Справа № 362/256/20
Суддя: Марчук О. Л.
Дата ухвалення: 2020-04-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 362/256/20
Провадження № 2-а/362/52/20
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

"09" квітня 2020 р.

Васильківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого - судді Марчука О.Л.,

при секретарі - Лущик Т.М.,

за участю позивача - ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Василькові Київської області справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора роти № 4 1-го батальйону Управління патрульної поліції в Херсонській області лейтенанта поліції Пінькаса Кирила Юрійовича про скасування постанови,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, в обґрунтування яких зазначив, що він, виконуючи свої трудові обов`язки, керував спеціалізованим автомобілем та був зупинений працівниками поліції.

Також, зазначив, що відповідач притягнув його до адміністративної відповідальності за частиною 2 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення за невиконання вимог регулювальника.

Посилаючись на ту обставину, що його було засліплено, позивач просить cкасувати постанову від 04 січня 2020 року інспектора роти № 4 1-го батальйону Управління патрульної поліції в Херсонській області лейтенанта поліції Пінькаса К.Ю. про притягнення його до адміністративної відповідальності за частиною 2 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Позивач в судовому засіданні підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити з викладених у позовній заяві підстав.

Відповідач в судове засідання не прибув, був повідомлений про місце, день і час розгляду справи належним чином, шляхом отримання судової повістки про виклик за місцем роботи, про причини свого неприбуття суд не повідомив, відзив на позов не надав.

Вислухавши пояснення позивача та дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до наступних висновків.

Постановою від 04 січня 2020 року інспектора роти № 4 1-го батальйону Управління патрульної поліції в Херсонській області лейтенанта поліції Пінькаса К.Ю. про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі (серія ЕАК № 1938598), за невиконання жесту регулювальника (поліцейського) про заборону руху, поданого за допомогою жезлу, позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною 2 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення (а.с. 10).

Об`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, за якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності, полягає також у проїзді на заборонний жест регулювальника.

Зокрема, відповідно до пунктів 8.1 і 8.3 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, регулювання дорожнього руху здійснюється за допомогою дорожніх знаків, дорожньої розмітки, дорожнього обладнання, світлофорів, а також регулювальниками; сигнали регулювальника мають перевагу перед сигналами світлофорів та вимогами дорожніх знаків і є обов`язковими для виконання; водії та пішоходи повинні виконувати додаткові вимоги регулювальника, навіть якщо вони суперечать сигналам світлофорів, вимогам дорожніх знаків і розмітки.

Правила дорожнього руху передбачають, що регулювальник - поліцейський, що виконує регулювання дорожнього руху у форменому одязі підвищеної видимості з елементами із світлоповертального матеріалу за допомогою жезлу, свистка (пункт 1.10 Правил).

Проте, із наданих позивачем на підтвердження своїх вимог доказів, а саме: змісту відео файлу із кабіни керованого ним транспортного засобу, судом достовірно встановлено, що поліцейський, який здійснив зупинку автомобіля позивача у час та місці вказаних в оскаржуваній постанові, виконував функцію регулювання дорожнього руху, тобто у той момент не був регулювальником в розумінні Правил дорожнього руху (а.с. 27).

Тобто, з урахуванням наведених вимог законодавства та фактичних обставин справи, суд приходить до висновку, що, зупиняючи позивача, відповідач не був регулювальником, а тому, позивач не здійснював проїзд на заборонний жест регулювальника.

Також, із змісту дослідженого в судовому засіданні під час розгляду справи відеозапису, вбачається, що на зазначеній ділянці автодороги немає перехресть чи інших дорожніх ускладнень, що потребують регулювання їх переїзду регулювальником.

Натомість, позивач рухався по прямій автодорозі.

Крім того, викладена в оскаржуваній постанові суть адміністративного правопорушення: «невиконання жесту регулювальника (поліцейського) про заборону руху, поданого за допомогою жезлу», за своїм смислом суперечить об`єктивній стороні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, яка полягає також у «проїзді на заборонний жест регулювальника».

Таким чином, викладені в оскаржуваній постанові фактичні дані про те, що позивач здійснив проїзд на заборонний жест регулювальника - є безпідставними і такими, що не відповідають дійсності.

Отже, під час розгляду справи встановлено, що у час, місці та за обставин вказаних в оскаржуваній постанові позивач не порушив вимоги Правил дорожнього руху щодо виконання вимог регулювальника.

У зв`язку з цим, суд приходить до висновку, що об`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП в діях позивача у даному випадку - відсутня, а тому і склад відповідного адміністративного правопорушення в діях позивача теж відсутній.

Оскільки, в діях позивача відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, суд приходить до висновку, що постанова інспектора є неправомірною та порушує права позивача.

Норми частин першої і другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачають, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення; в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Проте, відповідач не надав суду доказів правомірності свого рішення.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Отже, коли судом встановлено, що постанова інспектора стосовно позивача є неправомірною, суд приходить до висновку, що її слід скасувати.

За таких обставин, позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись Правилами дорожнього руху, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, частиною 6 статті 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення, статтею 19 Конституції України, ст. ст. 1 - 15, 19 - 22, 31, 32, 35, 77, 90, 93, 94, 192, 193, 241 - 246, 250, 255 КАС України,

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Скасувати постанову від 04 січня 2020 року інспектора роти № 4 1-го батальйону Управління патрульної поліції в Херсонській області лейтенанта поліції Пінькаса Кирила Юрійовича про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі (серія ЕАК № 1938598), якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною 2 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду в тридцятиденний строк з дня складення повного судового рішення.

Головуючий

Дата складення повного рішення суду - 09 квітня 2020 року.