Справа № 140/408/20
Суддя: Волдінер Фелікс Арнольдович
Дата ухвалення: 2020-04-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2020 року ЛуцькСправа № 140/408/20

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Волдінера Ф.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Шацької селищної ради Волинської області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) звернувся з позовом до Шацької селищної ради Волинської області (далі - Шацька селищна рада, відповідач), в якому просить: 1) визнати протиправним та скасувати рішення Шацької селищної ради Волинської області від 05.11.2019 № 57/10.8 «Про дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки»; 2) зобов`язати відповідача повторно розглянути письмову заяву позивача про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність та надати позивачу дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 0,0989 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд в АДРЕСА_1 .

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачу належить на праві приватної власності квартира АДРЕСА_1 . У вересні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до відповідача із клопотанням про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки з метою подальшої передачі безоплатно у власність орієнтовною площею 0,0989 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд в АДРЕСА_1 , зазначивши, що своє право на безоплатну приватизацію земельної ділянки з названим цільовим призначенням не використав. Відповідач рішенням від 05.11.2019 № 57/10.8 відмовив у наданні дозволу, мотивуючи це відсутністю необхідної кількості голосів «за».

Позивач вважає, що відмова у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою ґрунтується на підставах, які не передбачені частиною сьомою статті 118 ЗК України, через що така суперечить закону та є протиправною.

Ухвалою судді від 10.02.2020 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі, ухвалено розгляд справи проводити без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

03.03.2020 від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву. Шацька селищна рада не визнає позовних вимог та просить відмовити у їх задоволенні з огляду на наступне.

Відповідно до статті 56.4 Регламенту селищної ради за дорученням секретаря селищної ради розгляд заяви позивача про надання дозволу на розробку проекту землеустрою від 07.08.2019 реєстраційний індекс С-459/1 проводився попередньо на постійній комісії селищної ради з питань містобудування, архітектури, благоустрою, землекористування, природокористування та охорони довкілля 04.09.2019, що підтверджується протоколом засідання комісії та включено до порядку денного чергової сесії селищної ради на 05.11.2019.

Як засвідчено протоколом голосування від 05.11.2019, при ухваленні оспорюваного рішення за заявою ОСОБА_1 - із 24 присутніх на сесії депутатів, «за» проголосував- 1, утримались - 2, проти -21.

Ухвалюючи дане рішення сесія виходила з того, що на підставі частини 1 статті 50 Закону України «Про землеустрій» проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок складаються у разі зміни цільового призначення земельних ділянок або формування нових земельних ділянок. Перелік підстав для розробки проекту землеустрою є вичерпним.

З урахуванням зазначеної норми, беручи до уваги те, що позивач звертався із заявою для надання дозволу на розробку саме проекту землеустрою на земельну ділянку, яка на даний час є забудованою і наявне на земельній ділянці нерухоме майно, квартира в двох квартирному житловому будинку з господарськими будівлями та спорудами, належить позивачу на праві приватної власності, правових підстав для прийняття рішення про надання дозволу на виготовлення проекту відводу земельної ділянки у власність позивачу селищна рада не мала.

Для даних правовідносин, позивачу необхідно було б звернутися із заявою (клопотанням) на розробку технічної документації по встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), як це визначено статтею 55 Закону України «Про землеустрій», про що йому було роз`яснено при написанні звернень до селищної ради.

Окрім того, частиною 9 вказаної статті визначено, що технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) розробляється без надання дозволу Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 Земельного кодексу України, у разі передачі: а) у власність чи користування земельної ділянки державної чи комунальної власності, на якій розташовано житловий будинок, право власності на який зареєстровано. Така технічна документація розробляється на замовлення власника житлового будинку.

Незаконна на думку позивача відмова у видачі дозволу на розробку проекту землеустрою не перешкоджає позивачу замовити розроблення проекту землеустрою щодо відведення бажаної з/д у землевпорядній організації без дозволу (частина 7 статті 18 Земельного кодексу України).

Незаконна відмова у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою за статтею 118 ЗК України не оскаржується, бо не перешкоджає заявнику у розробці такого проекту.

Для об`єктивного розгляду справи відповідач повідомив суд, що із заявою про надання дозволу на розробку саме технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) площею 0,0867 га для будівництва та обслуговування житлового будинку господарських будівель та споруд в АДРЕСА_1 , позивач вже звертався до селищної ради 18.08.2016. До заяви було додано графічні матеріали, інформаційну довідку з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно номер 64417470 від 27.07.2016, копію договору дарування часток у майні від 27.07.2016, реєстровий номер 910, складеного приватним нотаріусом Щелкуновою І. А. За результатами розгляду даної заяви селищна рада надала позивачу дозвіл на розробку технічно документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) у власність площею 0,0867 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд в смст. АДРЕСА_1 , про що прийняте рішення від 06.09.2016 № 8/7.

Розроблену технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) у власність площею 0,0867 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд в АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 до селищної ради не надав.

07.08.2019, позивач подав заяву до Шацької селищної ради, якою клопотав скасувати рішення Шацької селищної ради від 06.09.2016 № 8/7 «Про надання дозволу на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки».

Рішенням селищної ради від 07.11.2019 № 57/22.1 «Про скасування рішення Шацької селищної ради» заяву ОСОБА_1 було задоволено.

На підставі вищенаведених норм матеріального права, твердження позивача про те, що прийняттям рішення селищною радою 05.11.2019 № 57/10.8 «Про дозвіл на розробку проекта землеустрою щодо відведення земельної ділянки» порушено право позивача є безпідставним.

12.03.2020 від позивача до суду надійшла відповідь на відзив на позовну заяву. ОСОБА_1 не погоджується з позицією відповідача з огляду на наступне.

Можливість особи самостійно звернутись про замовлення технічної документації із землеустрою як власника житлового будинку не звільняє відповідача від обов`язку розглянути заяву про надання дозволу на розробку такої технічної документації згідно із чинним законодавством та прийняття законного рішення.

Позивач звертався 18.08.2016 до Шацької селищної ради із заявою про надання дозволу на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) площею 0,0867 га для будівництва та обслуговування житлового будинку (квартири), що належить йому на праві приватної власності. Дана заява була задоволена і рішенням Шацької селищної ради від 06.09.2016 № 8/7 позивачу був наданий такий дозвіл. Але під час підготовки до виготовлення технічної документації (проведення обмірів земельної ділянки) було встановлено, що площа земельної ділянки є фактично більшою (0,0989 га) за площу, зазначену у цьому рішенні (0,0867 га). У зв`язку з чим позивач неодноразово звертався до Шацької селищної ради з проханням внести зміни у рішення від 06.09.2016 № 8/7 в частині зміни розміру земельної ділянки з «0,0867» на «0,0989». Але на всі свої заяви отримував відмовні рішення з єдиною підставою відмови - «відсутність необхідної кількості голосів «за» (рішення Шацької селищної ради від 13.12.2016 № 12/22.1, від 28.12.2016 № 13/,12.2, від 26.01.2017 № 14-1/29, від 17.03.2017 № 15/17).

У зв`язку з тим, що постійно отримував від селищної ради відмови про внесення змін щодо площі земельної ділянки до вище вказаного рішення та враховуючи той факт, що у випадку реалізації свого права на безоплатну приватизацію земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку розміром 0,0867 га я втратив би право на безоплатну приватизацію у бажаному розмірі (0,0989 га), тому з метою отримання безоплатно у приватну власність земельної ділянки площею 0,0989 га, яка не перевищує встановленої законодавством норми безоплатної приватизації, ОСОБА_1 змушений був звернутись із заявою від 07.08.2019 до Шацької селищної ради з проханням скасувати попереднє рішення відповідача від 06.09.2016 № 8/7 про надання дозволу на розробку технічної документації із землеустрою щодо земельної ділянки розміром «0,0867 га», яка розташована за адресою АДРЕСА_1 , та одночасно, в той же день, 07.08.2019, подав заяву з проханням надати дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо земельної ділянки розміром «0,0989 га» за цією ж адресою. Саме на ці заяви були прийняті рішення від 07.11.2019 №57/22.1 про скасування рішення від 06.09.2016 № 8/7 (щодо земельної ділянки розміром 0,0867 га) та рішення від 05.11.2019 № 57/10.8 про відмову у наданні дозволу на розробку технічної документації із землеустрою щодо земельної ділянки розміром 0,0989 га.

У випадку розгляду першої заяви позивача про надання дозволу на розробку технічної документації (щодо земельної ділянки розміром 0,0867 га) відповідач не відмовив у наданні такого дозволу з посиланням на норми законодавства, які надають позивачу право самостійно замовити технічну документацію із землеустрою як власнику житлового будинку, що розташований на земельній ділянці (на що посилається у відзиві). Тому, подаючи заяву 07.08.2019 ОСОБА_1 правомірно очікував, що у подальшому відповідач буде діяти відповідно до своєї попередньої позиції.

Підставою відмови в оскаржуваному рішенні єдина - «у зв`язку і відсутністю необхідної кількості голосів «за». Рішення не містить будь-яких інших пояснень, в тому числі і підстав, що наведені у Земельному кодексі України, тому воно не може бути таким, що прийняте відповідно до закону: обґрунтовано, з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення; безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; пропорційно, з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення.

Рішення Шацької селищної ради від 05.11.2019 № 57/10.8 «Про дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки», яким відмовлено ОСОБА_1 у наданні такого дозволу, прийняте з порушенням норм Земельного кодексу України та не може вважатися обґрунтованим, добросовісним і законним, оскільки належних мотивів та причин відмови у наданні дозволу на розробку технічної документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у розмірі 0,0989 га вказане рішення органу місцевого самоврядування не містить, чим порушено вимоги, передбачені частиною другою статті 2 КАС України.

12.03.2020 від відповідача до суду надійшли заперечення на відповідь на відзив, згідно яких останній просив відмовити у задоволенні позовних вимог з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву.

Дослідивши подані суду письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає до часткового задоволення з огляду на наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником квартири, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 .

07.08.2019 позивач звернувся до Шацької селищної ради Волинської області із заявою, в якій просив надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,0989 га, яка розташована по АДРЕСА_1 .

Рішенням Шацької селищної ради від 05.11.2019 № 57/10.8 «Про дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки» відмовлено позивачу в наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 0,0989 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд в АДРЕСА_1 на підставі частини другої статті 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» в зв`язку з відсутністю необхідної кількості голосів «за».

Надаючи правову оцінку обставинам вказаної справи, суд зважає на наступне.

Відповідно до частини другої статті 14 Конституції України право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Частиною першою статті 3 Земельного Кодексу України (далі - ЗК України) встановлено, що земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Відповідно до пункту «б» частини першої статті 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності.

Відповідно до частин першої-третьої статті 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Набуття права власності громадянами та юридичними особами на земельні ділянки, на яких розташовані об`єкти, які підлягають приватизації, відбувається в порядку, визначеному частиною першою статті 128 цього Кодексу.

Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться, зокрема, у разі одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом (пункт в частина третя статті 116 ЗК України).

У статті 121 ЗК України передбачено норми безоплатної передачі земельних ділянок громадянам. Зокрема, для ведення особистого селянського господарства - не більше 2,0 гектара.

Підставою для набуття прав на земельну ділянку є відповідне рішення органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування.

Порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами України визначено у статті 118 ЗК України. Відповідно до положень частини 6 статті 118 ЗК України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

У частині сьомій статті 118 ЗК України зазначено, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Частинами десятою та одинадцятою статті 118 ЗК України встановлено, що відмова органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення клопотання без розгляду можуть бути оскаржені до суду. У разі відмови органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення заяви без розгляду питання вирішується в судовому порядку.

Аналіз наведених норм права, якими врегульовано процедуру безоплатного отримання земельних ділянок, свідчить про те, що всі дії відповідних суб`єктів земельно-правової процедури є взаємопов`язаними, послідовними і спрямовані на досягнення результату у вигляді отримання земельної ділянки у власність.

Визначена законом процедура є способом дій відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування у відповідь на звернення громадян щодо того чи іншого «земельного» питання. У світлі вимог частини другої статті 19 Конституції України дотримання відповідним органом встановленої законом процедури є обов`язковим.

Відповідно до частини першої статті 10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» від 21.05.1997 № 280/97-ВР (далі - Закон № 280/97-ВР), сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Повноваження відповідних органів місцевого самоврядування щодо передачі земельних ділянок у власність або користування та порядок надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування встановлені статтями 118, 122, 123 Земельного кодексу України, статтями 26, 33, 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні».

Пунктом 34 частини першої статті 26 Закону № 280/97-ВР передбачено, що виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються такі питання, як вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин.

Відповідно до статті 59 Закону № 280/97-ВР рішення місцевої ради приймаються у формі відповідних рішень, прийнятих на сесії місцевої ради та рішень виконавчого комітету.

При цьому, обов`язковим є прийняття відповідним органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування за наслідками розгляду поданого клопотання про надання дозволу на розробку проекту землеустрою вмотивованого рішення про надання дозволу або відмову у його наданні із наведенням усіх підстав такої відмови.

Частиною сьомою статті 118 ЗК України визначений перелік підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки за результатами розгляду належним чином оформлених клопотання та додатків до нього, який є вичерпним, а саме:

- невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів;

- невідповідність місця розташування об`єкта вимогам прийнятих відповідно до цих законів нормативно-правових актів;

- невідповідність місця розташування об`єкта вимогам генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Аналіз цієї норми дає підстави для висновку, що Земельним кодексом України визначено вичерпний перелік підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки. При цьому, відмовляючи у наданні дозволу, відповідний орган повинен навести усі підстави відмови.

Шацька селищна рада в оскаржуваному рішенні зазначила підставою відмови у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою - «частину другу статті 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» в зв`язку з відсутністю необхідної кількості голосів «за».

Відповідно до частини другої статті 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом. При встановленні результатів голосування до загального складу сільської, селищної, міської ради включається сільський, селищний, міський голова, якщо він бере участь у пленарному засіданні ради, і враховується його голос.

Отже, проаналізувавши норму, на яку посилається відповідач в оскаржуваному рішенні, суд дійшов висновку, що рішення Шацької селищної ради від 05.11.2019 № 57/10.8 «Про дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки» є протиправним так як винесено безпідставно. Посилання відповідача лише на відсутність необхідної кількості голосів «за» не підпадає під підстави, визначені частиною сьомою статті 118 ЗК України.

Відповідно до статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Тому, суд не бере до уваги посилання відповідача на необхідність звернення позивача до селищної ради із заявою про розробку технічної документації по встановленню (відновленню) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), як це визначено статтею 55 Закону України «Про землеустрій».

Шацька селищна рада не навела жодної конкретної підстави для винесення відмовного рішення, передбачених частиною сьомою статті 118 ЗК України, тобто не вказала чи є недоліки, пов`язані з процедурою (недоліки у поданих документах, чи у самій заяві) або з обраною земельною ділянкою (в т. ч. чи є така ділянка комунальною власністю сільської ради, а саме - знаходиться в межах населеного пункту). Тому вказане рішення є безпідставним.

Європейський суд з прав людини у рішенні по справі «Рисовський проти України» (№29979/04) визнав низку порушення пункту 1 статті 6 Конвенції, статті 1 Першого протоколу до Конвенції та статті 13 Конвенції у справі, пов`язаній із земельними правовідносинами; в ній також викладено окремі стандарти діяльності суб`єктів владних повноважень, зокрема, розкрито елементи змісту принципу «належного урядування».

Принцип «належного урядування», зокрема, передбачає, що державні органи повинні діяти в належний і якомога послідовний спосіб. При цьому, на них покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності у правовідносинах. Державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливості уникати виконання своїх обов`язків.

Таким чином, беручи до уваги ту обставину, що відповідачем було прийнято рішення про відмову у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, тому позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання протиправним і скасування рішення Шацької селищної ради Волинської області від 05.11.2019 № 57/10.8 «Про дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки» підлягають задоволенню.

Разом з тим суд зауважує, що відповідно до частини першої статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог прав осіб, що звертаються до суб`єктів владних повноважень, без порушень принципу розподілу влади.

Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Суд може (з урахуванням вимог статті 19 Конституції) лише зобов`язати орган державної влади чи орган місцевого самоврядування вирішити питання, яке віднесено до компетенції цього органу, якщо рішенням, діями чи бездіяльністю такого органу порушено чи порушуються суб`єктивні права і їх поновлення можливе у такий спосіб.

Відповідно до частини першої статті 245 КАС України при вирішенні справи по суті суд може задовольнити позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково.

За приписами абзацу другого частини четвертої статті 245 КАС України у випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Таким чином, оскільки в силу вимог статті 118 ЗК України надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки відноситься до повноважень, в даному випадку - Шацької селищної ради, яка порушила права та законні інтереси ОСОБА_1 шляхом прийняття безпідставного (що унеможливлює оцінку судом відповідності закону підстав для відмови) рішення про відмову у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, суд дійшов висновку, що належним способом захисту прав позивача є визнання протиправним та скасування рішення Шацької селищної ради Волинської області від 05.11.2019 № 57/10.8 «Про дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки», зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 07.08.2019 та прийняти рішення відповідно до норм ЗК України з урахуванням правової оцінки, наведеної судом у даному рішенні.

Керуючись статтями 243, 245, 246, 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі Земельного кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Шацької селищної ради Волинської області від 05.11.2019 № 57/10.8 «Про дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки».

Зобов`язати Шацьку селищну раду Волинської області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 07 серпня 2019 року про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 0,0989 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд в АДРЕСА_1 із прийняттям відповідного рішення у встановленому законодавством порядку з урахуванням правової оцінки, наведеної судом у даному рішенні.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили в порядку та строки, визначені статтею 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, та може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення, з урахуванням п.3 розділу VI "Прикінцевих положень" КАС України.

Суддя Ф.А. Волдінер