Справа № 360/1019/20
Суддя: А.Г. Секірська
Дата ухвалення: 2020-04-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
Іменем України

14 квітня 2020 рокуСєвєродонецькСправа № 360/1019/20

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Секірська А.Г., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного Фонду України в Станично-Луганському районі Луганської області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

10 березня 2020 року до Луганського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (далі - позивач) до управління Пенсійного Фонду України в Станично-Луганському районі Луганської області (далі - відповідач, УПФУ в Станично-Луганському районі), у якому позивач просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення УПФУ в Станично Луганському районі від 07.11.2019 про відмову в призначенні пенсії за віком відповідно до статей 55-56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»;

- зобов`язати УПФУ в Станично Луганському районі зарахувати до пільгового стажу за списком № 1 період роботи в Чорнобильській зоні з 30.09.1987 по 30.04.1991 ОСОБА_1 ;

- зобов`язати УПФУ в Станично Луганському районі зарахувати до загального стажу підприємницьку діяльність з 10.10.1991 по 10.10.1996 ОСОБА_1 ;

- зобов`язати УПФУ в Станично Луганському районі призначити та виплачувати ОСОБА_1 з 29.10.2019 пенсію за віком зі зменшенням пенсійного віку відповідно до частини першої статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»;

- зобов`язати відповідача надати суду звіт про виконання судового рішення.

Позовні вимоги обґрунтовано таким.

29.10.2019 позивач звернулася за призначенням пенсії зі зменшенням пенсійного віку відповідно до статей 55-56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

В січні 2020 року була отримана відмова від 07.11.2019, згідно із якою позивачці не вистачає загального стажу, не зараховано період підприємницької діяльності через те, що реєстрація провадилася у Жовтневому районі м. Луганська, який на даний час є тимчасово окупованою територією, не зараховано стаж за списком № 1 на підставі довідки № 1449 від 09.04.1991, яка, на думку відповідача, видана без посилання на підставу.

З посиланням на статтю 10 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» позивачка зазначила, що відповідачем не враховано наступне: з 30.09.1987 по 01.01.1988 стаж має бути помножений на 3, тобто не 3 місяці, а 9 місяців; з 01.01.1988 по 09.04.1991 стаж має бути помножений на 1,5, тобто не 3 роки 3 місяці 9 днів, а 4 роки 10 місяців 28 днів.

Згідно трудової книжки загальний стаж складає 12 років 9 місяців 29 днів, підприємницька діяльність згідно свідоцтва - 5 років, весь загальний стаж 17 років 9 місяців 29 днів.

Посилання відповідача на те, що довідка № 1449 від 09.04.1991 видана без посилання на підставу, неправомірні через те, що статтею 14 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» визначено, що для встановлення пільг і компенсацій визначаються категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, в тому числі учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які працювали в зоні відчуження з 1 липня 1986 року по 31 грудня 1986 року не менше 5 календарних днів.

З цього приводу ОСОБА_1 послалася на постанову Верховного Суду від 13.02.2019 у справі № 565/1228/17.

Що стосується відмови зарахувати до загального стажу період підприємницької діяльності через те, що реєстрація проводилася в Жовтневому районі м. Луганська, яке на даний час є тимчасово окупованою територією, треба виходити з того, що до вказаних правовідносин застосуванню підлягають так звані «Намібійські винятки» Міжнародного суду ООН: документи, видані окупаційною владою, повинні визнаватися, якщо їх невизнання веде за собою серйозні порушення або обмеження прав громадян. ЄСПЛ розвиває цей принцип у своїй практиці. Наприклад, у справах «Лоізіду проти Туреччини», «Кіпр проти Туреччини», «Мозер проти Республіки Молдова та Росії». «Зобов`язання ігнорувати, не брати до уваги дії існуючих de facto органів та інститутів (окупаційної влади) далеко від абсолютного, - вважають судді ЄСПЛ.

Саме таку позицію займає ВС згідно рішення від 22.10.2018 у справі № 235/2357/17.

Верховним Судом у постанові від 20.03.2018 у справі № 527/1655/17 зроблено висновок, що неможливість проведення відповідачем перевірки первинних документів та відсутність доступу до таких документів не пов`язано з волею позивача.

На підставі викладеного позивачка просила суд задовольнити позовні вимоги.

Ухвалою суду від 12.03.2020 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (арк. спр. 20-21).

10.04.2020 за вх. № 14499/2020 від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву (арк.спр. 26-27), у якому останній заперечував проти позовних вимог з огляду на наступне.

ОСОБА_1 звернулася за призначенням пенсії за віком 29.10.2019, надавши паспорт НОМЕР_1 від 25.05.1999; трудову книжку НОМЕР_2 від 12.10.1983; довідку про присвоєння ідентифікаційного номера від 18.08.1999; довідку про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 09.09.2019; № 905-, диплом № НОМЕР_3 від 14.07.1986; посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС у 1987 1991 роках серії НОМЕР_4 від 10.02.2009; довідку № 213 від 08.08.1990; довідку № 442 від 07.09.1990; довідку № 1449 від 09.04.1991, свідоцтво про державну реєстрацію підприємницької діяльності без утворення юридичної особи № 125 від 10.10.1991.

Відповідно до частини першої статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»: учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які працювали у 1987 році у зоні відчуження не менше 14 календарних днів на 8 років.

Частиною другою статті 56 Закону передбачено, що право на пенсію в повному розмірі мають громадяни, віднесені до категорій 1, 2, 3, 4, за умови стажу роботи не менш як: чоловіки 20 років, жінки 15 років.

Згідно наданих документів ОСОБА_1 має загальний стаж 7 років 5 місяців 11 днів, чого недостатньо для призначення пенсії.

До загального стажу не зараховано період підприємницької діяльності з 10.10.1991 по 15.02.1996 у зв`язку з тим, що відповідно до пункту б) статті 3 Закону України «Про пенсійне забезпечення» особи, які займаються підприємницькою діяльністю, заснованою на особистій власності фізичної особи та виключено її праці, - за умови сплати страхових внесків до Пенсійного фонду України, мають право на трудову пенсію. Згідно п. 4 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, час роботи осіб, які займаються підприємницькою діяльністю, заснованою на приватній власності та на виключно їхній праці, зараховується до трудового стажу за наявності довідки ПФУ про сплату страхових внесків (додаток № 1).

У зв`язку з тим, що реєстрація підприємницької діяльності провадилась у Жовтневому районі м. Луганська, а згідно розпорядження КМУ від 07.11.2014 № 1085, м. Луганськ знаходиться на тимчасово непідконтрольній українській владі території, витребувати довідки про сплату страхових внесків не має можливості.

Зарахувати стаж згідно довідки № 149 від 09.04.1991 на пільгових умовах за списком № 1 неможливо, тому що довідка видана без посилання на підставу, що суперечить п.24 Порядку № 637, а також містить дописаний період роботи, завірений третьою особою.

Тому у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу в призначенні пенсії ОСОБА_1 станом на 29.10.2019 відмовлено.

На підставі вищевикладеного відповідач просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих доказів, оцінивши докази відповідно до вимог ст. 72-77,90 Кодексу адміністративного судочинства України, суд дійшов наступного.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_5 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , має статус внутрішньо переміщеної особи відповідно до довідки від 09.09.2019 № 905-, фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 (арк. спр. 2, 3-4, 5), 29.10.2019 звернулася до УПФУ в Станично Луганському районі з заявою про призначення пенсії за віком, зареєстрованою за № 2121 (арк.спр. 29 зв.).

До заяви від 29.10.2019 було додано диплом № НОМЕР_3 , довідка з ДПІ про облік як суб`єкт підприємницької діяльності від 10.10.1991 № 125, довідку про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи № 905-, довідку про присвоєння ідентифікаційного номеру від 18.08.1999, довідки, що визначають право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників від 09.04.1991 № 1449, від 07.09.1990 № 442, від 18.08.1990 № 213; паспорт НОМЕР_1 , посвідчення ліквідатора аварії на ЧАЕС № НОМЕР_6 , трудову книжку НОМЕР_2 , що підтверджується розпискою повідомленням (арк.спр. 30).

Рішенням УПФУ в Станично Луганському районі від 07.11.2019 про відмову в призначенні пенсії згідно ст. 55-56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» відмовлено в призначенні ОСОБА_1 пенсії у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу (арк.спр. 9).

Оскаржуване рішення обґрунтовано таким.

Відповідно до частини першої статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»: учасникам ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС, які працювали у 1987 році у зоні відчуження не менше 14 календарних днів на 8 років. Частиною другою статті 56 Закону передбачено, що право на пенсію в повному розмірі мають громадяни, віднесені до категорій 1, 2, 3, 4, за умови стажу роботи не менше як: чоловіки 20 років, жінки 15 років.

Згідно наданих документів ОСОБА_1 має загальний стаж 7 років 5 місяців 11 днів, що недостатньо для призначення пенсії за віком відповідно до статті 55 Закону. До загального стажу не зараховано період підприємницької діяльності з 10.10.1991 по 15.02.1996 у зв`язку з тим, що згідно п. б ст. 3 Закону України «Про пенсійне забезпечення» особи, які займаються підприємницькою діяльністю, заснованою на особистій власності фізичної особи та виключно її праці, - за умови сплати страхових внесків до Пенсійного фонду України, мають право на трудову пенсію. Згідно п. 4 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, час роботи осіб, які займаються підприємницькою діяльністю, заснованою на приватній власності та на виключно їхній праці, зараховується до трудового стажу за наявності довідки ПФУ про сплату страхових внесків (додаток № 1). У зв`язку з тим, що реєстрація підприємницької діяльності провадилась у Жовтневому районі м. Луганська, а згідно розпорядження КМУ від 07.11.2014 № 1085 м. Луганськ знаходиться на тимчасово непідконтрольній Україні території, витребувати довідки про сплату страхових внесків немає можливості.

Зарахувати стаж згідно довідки № 1449 від 09.04.1991 на пільгових умовах за Списком № 1 неможливо, тому що довідка видана без посилання на підставу, що суперечить п.24 Порядку № 637, а також містить дописаний період роботи, завірений третьою особою.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбаченим законом.

Закон України "Про пенсійне забезпечення" гарантує всім непрацездатним громадянам України право на матеріальне забезпечення за рахунок суспільних фондів споживання шляхом надання трудових та соціальних пенсій.

Статтею 1 Закону України "Про пенсійне забезпечення" передбачено, що громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом

Відповідно до статті 8 Закону України від 09.07.2003 №1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон № 1058-IV) передбачено право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.

Відповідно до частини першої статті 5 Закону № 1058-IV цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.

Згідно із частиною першою статті 24 Закону № 1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом (частина друга статті 24 Закону № 1058-IV).

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (частина четверта статті 24 Закону № 1058-IV).

Статтею 44 Закону № 1058-IV визначено, що:

- заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально (частина перша);

- заява про призначення пенсії за віком може бути подана застрахованою особою не раніше ніж за місяць до досягнення пенсійного віку (частина друга);

- органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності (частина третя).

Частиною другою статті 2 КАС України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Надаючи оцінку оскаржуваному рішенню та дотриманню відповідачем при його прийнятті критеріїв, визначених частиною другою статті 2 КАС України, суд зазначає таке.

Відповідно до частини першої статті 55 Закону України від 28.02.1991 № 796-ХІІ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (далі Закон № 796) особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", за наявності відповідного страхового стажу, зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку, але не менше 15 років страхового стажу:

учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС:

- які працювали у зоні відчуження з моменту аварії до 1 липня 1986 року незалежно від кількості робочих днів, а з 1 липня 1986 року по 31 грудня 1986 року - не менше 5 календарних днів -10 років;

- які працювали у 1987 році у зоні відчуження не менше 14 календарних днів - 8 років

- які працювали з 1 липня 1986 року по 31 грудня 1986 року у зоні відчуження від 1 до 5 календарних днів, у 1987 році - від 10 до 14 календарних днів, у 1988 році - не менше 30 календарних днів, на діючих пунктах санітарної обробки населення і дезактивації техніки або їх будівництві - не менше 14 календарних днів у 1986 році.

Учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які відпрацювали на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним у встановленому порядку (чоловіки - 10 років і більше, жінки - 7 років 6 місяців і більше), вік виходу на пенсію зменшується додатково на три роки понад передбачений цією статтею.

Учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які відпрацювали на інших роботах з шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним у встановленому порядку (чоловіки - 12 років 6 місяців і більше, жінки - 10 років і більше), вік виходу на пенсію зменшується додатково на один рік понад передбачений цією статтею.

Частиною першою статті 56 Закону № 796 передбачено, що час роботи, служби (в тому числі державної) з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у зоні відчуження зараховується до стажу роботи, стажу державної служби, вислуги років, яка надає право на пенсію за вислугу років відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб": до 1 січня 1988 року - у потрійному, а з 1 січня 1988 року до 1 січня 1993 року - у полуторному розмірі (у тому числі за списком № 1). З 1 січня 1993 року та в наступні роки пільги з обчислення стажу роботи у зоні відчуження визначаються Кабінетом Міністрів України.

Щодо доводу про неможливість зарахування стажу згідно довідки від 09.04.1991 № 1449 на пільгових умовах за списком № 1 у зв`язку з тим, що довідка видана без посилання на підставу, що суперечить пункту 24 Порядку № 637, та містить дописаний період роботи, завірений третьою особою.

Згідно статті 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Довідка від 09.04.1991 № 1449 видана ОСОБА_1 науково-виробничим об`єднанням «Прип`ять» м. Чорнобиль за формою, затвердженою постановою Державного комітету СРСР по праці та соціальних питаннях від 09.03.1988 № 122.

Порядок наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 (далі Порядок № 637), відповідно, його норми не застосовні до довідок, виданих у період до 1993 року, що не враховано відповідачем при прийнятті рішення.

У позивачки наявне посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1987 1991 роках (категорія 2) серії НОМЕР_4 від 10.02.2009, згідно із яким пред`явник посвідчення має право на пільги й компенсації, встановлені Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (арк.спр. 6).

Стосовно посилань позивачки на правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 13.02.2019 у справі № 565/1228/17, суд зазначає таке.

У наведеній постанові Верховний Суд зауважив, що при вирішенні справи Судом взято до уваги правовий висновок Верховного Суду України (ухвала від 04.09.2015 у справі №690/23/15-а), відповідно до якого єдиним документом, що підтверджує статус громадянина, який постраждав внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надає право користування пільгами, встановленими Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», у тому числі призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку, встановленого для одержання державних пенсій, є посвідчення «Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС» або «Потерпілий від Чорнобильської катастрофи». Різного роду довідки про період роботи (служби) у зоні відчуження, про евакуацію, відселення, самостійне переселення, про період проживання та роботи на забруднених територіях тощо є лише підставами для визначення в установленому порядку статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС або потерпілих від Чорнобильської катастрофи. Таким чином, колегія суддів погоджується з висновками судів попередніх інстанцій щодо наявності у позивача права на призначення пенсії відповідно до ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Разом з тим, обставини справи № 565/1228/17 не є тотожними обставинам справи, що розглядається, оскільки у справі № 565/1228/17 був відсутній спір між сторонами щодо періодів, які враховуються до страхового стажу, які були підтверджені військовим квитком та довідками військових комісаріатів, і пенсійним органом зазначалося про ненадання жодного з документів, передбачених Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій.

У справі, що розглядається, відповідачем не зараховується стаж роботи, який дає право на призначення пенсії за статтею 55 Закону № 796, у зв`язку з неналежність, на думку відповідача, наданої довідки.

Щодо спірного періоду роботи трудова книжка НОМЕР_2 , видана 12.10.1983 на ім`я ОСОБА_1 , містить такі записи:

ОРС Чорнобильської АЕС:

№ 7 від 30.09.1987 прийнята поваром 4 розряду в столову «Школа» м. Чорнобиль, наказ від 29.09.1987 № 186к;

№ 8 у відповідності до наказу Мінатоменерго СРСР № 01-116 від 27.04.1987 ОРС УЧ ЧАЕС перейменовано в Чорнобильський ОРС ПО «Комбінат», наказ від 31.12.1987 № 276;

№ 9 від 30.06.1989 переведена поваром 4 розряду в стол. АБК-2 м. Чорнобиль, наказ від 30.06.1989 № 66-к;

№ 10 від 31.10.1989 переведена в ст. № 19 м. Чорнобиль поваром 4 розряду, наказ від 31.10.1989 № 130-к;

№ 11 від 30.12.1989 переведена в ст. Термахівка поваром 3 розряду, наказ від 30.12.1989 № 150;

№ 12 від 01.06.1990 переведена в ст. № 19 м. Чорнобиль поваром 4 розряду, наказ від 03.06.1990 № 92-к;

№ 13 від 09.04.1991 звільнена за ст. 38 КЗпП України за власним бажанням, наказ від 08.04.1991 № 65-2С (арк.спр. 7).

Згідно із довідкою від 09.04.1991 № 1449 ОСОБА_1 була безпосередньо зайнята на роботах, передбачених постановою ЦК КПРС, Ради Міністрів РСРС та ВЦСПС від 29.12.1987 № 1497-378, та постановою Ради Міністрів СРСР та ВЦСПС від 05.06.1986 № 665-195, які дають право на державну пенсію на пільгових умовах у відповідності до списку № 1, затвердженого постановою Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956 № 1173 з 30 вересня 1987 року по 31 грудня 1987 року, з 01 січня 1988 року по 08 квітня 1991 року, з 26 липня 1987 року по 26 серпня 1987 року. Зазначено, що час роботи до 1 січня 1988 року зараховується до стажу при призначенні пенсії в трьохкратному, а в 1988 1995 роках в полуторному розмірі (арк.спр. 11).

Суд зауважує, що довідка не містить періодів роботи, окремо дописаних третіми особами, як зазначає відповідач, а містить три періоди роботи, які мають враховуватися до стажу роботи позивачки.

Відповідно до підпункту а) пункту 8 постанови Ради Міністрів СРСР, Всесоюзної центральної ради профспілок від 05.06.1986 № 665-195 «Про умови оплати праці та матеріального забезпечення працівників підприємств, організацій та установ, зайнятих на роботах, пов`язаних з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та попередженням забруднення навколишнього середовища» (далі постанова № 665-195) встановлено, що час роботи працівників, безпосередньо зайнятих на ліквідації наслідків аварії та попередженні забруднення навколишнього середовища в 30-кілометровій зоні Чорнобильської АЕС, зараховується в трикратному розмірі до стажу, що дає право на пільгову пенсію за Списком № 1, затвердженому постановою Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956 № 1173.

Згідно із підпунктом а) пункту 4 постанови Центрального комітету КПРС, Ради Міністрів СРСР, Всесоюзної центральної ради профспілок від 29.12.1987 № 1497 -_378 «Про умови оплати праці та пільги для працівників, зайнятих на експлуатації Чорнобильської АЕС та ліквідації наслідків аварії в зоні відчуження» (далі постанова № 1497-378) встановлено, що в період 1988 1990 років час роботи працівників, зайнятих на експлуатації Чорнобильської АЕС та ліквідації наслідків аварії в зоні відчуження, зараховується в полуторному розмірі в трудовий стаж та у стаж роботи, який дає право на пільгову пенсію за Списком № 1, затвердженому постановою Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956 № 1173.

Таким чином, відомості, що містяться у трудовій книжці позивачки та у довідці від 09.04.1991 № 1449, узгоджуються між собою та не суперечать нормам постанови № 665-195, постанови № 1497-378, тому відповідач при прийнятті рішення за наслідками розгляду заяви ОСОБА_1 від 29.10.2019 за № 2121 мав надати оцінку записам у трудовій книжці щодо спірних періодів роботи та довідці від 09.04.1991 № 1449, вирішивши питання щодо зарахування до трудового стажу періодів роботи позивача з застосуванням кратності, визначеної статтею 56 Закону № 796.

Натомість, в оскаржуваному рішенні зазначеному виключно про неможливість прийняття до уваги довідки від 09.04.1991 № 1449, та не надано оцінку наявності у позивачки посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС у 1987 1991 роках серії НОМЕР_4 від 10.02.2009, записам у трудовій книжці та нормам постанов № 665-195 та № 1497-378, не обчислено стаж позивачки з застосуванням кратності, визначеної статтею 56 Закону № 796, який відповідач не зараховує до стажу, який дає право на призначення пенсії за статтею 55 Закону № 796, що свідчить про невідповідність прийнятого відповідачем рішення критеріям обґрунтованості, добросовісності, розсудливості та пропорційності, передбаченим положеннями частини другої статті 2 КАС України.

Щодо доводів відповідача про неможливість зарахування періоду підприємницької діяльності з 10.10.1991 по 15.02.1996, суд зазначає таке.

Страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок (абзац перший частини першої статті 24 Закону № 1058-IV).

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (абзац перший частини четвертої статті 24 Закону № 1058-IV).

Пунктом а частини третьої статті 56 Закону № 1788-XII передбачено, що до стажу роботи зараховується також будь-яка інша робота, на якій працівник підлягав державному соціальному страхуванню, або за умови сплати страхових внесків, період одержання допомоги по безробіттю, а також робота в`язнів і робота за угодами цивільно-правового характеру за умови сплати страхових внесків.

Відповідно до абзацу першого частини другої статті 24 Закону № 1058-IV страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Відповідно до частини першої статті 27 Закону № 1058-IV розмір пенсії за віком визначається за формулою: П = Зп х Кс, де: П - розмір пенсії, у гривнях; Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи, визначена відповідно до статті 40 цього Закону, з якої обчислюється пенсія, у гривнях; Кс - коефіцієнт страхового стажу застрахованої особи, визначений відповідно до статті 25 цього Закону.

За бажанням застрахованої особи частина розміру пенсії за віком за період страхового стажу, набутого до дня набрання чинності цим Законом, може бути визначена відповідно до раніше діючого законодавства, а частина розміру пенсії за період страхового стажу, набутого після набрання чинності цим Законом, - відповідно до цього Закону (абзац перший частини другої статті 27 Закону № 1058-IV).

Згідно з абзацом першим частини першої статті 40 Закону № 1058-IV для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв.

Для визначення розміру пенсії за віком відповідно до частини другої статті 27 цього Закону заробітна плата для обчислення частини пенсії за період страхового стажу до набрання чинності цим Законом визначається на умовах і в порядку, передбачених законодавством, що діяло раніше, а для обчислення частини пенсії за період страхового стажу після набрання чинності цим Законом - на умовах, передбачених абзацом першим цієї частини (абзац четвертий частини першої статті 40 Закону № 1058-IV).

Заробітна плата (дохід) за період страхового стажу до 1 липня 2000 року враховується для обчислення пенсії на підставі документів про нараховану заробітну плату (дохід), виданих у порядку, встановленому законодавством, за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами, а за період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року - за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку (абзац п`ятий частини першої статті 40 Закону № 1058-IV).

Відповідно до пункту б) статті 3 Закону України «Про пенсійне забезпечення» право на трудову пенсію мають особи, зайняті суспільно корисною працею, при додержанні інших умов, передбачених цим Законом особи, які займаються підприємницькою діяльністю, заснованою на особистій власності фізичної особи та виключно її праці, - за умови сплати страхових внесків до Пенсійного фонду України.

Pгідно із пунктом 4 Порядку № 637 час роботи осіб, які займаються підприємницькою діяльністю, заснованою на приватній власності та на виключно їхній праці, за період до 1 травня 1993 р., а також час роботи осіб, які займаються веденням особистого селянського господарства зараховується до трудового стажу за наявності довідки Пенсійного фонду України про сплату страхових внесків (додаток N 1).

Періоди провадження підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, в тому числі із застосуванням фіксованого податку, з 1 січня 1998 р. по 31 грудня 2003 р. зараховуються до трудового стажу фізичних осіб - підприємців на підставі довідки про реєстрацію особи як суб`єкта підприємницької діяльності, а з 1 січня 2004 р. по 31 грудня 2017 р. за бажанням особи - за умови сплати страхових внесків (єдиного внеску) незалежно від суми сплачених коштів.

Постановою Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за № 1566/11846, затверджений Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Згідно з абзацом першим пункту 1.5 розділу I Звернення за призначенням (перерахунком) пенсії Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 07 липня 2014 року № 13-1) та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за № 1566/11846 (далі Порядок № 22-1), заява про переведення з одного виду пенсії на інший, про перерахунок пенсії, про виплату пенсії у зв`язку з виїздом на постійне місце проживання за кордон, поновлення виплати пенсії, про припинення перерахування пенсії на банківський рахунок та отримання пенсії за місцем фактичного проживання, про виплату частини пенсії на непрацездатних членів сім`ї особи, яка перебуває на повному державному утриманні, про виплату пенсії за довіреністю, термін дії якої більше одного року, через кожний рік дії такої довіреності, подається пенсіонером особисто або його законним представником до органу, що призначає пенсію, за місцем перебування на обліку як одержувача пенсії, а пенсіонерами, які зареєстровані на території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя і не отримують пенсії від уповноважених органів Російської Федерації, - до органу, що призначає пенсію, визначеного Пенсійним фондом України. При цьому у заяві про виплату частини пенсії непрацездатним членам сім`ї особи, яка знаходиться на повному державному утриманні, вказується адреса одержувача цієї частини пенсії.

Днем звернення за перерахунком пенсії, переведенням з одного виду пенсії на інший, поновленням виплати пенсії, виплатою недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, заяви з усіма необхідними документами (абзац п`ятий пункту 1.7 розділу I Звернення за призначенням (перерахунком) пенсії Порядку 22-1).

Абзацом першим пункту 2.7 розділу II Документи, необхідні для призначення, перерахунку пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший Порядку № 22-1 встановлено, що до заяви про перерахунок пенсії у зв`язку з урахуванням страхового стажу (заробітної плати) після призначення пенсії, у зв`язку зі зміною кількості членів сім`ї, а також в інших випадках, які спричиняють збільшення чи зменшення розміру пенсії, надаються документи, передбачені підпунктами 2-4 пункту 2.1, пунктом 2.6 цього розділу.

Згідно з абзацом першим підпункту 2 пункту 2.1 розділу II Документи, необхідні для призначення, перерахунку пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший Порядку № 22-1 до заяви про призначення пенсії за віком додаються такі документи: документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок підтвердження наявного трудового стажу). За період роботи, починаючи з 01 січня 2004 року, структурний підрозділ, відповідальний за ведення персоніфікованого обліку (далі - відділ персоніфікованого обліку), надає структурному підрозділу, відповідальному за призначення пенсії, довідку з бази даних реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - реєстр застрахованих осіб) за формою згідно з додатком 4 до Положення про реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 18 червня 2014 року № 10-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 08 липня 2014 року за № 785/25562 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 27 березня 2018 року № 8-1) (далі - Положення), а у разі необхідності - за формою згідно з додатком 3 до Положення.

Період здійснення фізичною особою підприємницької діяльності, крім осіб, які здійснювали підприємницьку діяльність за спрощеною системою оподаткування, з 01 липня 2000 року підтверджується довідкою із бази даних реєстру застрахованих осіб за інформацією відділу персоніфікованого обліку. Період здійснення фізичною особою підприємницької діяльності за спрощеною системою оподаткування до 01 січня 2004 року підтверджується спеціальним торговим патентом, або свідоцтвом про сплату єдиного податку, або патентом про сплату фіксованого розміру прибуткового податку з громадян, або довідкою про сплату страхових внесків, а з 01 січня 2004 року - довідкою із бази даних реєстру застрахованих осіб за інформацією відділу персоніфікованого обліку. Для визначення права на призначення пенсії за віком згідно зі статтею 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування за період ведення підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, а також із застосуванням фіксованого податку з 01 січня 1998 року по 30 червня 2000 року включно надається довідка про реєстрацію як суб`єкта підприємницької діяльності (абзац третій підпункту 2 пункту 2.1 розділу II Документи, необхідні для призначення, перерахунку пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший Порядку № 22-1).

Згідно з абзацами першим, другим пункту 4.3 розділу ІV Приймання, оформлення і розгляд документів Порядку № 22-1 не пізніше 10 днів після надходження заяви та за наявності документів, необхідних для призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший та поновлення виплати пенсії (у тому числі документів, одержаних відповідно до абзацу другого підпункту 3 пункту 4.2 цього розділу), орган, що призначає пенсію, розглядає подані документи та приймає рішення щодо призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший, поновлення раніше призначеної пенсії без урахування періоду, за який відсутня інформація про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України. Після надходження даних про сплату страхових внесків за останній місяць роботи, що передує місяцю подання заяви про призначення пенсії, протягом місяця проводиться перерахунок пенсії з урахуванням цього періоду з дати призначення пенсії. При цьому, якщо у разі проведення перерахунку пенсії її розмір зменшився, виплата пенсії в новому розмірі проводиться з місяця, наступного за місяцем проведення перерахунку.

Позивачкою на підтвердження періоду роботи з 10.10.1991 по 15.02.1996 надано виключно копію свідоцтва № 125 про державну реєстрацію підприємницької діяльності без створення юридичної особи від 10.10.1991 № 125, строк діяльності 5 років, реєстрація здійснена в Жовтневій районній раді народних депутатів м. Луганська (арк.спр. 8).

Оскільки за період здійснення позивачкою підприємницької діяльності з 10.10.1991 по 10.10.1996 останньою не підтверджено сплату страхових внесків (належними доказами, якими підприємець може підтвердити свій стаж можуть бути документи про сплату страхових внесків, а саме до 01 липня 2000 року - довідка Пенсійного фонду України про сплату страхових внесків), у відповідача були відсутні підстави для зарахування цього періоду до страхового стажу позивачки.

Посилання позивачки на правову позицію Верховного Суду, викладену у постановах від 22.10.2018 у справі № 235/2357/17, від 20.03.2018 у справі № 527/1655/17, є помилковими, оскільки обставини зазначених справ не є тотожними обставинам справи, яка розглядається. У справах №№ 235/2357/17, 527/1655/17 позивачами були надані довідки, які уточнюють пільговий характер роботи, проте не прийняті відповідача у зв`язку з їх видачею підприємствами, які знаходяться на тимчасово непідконтрольних українській владі територіях, що зумовило застосування Верховним Судом Намібійських винятків. У справі, що розглядається, позивачкою не було надано довідок, виданих підприємствами, установами чи організаціями, розташованими на тимчасово непідконтрольній українській владі території, які не приймалися відповідачем до роботи.

Разом з тим, згідно із пунктом 4.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого Постановою Правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 № 22-1, орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі.

З заявою про призначення пенсії позивачка звернулася 29.10.2019, оскаржуване рішення прийнято 07.11.2019, і, як свідчить розписка повідомлення до заяви від 29.10.2019 № 2121, відповідачем не пропонувалося позивачці надати додаткові документи, а саме довідку ПФУ щодо сплати страхових внесків.

Зазначені обставини свідчать про невідповідність оскаржуваного рішення таким критеріям як обґрунтованістю, добросовісність, розсудливість, пропорційність, право особи на участь у процесі прийняття рішення, обов`язковість дотримання яких суб`єктом владних повноважень визначена пунктами 3, 5, 6, 8, 9 частини другої статті 2 КАС України.

З огляду на наведене, позовні вимоги про визнання протиправним та скасувати рішення УПФУ в Станично Луганському районі від 07.11.2019 про відмову в призначенні пенсії за віком відповідно до статей 55-56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Позовні вимоги про зобов`язання УПФУ в Станично Луганському районі зарахувати до пільгового стажу за списком № 1 період роботи в Чорнобильській зоні з 30.09.1987 по 30.04.1991 ОСОБА_1 ; зарахувати до загального стажу підприємницьку діяльність з 10.10.1991 по 10.10.1996 ОСОБА_1 ; призначити та виплачувати ОСОБА_1 з 29.10.2019 пенсію за віком зі зменшенням пенсійного віку відповідно до частини першої статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» задоволенню не підлягають з огляду на таке.

Частиною другою статті 245 КАС України визначено, що у разі задоволення позову суд може прийняти рішення, зокрема, про:

- визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень (пункт 2);

- визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій (пункт 3);

- визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії (пункт 4);

- інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів (пункт 10).

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Згідно з частиною другою статті 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до пунктів 2-4 частини другої статті 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язати утриматися від вчинення певних дій; визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Статтею 58 Закону № 1058 визначено, що Пенсійний фонд є органом, який, зокрема, призначає пенсії та підготовляє документи для її виплати. Тобто, Пенсійний фонд має виключну компетенцію в питаннях призначення пенсії.

Адміністративний суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність закріпленим ч. 3 ст. 2 КАС України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями. Завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання прав та вимог законодавства, інакше було б поршено принцип розподілу влади.

Принцип розподілу влади заперечує надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень - ключовим завданням якого є здійснення правосуддя. Тому завданням адміністративного суду є контроль за легітимністю прийняття рішення.

Оскільки відповідачем при прийнятті рішення про відмову в призначенні пенсії не надано оцінку наявності у позивачки посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС у 1987 1991 роках серії НОМЕР_4 від 10.02.2009, записам у трудовій книжці, довідці від 09.04.1991 № 1449 та нормам постанов № 665-195 та № 1497-378, не обчислено стаж позивачки за період роботи у зоні відчуження з застосуванням кратності, визначеної статтею 56 Закону № 796, а також не запропоновано позивачці надати у трьохмісячний строк додаткові документи з метою вирішення питання про можливість зарахування до загального страхового стажу періоду підприємницької діяльності, а вирішення питання призначення (переведення з виду на вид) пенсії є виключною компетенцією відповідача, з метою ефективного захисту прав позивача, про захист яких він просить, суд на підставі частини другої статті 9 КАС України вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог, самостійно обравши спосіб захисту, який відповідає об`єкту порушеного права та у спірних правовідносинах є достатнім і необхідним (ефективним) та зобов`язати УПФУ в Станично Луганському районі повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Також суд зауважує, що обрання такого способу захисту порушеного права позивача узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 06.03.2018 у справі № 754/14898/15-а, від 17.07.2018 у справі № 514/166/16-а, в яких, зокрема, зазначено, що «..Повідомляючи позивачу про відмову в призначенні пільгової пенсії, ПФУ діяло необґрунтовано. При цьому, суд не обраховує дійсний загальний та спеціальний стаж позивача, у зв`язку з чим відсутні підстави для зобов`язання ПФУ призначити пенсію позивачу за віком на пільгових умовах».

Правову позицію, що вирішення питання призначення пенсії є виключною компетенцією Пенсійного фонду, у зв`язку з чим належним способом захисту прав позивача є зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву про призначення пенсії на пільгових умовах, висловлено Верховним Судом у постанові від 07 березня 2018 року у справі № 233/2084/17 (реєстраційний номер рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень 72694515).

Крім того, щодо вимоги про зобов`язання відповідача виплачувати пенсію, суд вважає таку вимогу передчасною, оскільки згідно з положеннями Закону № 1058-IV нарахування та виплата пенсії мають здійснюватися постійно до виникнення підстав, визначених частиною першою статті 49 Закону № 1058-IV, та прийняття рішення про припинення виплати пенсії територіальним органом Пенсійного фонду України або судом. Така вимога позивачки є вимогою на майбутнє, суд не повноважний зобов`язувати відповідача до вчинення чи утримання від вчинення дій на майбутнє.

Що стосується зави про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення, суд зазначає таке.

Відповідно до частини першої статті 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Положення статті 382 КАС України не є імперативними, тобто, передбачають право суду діяти на власний розсуд в залежності від обставин справи. Суд вважає, що за своїм змістом такі заходи контролю за виконанням судового рішення є додатковим засобом для спонукання суб`єкта владних повноважень до вчинення дій з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

В матеріалах справи відсутні будь-які докази, що відповідач буде ухилятися від виконання рішення суду у визначений чинним законодавством спосіб.

За таких обставин відсутня необхідність застосування положень статті 382 КАС України.

Розподіл судових витрат не здійснюється, оскільки позивачка звільнена від сплати судового збору на підставі пункту 10 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір».

Керуючись статтями 2, 5, 8, 9, 19, 20, 32, 72, 77, 90, 94, 132, 139, 241-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_5 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 ) до управління Пенсійного Фонду України в Станично-Луганському районі Луганської області (код за ЄДРПОУ місцезнаходження: 93600, Луганська обл., смт. Станиця Луганська, вул. 1 Травня, 20) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення управління Пенсійного фонду України в Станично-Луганському районі Луганської області від 07 листопада 2019 року про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 згідно ст. 55-56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Зобов`язати управління Пенсійного фонду України в Станично-Луганському районі Луганської області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії від 29 жовтня 2019 року, зареєстровану за № 2121, з урахуванням правової оцінки, наданої судом.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Першого апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд.

Суддя А.Г. Секірська