Справа № 120/482/20-а
Суддя: Богоніс Михайло Богданович
Дата ухвалення: 2020-04-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

10 квітня 2020 р. Справа № 120/482/20-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі судді Богоноса М.Б., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Вінницькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії

УСТАНОВИВ

У Вінницький окружний адміністративний суд надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) до Головного управління Національної поліції у Вінницькій області (далі - відповідач, ГУ НП у Вінницькій області). У позовній заяві позивач просив:

- визнати протиправним дії відповідача щодо відмови зарахувати до стажу служби в поліції період проходження служби в податковій міліції із 23.12.2008 по 03.05.2017.

- зобов`язати відповідача зарахувати до стажу служби в поліції, що дає право на встановлення поліцейської надбавки за вислугу років, надання додаткової оплачуваної відпустки, період служби в податковій міліції із 23.12.2008 по 03.05.2017.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначив, що з 23.12.2008 по 03.05.2017 проходив службу в податковій міліції. 03.05.2017 звільнився зі служби в податковій міліції в запас Збройних Сил України в званні «підполковник податкової міліції» на підставі п.п. «ж» п. 64 Положення про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29.07.1991 № 114 (за власним бажанням).

Наказом Головного управління Національної поліції у Вінницькій області від 19.10.2017 № 180 о/с позивача прийнято на службу та присвоєно звання «підполковник».

16.01.2020 позивач звернувся до т.в.о. начальника Головного управління Національної поліції у Вінницькій області з рапортом, в якому просив зарахувати до стажу служби в поліції службу в податковій міліції у період з 23.12.2008 по 03.05.2017.

Листом відповідача від 23.01.2020 № 252/04/12-2020 позивачу відмовлено у зарахуванні до стажу служби в поліції службу в податковій міліції у період з 23.12.2008 по 03.05.2017.

Відмова мотивована тим, що до стажу служби в поліції, який дає право на встановлення поліцейської надбавки за вислугу років, зараховуються періоди проходження служби лише згідно вичерпного переліку посад передбаченого ч. 2 ст. 78 Закону України «Про Національну поліцію». Оскільки органи податкової служби відсутні у вказаному переліку, тому у Головного управління Національної поліції у Вінницькій області відсутні правові підстави для зарахування до стажу служби в поліції періодів проходження служби в податковій міліції.

На думку позивача служба в органах податкової міліції здійснювалась в порядку встановленому законодавством для осіб начальницького складу органів внутрішніх справ, тобто за своїм характером прирівнюється до служби в органах внутрішніх справ України, а отже повинна зараховуватися до стажу служби в поліції. Тому, з метою захисту своїх прав, ОСОБА_1 звернувся із цим позовом до суду.

Ухвалою від 11.02.2020 відкрито провадження у справі та відповідно до ст. 262 КАС України вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи. Цією ж ухвалою відповідачу встановлено 15-денний строк з дня вручення ухвали для подання відзиву на позовну заяву в порядку, передбаченому статтею 162 КАС України.

12.03.2020 на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому відповідач просить відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Обґрунтовуючи відзив відповідач зазначив, що не зарахування стажу роботи ОСОБА_1 у податковій міліції до стажу роботи у поліції обумовлено тим, що відповідно до вимог ч. 2 ст. 78 Закону України "Про Національну поліцію" передбачено вичерпний перелік видів служби та періодів роботи у відповідних органах, які зараховуються поліцейським до стажу роботи в поліції в цілях реалізації поліцейським права на встановлення поліцейської надбавки за вислугу років та надання додаткової оплачуваної відпустки. Служба в податковій міліції у цьому переліку відсутня, тому дії ГУ НП у Вінницькій області щодо неврахування стажу служби ОСОБА_1 у податковій міліції, на думку відповідача, відповідають вимогам закону.

Дослідивши докази, що містяться у матеріалах справи, надавши їм правову оцінку, суд встановив наступне.

Позивач є учасником бойових дій від 14.04.2017 що підтверджується посвідченням серія НОМЕР_1 , видане Державною фіскальною службою України (а.с.9).

Наказом Державної податкової адміністрації у Вінницькій області від 23.12.2008 № 418-о на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 30.10.1998 № 1716 «Про проходження служби особами начальницького складу податкової міліції та обчислення їм вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги» та Про затвердження Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затверджено постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29.07.1991 № 114, позивача призначено виконуючим обов`язки оперуповноваженого відділення викриття злочинів у базових галузях економіки відділу податкової міліції Тростянецької ОДПІ (а.с.16).

Наказом Головного управління ДФС у Вінницькій області від 03.05.2017 № 117-о на підставі Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затверджено постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29.07.1991 № 114 та п. 7 Положення про Державну фіскальну службу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.05.2014 № 236, позивача звільнено з посади та зі служби в податковій міліції в Запас Збройних Сил України за п.п. «ж» п. 64 (за власним бажанням) Положення про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ (а.с.17).

В період з 23.12.2008 по 03.05.2017 позивач проходив службу в податковій міліції на різних посадах, що підтверджується трудовою книжкою НОМЕР_2 та довідкою Головного управління ДФС у Вінницькій області (а.с.18, 26-27).

Наказом Головного управління Національної поліції у Вінницькій області від 19.10.2017 № 180о/с (по особовому складу) позивача прийнято на службу до національної поліції та присвоєно звання «підполковник поліції».

16.01.2020 позивач звернувся із заявою до Т.в.о. начальника ГУ НП у Вінницькій області з проханням зарахувати до стажу служби в поліції, службу в податковій міліції з 23.12.2008 по 03.05.2017 включно, що дає право на встановлення поліцейської надбавки за вислугу років та збільшення додаткової оплачуваної відпустки (а.с.11).

Листом відповідача від 23.01.2020 № 252/04/12-2020 позивачу відмовлено у зарахуванні до стажу служби в поліції службу в податковій міліції у період з 23.12.2008 по 03.05.2017.

Відмова мотивована тим, що до стажу служби в поліції, який дає право на встановлення поліцейської надбавки за вислугу років, зараховуються періоди проходження служби лише згідно вичерпного переліку передбаченого ч. 2 ст. 78 Закону України «Про Національну поліцію». Оскільки органи податкової служби відсутні у вказаному переліку, тому у Головного управління Національної поліції у Вінницькій області відсутні правові підстави для зарахування до стажу служби в поліції періодів проходження служби в податковій міліції (а.с.12).

Позивач вважає, що він має право на зарахування до стажу служби в поліції періодів служби в податковій міліції, а тому звернувся з цим адміністративним позовом до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам та встановленим обставинам справи, суд керується такими мотивами.

Спірні правовідносини виникли у сфері проходження публічної служби і стосуються правильності визначення відповідачем стажу служби позивача у поліції для встановлення надбавки за вислугу років та тривалості додаткової оплачуваної відпустки.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (ст. 19 Конституції України).

Спеціальним законом, який визначає правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України, є Закон України "Про Національну поліцію" від 02.07.2015 № 580-VIII (далі - Закон від 02.07.2015 № 580-VIII).

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 59 Закону від 02.07.2015 № 580-VIII служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень. Час проходження служби в поліції зараховується до страхового стажу, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Проходження служби в поліції регулюється цим Законом та іншими нормативно-правовими актами (ст. 60 Закону від 02.07.2015 № 580-VIII).

Згідно зі ст. 78 Закону від 02.07.2015 № 580-VIII стаж служби в поліції дає право на встановлення поліцейському надбавки за вислугу років, надання додаткової оплачуваної відпустки.

До стажу служби в поліції зараховуються:

1) служба в поліції на посадах, що заміщуються поліцейськими, з дня призначення на відповідну посаду;

2) військова служба в Збройних Силах України, Державній прикордонній службі України, Національній гвардії України, Управлінні державної охорони, Цивільній обороні України, внутрішніх військах Міністерства внутрішніх справ України та інших військових формуваннях, утворених відповідно до закону, Службі безпеки України, Службі зовнішньої розвідки, Державній спеціальній службі транспорту;

3) служба в органах внутрішніх справ України на посадах начальницького і рядового складу з дня призначення на відповідну посаду;

4) час роботи у Верховній Раді України, місцевих радах, центральних і місцевих органах виконавчої влади із залишенням на військовій службі, на службі в органах внутрішніх справ України або на службі в поліції;

5) час роботи в органах прокуратури і суді осіб, які працювали на посадах суддів, прокурорів, слідчих, а також служба у Службі судової охорони;

6) дійсна військова служба в Радянській Армії та Військово-Морському Флоті, прикордонних, внутрішніх, залізничних військах, в органах державної безпеки та інших військових формуваннях колишнього СРСР, а також служба в органах внутрішніх справ колишнього СРСР.

Під час обчислення стажу служби в поліції враховуються тільки повні роки вислуги років без округлення фактичного розміру вислуги років у бік збільшення.

Порядок обчислення вислуги років у поліції встановлює Кабінет Міністрів України.

17.07.1992 Кабінетом Міністрів України прийнято постанову "Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей" № 393 (далі - Постанова № 393).

Відповідно до преамбули Постанови № 393, остання прийнята, зокрема, відповідно до Закону України від 09.04.1992 № 2262-XII "Про пенсійне забезпечення військовослужбовців та осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ" (далі - Закон від 09.04.1992 № 2262-XII).

Статтею 17 Закону від 09.04.1992 № 2262-XII передбачено, що Порядок обчислення вислуги років для призначення пенсій відповідно до цього Закону особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ визначається Кабінетом Міністрів України.

Отже, Постанова № 393 встановлює порядок обчислення стажу (вислуги років) особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, який проводиться саме з метою призначення пенсій відповідно до Закону від 09.04.1992 № 2262-XII, а не встановлення надбавки за вислугу років та тривалості додаткової оплачуваної відпустки як помилково вважає позивач.

Суд звертає увагу, що пункт 2 Постанови № 393 (в редакції станом на час виникнення спірних правовідносин) встановлює, що до вислуги років поліцейським, співробітникам Служби судової охорони, особам офіцерського складу, особам середнього, старшого та вищого начальницького складу органів внутрішніх справ, державної пожежної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції чи Державної кримінально-виконавчої служби, особам, зазначеним у пункті "ж" статті 1-2 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", під час призначення пенсії згідно з пунктом "а" статті 12 зазначеного Закону додатково зараховується час навчання в межах до п`яти років (незалежно від форми навчання) у цивільних закладах вищої освіти, а також в інших закладах освіти, після закінчення яких присвоюється офіцерське (спеціальне) звання, до вступу на військову службу, службу до органів внутрішніх справ, Національної поліції, Служби судової охорони, державної пожежної охорони, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції чи Державної кримінально-виконавчої служби або до призначення на відповідну посаду із розрахунку - один рік навчання за шість місяців служби.

Таким чином, суд доходить висновку, що пункт 2 Постанови № 393 не може бути застосовано при вирішенні питання щодо обчислення стажу служби в поліції, який дає право на встановлення поліцейському надбавки за вислугу років, надання додаткової оплачуваної відпустки в порядку ст. 78 Закону від 02.07.2015 № 580-VIII, оскільки Постанова № 393 прийнята на виконання Закону від 09.04.1992 № 2262-XII та може бути застосована для визначення вислуги років особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ саме у випадку призначення пенсії за вислугу років.

У свою чергу, при вирішенні питання щодо обчислення стажу служби в поліції, який дає право на встановлення поліцейському надбавки за вислугу років, надання додаткової оплачуваної відпустки слід застосовувати приписи ч. 2 ст. 78 Закону від 02.07.2015 № 580-VIII, якою встановлено вичерпний перелік складових (посад, періодів служби) такого стажу служби в поліції.

При цьому делегування частиною четвертою статті 78 Закону від 02.07.2015 № 580-VIII Кабінету Міністрів України встановлення порядку обчислення вислуги років у поліції не надає Уряду права визначати додаткові складові стажу служби в поліції, які не передбачені ч. 2 ст. 78 Закону від 02.07.2015 № 580-VIII.

Аналогічний правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду від 19.11.2019 у справі № 520/903/19, від 31.03.2020 у справі № 520/2067/19.

Також суд вважає помилковим прирівнювання позивачем служби в органах внутрішніх справ із службою в податковій міліції і поширення дії п. 3 ч. 2 ст. 78 Закону від 02.07.2015 № 580-VIII на період служби позивача в податковій міліції з огляду на таке.

Згідно з абзацом 2 п. 1 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29.07.91 № 114, до рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ належать особи, які перебувають у кадрах Міністерства внутрішніх справ і яким присвоєно спеціальні звання, встановлені законодавством.

Згідно із ст. 1 Закону України від 04.12.90 № 509-XII "Про Державну податкову службу в Україні" (далі - Закон від 04.12.90 № 509-XII) (який був чинний на період служби позивача) до системи органів державної податкової служби належать: Державна податкова адміністрація України, спеціалізовані державні податкові інспекції, державні податкові адміністрації в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, державні податкові інспекції в районах, містах (крім міст Києва та Севастополя), районах у містах (далі - органи державної податкової служби).

У складі органів державної податкової служби знаходяться відповідні спеціальні підрозділи по боротьбі з податковими правопорушеннями (далі - податкова міліція).

Статтею 19 Закону від 04.12.90 № 509-XII було визначено, що податкова міліція складається із спеціальних підрозділів по боротьбі з податковими правопорушеннями, що діють у складі відповідних органів державної податкової служби, і здійснює контроль за додержанням податкового законодавства, виконує оперативно-розшукову, кримінально-процесуальну та охоронну функції.

Таким чином, суд зазначає, що чинні у період проходження позивачем служби в податковій міліції Закон від 04.12.90 № 509-XII, Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затверджене постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29.07.1991 № 114, не відносили органи державної податкової служби до органів внутрішніх справ.

Зважаючи на те, що органи державної податкової служби (у т. ч. податкова міліція) не відносилися до органів внутрішніх справ, враховуючи приписи ч. 1 ст. 59, ст. 60 Закону від 02.07.2015 № 580-VIII щодо особливого характеру служби в поліції, проходження якої регулюється цим Законом, суд дійшов висновку, що період служби позивача на відповідних посадах в податковій міліції не підлягає зарахуванню до стажу служби в поліції для виплати надбавки згідно із п. 3 ч. 2 ст. 78 Закону від 02.07.2015 № 580-VIII.

Щодо посилань позивача на п. 353.1 ст. 353 Податкового Кодексу України, згідно з яким особи начальницького і рядового складу податкової міліції проходять службу у порядку, встановленому законодавством для осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, то суд відхиляє їх, оскільки Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затверджене постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29.07.91 № 114, не містить норм, які б врегульовували питання обчислення стажу служби в поліції для цілей встановлення і виплати надбавки за стаж служби в поліції, а прирівнювання позивачем обох видів служб виходячи із характеру виконуваних обов`язків є помилковим, адже суперечить нормам 78 Закону від 02.07.2015 № 580-VIII, де прямо передбачено види служби, які враховуються до стажу служби поліцейських в цілях встановлення і виплати надбавки за стаж служби в поліції та тривалості додаткової відпустки.

Щодо посилання позивача на п. 15 Прикінцевих та перехідних положень Закону від 02.07.2015 № 580-VIII, згідно з яким за колишніми працівниками міліції, у тому числі пенсіонерами, а також членами їхніх сімей, іншими особами зберігаються пільги, компенсації і гарантії, передбачені цим Законом для колишніх поліцейських, членів їхніх сімей, інших осіб, то суд вважає таке посилання також безпідставним, оскільки спір не стосується пільг, компенсацій чи гарантій позивача, що передбачені вказаним Законом для колишніх працівників міліції, а пов`язаний з обчисленням стажу служби в поліції діючого поліцейського для виплати надбавки за стаж та тривалості додаткової відпустки.

Щодо посилань позивача на практику судів першої та апеляційної інстанцій, де за аналогічних підстав, суди дійшли до висновку про неправомірність дій відповідача щодо не зарахування до вислуги років в поліції вислугу років в податковій міліції, то суд не бере їх до уваги із наступних мотивів.

Згідно ч. 1 ст. 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Одним із способів практичного втілення вказаної Конституційної норми є забезпечення ефективного судового захисту прав, свобод та інтересів особи за допомогою становлення єдності судової практики.

Відповідно до п. 4 ч. 4 ст. 17 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 2 червня 2016 року № 1402-VIII, єдність системи судоустрою забезпечується, в тому числі єдністю судової практики.

Згідно ч. 1 ст. 36 Закону № 1402-VIII, Верховний Суд є найвищим судом у системі судоустрою України, який забезпечує сталість та єдність судової практики у порядку та спосіб, визначені процесуальним законом.

Завдяки врахуванню правових позицій Верховного Суду забезпечується єдність судової практики, яка найкращим чином відповідає вимогам верховенству права й ефективному захисту прав людини.

Як зазначено у рішенні Європейського суду з прав людини від 28 жовтня 1999 року у справі "Брумереску проти Румунії" (Judgment in the case of Brumarescu v. Romania), принцип правової визначеності є одним із фундаментальних аспектів верховенства права. Для того, щоб судове тлумачення відповідало вимогам Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод необхідно, щоб судові рішення були розумно передбачуваними. Єдність судової практики є запорукою довіри громадян до судової влади, якщо суди у одних і тих самих правовідносини застосовуватимуть одні і ті самі норми законодавства, не інтерпретуючи їх на власний розсуд. Завдяки забезпеченню єдності судової практики реалізується конституційний принцип рівності всіх громадян перед законом і судом, гарантуватиметься стабільність правопорядку, об`єктивність та прогнозованість правосуддя.

Тому суд при розгляді цієї справи, враховує правові висновки саме Верховного Суду, викладені у постановах від 19.11.2019 у справі № 520/903/19 та від 31.03.2020 у справі № 520/2067/19, де суд касаційної інстанції зазначив, що у спірних правовідносинах підлягає застосуванню виключно ст. 78 Закону від 02.07.2015 № 580-VIII, де прямо передбачено види служби, які враховуються до стажу служби поліцейських в цілях встановлення і виплати надбавки за стаж служби в поліції та тривалості додаткової відпустки.

Дослідивши подані сторонами докази та оцінивши усі суттєві аргументи сторін, суд дійшов висновку про те, що доводи позивача не свідчать про протиправність дій відповідача і порушення ним вимог чинного національного законодавства при обчисленні стажу служби позивача в поліції та виплати надбавки за стаж служби. Натомість, заперечення відповідача доводять відповідність обчислення стажу служби позивача в поліції вимогам ст. 78 Закону від 02.07.2015 № 580-VIII.

Тому позовні вимоги про визнання протиправними дії ГУ НП у Вінницькій області щодо відмови зарахувати до стажу служби в поліції період проходження служби в податковій міліції у період з 23.12.2008 по 03.05.2017 та похідна від неї вимога зобов`язального характеру задоволенню не підлягають.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат, суд не встановив факту їх понесення сторонами, оскільки позивач був звільненим від сплати судового збору при зверненні до суду, а доказів понесення витрат на професійну правничу допомогу стороною позивача до суду не подано.

Керуючись ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, Законом України від 30.03.2020 № 540-IX, суд

ВИРІШИВ

У задоволенні вимог адміністративного позову відмовити повністю.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відповідно до п. 9 Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)" від 30 березня 2020 року № 540-IX, строк апеляційного оскарження продовжується на строк дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 );

Відповідач: Головне управління Національної поліції у Вінницькій області (вул. Театральна, 10, м. Вінниця, 21050, ).

Суддя Богоніс Михайло Богданович