Справа № 520/5568/19
Суддя: Ханова Р.Ф.
Дата ухвалення: 2020-04-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

Київ

08 квітня 2020 року

справа №520/5568/19

адміністративне провадження №К/9901/9854/20

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Ханової Р. Ф.,

суддів - Гончарової І. А., Олендера І. Я.,

перевіривши касаційну скаргу Головного управління ДПС у Харківській області

на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 23 жовтня 2019 року

та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 26 лютого 2020 року

у справі № 520/5568/19

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "АЛСІМО"

до Головного управління ДПС у Харківській області

про визнання протиправним та скасування наказу та податкових повідомлень-рішень,-

в с т а н о в и в :

До Верховного Суду надійшла касаційна скарга Головного управління ДПС у Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 23 жовтня 2019 року та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 26 лютого 2020 року у справі № 520/5568/19.

Перевіряючи касаційну скаргу на відповідність вимогам процесуального закону - Кодексу адміністративного судочинства України, суд дійшов висновку про залишення її без руху з огляду на наступне.

Відповідно до пункту 4 частини другої статті 330 Кодексу адміністративного судочинства України в касаційній скарзі зазначається підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).

Відповідно до частини четвертої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.

Скаржником у касаційній скарзі зазначено, що судами попередніх інстанцій не було враховано постанови Верховного Суду, в яких викладено висновок про застосування норм права у подібних правовідносинах, тобто пункт 1 частини четвертої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

На думку скаржника судами попередніх інстанцій невірно застосовано приписи підпунктів 78.1.1, 78.1.4 пункту 78.1 статті 78, пункту 185.1 статті 185, пункту 187.1 статті 187, пунктів 198.1, 198.2 статті 198, пунктів 201.1, 201.7 статті 201 Податкового кодексу України.

Податковий орган зазначає, що положення пункту 42.2 статті 42, підпункту 78.1.1 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України застосовані без урахування висновків щодо застосування цих норм права у подібних правовідносинах, викладених в постановах Верховного Суду від 02 вересня 2019 року по справі №825/1109/16 та від 21 січня 2020 року у справі №826/2325/14.

Суд зазначає, що постановою Верховного Суду від 02 вересня 2019 року по справі №825/1109/16 зазначено про те, що відповідно до пункту 42.2 статті 42 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків або його законному чи уповноваженому представникові.

При цьому добросовісний платник податків зобов`язаний забезпечити отримання ним кореспонденції за адресою місцезнаходження, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. У разі невиконання цього обов`язку платник не вправі посилатись на неотримання ним документів як на обставину, що звільняє його від настання у зв`язку з цим негативних для такого платника наслідків. Відтак, Верховним Судом здійснено тлумачення норми щодо належного виконання обов`язку платником податку. Скаржником не наведено, подібність правовідносин, з тими, що є предметом розгляду у справі №520/5568/19.

Також заявник касаційної скарги доводить, що застосування положень пункту 185.1 статті 185, пункту 187.1 статті 187, пунктів 198.1, 198.2 статті 198, пунктів 201.1, 201.7 статті 201 Податкового кодексу України, статей 1,9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» у подібних правовідносин здійснено без урахування висновків викладених в постановах Верховного Суду від 21 січня 2020 року по справі №826/2325/14, від 31 січня 2020 року по справі №840/3461/18. Суд зазначає, що в наведених постановах Верховним Судом застосовані норми до спірних правовідносин та здійснена оцінка доказів щодо реальності (нереальності) господарських операцій в залежності від фактичних обставин справ. Натомість тотожність (подібність) правовідносин заявником касаційної скарги та висновки стосовно застосування конкретної норми (норм) податковим органом не зазначені, вказано виключно на наявність таких постанов.

Суд зазначає, що у випадку посилання скаржником на пункт 1 частини четвертої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України, як на підставу касаційного оскарження, скаржнику необхідно зазначити конкретну норму, яку застосував суд апеляційної інстанції без врахування висновку щодо застосування цієї норми права у саме подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, з посиланням на конкретну постанову Верховного Суду, у якій такий висновок викладено.

Окрім того, Суд звертає увагу на те, що відповідно до частини першої статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Згідно з частиною другою статті 332 Кодексу адміністративного судочинства України до касаційної скарги яка не оформлена відповідно до вимог, встановлених статтею 330 цього Кодексу застосовуються положення статті 169 цього Кодексу.

Відтак, скаржнику необхідно усунути недоліки касаційної скарги та навести підстави, на яких подається касаційна скарга зазначивши конкретну норму, яку застосував суд апеляційної інстанції без врахування висновку щодо застосування цієї норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, з посиланням на конкретну постанову Верховного Суду, у якій такий висновок викладено та навівши доводи, в яких підтверджується, що суд апеляційної інстанції застосував норми права зазначені податковим органом без врахування висновку щодо застосування цієї норми права, викладеного у постанові Верховного Суду, саме у подібних правовідносинах, довівши подібність правовідносин.

Керуючись статтями 330, 332 Кодексу адміністративного судочинства України Суд, -

у х в а л и в:

Касаційну скаргу Головного управління ДПС у Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 23 жовтня 2019 року та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 26 лютого 2020 року у справі №520/5568/19 - залишити без руху, надавши скаржнику строк для усунення недоліків касаційної скарги тривалістю 5 днів з моменту закінчення строку дії карантину, пов`язаного із запобіганням поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19).

Після усунення недоліків касаційної скарги у строк, встановлений судом, вона вважатиметься поданою у день первинного її подання до суду.

Роз`яснити заявнику касаційної скарги, що у разі невиконанні вимог цієї ухвали, касаційну скаргу буде повернуто.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач Р. Ф. Ханова

Судді І. А. Гончарова

І. Я. Олендер