Справа № 200/1421/20-а
Суддя: Буряк І.В.
Дата ухвалення: 2020-04-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 квітня 2020 р. Справа№200/1421/20-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Буряк І.В., секретар судового засідання Соколова С.О., за участі:

представник позивача не з`явився

представник відповідача Вовченко С.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Приватного акціонерного товариства "Екопрод" (85700, Донецька область, м. Волноваха, вул. Центральна, 6в, ) до Головного управління Державної податкової служби у Донецькій області (87515, Донецька обл., м. Маріуполь, вул. Італійська, буд. 59, ) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

УСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство «ЕКОПРОД» (далі - позивач, ПрАТ «Екопрод») звернулося до Донецького окружного адміністративного суду із позовом до Головного управління Державної податкової служби у Донецькій області (далі - відповідач, ГУ ДПС у Донецькій області) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 22.01.2020 №.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що відповідач безпідставно збільшив позивачу податкове зобов`язання з податку на додану вартість (далі ПДВ), що підлягає сплаті до бюджету у загальній сумі 756 247,00 грн., по взаємовідносинам позивача з контрагентом-постачальникам ТОВ «Урожай України» з наступних підстав.

По-перше, актом перевірки не спростовується факт укладення між позивачем та ТОВ «Урожай України» договору поставки від 25.01.2019 № 250102, відповідне судове рішення про визнання такого договору недійсним відсутнє, як і посилання на правові норми, яким не відповідають первинні документи оформлені на його виконання.

По-друге, всі складені податкові накладні зареєстровані у Єдиному реєстрі податкових накладних у законодавчо встановлені строки, а ТОВ «Урожай України» зареєстроване платником податку на додану вартість, його установчі документи у судовому порядку недійсними не визнавалися. Окрім того, відсутні вироки суду стосовно посадових осіб зазначеного підприємства. Отримання товару підтверджується його подальшим використанням у господарській діяльності.

Позивач наголошує на принципі індивідуальної відповідальності за змістом якого він не може зазнавати негативних наслідків, за результати діянь інших осіб, що перебувають поза його впливом.

ГУ ДПС у Донецькій області надано відзив на позовну заяву за змістом якого відповідач проти позову заперечує з огляду на таке:

Договір поставки № 250102 від 25.01.2019 року не опосередковується реальним виконанням операцій, які становлять його предмет, про що свідчить:

- невідповідність місця доставки наявним ТТН та подорожнім листам;

- відсутність заповнення обов`язкових реквізитів у ТТН та видаткових накладних;

- знаходження іншого суб`єкта господарювання за місцем доставки;

- відсутність у контрагента позивача матеріальних, технічних трудових ресурсів для здійснення відповідних господарських операцій;

- відсутність факту придбання контрагентом ТМЦ, що продані позивачу.

Також, ТОВ «Урожай України» не є виробником або імпортером ТМЦ, оформлених на адресу ПРАТ «Екопрод» у травні - червні 2019 року. Проте, ТОВ «Урожай України» від свого імені складено документ «Качественное удостоверение» на шрот соняшниковий тостований негранульований.

У вищенаведених документах вказано назву лабораторії «Лабораторія ТОВ «Урожай України», атестування, тим більш існування якої ні чим не підтверджено (балансова вартість основних засобів станом на 31.12.2018 становила 0 грн., за 2019 рік фінансова звітність до контролюючого органу не надавалась). Сторонні організації для виконання вищенаведених робіт не залучались.

Згідно чинного законодавства України сертифікат (посвідчення) якості видається тільки виробником і підтверджує, що продукція, виготовлена даним виробником, відповідає тим стандартам, яким відповідає система виробництва даного виробника.

У наданих до перевірки документах «Качественное удостоверение» вказано адресу не виробника, а, мовою оригіналу, «грузоотправителя».

Отже, зазначає відповідач, надані до перевірки «Качественные удостоверения» не відповідають вимогам чинного законодавства та не можуть бути визнані у якості первинних документів, які засвідчують відповідність товару стандартам встановленим чинним законодавством.

Також за змістом відзиву відповідач звертає увагу суду на правову позицію Верховного Суду, що викладена у таких постановах: від 06.06.2019 справа № 807/2202/15, від 25.09.2019 справа № 823/530/15, від 11.06.2019 справа № 808/1985/18, від 14.05.2019 справа № 825/3990/14, від 06.03.2018 справа № 804/5444/16

Крім того, відповідачем висловлено заперечення щодо заявленої вимоги про стягнення судових витрат у т.ч. витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 7000, 00 грн., за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ДПС у Донецькій області, при цьому, суду не надано відповідні докази щодо обсягу наданих послуг адвокатом і виконаних ним робіт.

Позивачем надано пояснення у справі, за змістом яких зазначено, що сторони в усному порядку змінили п. 3.7 договору поставки від 25.01.2019 № 250102 щодо визначення складу постачальника - с. Мар`ївка запорізької області, у свою чергу зазначення у ТТН місця відвантаження товару - с. Любимівка Дніпропетроської обл. є технічною помилкою. У свою чергу ТТН не є визначальним документом у цілях формування податкового кредиту за договором поставки, на відміну від договору перевезення.

10 квітня 2020 року позивачем надано додаткові пояснення № б/н у справі, які за змістом відповідають доводам, викладеним у позовній заяві. Нових арґументів не наведено.

Позивачем надано заяву від 10.04.2020 про розгляд справи без участі позивача та його представника.

Ухвалою суду від 13 квітня 2020 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до розгляду по суті у цей же день, проти чого представник відповідача не заперечував.

У судовому засіданні від 13 квітня 2020 року представник відповідача надав пояснення, аналогічні викладеним у відзиві, просив у задоволенні позову відмовити.

Судом установлено такі фактичні обставини у справі.

ПрАТ «Екопрод» зареєстроване у якості юридичної особи, включене до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців та громадських формувань (); місцезнаходження юридичної особи: 85700, Донецька обл., Волноваський район, місто Волноваха, вулиця Центральна, будинок 6 В; Код КВЕД 01.11 Вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур (основний);

ГУ ДПС у Донецькій області проведена документальна позапланова виїзна перевірка ПрАТ «Екопрод» з питань достовірності формування та віднесення сум податку на додану вартість до податкового кредиту в деклараціях з податку на додану вартість (далі - ПДВ) по взаємовідносинам з контрагентом-постачальником ТОВ «УРОЖАЙ України» за період травень-червень 2019 року, за результатами якої складено акт від 23.12.2019 № 417/05-99-05-16/23981928. (далі - акт перевірки від 23.12.2019)

Перевірка проведена відповідно пп. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20, пп. 75.1.2 п. 75.1 ст. 75, пп. 78.1.4 п. 78.1 ст. 78, п. 82.2 ст. 82 ПК України згідно наказу ГУ ДПС у Донецькій області від 12.02.2019 № 803.

Копія наказу про проведення документальної позапланової перевірки та направленням на перевірки вручено 04.12.2019 під розписку головному бухгалтеру ПрАТ «Екопрод» Маловій М. І. Перевірка проведена з відома генерального директора та у присутності головного бухгалтера.

Відповідно висновку вказаного акта перевірки податковим органом встановлено порушення: п. 44.1 ст. 44, пп. «а» п. 198.1, абз. 1-3 п. 198.2 та абз. 1-2 п. 198.3 ст. 198, ПК України у результаті чого завищено податковий кредит у декларації № , поданої 20.06.2019 у сумі 200 057 грн., у декларації № , поданої 18.07.2019 у сумі 169 159 грн., в результаті чого занижено ПДВ, який підлягає сплаті до бюджету у сумі 369 216,00 грн., утч за травень 2019 року у сумі 200 057 грн., за червень 2019 року у сумі 169159,00 грн.

ПрАТ «Екопрод», не погодившись із висновками акта перевірки, звернулося до ГУ ДПС у Донецькій області із запереченнями до такого від 10.01.2020 № 45.

За результатами розгляду заперечень ГУ ДПС у Донецькій області листом «Щодо розгляду заперечень до акта документальної позапланової виїзної перевірки ПрАТ «Екопрод» повідомило, що висновки, викладені податковим органом у акті перевірки від 23.12.2019, залишаються без змін.

22 січня 2020 року ГУ ДПС у Донецькій області прийнято податкове повідомлення-рішення форма «Р» № , яким встановлено порушення п. 44.1 ст. 44, п. 198.1, п. 198.2, п. 198.3 ст. 198, ПК України та застосовано штрафні (фінансові) санкції на підставі п. 123.1 ст. 123 ПК України, у зв`язку із чим збільшено суму грошового зобов`язання за платежем ПДВ на загальну суму 553 824,00 грн., утч за основним платежем - 369 216,00 грн. та 184 608,00 грн. - штрафних (фінансових) санкцій.

Правомірність прийняття вказаного податкового повідомлення-рішення є предметом спору у даній справі.

Обставини, що стали підставою для винесення спірного податкового повідомлення-рішення.

Перевіркою встановлено нереальність (відсутність фактичного здійснення) господарської операції з придбання шроту соняшникового ПрАТ «Екопрод» у ТОВ «Урожай України) що підтверджується:

1. Відсутністю справжнього джерела первинного походження цього товару, а тому відсутній факт володіння відповідним активом та розпорядження ним у відповідного суб`єкта господарювання. Це підтверджується неналежністю ТОВ «Урожай України» до суб`єктів сфери матеріального виробництва і економічної діяльності з виробництва шроту соняшникового. За результатами аналізу даних інформаційних баз даних «Податковий блок», ЄРПН встановлено, що у 2 кварталі 2019 року на ТОВ «Урожай України» працювало 5 осіб, балансова вартість основних засобів 0.0 тис. грн. Аналізом відомостей зареєстрованих податкових накладних встановлено відсутність даних з придбання реалізованого ПрАТ «Екопрод» товару. З дати реєстрації, включаючи період, що перевірявся ТОВ «Урожай України» не було імпортером та здійснювало операції з реалізації товару за номенклатурою відмінною від номенклатури товарів з придбання. Вбачається обрив ланцюга та введення в обіг продукції невідомого походження.

2. Відсутність перевезення (навантаження, розвантаження), тимчасового зберігання відповідних обсягів товару (його фізичного руху), відсутність даних, що підтверджували б придбання послуг з транспортування інших суб`єктів господарювання.

Надані до перевірки товарно-транспортні накладні (далі - ТТН) містять недоліки у заповнені, як-то не заповнено розділ «вантажно-розвантажувальна операція», відсутня інформація про час прибуття у пункт навантаження, час простою, час вибуття, інші. Крім того, встановлено невідповідність між даними ТТН та подорожніми листами.

За результатами аналізу даних інформаційних баз даних «Податковий блок» встановлено, що ТОВ «Урожай України» взагалі не має власних основних фондів для зберігання товару, а також не придбавало аналогічні послуги.

3. Відсутність підтверджуючих якість документів.

ПрАТ «Екопрод» надано до перевірки документ з назвою «Качественное удостоверение», однак зі змісту вказаних документів неможливо встановити виробника, номер, дату експертного висновку відповідальної особи, якість та відповідність товару, його придатність до використання.

4. Наявна інформація, свідчить, що «продавець» не здійснює господарської діяльності та функціонує лише для формування неправомірної податкової вигоди у «покупців».

Господарська діяльність ТОВ «Урожай України» має циклічний характер та направлена на формування неправомірної вигоди третім особам.

Таким чином, проведеною перевіркою показника у рядку 17 Декларації ПДВ встановлено завищення податкового кредиту усього - 369 216,00 грн., утч за травень 2019 року - 200 057,00 грн., за червень 2019 року - 169 159,00 грн.

За результатами вивчення наданих позивачем письмових доказів встановлено таке.

Між ТОВ «Урожай України» (постачальник) та ПрАТ «Екопрод» (покупець) укладено договід поставки від 25.01.2019 № 250102. Предметом вказаного договору визначено зобов`язання постачальника у порядку та на умовах встановлених у договорі передавати у власність (поставляти), а покупця приймати та оплачувати товар. Під товаром сторони розуміють - шрот соєвий та шрот соняшниковий, макуха соєва та соняшникова, барда після спиртова суха. Найменування, асортимент одиниця виміру та загальна вартість товару, буде визначатися сторонами у видаткових накладних, які будуть формуватися постачальником на підставі заявок покупця з подальшим виставленням рахунків-фактур для здійснення оплати товару.

Ціна і сума договору, умови оплати урегульовані розділом 2 вказаного договору, зокрема, передбачено, що ціна встановлюється та погоджується сторонами у видатковій накладній.

Порядок поставки передбачено у розділі третьому договору та передбачає, що на основі заявки постачальник складає рахунок-фактуру із зазначенням ціни, кількості, асортименту товару, місця поставки. Постачання товару здійснюється за рахунок покупця. Доказом передачі партії товару у власність є оформлені належним чином відвантажувальні документи. Датою фактичного постачання товару є дата оформлення видаткової накладної. Документи, що надаються одночасно до товару: видаткова накладна, рахунок-фактура, документи перераховані у пункті 4.3 договору. Адреса складу постачальника: с. Любимівка, Дніпропетровська область, вул. Садова, б. 2.

Якість товарів повинна відповідати вимогам діючих в Україні стандартів, зазначених у сертифікатах якості виробника. Якість товару підтверджується сертифікатом якості виробника, засвідченого печаткою постачальника (розділ 4).

Термін дії договору встановлюється з дати його підписання обома сторонами і діє до 31.12.2019, але у будь-якому разі до повного його виконання (розділ 9).

ТОВ «Урожай України» виписано наступні податкові накладні на користь ПрАТ «Екопрод»: від 03.05.2019 № 14; від 03.05.2019 № 15; 03.05.2019 № 16; 03.05.2019 № 14; РК/ПН від 03.05.2019 № 13 до ПН 25.04.2019 № 34; від 08.05.2019. № 18; від 08.05.2019. № 19; від 08.05.2019. № 17; від 14.05.2019. № 20; від 14.05.2019. № 21; від 16.05.2019. № 22; від 21.05.2019. № 31; РК/ПН від 31.05.2019 № 43 до ПН 21.05.2019 № 31; за номенклатурою товару шрот соняшниковий.

Оплата ПрАТ «Екопрод» здійснена відповідно таких платіжних доручень: від 03.05.2019 № 32495; від 08.05.2019 № 32559; від 14.05.2019 № 32668; від 16.05.2019 № 32719; від 21.05.2019 № 32831.

На виконання умов договору сторонами складено та підписано видаткові накладні за таким переліком.

Від 03.05.2019 № 104 за номенклатурою товару шрот соняшниковий.

Про транспортування свідчить ТТН від 03.05.2019 № Р104 та подорожній лист від 02.05.2019 № 754, 04.05.2019 № 776 (пункт навантаження с. Мар`ївка, Запорізька обл.)

Від 03.05.2019 № 106 за номенклатурою товару шрот соняшниковий.

Про транспортування свідчить ТТН від 03.05.2019 № Р106 та подорожній лист від 02.05.2019 № 760, 04.05.2019 № 775 (пункт навантаження с. Мар`ївка, Запорізька обл.)

Від 08.05.2019 № 106 за номенклатурою товару шрот соняшниковий.

Про транспортування свідчить ТТН від 08.05.2019 № Р110 та подорожній лист від 07.05.2019 № 790, 10.05.2019 № 807 (пункт навантаження с. Мар`ївка, Запорізька обл.)

Від 08.05.2019 № 111 за номенклатурою товару шрот соняшниковий.

Про транспортування свідчить ТТН від 08.05.2019 № Р111 та подорожній лист від 07.05.2019 № 790, 10.05.2019 № 805 (пункт навантаження с. Мар`ївка, Запорізька обл.)

Від 14.05.2019 № 117 за номенклатурою товару шрот соняшниковий.

Про транспортування свідчить ТТН від 14.05.2019 № Р117 та подорожній лист від 13.05.2019 № 822, 15.05.2019 № 840 (пункт навантаження с. Мар`ївка, Запорізька обл.)

Від 16.05.2019 № 120 за номенклатурою товару шрот соняшниковий.

Про транспортування свідчить ТТН від 16.05.2019 № Р120 та подорожні листи від 16.05.2019 № 822, 17.05.2019 № 840.

Від 16.05.2019 № 119 за номенклатурою товару шрот соняшниковий.

Про транспортування свідчить ТТН від 16.05.2019 № Р119 та подорожній лист від 16.05.2019 № 849, 17.05.2019 № 857

Від 22.05.2019 № 126 за номенклатурою товару шрот соняшниковий.

Про транспортування свідчить ТТН від 22.05.2019 № Р126 та подорожній лист від 21.05.2019 № 895, 23.05.2019 № 981.

Від 22.05.2019 № 127 за номенклатурою товару шрот соняшниковий.

Про транспортування свідчить ТТН від 22.05.2019 № Р126 та подорожній лист від 21.05.2019, 23.05.2019 № 998.

Також до матеріалів справи надано: «обороти по рахунку ПрАТ «Екопрод» за травень 2019 року; оборотно-сальдова відомість по рахунку 281 за травень 2019 року; картка рахунку 281 за травень 2019 року, довідки про витрати кормів на травень 2019 (відділення Прохорівське, Миколаївське, Красновське, Володимирське), акти списання товарів від 31.05.2019 № 109, 110, 111, 112, 115, 117, 118, 119, 120, 126 відомості витрат кормів за травень 2019 (відділення Прохорівське, Миколаївське, Красновське )

Накладні на переміщення від 02.05.2019 № 3371, 03.05.2019 № 3378, 03.05.2019 № 3376, 06.05.2019 № 3379, 06.05.2019 № 3381, 06.05.2019 № 3381, 06.05.2019 № 3382, 07.05.2019 № 3384, 07.05.2019 № 3385, 08.05.2019 № 3520, 08.05.2019 № 3523, 10.05.2019 № 3527, 10.05.2019 № 3526, 10.05.2019 № 3525, 10.05.2019 № 3528, 13.05.2019 № 3610, 14.05.2019 № 3618, 14.05.2019 № 3615, 14.05.2019 № 3614, 16.05.2019 № 3839, 16.05.2019 № 3842, 17.05.2019 № 3845, 17.05.2019 № 3846, 20.05.2019 № 3893, 21.05.2019 № 3898, 22.05.2019 № 3962, 22.05.2019 № 3961, 23.05.2019 № 3964, 24.05.2019 № 4082, 24.05.2019 № 4083, 24.05.2019 № 4082, 24.05.2019 № 4081, 27.05.2019 № 4127, 27.05.2019 № 4125, 27.05.2019 № 4126, 28.05.2019 № 4132, 28.05.2019 № 4134, 29.05.2019 № 4241, 30.05.2019 № 4245, 30.05.2019 № 4244, 31.05.2019 № 4268.

До вказаних вище накладних додано ТТН та подорожні листи, що свідчать про внутрішньогосподарське переміщення шроту соняшникового.

За червень 2019 року.

Податкові накладні від: 05.06.2019 № 4, 07.06.2019 № 10, 11.06.2019 № 14, 13.06.2019 № 16, 18.06.2019 № 18, 24.06.2019 № 19, 27.06.2019 № 21.

Податкову декларацію з податку на додану вартість за червень 2019 року з додатком № 5.

Платіжні доручення від: 05.06.2019 № 33115, 07.06.2019 № 33157, 11.06.2019 № 33229, 13.06.2019 № 33285, 18.06.2019 № 33349, 24.06.2019 № 33408, 27.06.2019 № 33490.

На виконання умов договору сторонами складено та підписано видаткові накладні за таким переліком.

Від 05.06.2019 № 142 за номенклатурою товару шрот соняшниковий.

Про транспортування свідчить ТТН від 05.06.2019 № Р142 та подорожній лист від 05.06.2019 № 1004, 06.06.2019 № 1018 (пункт навантаження с. Любимівка, Дніпропетровська обл., за подорожнім листом Запоріжжя)

Від 07.06.2019 № 148 за номенклатурою товару шрот соняшниковий.

Про транспортування свідчить ТТН від 07.06.2019 № Р148 та подорожній лист від 07.06.2019 № 1031, 10.06.2019 № 1018.

Від 12.06.2019 № 153 за номенклатурою товару шрот соняшниковий.

Про транспортування свідчить ТТН від 12.06.2019 № Р153 та подорожній лист від 12.06.2019 № 1065, 13.06.2019 № 1074.

Від 19.06.2019 № 155 за номенклатурою товару шрот соняшниковий.

Про транспортування свідчить ТТН від 19.06.2019 № Р155 та подорожній лист від 18.06.2019 № 1090, 20.06.2019 № 1110.

Від 19.06.2019 № 155 за номенклатурою товару шрот соняшниковий.

Про транспортування свідчить ТТН від 19.06.2019 № Р155 та подорожній лист від 18.06.2019 № 1090, 20.06.2019 № 1110.

Від 19.06.2019 № 156 за номенклатурою товару шрот соняшниковий.

Про транспортування свідчить ТТН від 19.06.2019 № Р156 та подорожній лист від 18.06.2019 № 1089, 20.06.2019 № 1109.

Від 24.06.2019 № 158 за номенклатурою товару шрот соняшниковий.

Про транспортування свідчить ТТН від 24.06.2019 № Р158 та подорожній лист від 23.06.2019 № 1139, 25.06.2019 № 1164.

Від 27.06.2019 № 162 за номенклатурою товару шрот соняшниковий.

Про транспортування свідчить ТТН від 27.06.2019 № Р162 та подорожній лист від 27.06.2019 № 1186, 28.06.2019 № 1202.

Також до матеріалів справи надано: «обороти по рахунку 281 за червень 2019» ПрАТ «Екопрод»; оборотно-сальдова відомість по рахунку 281 за червень 2019 року; картка рахунку 281 за червень 2019 року, довідки про витрати кормів за червень 2019 (відділення Прохорівське, Миколаївське, Красновське, Володимирське), акти списання товарів від 30.06.2019 № 148, 149, 145, 147, 139, 140, 141, 142, 158, відомості витрат кормів за червень 2019 (відділення Прохорівське, Миколаївське, Красновське )

Накладні на переміщення від 03.06.2019 № 4425, № 4426; від 04.06.2019 № 4427; від 05.06.2019 № 4531; від 07.06.2019 № 4602, № 4603, № 4604; від 10.06.2019 № 4653, № 4654; від 11.06.2019 № 4658; від 11.06.2019 № 4659 № 4661; від 12.06.2019 № 4758 № 4661; від 13.06.2019 № 4760 № 4761; від 14.06.2019 № 4764, № 4763, № 4762; від 18.06.2019 № 4817, № 4819; від 19.06.2019 № 4823; від 20.06.2019 № 5075, № 5077; від 21.06.2019 № 5079, № 5080; від 24.06.2019 № 5081, № 5083, № 5086; від 25.06.2019 № 5090; від 26.06.2019 № 5143; від 27.06.2019 № 5149, № 5150 № 5151; від 28.06.2019 № 5170,

До вказаних вище накладних додано ТТН та подорожні листи, що свідчать про внутрішньогосподарське переміщення шроту соняшникового, витяги з наказів про призначення водіями автотранспортних засобів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , свідоцтва про реєстрацію транспортних засобів.

Також у матеріалах справи наявний витяг з Єдиного державного реєстру тварин № 23981928/02.07.2019/В4 про ідентифікацію і реєстрацію великої рогатої худоби, наданий ГУ Держпродспоживслужби у Донецькій області за заявою ПрАТ «Екопрод» від 02.07.2019 про те що станом на 01.07.2019 вищезазначеним суб`єктом господарювання утримується поголів`я великої рогатої худоби проідентифікованої та зареєстрованої в установленому порядку.

За встановлених фактичних обставин справи, правова позиція суду обґрунтована таким.

Частиною 1 ст. 2 КАС України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку. (ч. 2 ст. 2 КАС України).

За змістом вказаних нормативних приписів вбачається обов`язок суду здійснити перевірку правомірності та обґрунтованості, на підставі належних доказів, висновків податкового органу, що послугували підставою для прийняття оскаржуваного податкового повідомлення-рішення. При цьому, суд, досліджуючи господарські операції, здійснені позивачем, які були об`єктом перевірки, обмежується з`ясуванням відповідності застосування податковим органом норм права до встановлених фактичних обставин таких господарських операцій.

Керуючись таким висновком, суд, виходячи із змісту спірного акта перевірки, вбачає, що доводи податкового органу про порушення позивачем п. 198.1, п. 198.2, п. 198.3, ст. 198 ПК України обґрунтовані висновком про «безтоварність» господарських операцій з постачальником позивача, оскільки не підтверджено операції з купівлі-продажу за ланцюгом постачання. Крім того, ТОВ «Урожай України» не володіє достатніми матеріальними та трудовими ресурсами для здійснення відповідної господарської діяльності, не підтверджено у повному обсязі операції з транспортування ТМЦ, відсутні сертифікати якості на ТМЦ, видаткові накладні містять недоліки у заповнені.

Підпункт.14.1.36 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України (далі - ПК України) господарська діяльність - діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Пункт 14.1.181 п.14.1 ст.14 ПК України податковий кредит сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Пункт 185.1 ст. 185 ПК України. Об`єктом оподаткування є операції платників податку з: а) постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з безоплатної передачі та з передачі права власності на об`єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об`єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю;

Пункт 187.1 ст. 187 ПК України. Датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше:

а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку;

б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт

База оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної вартості з урахуванням загальнодержавних податків та зборів (п.188.1ст.188 ПК України).

Пункт 198.1 ст.198 ПК України. До податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з:

а) придбання або виготовлення товарів та послуг;

Датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту відповідно до п.198.2 ст.198 ПК України вважається дата тієї події, що відбулася раніше:

дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг;

дата отримання платником податку товарів/послуг.

Пункт 198.3 ст.198 ПК України. Податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом193.1 статті193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у звязку з:

придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг;

Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Пункт 198.6 ст.198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом201.11статті201цьогоКодексу.

Абзац 1-2 п. 201.10 ст.201 ПК України. При здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Тобто, з фактом реєстрації контрагентом (продавцем товарів/послуг) податкових накладних/розрахунків коригування до таких податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних у позивача виникає право на включення сум ПДВ до складу податкового кредиту.

Вимоги до підтвердження даних, визначених у податковій звітності, визначені ст. 44 ПК України, відповідно до п.п. 44.1 та 44.2 якої для цілей оподатковування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів (документи, створені в письмовій або електронній формі, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження і дозвіл адміністрації (власника) на їхнє проведення); регістрів бухгалтерського обліку (носії спеціального формату (паперові, електронні) у вигляді відомостей, ордерів, книг, журналів, машинограм і т.п., призначені для хронологічного, систематичного або комбінованого нагромадження, групування й узагальнення інформації з первинних документів, прийнятих до обліку); фінансової звітності (бухгалтерська звітність, що містить інформацію про фінансове становище, результати діяльності та рух грошових коштів підприємства за звітний період); інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених вищевказаними документами.

Для обрахунку об`єкта оподаткування платник податку на прибуток використовує дані бухгалтерського обліку та фінансової звітності щодо доходів, витрат та фінансового результату до оподаткування.

На підтвердження здійснення господарських операцій по договору, що укладений між позивачем та його контрагентом, надані первинні документи, що описані та досліджені судом вище.

Зі свого боку відповідач на відсутність первинних документів у цілях підтвердження податкового та бухгалтерського обліку не посилався.

Статтею 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 № 996-XIV (далі - Закон № 996) визначено, що первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію.

Господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства.

Бухгалтерський облік - процес виявлення, вимірювання, реєстрації, накопичення, узагальнення, зберігання та передачі інформації про діяльність підприємства зовнішнім та внутрішнім користувачам для прийняття рішень; первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Відповідно до ч. 2 ст. 3 Закону № 996 бухгалтерський облік є обов`язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Згідно з ч.ч. 1 та 2 ст. 9 Закону № 996 підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати обов`язкові реквізити, перелік яких визначений ч. 2 ст. 9 Закону№ 996, а саме:

назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Неістотні недоліки в документах, що містять відомості про господарську операцію, не є підставою для невизнання господарської операції, за умови, що такі недоліки не перешкоджають можливості ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, та містять відомості про дату складання документа, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції тощо.

Необхідність підтвердження господарських операцій первинними документами визначена Положенням про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 1995 року №88.

Пункт 2.1. Первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, які містять відомості про господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення.

Господарські операції - це факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов`язань і фінансових результатів.

Пункт 2.4. Первинні документи повинні мати такі обов`язкові реквізити: найменування підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), дата складання, зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції (у натуральному та/або вартісному виразі), посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Залежно від характеру операції та технології обробки даних до первинних документів можуть бути включені додаткові реквізити: ідентифікаційний код підприємства, установи з Державного реєстру, номер документа, підстава для здійснення операцій, дані про документ, що засвідчує особу-одержувача тощо.

Неістотні недоліки в документах, що містять відомості про господарську операцію, не є підставою для невизнання господарської операції, за умови, що такі недоліки не перешкоджають можливості ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, та містять відомості про дату складання документа, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції тощо.

Пункт 2.5. Документ має бути підписаний особисто, а підпис може бути скріплений печаткою. Електронний підпис накладається відповідно до законодавства про електронні документи та електронний документообіг.

Використання при оформленні первинних документів факсимільного відтворення підпису допускається у порядку, встановленому законом, іншими актами цивільного законодавства.

Повноваження на здійснення господарської операції особи, яка в інтересах юридичної особи або фізичної особи - підприємця одержує основні засоби, запаси, нематеріальні активи, грошові документи, цінні папери та інші товарно-матеріальні цінності згідно з договором, підтверджуються відповідно до законодавства. Такі повноваження можуть бути підтверджені, зокрема, письмовим договором, довіреністю, актом органу юридичної особи тощо.

Питання договору поставки врегульовано Цивільним кодексом України та ст.ст. 265 - 271 Господарського кодексу України.

Відповідно до ч.ч. 1 та 2 ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно з ч. 2 ст. 664 Цивільного кодексу України якщо з договору купівлі-продажу не випливає обов`язок продавця доставити товар або передати товар у його місцезнаходженні, обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент здачі товару перевізникові або організації зв`язку для доставки покупцеві.

У договорі постачання від 25.01.2019 № 250102 обов`язок транспортування до місця призначення покладено на продавця.

Висновки суду.

Суми податку на додану вартість для цілей визначення податкового кредиту мають бути фактично здійснені і підтверджені належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків. Крім того, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Нереальність господарських операцій з придбання платником податку товару (робіт, послуг) має підтверджуватися належними, допустимими та достатніми доказами і не може ґрунтуватися на припущеннях, зокрема обумовлюватись лише допущеними контрагентом порушеннями вимог законодавства. Якщо вказаний контрагент допустив такі порушення, то це тягне відповідальність та негативні наслідки саме щодо нього, адже законом іншого не передбачено.

Верховним Судом у постанові від 12 грудня 2019 року справа № 814/1439/17 зазначено, що сама по собі відсутність необхідних матеріальних чи трудових ресурсів у контрагентів платника податків не є безумовним свідченням нереальності господарської операції, оскільки їх наявність або відсутність (ресурсів) у господарюючих суб`єктів не має правового значення для вирішення питання про наявність наміру сторін на реальне настання правових наслідків, обумовлених укладеними правочинами.

Верховний Суд у постанові від 27 березня 2018 року справа №816/809/17 зазначив таке: «…норми податкового законодавства не визначають місце знаходження платника податку (контрагента) та його звітування до контролюючих органів як критерій правового статусу платника податків (позивача) щодо отримання податкової преференції у формі податкового кредиту.»

У свою чергу, судом при дослідженні письмових доказів у цій частині спірних правовідносин, встановлено перебування ТОВ «Урожай України», згідно відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (станом на травень-червень 2019 року) у стані діючого підприємства код КВЕД Код КВЕД 46.21 Оптова торгівля зерном, необробленим тютюном, насінням і кормами для тварин (основний); у контрагента позивача станом на ІІ квартал 2019 працювало 5 співробітників, про що зазначено податковим органом.

Також, з наданих позивачем доказів вбачається, що договір від 25.01.2019 № 250102 мав на меті настання реальних правових наслідків, що обумовлені ним, та виконаний сторонами у повному обсязі, що підтверджується дослідженими у ході розгляду справи первинними документами, про факт змін у майновому стані позивача свідчать перелічені вище платіжні доручення.

Номенклатура ТМЦ, що придбавалися, відповідає основному виду діяльності позивача та такі ТМЦ використані у господарській діяльності.

Щодо доводів про недоліки у заповненні видаткових накладних, ТТН та подорожніх листах.

У постанові Верховного Суду від 20 березня 2020 року справа № 520/399/19 зазначено, що наявність або відсутність товарно-транспортних накладних є лише дотриманням або порушенням правил перевезень автомобільним транспортом, які не пов`язані з дотриманням вимог податкового законодавства.

У зв`язку з цим, колегія суддів Верховного Суду зазначила, що відсутність ТТН на транспортування продукції не може автоматично свідчити про безтоварність господарської операції, за наявності інших належних доказів. З огляду на це певні недоліки у ТТН або відсутність певних ТТН не може спричиняти для позивача негативних наслідків в аспекті свідчення про безтоварність господарської операції.

Верховним Судом у постанові від 13.11.2018 року справа № 822/6312/15 зазначено, що товарно-транспортна накладна є обов`язковим первинним документом на підтвердження реальності господарських операцій для послуг перевезення.

У той же час, відповідно до постановах Верховного Суду від 11.09.2018 справа № 820/477/18, від 11.12.2018 року справа № 807/143/16, від 14.11.2019 справа № 802/1986/16-а товарно-транспортна накладна не є документом, що підтверджує факт придбання або продажу товарно-матеріальних цінностей, наявність або відсутність товарно-транспортних накладних та недоліки у їх оформленні не є підставою для висновків про безтоварність господарської операції, якщо з інших даних вбачається фактичний рух активів або зміни у зобов`язаннях платника податків.

Крім того Верховним Судом у постанові від 05.09.2019 року справа № 520/10016/18 зазначено: «Щодо посилань скаржника у касаційній скарзі щодо відсутності у видатковій накладній від 16 листопада 2017 року №РН-1116/08 посилань на прізвище, ім`я та по батькові особи, яка отримала товар, а також реквізитів відповідної довіреності, колегія суддів зауважує, що сукупність наданих позивачем і до перевірки, і до суду першої інстанції первинних документів, що стосуються поставки товару за вказаною видатковою накладною (кронштейн до світильника, накладка захисна, захисна решітка, гумова прокладка до скла світильника), а саме податкова накладна, платіжне доручення, документи щодо подальшого використання вказаного товару у власній господарській діяльності, свідчить про реальний характер правочину. Допущений ТОВ «Лайт Тек» в оформленні вказаної накладної недолік не може бути самостійною підставою для твердження про відсутність здійснення поставки товару за спірною накладною».

При досліджені наявних у матеріалах справи видаткових накладних судом установлено відсутність ініціалів та посади особи, що підписала такі з боку позивача, однак наявні усі необхідні реквізити контрагента. У такому контексті суд керується нормою п. 5 ст. 242 КАС України та враховує наведені висновки Верховного Суду. Окрім того, суд бере до уваги ту обставини, що відповідач стверджує факт відсутності поставки саме з боку ТОВ «Урожай України».

Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної у постановах від 09.11.2018 справа №805/1681/17-а, від 21.12.2018 справа № 805/2030/16-а, від 14.11.2019 справа № 802/1986/16-а, від 12.02.2020 року справа №440/3783/18 документи щодо якості товару, наприклад сертифікати відповідності, висновки державної санітарно - епідеміологічної експертизи, паспорти якості, не є первинними документами у розумінні вимог статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» на підставі яких формуються показники податкової звітності, а відтак, відсутність цих документів під час перевірки не означає, що фактичної поставки товару не було.

Також суд погоджується із арґументами позивача, що можливе недотримання контрагентом позивача податкової дисципліни (що відповідачем суду не доведено) має правові наслідки саме для цього контрагента, оскільки порушення платником вимог податкового законодавства тягне застосування заходів відповідальності саме до такого платника та не може негативно впливати на податковий облік інших осіб (зокрема, його контрагентів) за відсутності факту причетності останніх до таких правопорушень та за наявності факту здійснення господарської операції.

У цьому ж контексті, податковим органом надано «Результати опрацювання зібраної податкової інформації щодо ТОВ «Урожай України» за звітний період декларування ПДВ за січень-червень 2019 року з питань проведення фінансово-господарських операцій з контрагентами продавцями за період січень-вересень 2019 року.» від 28.09.2019 № 6979/10-36-51/40681306. За змістом вказаного документа судом установлено:

- остання податкова звітність з ПДВ подана за червень 2019 року, тобто охоплює період взаємовідносин із позивачем;

- директор підприємства Лінський О. В. надав копії документів підтверджуючих оренду нежитлового приміщення;

- інформація щодо основних фондів/транспортних засобів відсутня;

- аналіз реальності господарських операцій зазначено, що можливо фіктивний (виключно документальний);

- згідно аналізу ЄРПН установлено придбання ТОВ «Урожай України», утч шрот з насіння соняшникового;

При цьому п. 86.7 ст.86 ПК України забороняє контролюючим та іншим державним органам використовувати акт перевірки як підставу для висновків стосовно взаємовідносин платника податків з його контрагентами, якщо за результатами складення акта перевірки податкове повідомлення-рішення не надіслано (не вручено) платнику податків або воно вважається відкликаним відповідно до статті 60 цього Кодексу.

Між тим, відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, на якому лежить тягар доказування, не надано жодного акта перевірки контрагента позивача, якими би були встановлені порушення останнім, податкового законодавства та застосування до платника податків грошових зобов`язань та фінансових санкцій.

Аналогічні висновки суду й щодо посилання на порушення контрагентом позивача вимог Законів України «Про ветеринарну медицину», «Про державний контроль за дотриманням законодавства про харчові продукти, корми, побічні продукти тваринного походження, здоров`я та благополуччя тварин» постанови Кабінету Міністрів Українивід 21.11.2007 № 1349 «Про затвердження положень про державну реєстрацію ветеринарних препаратів, кормових добавок, преміксів та готових кормів», а саме відповідне порушення має бути підтверджено належними, допустими, достовірними та достатніми доказами.

Щодо посилання на Закон України «Про безпечність та гігієну кормів» від 21.12.2017 № 2264/VIII, то згідно Прикінцевих та перехідних положень такого:

1. Цей Закон набирає чинності через два роки з дня його опублікування, крім: розділу V, що набирає чинності через три роки з дня опублікування цього Закону, крім випадків, передбачених пунктом 3 цього розділу; підпункту 6 пункту 7, пунктів 8 і 9 цього розділу, що набирають чинності з дня, наступного за днем опублікування цього Закону.

Закон опубліковано 19.01.2018 у газеті «Голос України», отже на момент спірних правовідносин, за виключенням окремих положень, такий чинності не набрав.

Натомість судом не встановлено наявність окремого Закону України «Про корми» від 21.12.2017 № 2264/VIII.

Поряд із цим, суд звернув увагу, що наказ Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики «Про затвердження Переліку продукції, що підлягає обов`язковій сертифікації в Україні» від 01.02.2005 № 28 втратив чинність на підставі Наказу Міністерства економічного розвитку і торгівлі № 93 від 26.01.2018.

Відповідно до рішення Європейського Суду з прав людини від 09.01.2007 року у справі «Інтерсплав проти України» якщо державні органи мають інформацію про зловживання в системі оподаткування конкретною компанією, вони повинні застосовувати відповідні заходи саме до цього суб`єкта, а не розповсюджувати негативні наслідки на інших осіб при відсутності зловживання з їх боку. Таким чином, Європейський Суд з прав людини чітко визначає правило індивідуальної відповідальності платника податків. Тобто, добросовісний платник податків не має зазнавати негативних наслідків через порушення з боку його контрагентом.

У рішенні «Euromak Metal DOO проти Колишньої Югославської Республіки Македонія» (від 14 червня 2018 року № 68039/14) Європейським Судом з прав людини констатовано порушення Протоколу № 1 (захист власності), оскільки компанію скаржника, незважаючи на той факт, що вона в повному обсязі виконала свої власні зобов`язання з ПДВ, національні органи влади позбавили права вираховувати ПДВ, який вона сплатила за отримані товари, внаслідок обставин, які вона не контролювала, а саме невиконання постачальниками своїх податкових зобов`язань.

Згідно з рішенням Верховного Суду України від 31.01.2011 року у справі № 21-47а10 платник податку на додану вартість (покупець товару) на час здійснення господарської операції з придбання товару не має обов`язку та повноважень здійснювати контроль за дотриманням усіма постачальниками товару у ланцюгу постачання вимог законодавства щодо здійснення господарської діяльності, дотримання вимог податкового законодавства тощо і в подальшому зазнавати певних негативних наслідків у вигляді позбавлення права на податковий кредит чи бюджетне відшкодування за можливу неправомірну діяльність будь-якого з контрагентів. Якщо контрагент не виконав свого зобов`язання щодо сплати податку до бюджету, то це тягне відповідальність та негативні наслідки саме для цієї особи. Зазначені обставини не є підставою для позбавлення платника податку права на формування валових витрат та податкового кредиту у зв`язку з придбанням товарів та робіт у випадку, коли останній має необхідні документальні підтвердження розміру таких витрат і податкового кредиту.

Вказана правова позиція зберегла свою чинність у постановах Верховного Суду, зокрема, від 08 квітня 2019 року справа № 810/4559/15, від 24 квітня 2019 року справа № 821/4495/14.

При вирішенні спорів щодо правомірності формування платниками податків своїх даних податкового обліку, зокрема якщо предметом спору є достовірність первинних документів та підтвердження інших обставин реальності відображених у податковому обліку господарських операцій, суди повинні враховувати, що відповідно до положень КАС України обов`язок доведення відповідних обставин у спорах між особою та суб`єктом владних повноважень покладається на суб`єкта владних повноважень, якщо він заперечує проти позову.

У разі надання контролюючим органом доказів, які в сукупності з іншими доказами у справі свідчать, що документи, на підставі яких платник податків задекларував податковий кредит та сформував витрати, містять інформацію, що не відповідає дійсності, платник податків має спростовувати ці доводи.

З аналізу наявних матеріалів справи, суд дійшов висновку, що позивачем у спосіб надання належних доказів, спростовано висновки податкового органу про нереальний (безтоварний) характер господарських операцій позивача з ТОВ «Урожай України».

Оскільки, суд дійшов висновку про безпідставність донарахування за основним платежем то, відповідно, є необґрунтованим застосування до позивача штрафних (фінансових) санкцій.

Так як, суд прийшов до висновку про необхідність задоволення позовних вимог в повному обсязі, судові витрати зі сплаті судового збору, здійснені позивачем, підлягають відшкодуванню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача (частина 1 статті 139 КАС України).

Щодо стягнення витрат на правову допомогу адвоката.

Позивачем заявлено вимогу про відшкодування витрат на правову допомогу адвоката у розмірі 7 000,00 грн.

У підтвердження витрат на правову допомогу адвоката надано: договір про надання правової допомоги від 02.01.2020 № 1; додаткову угоду № 2 від 22.01.2020 до договору про надання правової допомоги від 02.01.2020 № 1; ордер серія ДН № 062166 від 22.01.2020; свідоцтво на право заняття адвокатською діяльністю Шик В. В. від 28.11.2018 серія ДН № 5265; копія акта приймання-передачі виконаних робіт, наданих послуг за договором про надання правової допомоги від 02.02.2020 № 1 та додаткової угоди від 22.01.2020 № 2 від 10.04.2020; копія рахунку № 3 від 09.04.2020; копія виписки за 09.04.2020; копія платіжного доручення від 09.04.2020 № 189.

Відповідачем, 13.04.2020 надано суду пояснення у справі, за змістом яких викладено заперечення щодо стягнення витрат на правову допомогу адвоката, оскільки заявлена сума неспівмірна зі складністю справи, обсягом витраченого часу, безпідставно завищена та не підтверджена належними допустимими й достовірними доказами.

Правова позиція суду.

Стаття 134 КАС України.

1. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

2. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

3. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

4. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

5. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

6. У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

7. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» від 05 липня 2012 року № 5076-VI

1. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

2. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

3. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Висновки.

Аналіз вищенаведених положень є підставою для висновку про те, що документально підтверджені судові витрати на професійну правничу допомогу адвоката, пов`язані з розглядом справи, підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

При цьому, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України», від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України», від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України», від 30 березня 2004 року у справі «Меріт проти України», заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Суд зазначає, що на підтвердження витрат, понесених на професійну правничу допомогу, мають бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16.

Пунктом 3.2 рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року №23-рп/2009, передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.

Отже, що до правової допомоги належать також консультації та роз`яснення з правових питань; складання заяв, скарг та інших документів правового характеру; представництво у судах тощо.

Судом установлено, що договором про надання правової допомоги від 02.01.2020 № 1 передбачено предмет правової допомоги, що надається адвокатом та повноваження адвоката щодо представництва. Розмір та порядок сплати гонорару установлено у п. 3 договору, де передбачено складення окремої додаткової угоди з цього приводу.

Відповідно до п. 3 додаткової угоди № 2 від 22.01.2020 до договору про надання правової допомоги від 02.01.2020 № 1 вартість послуг адвоката включає підготовку документів та представництво інтересів клієнта у Донецькому окружному адміністративному суді складає 7 000,00 грн. і передбачає наступний перелік дій: ознайомлення з матеріалами справи, збирання та подання доказів до суду; представництво інтересів клієнта у суді, а саме участь у судових засіданнях, надання представницьких та правових послуг, робота з нормативно-правовою базою, підготовка заяв, скарг, клопотань та інших процесуальних документів, складення, підписання необхідних процесуальних документів.

Актом приймання-передачі виконаних робіт, наданих послуг від 10.04.2020 за договором про надання правової допомоги від 02.02.2020 № 1 та додаткової угоди від 22.01.2020 № 2 встановлено, що адвокатом надано такі послуги:

- зібрання матеріалів та підготовка позовної заяви, робота з нормативно-правової базою, вивчення практики Верховного Суду, рішень судів першої та апеляційної інстанцій, формування правової позиції та консультація щодо стратегії захисту - 5 год. - 5 000,00 грн.

- підготовка та подання до суду клопотань, пояснень, клопотань про залучення доказів - 2 год. - 1 500,00 грн.

- участь у судовому засіданні - 30 хв. - 500,00 грн.

Оплата наданих послуг підтверджується платіжним дорученням від 09.04.2020 № 189 на суму 7 000,00 грн.

Гонорар адвоката установлено у фіксованому розмірі - 7 000,00 грн. за надання переліку видів послуг, що наведені у п. 3 додаткової угоди № 2 від 22.01.2020. При цьому судом не встановлено на підставі належних й допустимих доказів, що адвокатом надано послуги з ознайомлення з матеріалами справи, чи дії щодо збирання доказів. Послуги з представництва, які висвітлені як представництво інтересів у суді та надання представницьких послуг за правовим змістом є аналогічними.

Щодо зібрання матеріалів, підготовки позовної заяви, роботи з нормативно-правовою базою, то суд звертає увагу, що за текстом позовна заява у своїй більшості є аналогічною запереченням до акта перевірки від 10.01.2020 № 45.

Особливістю фіксованої ставки гонорару, є те, що вона не залежить від фактично витраченого часу, однак сплачується за певний перелік послуг.

Проте обсяг робіт, гонорар за виконання яких складає 7 000,00 грн., що передбачений додатковою угодою № 2 не відповідає фактично наданим, що відображено у акті приймання-передачі із вартістю 7 000,00 грн.

Щодо підготовки та подання до суду клопотань, пояснень, то останні не є заявами по суті справи й не відповідають критерію необхідності з урахуванням критерію розумності розміру таких витрат, виходячи з конкретних обставин справи та обсягу наданих стороні, як клієнту, послуг правничої допомоги щодо представництва її інтересів у суді, а також не вимагають глибоких професійних знань.

Аналогічна позиція висловлена у додатковій постанові Верховного Суду від 19.11.2019 у справі № 5023/5587/12 та Першого апеляційного адміністративного суду 18.02.2020 справа №200/7467/19-а.

Також суд звертає увагу, що подання пояснень у справі, викликано тим, що певні обставини не були висвітлені у позовній заяві та про які позивачу було відомо, оскільки такі відображені у спірному акті перевірки.

Щодо участі у підготовчому засіданні, то таке тривало 10 хв. 17 сек. та відкладено за клопотанням відповідача.

Крім того, суд звернув увагу, що у додатковій угоді № 2 визначено готівковий спосіб оплати послуг адвоката (п. 5), однак суд виходить із наявності доведеного у належний спосіб факту такої оплати, здійснення такої у безготівковій формі самостійного значення немає.

Враховуючи усе викладене, виходячи із принципу співмірності, складності справи та заперечень податкового органу, суд вважає об`єктивним присудити на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ДПС у Донецькій області витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2 500,00 грн.

Керуючись пп. 15.5 Розділу VII Перехідних положень, статями 9, 19, 72-79, 90, 132, 139, 241-246, 250, 255, 295, Кодексу адміністративного судочинства України, -

ВИРІШИВ:

Позов Приватного акціонерного товариства "Екопрод" (85700, Донецька область, м. Волноваха, вул. Центральна, 6в, ) до Головного управління Державної податкової служби у Донецькій області (87515, Донецька обл., м. Маріуполь, вул. Італійська, буд. 59, ) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення- задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної податкової служби у Донецькій області від 22.01.2020 №.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної податкової служби у Донецькій області (87515, Донецька обл., м. Маріуполь, вул. Італійська, буд. 59, ) на користь Приватного акціонерного товариства "Екопрод" (85700, Донецька область, м. Волноваха, вул. Центральна, 6в, ) судовий збір у розмірі 8307 (вісім тисяч триста сім) грн. 37 коп.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної податкової служби у Донецькій області (87515, Донецька обл., м. Маріуполь, вул. Італійська, буд. 59, ) на користь Приватного акціонерного товариства "Екопрод" (85700, Донецька область, м. Волноваха, вул. Центральна, 6в, ) витрати на правову допомогу у розмірі 2500 (дві тисячі п`ятсот ) грн. 00 коп.

Рішення прийнято у нарадчій кімнаті, вступну та резолютивну частини рішення проголошено у судовому засіданні 13 квітня 2020 року, повний текст рішення виготовлений 14 квітня 2020 року.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до п. 3 розділу VІ «Прикінцевих положень» КАС України строки визначені ст. 295, а також інші процесуальні строки продовжуються на строк дії карантину.

Суддя І.В. Буряк