Справа № 0907/2а-5226/2011
Суддя: Шевчук Світлана Михайлівна
Дата ухвалення: 2020-04-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

з питань встановлення судового контролю

09 квітня 2020 рокуЛьвівСправа № 0907/2а-5226/2011 пров. № ЗВ/857/3/20

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

судді-доповідача -Шевчук С. М.
суддів -Кухтея Р. В.
Носа С. П.

розглянувши в порядку письмового провадження у м. Львові заяву ОСОБА_1 про встановлення судового контролю за виконанням постанови Львівського апеляційного адміністративного суду від 22.09.2015 року (постанова ухвалена судом під головуванням судді Довгополова О.М., суддів Гудима Л.Я, Святецького В.В.) у справі №0907/2-а-5256/2011 за позовом ОСОБА_1 до Служби безпеки України про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії, суд-

ВСТАНОВИВ:

І. ОПИСОВА ЧАСТИНА

28 лютого 2020 року до суду Восьмого апеляційного адміністративного суду надійшла заява ОСОБА_1 про встановлення судового контролю за виконанням Постанови Львівського апеляційного адміністративного суду від 22.09.2015 року у справі 0907/2-а-5256/2011 шляхом зобов`язання Служби Безпеки України подати звіт про виконання постанови Львівського апеляційного адміністративного суду від 22.09.2015 року у справі 0907/2-а-5256/2011.

Заява обґрунтована тим, що постанова Львівського апеляційного адміністративного суду від 22.09.2015 року у справі 0907/2-а-5256/2011 умисно не виконується Службою Безпеки України. З метою забезпечення права особи на ефективний судовий захист в адміністративному судочинстві застосувати інститут судового контролю за виконанням судового рішення.

Відповідачем відзиву на вказану заяву не подано.

Сторони, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись в установленому порядку. Явка представників сторін обов`язковою не визнавалась. Позивачем подано до суду клопотання, в якому вона просила розгляд справи не відкладати, а заяву слухати без її участі.

03.04.2020 року на адресу апеляційного суду надійшло клопотання представника відповідача про відкладення розгляду заяви про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення.

Колегією суддів враховано, що (на період вжитих Урядом України карантинних заходів) Восьмим апеляційним адміністративним судом забезпечено доступ учасників справи до суду, в тому числі і шляхом надіслання та приймання процесуальних документів пов`язаних з розглядом справи (в тому числі і письмових пояснень, відзивів, доказів тощо) засобами електронного зв`язку, про що повідомлено на офіційному сайті суду.

Відтак, сторони та учасники справи мали процесуальну можливість доступу до суду, в тому числі і шляхом надіслання до суду апеляційної інстанції необхідних процесуальних документів, доказів та письмових пояснень у даній справі для урахування їх під час розгляду обумовленої заяви.

З огляду на приведені обставини справи, колегія суддів вважає, що відкладення розгляду вказаної заяви є необґрунтованим та таким, що призведе до порушення права осіб на доступ до суду, правової невизначеності судового рішення ухваленого судом, його фактичного виконання та порушення судом апеляційної інстанції процесуальних норм щодо граничних строків розгляду вказаної заяви.

Відтак, розгляд вказаної заяви здійснюється судом з урахуванням наявних матеріалів справи, пояснень представників сторін, як усних так і письмових та додаткових доказів, які надійшли на адресу суду від сторін та учасників в тому рахунку і засобами електронного зв`язку.

За наведених обставин, колегія суддів відмовляє представнику відповідача у задоволенні клопотання про відкладення розгляду заяви щодо встановлення судового контролю.

З огляду на обставини щодо повідомлення учасників справи про дату, час та місце розгляду заяви про встановлення судового контролю та положення ст. 311 КАС України колегія суддів, вважає за можливе здійснити розгляд заяви про встановлення судового контролю в порядку письмового провадження.

ІІ. ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 22.09.2015 року Львівським апеляційним адміністративним судом винесено постанову у справі 0907/2-а-5256/2011, якою скасовано судове рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 17 квітня 2012 року у справі № 2а-5226/11/0907 та ухвалено нову постанову про часткове задоволення позову ОСОБА_1 .

Визнано протиправними дії Служби безпеки України щодо виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги її чоловіка ОСОБА_2 як інваліда І групи внаслідок виконання обов`язків військової служби без врахування дійсного розміру посадового окладу, окладу за військове звання, процентної набавки за вислугу років, надбавки за умови режимних обмежень, надбавки за оперативно-розшукову діяльність, надбавки за особливо важливі завдання і премії.

Зобов`язано Службу безпеки України здійснити перерахунок одноразової грошової допомоги, призначеної ОСОБА_2 як інваліду І групи внаслідок виконання обов`язків військової служби, з врахуванням розміру посадового окладу, окладу за військове звання, процентної набавки за вислугу років, надбавки за умови режимних обмежень, надбавки за оперативно-розшукову діяльність, надбавки за особливо важливі завдання і премії та виплатити дану грошову допомогу ОСОБА_1 з врахуванням виплачених сум.

Судом у вказаному рішенні зазначено, які дії відповідача він визнав протиправними, а саме неврахування дійсних розмірів грошового забезпечення ОСОБА_2 при виплаті позивачу одноразової допомоги. Постанова суду у вказаній частині не підлягає примусовому виконанню, оскільки зміст судового рішення зводиться до констатації факту протиправності дій відповідача.

Водночас примусовому виконанню підлягало вказане судове рішення в частині зобов`язання Служби безпеки України здійснити перерахунок одноразової грошової допомоги, призначеної ОСОБА_2 як інваліду І групи внаслідок виконання обов`язків військової служби, з врахуванням розміру посадового окладу, окладу за військове звання, процентної набавки за вислугу років, надбавки за умови режимних обмежень, надбавки за оперативно-розшукову діяльність, надбавки за особливо важливі завдання і премії та виплатити дану грошову допомогу ОСОБА_1 з врахуванням виплачених сум.

При прийнятті названого судового рішення суд зобов`язав відповідача здійснити перерахунок вказаної одноразової допомоги з урахуванням таких видів грошового забезпечення, як: посадовий окладу, оклад за військове звання, процентна набавка за вислугу років, надбавка за умови режимних обмежень, надбавка за оперативно-розшукову діяльність, надбавка за особливо важливі завдання і премії ОСОБА_2 .

При цьому, ні мотивувальна, ні резолютивна частина вказаного судового рішення не містить жодної вказівки на конкретні розміри перелічених видів грошового забезпечення, які слід урахувати при проведенні перерахунку вказаної одноразової допомоги.

У мотивувальній частині постанови вказано, що суд дійшов висновку про неправомірність обрахунку одноразової грошової допомоги без врахування перелічених видів грошового забезпечення, визначених частиною 2 статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

16.02.2016 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №50160000 у даній справі про зобов`язання Служби безпеки України здійснити перерахунок одноразової грошової допомоги, призначеної ОСОБА_2 як інваліду І групи внаслідок виконання обов`язків військової служби, з врахуванням розміру посадового окладу, окладу за військове звання, процентної набавки за вислугу років, надбавки за умови режимних обмежень, надбавки за оперативно-розшукову діяльність, надбавки за особливо важливі завдання і премії та виплатити дану грошову допомогу ОСОБА_1 з врахуванням виплачених сум (а.с.11 т.1).

20.06.2017 року державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження №50160000.

Рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 25.07.2019 року у справі №344/172/19, яке набрало законної сили 06.08.2019 року, визнано незаконною та скасовано постанову про закінчення виконавчого провадження №50160000 від 20.06.2017 року.

У вказаному рішенні суд встановив, що Служба безпеки України провела перерахунок та виплату одноразової грошової допомоги з урахуванням розміру посадового окладу -420 грн, окладу за військове звання -135 грн., процентної набавки за вислугу років- 166,50 грн, надбавки за умови режимних обмежень-63 грн, надбавки за оперативно-розшукову діяльність -84 грн, надбавки за особливо важливі завдання- 222 грн і премії- 109,05 грн. У зв`язку з чим виплачена одноразова грошова допомога у розмірі 64740 грн та додатково за наслідком перерахунку 7233 грн.

Окрім зазначеного, судом встановлено, що під час примусового виконання виконавчого листа, виданого на виконання постанови Львівського апеляційного адміністративного суду від 22.09.2015 року у справі 0907/2-а-5256/2011 державним виконавцем не враховано довідку фінансово економічного управління Служби безпеки України від 28.03.2016 року №21/2/2-14-2/5, відповідно до якої розмір грошового забезпечення ОСОБА_2 (станом на день звільнення зі служби) різниться від розмірів грошового забезпечення з яких Службою Безпеки України здійснено перерахунок одноразової грошової допомоги.

За відомостями вказаної довідки №21/2/2-14-2/5 розмір грошового забезпечення ОСОБА_2 (станом на день звільнення зі служби) становить : посадовий оклад -420 грн, окладу за військове звання -135 грн., надбавка за умови режимних обмежень (таємність) -42 грн; надбавка військовослужбовцям СБУ, які здійснюють аналітичне забезпечення органів виконавчої влади та оперативно-службової діяльності СБУ -42 грн; надбавка військовослужбовцям СБУ (100%)-721,50 грн; надбавка військовослужбовцям, які мають право на пенсію за вислугу років і яких залишено на службі (50%) -277,50 грн; надбавка за безперервну службу в органах СБУ-616,28 грн; преміювання -1068,21 грн.

У зв`язку з вказаними обставинами, обумовленим судовим рішенням постанову про закінчення виконавчого провадження скасовано.

09.10.2019 року державним виконавцем винесено постанову ВП №50160000 про відновлення виконавчого провадження у даній справі.

23.12.2019 року Служба безпеки України звернулася до суду із заявою про роз`яснення судового рішення у якій вказала про здійснення перерахунку одноразової допомоги та виплату такої допомоги ОСОБА_1 відповідно до постанови Львівського апеляційного адміністративного суду від 22.09.2015 року у справі 0907/2-а-5256/2011 з урахуванням розміру посадового окладу, окладу за військове звання, процентної набавки за вислугу років, надбавки за умови режимних обмежень, надбавки за оперативно-розшукову діяльність, надбавки за особливо важливі завдання і премії та із зазначенням конкретних сум перелічених видів грошового забезпечення (а.с. 211 т.1). До вказаної заяви Службою безпеки України додано платіжне доручення №2600 від 02.06.2017 року про переказ одноразової допомоги ОСОБА_1 (а.с.219 т.1), довідку про розмір грошового забезпечення від 28.03.2016 року №21/2/2-14-2/5, лист Служби безпеки України від 19.11.2019 року №21/3/2-4518, адресований державному виконавцю з наданням відповідних документів на предмет фактичного виконання постанови Львівського апеляційного адміністративного суду від 22.09.2015 року у справі 0907/2-а-5256/2011.

Ухвалою від 20.01.2020 року у справі 0907/2-а-5256/2011 відмовлено у наданні роз`яснення.

ІІІ. ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Перевіривши за наявними у справі матеріалами доводи, викладені у заяві про встановлення судового контролю за виконанням постанови Львівського апеляційного адміністративного суду від 22.09.2015 року у справі 0907/2-а-5256/2011, колегія суддів встановила таке.

Статтею 129-1 Конституції України визначено, що судове рішення є обов`язковим до виконання. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Відповідно до статті 370 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Згідно із частинами першою та другою статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення. За наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Отже, наведеною нормою Кодексу адміністративного судочинства України передбачено право суду, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалено судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Питання судового контролю за виконанням судових рішень врегульовано статтею 382 КАС України.

Згідно з ч.1 ст.382 КАС України суд який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

У Рішенні від 30 червня 2009 року № 16-рп/2009 Конституційний Суд України зазначив, що метою судового контролю є своєчасне забезпечення захисту та охорони прав і свобод людини і громадянина, та наголосив, що виконання всіма суб`єктами правовідносин приписів, викладених у рішеннях суду, які набрали законної сили, утверджує авторитет держави як правової.

Європейський суд з прав людини у справі Горнсбі проти Греції наголосив, що, відповідно до усталеного прецедентного права, пункт 1 статті 6 Конвенції гарантує кожному право на звернення до суду або арбітражу з позовом стосовно будь-яких його цивільних прав та обов`язків. Таким чином, ця стаття проголошує право на суд, одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система Договірної держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній із сторін. Важко собі навіть уявити, щоб стаття 6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, - а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, - і водночас не передбачала виконання судових рішень. Якщо вбачати у статті 6 тільки проголошення доступу до судового органу та права на судове провадження, то це могло б породжувати ситуації, що суперечать принципу верховенства права, який Договірні держави зобов`язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію.

Відтак, для цілей ст. 6 Конвенції стадія виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду.

З аналізу рішень Європейського суду з прав людини (остаточні рішення у справах Алпатов та інші проти України, Робота та інші проти України, Варава та інші проти України, ПМП Фея та інші проти України), якими було встановлено порушення п.1 ст.6, ст. 13 Конвенції та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції, вбачається однозначна позиція про те, що правосуддя не може вважатися здійсненим доти, доки не виконане судове рішення, а також констатується, що виконання судового рішення, як завершальна стадія судового процесу, за своєю юридичною природою є головною стадією правосуддя, що повністю узгоджується з нормою ст. 129-1 Конституції України.

Отже, обов`язковою складовою судового процесу є фактичне втілення судових присуджень у певні матеріальні блага, яких особа була протиправно позбавлена до отримання судового захисту.

Таким чином, судовий акт, який набрав законної сили, підлягає обов`язковому та безумовному виконанню стороною, на яку покладено такий обов`язок.

Це означає, що учасник справи, якому належить виконати судовий акт, повинен здійснити достатні дії для організації процесу його виконання, незалежно від будь-яких умов, оскільки інше суперечило б запровадженому статтею 8 Конституції України принципу верховенства права.

З огляду на викладене, суд вправі вживати заходи судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах у формі встановлення строку для подання звіту.

Зазначені правові норми КАС України мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Наявність у КАС України спеціальних норм, спрямованих на забезпечення належного виконання судового рішення, виключає можливість застосування загального судового порядку захисту прав та інтересів стягувача шляхом подання позову. Судовий контроль за виконанням судового рішення здійснюється в порядку, передбаченому КАС України, який не передбачає можливості подання окремого позову, предметом якого є спонукання відповідача до виконання судового рішення.

З аналізу наведених положень КАС України слідує, що суд наділений правом, встановити судовий контроль за виконанням рішення суб`єктом владних повноважень - відповідачем у справі.

Такий контроль здійснюється судом шляхом зобов`язання надати звіт про виконання судового рішення, розгляду поданого звіту на виконання постанови суду першої інстанції, а в разі неподання такого звіту - встановленням нового строку для подання звіту та накладенням штрафу.

Отже, судове рішення виконується безпосередньо і для його виконання не вимагається ухвалення будь-яких інших, додаткових судових рішень. З огляду на вищенаведене, у разі невиконання судового рішення, позивач має право вимагати вжиття спеціальних заходів впливу на боржника, передбачених законодавством про виконавче провадження, за КАС України. Невиконання судового рішення не може бути самостійним предметом окремого судового провадження.

Також, колегія суддів зауважує, що норми КАС України не містять обмежень щодо застосування заходів судового контролю, передбачених ч.1 ст.382 КАС України, шляхом зобов`язання суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення після ухвалення такого рішення.

Розгляд звіту суб`єкта владних повноважень про виконання ним рішення суду в межах спірних правовідносин зумовлене необхідністю перевірки досягнення мети, задля якої ухвалено судове рішення.

Відповідно до ст. 17 Закону України Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини, суди при розгляді справ, практику Європейського Суду з прав людини, застосовують як джерело права.

У справі Юрій Миколайович Іванов проти України (заява № 40450/04) Європейський Суд з прав людини зазначив, що від особи, яка домоглася винесення остаточного судового рішення проти держави, не можна вимагати ініціювання окремого провадження з його примусового виконання. У таких справах відповідний державний орган, який було належним чином поінформовано про таке судове рішення, повинен вжити всіх необхідних заходів для його дотримання або передати його іншому компетентному органу для виконання. Суд повторює, що право на суд, захищене статтею 6, було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін. Ефективний доступ до суду включає право на виконання судового рішення без невиправданих затримок. Суд також повторює, що саме на державу покладено обов`язок дбати про те, щоб остаточні рішення, винесені проти її органів, установ чи підприємств, які перебувають у державній власності або контролюються державою, виконувалися відповідно до зазначених вище вимог Конвенції.

Крім того, Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що невиконання рішень національних судів в Україні - системна проблема (зокрема, справа Бурмич та інші проти України, заява № 46852/13).

Дослідивши зібрані у справі докази, колегією суддів встановлено, що Службою Безпеки України видано ряд довідок щодо складових та розмірів грошового забезпечення ОСОБА_2 . Так матеріали справи містять протокол пенсійної справи №8 (СБУ) від 07.10.2010року (а.с.9) у яких розміри грошового забезпечення вказаної особи, що були надані Службою Безпеки України, значно відрізняються від розмірів грошового забезпечення взятих Службою Безпеки України для обрахунку одноразової грошової допомоги.

Окрім того, рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 25.07.2019 року у справі №344/172/19 (яке набрало законної сили 06.08.2019 року) встановлено обставини щодо наявності довідки фінансово економічного управління Служби безпеки України від 28.03.2016 року №21/2/2-14-2/5 у якій розміри грошового забезпечення ОСОБА_2 також є відмінними від розмірів грошового забезпечення, які використала Служба безпеки України для проведення перерахунку одноразової грошової допомоги. У зв`язку з чим, обумовленим судовим рішенням постанову про закінчення виконавчого провадження скасовано, а як наслідок виконавче поновлено.

При цьому, Службою безпеки України не надано жодних обґрунтованих пояснень щодо таких розбіжностей у розмірах грошового забезпечення ОСОБА_2 . Не надано Службою безпеки України і відомостей стосовно відкликання певних довідок щодо грошового забезпечення ОСОБА_2 .

Відтак, приведені Службою безпеки України відомості щодо фактичних розмірів грошового забезпечення ОСОБА_2 різняться.

У зв`язку з чим, суд позбавлений можливості встановити обставини стосовно належного виконання Службою безпеки України постанови Львівського апеляційного адміністративного суду від 22.09.2015 року у справі 0907/2-а-5256/2011 в частині здійснення перерахунку та виплати одноразової грошової допомоги, призначеної ОСОБА_2 як інваліду І групи внаслідок виконання обов`язків військової служби, з врахуванням фактичних розмірів: посадового окладу, окладу за військове звання, процентної набавки за вислугу років, надбавки за умови режимних обмежень, надбавки за оперативно-розшукову діяльність, надбавки за особливо важливі завдання і премії.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку про наявність правових підстав для вжиття заходів судового контролю шляхом подання звіту про виконання постанови Львівського окружного адміністративного суду від 24.04.2017 у справі №813/780/17 протягом одного місяця по завершенню дії карантинних заходів (запроваджених Урядом України).

Враховуючи викладене та керуючись статтями 248, 382, 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Задовольнити заяву ОСОБА_1 про встановлення судового контролю за виконанням постанови Львівського апеляційного адміністративного суду від 22.09.2015 року у справі 0907/2-а-5256/2011.

Зобов`язати Службу Безпеки України в строк не пізніше тридцяти календарних днів з дня завершення дії карантинних заходів (запроваджених Постановою КМ України №211 від 11.03.2011 року з урахуванням внесених змін), подати Восьмому апеляційному адміністративному суду звіт про виконання постанови Львівського апеляційного адміністративного суду від 22.09.2015 року у справі 0907/2-а-5256/2011.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя-доповідач С. М. Шевчук
судді Р. В. Кухтей
С. П. Нос

Повний текст ухвали складено 09 квітня 2020 року.