Справа № 369/12148/19
Суддя: Дашутін І.В.
Дата ухвалення: 2020-04-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

09 квітня 2020 року

Київ

справа №369/12148/19

адміністративне провадження №К/9901/8107/20

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Дашутіна І. В.,

суддів - Шишова О. О., Яковенка М. М.,

перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Шостого апеляційного адміністративного суду від 13 лютого 2020 року у справі №369/12148/19 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора роти № 5 батальйону № 3 Управління патрульної поліції у місті Києві Шевчука Олександра Миколайовича, Управління патрульної поліції у місті Києві про протиправними та скасування постанови та протоколу про притягнення до адміністративної відповідальності, -

у с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до відповідача інспектора роти № 5 батальйону № 3 Управління патрульної поліції у м. Києві Шевчука О. М., Управління патрульної поліції у м. Києві про визнання протиправними та скасування постанови та протоколу про притягнення до адміністративної відповідальності.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 19 листопада 2019 року позовні вимоги задоволено частково: визнано дії інспектора роти № 5 батальйону № 3 Управління патрульної поліції у м. Києві Шевчука О. М. щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною третьою статті 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення протиправними; скасовано постанову інспектора роти № 5 батальйону № 3 Управління патрульної поліції у м. Києві Шевчука О. М. про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої частиною третьою статті 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення. В решті позову відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 20 січня 2020 року апеляційну скаргу залишено без руху через її невідповідність вимогам статті 296 Кодексу адміністративного судочинства України, апелянту надано строк 10 днів з моменту отримання копії вищезазначеної ухвали для усунення недоліків апеляційної скарги шляхом подання до суду: обґрунтованого клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 19 листопада 2019 року із зазначенням поважних причин його пропуску та подання доказів їх поважності.

На виконання вимог зазначеної ухвали суду апеляційної інстанції позивач подав клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, в обґрунтування поважності пропуску строку на апеляційне оскарження апелянт вказав, що із повним текстом оскаржуваного рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 19 листопада 2019 року позивач ознайомився лише 05 грудня 2019 року, при цьому, позивач зазначив, що отримання ним повного тексту оскаржуваного рішення 05 грудня 2019 року підтверджується відміткою суду, яка міститься в матеріалах справи.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 13 лютого 2020 року відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження, відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 19 листопада 2019 року у справі №369/12148/19.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду апеляційної інстанції позивач звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою відповідно до статті 327 Кодексу адміністративного судочинства України, в якій просив скасувати ухвалу Шостого апеляційного адміністративного суду від 13 лютого 2020 року.

Відповідно до пункту 5 частини першої статті 333 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо суд у порядку, передбаченому частинами другою, третьою цієї статті, дійшов висновку, що касаційна скарга є необґрунтованою з огляду на наступне.

Згідно з пунктом 2 частини другої статті 333 Кодексу адміністративного судочинства України у справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), а також у випадку оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи), суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Залишаючи без руху апеляційну скаргу, відмовляючи у задоволенні клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження та відмовляючи у відкритті апеляційного провадження, суд апеляційної інстанції встановив, що апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції від 19 листопада 2019 року, апелянт подав 11 грудня 2019 року, тобто поза межами десятиденного строку, встановленого частиною четвертою статті 286 Кодексу адміністративного судочинства України, та не надав доказів поважності причин пропуску цього строку.

З матеріалів касаційної скарги вбачається, що справу розглянуто в порядку, встановленому статтею 286 Кодексу адміністративного судочинства України.

Так, стаття 286 Кодексу адміністративного судочинства України є спеціальною нормою процесуального закону, що визначає особливості провадження у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності, та частина четверта якої встановлює спеціальні у відношенні до статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України строк на апеляційне оскарження (протягом десяти днів) і порядок обчислення цього строку (з дня проголошення судового рішення). При цьому зазначеною статтею не обмежено повноваження суду апеляційної інстанції щодо поновлення строку на апеляційне оскарження в порядку частини третьої статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Водночас підставою для поновлення пропущеного процесуального строку можуть бути лише об`єктивні, тобто такі, що сталася за незалежних від волі особи, обставини, підтверджені належними, допустимими та достатніми у своїй сукупності доказами.

З огляду на приписи частини першої статті 9 Конституції України та статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод застосовується судами України як частина національного законодавства, а практика Європейського суду з прав людини, через рішення якого відбувається практичне застосування цієї Конвенції, застосовується судами як джерело права.

Європейський суд з прав людини зауважив, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (Пономарьов проти України, № 3236/03, § 41, ЄСПЛ, від 03 квітня 2008 року).

Своєю чергою, безпідставний перегляд судового рішення, що набрало законної сили, матиме наслідком порушення одного з фундаментальних аспектів верховенства права - принципу юридичної визначеності, який передбачає повагу до принципу res judicata - принципу остаточності рішень суду.

Посилання скаржника на висновки Верховного Суду щодо застосування положень статей 286 та 295 Кодексу адміністративного судочинства України в аналогічних справах та на необхідність врахування цих висновків в даній справі, суд касаційної інстанції відхиляє, оскільки в них йдеться про можливість поновлення строків апеляційного оскарження в цій категорії справ. Оскаржувана ухвала апеляційної інстанції мотивована іншим, а саме відсутністю підстав для поновлення строку звернення до суду. Суд апеляційної інстанції не обмежений у повноважені щодо поновлення строку на апеляційне оскарження за наявності відповідних підстав, тобто належної оцінки причин пропуску строку на оскарження.

Апеляційним судом встановлено, що в матеріалах справи відсутнє зворотнє повідомлення про вручення поштового відправлення, розписка чи будь-яке інше підтвердження отримання 05 грудня 2019 року ОСОБА_1 повного тексту оскаржуваного рішення суду першої інстанції, як і відсутнє підтвердження ознайомлення позивача з матеріалами справи №369/12148/19. Апелянтом ні до апеляційної скарги, ні до клопотання на усунення недоліків апеляційної скарги не додано жодних доказів на підтвердження відповідних обставин, а саме на те, що повний текст оскаржуваного рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 19 листопада 2019 року було отримано позивачем саме 05 грудня 2019 року.

Відтак, Верховний Суд погоджується з позицією апеляційного суду про відсутність підстав визнавати поважними причини пропуску ОСОБА_1 строку на апеляційне оскарження та, відповідно, наявність підстав для відмови у відкритті апеляційного провадження згідно з пунктом 4 частини першої статті 299 Кодексу адміністративного судочинства України.

Отже, суд констатує, що суд апеляційної інстанції, відмовляючи у відкритті апеляційного провадження з підстав пропуску апелянтом строку на оскарження та відсутності підстав для його поновлення, правильно застосував положення частини третьої статті 298 та пункту 4 частини першої статті 299 Кодексу адміністративного судочинства України, з урахуванням визначених статтею 287 Кодексу адміністративного судочинства України особливостей, правильне їх застосовування є очевидним, а доводи касаційної скарги не викликають сумніву щодо застосування чи тлумачення зазначених норм процесуального права.

У касаційній скарзі заявник не наводить обґрунтованих доказів, які б свідчили про порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права.

Враховуючи викладене та беручи до уваги той факт, що зміст оскаржуваного судового рішення свідчить про правильне застосування судом апеляційної інстанцій норм процесуального права та не викликає сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для визнання касаційної скарги необґрунтованою та відмови у відкритті касаційного провадження.

На підставі викладеного, керуючись статтями 248, 328, 333 Кодексу адміністративного судочинства України,

у х в а л и в :

Відмовити у відкритті касаційного провадження за скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Шостого апеляційного адміністративного суду від 13 лютого 2020 року у справі №369/12148/19 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора роти № 5 батальйону № 3 Управління патрульної поліції у місті Києві Шевчука Олександра Миколайовича, Управління патрульної поліції у місті Києві про протиправними та скасування постанови та протоколу про притягнення до адміністративної відповідальності.

Копію цієї ухвали разом з касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами направити особі, яка її подала.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач І. В. Дашутін

Судді О. О. Шишов

М. М. Яковенко