Справа № 540/429/20
Суддя: Пекний А.С.
Дата ухвалення: 2020-04-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 квітня 2020 р.м. ХерсонСправа № 540/429/20
Херсонський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Пекного А.С., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Міністерства внутрішніх справ України в Херсонській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

встановив:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до Управління Міністерства внутрішніх справ України в Херсонській області (далі - відповідач, УМВС України в Херсонській області, Управління), в якому просить:

- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо не здійснення нарахування та виплати позивачу на рахунок необхідної суми середнього заробітку за час затримки виплати компенсації втрат частини доходів у зв`язку з порушенням строку їх виплати починаючи з 23 березня 2018 року по 31 січня 2020 року та не виплати моральної шкоди;

- зобов`язати відповідача здійснити на користь позивача нарахування та виплату на рахунок необхідної суми середнього заробітку за час затримки виплати компенсації втрат частини доходів у зв`язку з порушенням строку їх виплати починаючи з 23 березня 2018 року у сумі визначеної судом до набрання рішенням законної сили;

- стягнути з УМВС України в Херсонській області на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 1 500 000 грн.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 вказує, що 31.01.2020р. на його картковий рахунок від УМВС України в Херсонській області надійшли кошти в сумі 1570,19 грн. із зазначенням про те, що це є «заробітна плата». Оскільки вказана сума була меншою за прожитковий мінімум для громадян, він 31.01.2020р. звернувся до відповідача із скаргою, в якій вимагав надати протягом доби письмовий розрахунок із указанням детального визначення цієї суми, що це за виплата, як було визначено її розмір, періодів, за які її нараховано та чи не було порушено строків її виплати. Також у скарзі він зазначив вимогу добровільно нарахувати і виплатити йому середній заробіток за час вимушеного прогулу та індексацію у разі допущення неточностей в розмірі виплат, підстав нарахування, строків виплати. Відповідач листом від 05.02.2020р. відповів, що зазначена вище виплата є компенсацією втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати, яка була нарахована на виконання рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 30.09.2019р. у справі №540/1527/19, а до листа додав розрахунок вказаної компенсації. З розрахунку видно, що це компенсація втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати, а саме нарахованого згідно рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 19.02.2019р. у справі №540/2520/18 грошового забезпечення за період з 23.03.2018р. по 19.02.2019р.

Позивач з посиланням на рішення Конституційного Суду України від 15.10.2013р. №1-18/2013 та статтю 117 Кодексу Законів про працю України уважає заробітною платою здійснену відповідачем виплату компенсації втрати частини доходів. Оскільки її нараховано за період з 23.03.2018р. по 19.02.2019р., проте виплачено лише 31.01.2020р., то на думку позивача, це повинно мати наслідком для відповідача настання відповідальності у вигляді сплати середнього заробітку за весь час затримки розрахунку по день фактичного розрахунку. Також він зазначає, що відповідачем порушено його трудові права фактом затримки виплати заробітної плати у вигляді компенсації втрати частини доходів і це завдало йому моральної шкоди, яку він оцінює у 1 500 000,00 грн. За його твердженням, відповідач порушує його права вже потягом 5 років, унаслідок отримання у січні 2020 року виплати в сумі 1570,19 грн., які мали бути виплачені з 23.03.2018р. по 19.02.2019р., у нього вчергове пригнічився емоційний та душевний стан, підвищився тиск, погіршився настрій, знов розпочалась депресія, що є моральним стражданням.

Ухвалою від 24.02.2020 року вказаний позов залишений без руху з наданням позивачу строку на усунення недоліків. На виконання ухвали від 24.02.2020р. позивачем надано до суду оформлену належним чином позовну заяву та клопотання про звільнення від сплати судового збору.

Ухвалою від 02.03.2020р. відкрито провадження у справі, вирішено розглядати її за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) та зобов`язано відповідача надати докази. Позивача звільнено від сплати судового збору.

Відповідачем 13.03.2020р. подано відзив, в якому він просить відмовити у задоволенні позову у зв`язку з його безпідставністю.

Відповідач вказує, що на день виплати позивачу за рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 30.09.2019р. у справі №540/1527/19 компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати, останній не був звільнений зі служби в УМВС України в Херсонській області, а тому відсутні підстави для стягнення середнього заробітку за правилами статті 117 Кодексу Законів про працю України, яка передбачає відповідальність роботодавця за порушення строків виплати заробітної плати та розрахунку з працівником саме у день звільнення.

Також зазначає, що позивачем жодним чином не обґрунтовано і не доведено факту завдання йому моральної шкоди.

За змістом статей 258, 262 КАС України, розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи за правилами загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Розгляд справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження починається з відкриття першого судового засідання. Якщо судове засідання не проводиться, розгляд справи по суті розпочинається через тридцять днів, а у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу, - через п`ятнадцять днів з дня відкриття провадження у справі. Суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Згідно ч.ч.1, 4 ст.243, ч.ч.1, 4, 5 ст.250 КАС України суди ухвалюють рішення іменем України негайно після закінчення судового розгляду. Судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

Судове рішення (повне або скорочене) проголошується у судовому засіданні, яким завершується розгляд справи, негайно після виходу суду з нарадчої кімнати публічно, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, ухвалення рішення, винесеного без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення судового рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Провадження у даній справі відкрито 02.03.2020р., тому строк її розгляду завершується 01.05.2020р., відповідно не пізніше цієї дати повинно бути ухвалено рішення по суті позовних вимог, враховуючи, що розгляд справи відбувається у порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у ній докази та наведені учасниками справи у заявах по суті доводи, проаналізувавши чинне законодавство, яке регулює спірні правовідносини, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову.

Як встановлено судом, постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 05.07.2018р. у справі № 821/2082/16 визнано протиправним та скасовано наказ УМВС України в Херсонській області від 28.08.2016р. № 30 о/с в частині звільнення ОСОБА_1 ; поновлено ОСОБА_1 на посаді старшого оперуповноваженого міжрайонного відділу № 1 управління протидії злочинності у сфері економіки УМВС в Херсонській області; стягнуто з УМВС України в Херсонській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 13.04.2017р. по 22.03.2018р. включно в сумі 10026, 03 грн., яке визначене з урахуванням сплати податків і зборів.

УМВС України в Херсонській області це судове рішення було виконано: в частині поновлення позивача на посаді - 22.08.2018р., в частині виплати середнього заробітку за час вимушеного прогулу - 30.08.2018р.

Рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 19.02.2019р. у справі №540/2520/18, яке набрало законної сили 11.06.2019р., зобов`язано УМВС в Херсонській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 суму грошового забезпечення за період з 23.03.2018р. по 19.02.2019р. виходячи із розміру посадового окладу - 900 грн., з відрахуванням обов`язкових платежів.

Цим рішенням встановлені обставини поновлення позивача на посаді старшого оперуповноваженого міжрайонного відділу №1 протидії злочинності у сфері економіки УМВС України в Херсонській області за наказом від 22.08.2018 р. № 6 о/с та ненарахування та невиплати позивачу грошового забезпечення з 23.03.2018 року по день винесення рішення суду, яким є 19.02.2019р.

Рішення суду у справі №540/2520/18 фактично виконані відповідачем 31.07.2019р. шляхом перерахування на картковий рахунок позивача коштів в сумі 9723,92 грн. (грошове забезпечення за період з 23.03.2018р. по 19.02.2019р. після відрахування обов`язкових платежів) та в сумі 8050,00 грн. (моральна шкода після відрахування обов`язкових платежів), що підтверджуються наявними у справі платіжними дорученнями.

Рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 30.09.2019р. у справі №540/1527/19, яке набрало законної сили згідно з постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 10.12.2019р., визнано протиправною бездіяльність УМВС України в Херсонській області щодо не здійснення ОСОБА_1 нарахування і виплати компенсації втрати частини доходів через порушення встановлених строків їх виплати, а саме нарахованого згідно рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 19 лютого 2019 року у справі №540/2520/18 грошового забезпечення за період з 23 березня 2018 року по 19 лютого 2019 року.

Також цим рішенням зобов`язано УМВС України в Херсонській області у відповідності до Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» та Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2001 року №159 здійснити ОСОБА_1 нарахування і виплату компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати, а саме нарахованого згідно рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 19 лютого 2019 року у справі №540/2520/18 грошового забезпечення за період з 23 березня 2018 року по 19 лютого 2019 року.

Рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 30.09.2019р. у справі №540/1527/19 виконано відповідачем 31.01.2020р. шляхом перерахунку на рахунок позивача компенсації втрати частини доходів в сумі 1570,19 грн., нарахованих за період з 23 березня 2018 року по 19 лютого 2019 року.

Позивач вважає, що відповідачем допущено затримку розрахунку в частині виплати йому компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати, за що, на його думку, відповідач має нести відповідальність у вигляді обов`язку нарахувати йому і виплатити середній заробіток за час затримки розрахунку згідно із статтею 117 Кодексу Законів про працю України.

Суд звертає увагу, що випадки стягнення на користь працівника середнього заробітку визначені статтями 117, 235, та 236 КЗпП України.

Відповідно до вимог статті 235 КЗпП України, у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу. Рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, прийняте органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню.

Право на компенсацію заробітку, втраченого за час виконання судового рішення про поновлення на роботі встановлено статтею 236 КЗпП України, відповідно до якої у разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки.

Статтею 117 КЗпП України установлено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

Передбачений частиною 1 статті 117 КЗпП України обов`язок роботодавця щодо виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні настає за умови невиплати з його вини належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені статтею 116 вказаного Кодексу.

Таким чином, непроведення з вини власника або уповноваженого ним органу повного розрахунку з працівником у зазначені строки є підставою для відповідальності, передбаченої статтею 117 КЗпП України, тобто виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Тобто, ця стаття встановлює відповідальність роботодавця за затримку розрахунку при звільненні, у випадку, коли трудові відносин є припиненими.

Для того, щоб стягнути середній заробіток за час затримки розрахунку (щоби настала відповідальність роботодавця), необхідно, аби з його вини не було виплачено працівнику суми, які належали йому саме на день звільнення. Ті суми, які стали належати йому у подальшому, в тому числі й на підставі судових рішень, і які є наслідком несвоєчасного розрахунку, не є середнім заробітком.

У даному випадку розрахунки з позивачем проводились не у зв`язку із звільненням, а навпаки, унаслідок поновлення його на посаді старшого оперуповноваженого міжрайонного відділу №1 протидії злочинності у сфері економіки УМВС України в Херсонській області та факту стягнення за судовим рішенням на його користь грошового забезпечення за час перебування на цій посаді. При нарахуванні і виплаті позивачу грошового забезпечення за період з 23.03.2018р. по 19.02.2019р. відповідач не нарахував йому грошову компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати, що мало наслідком покладення рішенням суду від 30.09.2019р. у справі №540/1527/19 на УМВС України в Херсонській області відповідного обов`язку щодо нарахування і сплати зазначеної компенсації.

Таким чином, спірна компенсація жодним чином не належала позивачу на день незаконного звільнення, а тому відсутні будь-які підстави для застосування до спірних правовідносин приписів статті 117 КЗпП України.

Не підлягають застосуванню і положення статей 235та 236 КЗпП України, оскільки в даному випадку відсутній спір щодо поновлення на посаді незаконно звільненого працівника та щодо затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі.

Відтак абсолютно безпідставними є позовні вимоги в частині визнання протиправною бездіяльності відповідача та покладення на нього обов`язку нарахувати і виплатити середній заробіток за час затримки виплати компенсації втрат частини доходів у зв`язку з порушенням строку їх виплати.

Тому у їх задоволенні слід відмовити.

Щодо позовних вимог про стягнення на користь ОСОБА_1 1 500 000,00 грн. у відшкодування моральної шкоди, то суд зазначає, що відповідно до ст. 56 Конституції України, кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Відповідно до статті 16 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав; моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Частиною першою статті 1167 ЦК України визначено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Таким чином, відшкодування моральної шкоди за своєю природою є санкцією за порушення прав особи, які були виявлені і доведені.

Оскільки судом відмовлено у задоволенні позовних вимог про визнання протиправною бездіяльності УМВС України в Херсонській області у зв`язку з установленням відсутності порушення Управлінням прав позивача, то відповідно відсутній факт спричинення позивачу моральної шкоди.

Окремо суд зазначає, що усупереч приписам статті 77 КАС України позивач не виконав свого обов`язку доказування і не надав до суду жодного доказу на підтвердження факту завдання йому відповідачем моральної шкоди та її розміру.

Позивач обмежився звичайним копіюванням загальних фраз із загальнодоступних джерел щодо визначення моральної шкоди і її складових, що навіть у разі установлення судом протиправності рішень, дій чи бездіяльності відповідача повністю виключало би задоволення вимог про стягнення такої шкоди.

Отже, у задоволенні і цієї позовної вимоги слід відмовити.

Оскільки судом позивача звільнено від сплати судового збору при зверненні до суду із даним позовом, у задоволенні якого відмовлено, то розподіл судових витрат не здійснюється.

Керуючись статтями 9, 14, 73-78, 90, 143, 242-246, 250, 255, 257-262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

Відмовити в повному обсязі у задоволенні позову ОСОБА_1 до Управління Міністерства внутрішніх справ України в Херсонській області про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити певні дії та стягнення моральної шкоди.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення, при цьому відповідно до п.п. 15.5 п. 15 розділу VII "Перехідні положення" КАС України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції, який ухвалив відповідне рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Відповідно до пункту 3 Розділу VI «ПРИКІНЦЕВІ ПОЛОЖЕННЯ» КАС України, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 47, 79, 80, 114, 122, 162, 163, 164, 165, 169, 177, 193, 261, 295, 304, 309, 329, 338, 342, 363 цього Кодексу, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, подання доказів, витребування доказів, забезпечення доказів, а також строки звернення до адміністративного суду, подання відзиву та відповіді на відзив, заперечення, пояснень третьої особи щодо позову або відзиву, залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви, пред`явлення зустрічного позову, розгляду адміністративної справи, апеляційного оскарження, розгляду апеляційної скарги, касаційного оскарження, розгляду касаційної скарги, подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами продовжуються на строк дії такого карантину.

Суддя А.С. Пекний

кат. 106030000