50400/19 від 12 лютого 2020 року та закриття провадження у справі.

В обґрунтування своєї позиції зазначив, що постановою від 12 лютого 2020 року його було визнано винним у порушенні митних правил і притягнуто до відповідальності у вигляді штрафу в сумі 17000 грн. Суть правопорушення полягає у тому, що позивач як водій-експедитор згідно митної декларації від 09.10.2019 року, оформленої експортером ФГ «Органік сістемс», мав у строк до 19.10.2019 року доставити товар у митницю призначення (Волинську митницю ДФС). Проте доставка згідно інформаційної системи ДФС була зафіксована лише 12.11.2019 року, тобто строк доставки товару був перевищений більш ніж на 20 діб, що має ознаки порушення митних правил, передбаченого ч.4 ст. 470 Митного кодексу України. Позивач зазначає, що до закінчення встановленого строку 16.10.2019 року прибув до Волинської митниці ДФС із вантажем та належно оформленими супроводжувальними документами, проте у строк до 19.10.2019 року не зміг оформити дозвіл на міжнародне перевезення вантажу через відсутність у країні таких дозволів. Про неможливість оформлення дозволу, обов`язкового для виїзду за кордон, позивач письмово повідомив митницю 18.10.2019 року, також зазначив, що питання видачі дозволів на міжнародні перевезення за квотами регулюється центральним органом виконавчої влади і не залежить від волі перевізника.

Позовні вимоги обґрунтовує також відсутністю своєї вини у невчасній реєстрації прибуття товару на митницю, а також на порушення строків та порядку складення протоколу та винесення постанови про притягнення до відповідальності, на неповне з`ясування обставин при розгляді протоколу.

У відзиві представник відповідача посилається на те, що на водія ТОВ "ВОСТОК" ОСОБА_1 було покладено обов`язок в строк до 19 жовтня 2019 року доставити до Волинської митниці ДФС товар "томатна паста 36% "ІНАГРО" концентрована натуральна із вмістом сухих речовин 36-38%, у кількості 20 місць, вага брутто 20832 кг, вартістю 16322,88 Євро. Фактично доставку даного товару він здійснив лише 12 листопада 2019 року о 17.15 год. Даних про настання аварії чи дії обставин непереборної сили або протиправну дію третіх осіб, щодо вищевказаного товару, транспортного засобу, водія, що перешкоджало б своєчасному доставленню товару ОСОБА_1 не надав. Зазначає, що дозвіл не є документом, який перевізник повинен надавати органу доходів і зборів для митного контролю та оформлення для завершення транзитного перевезення товарів. Вважає, що з вини водія ТОВ "ВОСТОК" ОСОБА_1 на 23 доби було перевищено доставку товарів до органу доходів і зборів призначення - Волинської митниці ДФС. На його думку, під час провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 не було порушено жодних процесуальних прав останнього та дотримано процесуальних строків розгляду справи. Протокол був складений відповідно до норм чинного законодавства, примірник протоколу був направлений ОСОБА_1 поштою, постанова була винесена на підставі наявних матеріалів після належного повідомлення позивача, клопотань про перенесення розгляду від позивача не надходило. Також представник відповідача зазначив, що позивач порушив встановлений законом строк, повідомлення про наявність форс-мажорних обставин не подавав, про що свідчать відомості із Єдиної інформаційної системи ДФС про фіксацію прибуття вантажу в митницю призначення 12.11.2019 року та лист Волинської митниці про відсутність інформації щодо надходження товару станом на 10.11.2019 року. Просив у задоволенні адміністративного позову відмовити.

Представник позивача у відповіді на відзив, надісланій на адресу суду заперечила посилання відповідача на дотримання строків розгляду справи та складання протоколу, так як він складається невідкладно. Зауважила щодо відсутності у ньому часу вчинення правопорушення, виду та характеру правопорушення. Також зазначила, що спочатку особа повинна отримати дозвіл на переміщення по території іноземних країн, а потім на підставі цього дозволу почати процедуру митного оформлення. Просила скасувати постанову у справі про порушення митних правил.

Позивач в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлений належним чином.

Представник позивача позов підтримала, до викладеного у відповіді на відзив додала, що ОСОБА_1 18 жовтня 2019 року прибув до зони митного контролю, яка визначена ст.331 Митного кодексу, і простояв в черзі в зоні митного контролю 20 діб, після отримання дозволу одразу перетнув кордон. Фактична дата прибуття до зони митного контролю до 19 жовтня 2019 року підтверджується заявою позивача до Волинської митниці, він вчинив всі необхідні в цьому випадку дії. До ДТП він не потрапляв, іншої непереборної сили, щоб вчасно перетнути кордон не було. 15 листопада 2019 року листом з митниці йому було повідомлено про необхідність з`явитись для складання протоколу, розгляд протоколу відкладався і був розглянутий лише 12 лютого 2020 року. ОСОБА_1 було притягнуто до відповідальності з порушенням п`ятнадцятиденного строку розгляду протоколу. Крім того, протокол був складений через 6 днів з дня виявлення порушення.

Представник відповідача позов не визнав. Пояснив, що порушень Митного кодексу з боку митниці при притягненні позивача до відповідальності не було. Час вчинення правопорушення - 12 листопада 2019 року - це час прибуття вантажу до митниці, що підтверджується витягом з ЄАІС ДФС, де в автоматичному режимі зафіксований час прибуття та пропуску вантажу. Позивач, маючи справний транспортний засіб, мав змогу доставити товар в зону митного контролю до 19 листопада 2019 року, до дати зазначеної в митній декларації. Якщо водій не доставив товар до зони митного контролю, то мав анулювати митну декларацію. Протокол відносно позивача був складний після того, як відповідач отримав всі установочні відомості. Подача заяви до Волинської митниці 18 жовтня 2019 року не підтверджує перебування вантажу в зоні митного контролю.

Заслухавши представників позивача та відповідача, дослідивши докази в сукупності, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що 09 жовтня 2019 року була оформлена митна декларація №UA504170/2019/010828, за якою у митний режим «експорт» оформлено товар «томатна паста 36% «ІНАГРО» концентрована натуральна із вмістом сухих речовин 36-38%». Відправник та декларант ФГ «Органік сістемс», одержувач компанія WERDER FeinkostGmbH, перевізник ТОВ «ВОСТОК» в особі водія ОСОБА_2 М ОСОБА_3 , строк доставки до 19.10.2019 року. Товар був відвантажений 09.10.2019 року /а.с.27/.

18 жовтня 2019 року ОСОБА_1 повідомив Волинську митницю про неможливість вчасної доставки товару у зв`язку з обмеженням видачі дозволів на міжнародні перевезення вантажу та запросив продовження строку доставки, про що свідчить його письмова заява, зареєстрована Волинською митницею 18.10.2019 року під №17574-12/03-70-71/29 /а.с.9/. З невідомих причин така заява не була відображена у Єдиній інформаційній системі ДФС у день надходження, а відомості внесені лише 12.11.2019 року о 17 год. 14 хв., що підтверджується витягом із ЕАІС ДФС /а.с.28/. Даний факт свідчить про неналежне виконання обов`язків посадовими особами органу влади.

Разом з тим, 11.11.2019 року Волинська митниця ДФС України надала відомості про відсутність інформації щодо надходження товару за митною декларацією №UA504170/9/010828 /а.с.34/.

На підставі зазначених відомостей 21.11.2019 року головним державним інспектором митного поста «Костянтинівка» Миколаївської митниці ДФС був складений протокол відносно ОСОБА_1 за порушення митних правил, передбачене ч.4 ст. 470 Митного кодексу України, а 12.02.2020 року в.о. начальника Чорноморської митниці Державної митної служби України, яка є правонаступником Миколаївської митниці ДФС внаслідок реорганізації (згідно постанови КМУ №858 від 02.10.2019 року), була винесена постанова про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності у вигляді штрафу в сумі 17000 грн. за ч.4 ст.470 Митного кодексу України. Постанова винесена з додержанням строків, передбачених ст.467 Митного Кодексу України.

Згідно ч. 1 ст. 458 Митного Кодексу України, порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх органам доходів і зборів для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на органи доходів і зборів цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

Відповідно до ст. 486 Митного кодексу України, завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню порушень митних правил, та запобігання таким правопорушенням. Провадження у справі про порушення митних правил включає в себе виконання процесуальних дій, зазначених у статті 508 цього Кодексу, розгляд справи, винесення постанови та її перегляд у зв`язку з оскарженням.

Згідно ч.1 ст.460 Митного кодексу України, вчинення порушень митних правил, передбачених частиною третьою статті 469, статтею 470, частиною третьою статті 478, статтею 481 цього Кодексу, внаслідок аварії, дії обставин непереборної сили або протиправних дій третіх осіб, що підтверджується відповідними документами, а також допущення у митній декларації помилок, які не призвели до неправомірного звільнення від сплати митних платежів або зменшення їх розміру, до незабезпечення дотримання заходів тарифного та/або нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності, якщо такі помилки не допускаються систематично (стаття 268 цього Кодексу), не тягне за собою адміністративної відповідальності, передбаченої цим Кодексом.

Відповідно до ст. 95 Митного кодексу України, для автомобільного транспорту встановлюється такий строк транзитного перевезення: 10 діб (у разі переміщення в зоні діяльності однієї митниці - 5 діб). При цьому до строків, зазначених у частині першій цієї статті, не включається час дії обставин, зазначених у статті 192 цього Кодексу.

Частиною 1 ст.192 Митного кодексу України передбачено, що якщо під час перевезення товарів транспортний засіб внаслідок аварії або дії обставин непереборної сили не зміг прибути до органу доходів і зборів призначення, допускається вивантаження товарів в іншому місці.

Тобто до строку транзитного перевезення не включається час дії обставин непереборної сили.

Згідно з ст.495 Митного кодексу України, доказами у справі про порушення митних правил є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюються наявність або відсутність порушення митних правил, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Такі дані встановлюються: протоколом про порушення митних правил, протоколами процесуальних дій, додатками до зазначених протоколів; поясненнями свідків; поясненнями особи, яка притягується до відповідальності; висновком експерта; іншими документами (належним чином завіреними їх копіями або витягами з них) та інформацією, у тому числі тими, що перебувають в електронному вигляді, а також товарами безпосередніми предметами порушення митних правил, товарами із спеціально виготовленими сховищами (тайниками), що використовувалися для приховування безпосередніх предметів порушення митних правил від митного контролю, транспортними засобами, що використовувалися для переміщення безпосередніх предметів порушення митних правил через митний кордон України.

Статтею 489 Митного кодексу України встановлено, що посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно п.1.3 «Порядку оформлення і видачі дозволів на поїздку по територіях іноземних держав при виконанні перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом у міжнародному сполученні, їх обміну та обліку» (далі - Порядок), затвердженого Наказом Міністерства транспорту України від 20.08.2004р. № 757, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 31.08.2004 року за №1075/9674, перевезення пасажирів і вантажів автомобільним транспортом територією іноземних держав або транзитом через їхні території здійснюється автомобільними перевізниками згідно з вимогами міжнародних договорів України та на підставі належним чином оформлених відповідних дозволів, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України.

Пунктом 1.4 вказаного Порядку передбачено, що перевезення пасажирів і вантажів автомобільним транспортом між пунктами, розташованими на території іноземної держави, заборонено, якщо на це не отримано відповідного дозволу компетентного органу іноземної держави згідно з вимогами міжнародних договорів України.

Пунктом 3.2 Порядку передбачено, що дозволи для перевезення вантажів оформлюються і видаються водію автомобільного транспортного засобу (автомобільному перевізнику або уповноваженій ним особі) (далі - уповноважена особа) на підставі усного звернення або письмової заяви, в якій зазначаються найменування (прізвище, ім`я, по батькові) автомобільного перевізника та його місцезнаходження (місце проживання), відомості щодо автомобільних транспортних засобів (реєстраційні номери, вантажопідйомність, повна маса), маршруту руху із зазначенням країн відправлення та призначення, а також країн прямування автомобільного транспортного засобу, вантажу (вага, загальна кількість), видів дозволів, які бажає отримати автомобільний перевізник, та пункт видачі дозволів. При цьому для оформлення та видачі дозволу уповноважена особа при усному зверненні та поданні письмової заяви пред`являє документ, що посвідчує особу, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, документи на вантаж, за винятком здійснення порожньої подачі транспортного засобу на завантаження до країни відправлення, сертифікати відповідності транспортного засобу щодо безпеки руху та екологічної безпеки вимогам країн, територією яких буде здійснюватися перевезення, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України.

Отже, для отримання дозволу на перевезення у випадку переміщення експортного вантажу перевізник згідно вимог чинного законодавства зобов`язаний спочатку завантажитись і лише згодом звертатись із відповідною заявою за видачею дозвільного документа.

Видача відповідних дозволів, як вбачається із Наказу Міністерства транспорту України від 20.08.2004 року № 757, відноситься до компетенції Міністерства транспорту України, Міністерства інфраструктури України та уповноважених ними органів. Одноразові дозволи на конкретну поїздку видаються в обмеженій кількості, встановленій квотами для України на календарний рік.

Згідно п. 6.1 договору на організацію перевезення вантажів автомобільним транспортом під дією обставин непереборної сили розуміються також соціальні явища або дії владних органів, що можуть вплинути на здійснення перевезення.

Суд приймає до уваги пояснення представника відповідача щодо недотримання вимог розділу 2 Порядку виконання митних формальностей при здійсненні транзитних переміщень щодо неналежного оформлення документів на продовження строку. Разом з тим, суд вважає необхідним зазначити, що представник відповідача посилається на норми, які встановлюють порядок дій перевізника у випадку, якщо він не зміг вчасно прибути до митниці призначення. Поясненнями представника позивача та матеріалами справи підтверджено, що позивач прибув на Волинську митницю до закінчення строку, особисто подав заяву про продовження строку достави, разом з тим орган державної влади не виконав вимоги тих самих норм, на які посилається представник відповідача, та не зареєстрував заяву у той же день, як передбачено п.2.2. вказаного Порядку. Наслідком неналежного виконання своїх обов`язків посадовими особами Волинської митниці стало подання інформації 11.11.2019 року про ненадходження товару та складання протоколу про адміністративне правопорушення.

Суд зазначає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний дотримуватися принципу належного урядування (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Рисовський проти України», № 29979/04), що зобов`язує його діяти в належний і якомога послідовний спосіб. Принцип належного урядування, як правило, не повинен перешкоджати державним органам виправляти випадкові помилки, навіть ті, причиною яких є власна недбалість.

Отже, з врахуванням того, що у разі виключення терміну з 18.10.2019 року по 12.11.2019 року з розрахунку строку доставки товарів до Волинської митниці ДФС, суд приходить до висновку, що позивачем не був порушений десятиденний строк доставки товарів, оскільки, як вбачається з пояснень представників позивача та відповідача, експортна декларація оформлена 12.11.2019 року, позивач намагався отримати дозвіл на поїздку по територіях іноземних держав при виконанні перевезень вантажу автомобільним транспортом у міжнародному сполученні, однак був позбавлений можливості це зробити, оскільки існували обставин непереборної сили у вигляді дій владних органів, що відповідає п.6.1 договору перевезення.

Одним із основоположних аспектів права особи на справедливий судовий розгляд, закріплений у статті 6 Конвенції, є принцип правової визначеності, основу якого утворює концепція передбачуваності. Європейський суд з прав людини в рішенні у справі «Серков проти України» від 07.11.2011 року, заява № 39766/05 зазначив: «34. Ведучи мову про «закон», стаття 1 Першого протоколу до Конвенції посилається на ту саму концепцію, що міститься в інших положеннях Конвенції. Ця концепція вимагає, перш за все, щоб такі заходи мали підстави в національному законодавстві. Вона також відсилає до якості такого законодавства, вимагаючи, щоб воно було доступним для заінтересованих осіб, чітким і передбачуваним у застосуванні. 35. Коло застосування концепції передбачуваності значною мірою залежить від змісту відповідного документа, сфери призначення, кількості та статусу тих, до кого він застосовується. Сам факт, що правова норма передбачає більш як одне тлумачення, не означає, що вона не відповідає вимозі «передбачуваності» у контексті Конвенції. Завдання здійснення правосуддя, що є повноваженням судів, полягає саме у розсіюванні тих сумнівів щодо тлумачення, які залишаються враховуючи зміни у повсякденній практиці.

При цьому, у справі «Кривіцька та Кривіцький проти України» (Рішення від 2 грудня 2010 року, Заява № 30856/03) ЄСПЛ наголосив, що: «43. Вислів «згідно із законом» не просто вимагає, щоб оскаржуваний захід мав підставу в національному законодавстві, але також звертається до якості такого закону. Зокрема, положення закону мають бути достатньо чіткими у своїх термінах, а також закон має передбачати засоби юридичного захисту проти свавільного застосування. Функція роз`яснення та тлумачення положень національного закону належить насамперед національним судам. Хоча Суд не може замінити своїм рішенням рішення національних судів та його повноваження щодо перевірки дотримання національного законодавства обмежені, його функцією є перевірка обґрунтування національних судів з точки зору Конвенції. Щоб захистити особу від свавілля, недостатньо забезпечити формальну можливість мати змагальне провадження для оскарження застосування положення закону в її справі. Якщо ухвалене в результаті судове рішення не містить обґрунтування або доказової бази, виникле втручання у гарантоване Конвенцією право може стати непередбачуваним та, як наслідок, не відповідати вимозі законності».

Таким чином, враховуючи, що порядок перевезення товарів за кордон регулюється кількома нормативними документами, контролюється та виконується кількома державними органами, функції яких неузгоджені між собою, що ставить особу перевізника у жорсткі часові рамки і унеможливлює забезпечення права на захист у випадку неналежного виконання органами державної влади своїх повноважень, суд дійшов висновку, що фізична особа не має нести відповідальність за неналежну організацію роботи органів держави.

Також суд враховує, що при винесенні постанови не були належним чином досліджені усі обставини, що можуть свідчити про наявність вини водія, а саме невчасне внесення відомостей до інформаційної системи, не враховані пояснення власне перевізника ТОВ «ВОСТОК» та надані ним документи, не врахована заява позивача про неможливість прибути на розгляд протоколу у зв`язку із виконанням трудових обов`язків.

Статтею 526 МК України встановлено, що справа про порушення митних правил розглядається в присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності за це правопорушення, та/або її представника. Про час та місце розгляду справи про порушення митних правил органом доходів і зборів цей орган інформує особу, яка притягується до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, поштовим відправленням з повідомленням про вручення, якщо це не було зроблено під час вручення зазначеній особі копії протоколу про порушення митних правил. У разі розгляду справи про порушення митних правил у суді про час та місце розгляду справи суд (суддя) повідомляє особу, яка притягується до адміністративної відповідальності за це правопорушення, а також відповідний орган доходів і зборів. Справа про порушення митних правил може бути розглянута за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності за це правопорушення, лише у випадках, якщо є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про перенесення розгляду справи.

З огляду на викладене, оцінюючи докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що оскаржувана постанова винесена не у відповідності до норм чинного законодавства, а відтак є підстави для її скасування, а отже позов слід задовольнити.

За змістом ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд вживає визначені законом заходи, необхідні для з`ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України тягар доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на суб`єкта владних повноважень, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Зазначене положення поширюється на доказування правомірності оскаржуваного рішення.

При цьому, згідно частини 1 вказаної статті, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 245 КАС України при вирішенні справи по суті суд може задовольнити позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково.

При цьому, п. 10 ч. 2 ст. 245 КАС України передбачено, що у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.

Згідно зі ст. 531 МК України підставами для скасування постанови про накладення адміністративного стягнення за порушення митних правил або про припинення провадження у справі про порушення митних правил є: відсутність у діях особи, яка притягується до відповідальності, ознак порушення митних правил; необ`єктивність або неповнота провадження у справі або необ`єктивність її розгляду; невідповідність викладених у постанові висновків фактичним обставинам справи; винесення постанови неправомочною особою, безпідставне недопущення до участі в розгляді справи особи, притягнутої до відповідальності, або її представника, а також інше обмеження прав учасників провадження у справі про порушення митних правил та її розгляду; неправильна або неповна кваліфікація вчиненого правопорушення; накладення стягнення, не передбаченого цим Кодексом.

Підставами для скасування чи зміни постанови про накладення адміністративного стягнення за порушення митних правил або про припинення провадження у справі про порушення митних правил можуть бути визнані й інші визначені законом обставини.

Відповідно до ст. 86 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

За таких обставин, суд дослідивши представлені наявні докази, вважає, що притягнення позивача до відповідальності за порушення митних правил відбулося без повного та належного з`ясування всіх обставин справи і встановлення його вини, а тому оскаржувану постанову слід скасувати, а провадження у справі закрити, що повністю узгоджується з вимогами п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України.

Керуючись ст. ст. 2, 5, 8, 9, 10, 77, 241, 242, 243, 244, 246, 286 КАС України, суд,

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до Чорноморської митниці Державної митної служби України про скасування постанови у справі про порушення митних правил №0183/50400/19 від 12 лютого 2020 року та закриття провадження у справі задовольнити повністю.

Скасувати постанову №0183/50400/19 від 12 лютого 2020 року, винесену в.о. начальника Чорноморської митниці Державної митної служби України відносно ОСОБА_1 .

Провадження у справі відносно ОСОБА_1 за порушення митних правил, передбачене ч.4 ст.470 Митного кодексу України, закрити.

Повне рішення буде складено протягом п`яти днів з дня проголошення вступної та резолютивної частин рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржено до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Южноукраїнського міського судуи Г.А. Далматова

_________________________________________________

Повний текст рішення суду складено 10 квітня 2010 року.