Справа № 234/12713/19
Суддя: Лутай А. М.
Дата ухвалення: 2020-03-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/234/10/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2020 року Краматорський міський суд Донецької області у складі:

головуючого судді - Лутай А.М.

за участю: секретаря судового засідання - Пагуліч Д.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Краматорську Донецької області адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора патрульної поліції Рассолова Владислава Олексійовича про скасування постанови, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 22.07.2019р звернувся до суду із вищезазначеним позовом, вказуючи, що 12 липня 2019 року інспектором патрульної поліції Рассоловим Владиславом Олексійовичем, відповідачем у справі, було винесено постанову НК №649545 про притягнення його ( ОСОБА_1 ) до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу 425грн, яку вважає незаконною та такою, що підлягає скасуванню. Свої вимоги мотивує тим, що інспектор Рассолов В.О. зупинив його ( ОСОБА_1 ) 12.07.2019р о 20:45 в м.Маріуполь, на проспекті Будівельників, та звинуватив у тому, що він нібито не включив сигнал повороту. У той же час та у тому ж місці відповідач виніс постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП. Зазначає, що словосполучення «на місці вчинення правопорушення» та «за місцем його вчинення» у відповідності до рішення Конституційного суду України від 26.05.2015р №5-рп/2015 - не є тотожними та мають різне цільове спрямування. Зокрема, словосполучення "за місцем його вчинення", застосоване у положенні частини першої ст.276 Кодексу, за якою «справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення» вказує на місцезнаходження органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення у межах його територіальної юрисдикції згідно з адміністративно-територіальним устроєм України, тому, вважає, що незаконно розглянувши справу на місці зупинки транспортного засобу, Рассолов В.О. суттєво порушив його ( ОСОБА_1 ) права, не дав можливості скористатися йому (ОСОБА_1.) своїми правами, передбаченими ст.268 КУпАП та порушив вимоги щодо процедури розгляду справи, а саме, проігнорував порядок, встановлений ст.ст.278, 279 КУпАП.

Позивач ОСОБА_1 свої позовні вимоги підтримав в повному обсязі, наполягав на їх задоволенні, надавши до суду заяву про розгляд справи без його участі.

Відповідач - інспектор патрульної поліції Рассолов В.О., який про слухання справи повідомлений своєчасно та належним чином, в судове засідання не з`явився, та раніш надав до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що під час патрулювання 12.07.2019р у Центральному районі м.Маріуполя по пр.Будівельників, біля буд.125, близько о 20:45 годині, він ( Рассолов В.О. ) помітив транспортний засіб KIA, номерний знак НОМЕР_1 , який при зміні напрямку (перестроюванні з правої смуги для руху в ліву смугу) не увімкнув покажчик повороту відповідно напрямку, чим порушив п.9.2 «б» ПДР України, після чого водій був зупинений. Після зупинки зазначеного транспортного засобу він ( Рассолов В.О. ), підійшовши до водія, належним чином представився, пояснив причину зупинки і запропонував пред`явити документи, а саме: посвідчення водія на право керування транспортними засобами відповідної категорії, реєстраційний документ на транспортний засіб та поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на підставі п.2 ч.1 ст.32 ЗУ «Про Національну поліцію» та пункту 2.4 «а» ПДР України. Встановивши факт вчинення адміністративного правопорушення, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтувалося на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (ст.252 КУпАП), додержуючись вимог ст.258 КУпАП, наказу №1395 від 07.11.2015р «Інструкція з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», який зареєстрований в Міністерстві юстиції України 10.11.2015р за №1408/27853, встановивши факт вчинення адміністративного правопорушення, роз`яснивши права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності: ст.ст.268, 287-289, 307-308 КУпАП, він ( Рассолов В.О. ) виніс, відносно ОСОБА_1 постанову за ч.2 ст.122 КУпАП, яку вважає правомірною та такою, що не підлягає скасуванню. Щодо інших фактів, викладених в позові, зазначив, що твердження позивача стосовно скасування постанови через те, що розгляд справи відбувся на місці зупинки транспортного засобу, вказує, що таке твердження наведено позивачем на підставі Рішення Конституційного суду від 26.05.2015р №5-рп/2015 у справі за поданням Уповноваженого Верховної Ради щодо офіційного тлумачення положення частини першої ст.276 КУпАП, з чим погодитись не можна, у зв`язку з тим, що вказане вище рішення від 26.05.2015р було прийнято до змін внесених 14.07.2015р Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху», які були направлені на істотну зміну та спрощення порядку розгляду справ про адміністративне правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху саме для поліцейських. Внесені зміни стосувались зокрема ст.ст.33, 222, 258, 276 КУпАП, які неодноразово викладались в постанові колегії судій апеляційного суду у попередній редакції. Підняте Конституційним судом питання у рішенні від 26.05.2015р, стосовно винесення постанов за порушення у сфері безпеки дорожнього руху «за місцем вчинення» чи «на місці вчинення», було доповнено та деталізовано у КУпАП шляхом внесення змін в липні 2015 року. Так ст.258 було доповнено другою частиною такого змісту: Протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі. За змістом ст.222 КУпАП розгляд справ за ч.1, ч.2, ч.3 ст.122 КУпАП віднесено до компетенції органів Національної поліції. Частина 4 ст.258 вказує, що у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 Кодексу. Згідно ч.5 ст.258 КУпАП, якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оскаржить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов`язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 Кодексу, та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі. Пункт 2.3 Рішення Конституційного суду від 26.05.2015р визначає, що перелік адміністративних правопорушень, за які адміністративні стягнення накладаються на місці їх вчинення, є вичерпним і може бути змінений лише законом. Враховуючи зміни, які були внесені до ч.2 ст.258 КУпАП, то такий перелік, викладений в ч.1 ст.258 КУпАП доповнено правопорушеннями, розгляд яких віднесено до компетенції національної поліції наведений в ч.1 ст.222 КУпАП. Притягнення особи до адміністративної відповідальності у вказаних випадках фактично відбувається у скороченому провадженні. Отже, в даному випадку, розгляд справи відбувся за адресою місця зупинки автомобіля позивача, яка співпадає з місцем скоєння адміністративного правопорушення, а саме м.Маріуполь, пр.Будівельників, поблизу будинку 125. Доводи позивача, що начебто поліцейський виніс постанову біля патрульного автомобіля, без присутності позивача, не відповідає дійсності. Розгляд справи поліцейським відбувся в присутності особи - ОСОБА_1 , який притягувався до адміністративної відповідальності, що зафіксовано на відео за допомогою портативного реєстратора bodi-cam, закріпленого на форменому одязі поліцейського. А місцем заповнення бланку постанови, в даному випадку біля службового автомобіля, жодним нормативним актом не регламентується. Вказує, що враховуючи, що до повноважень інспектора (поліцейського) патрульної поліції належить розгляд справ про адміністративні правопорушення на місці зупинки транспортного засобу і накладання адміністративних стягнень, які передбачені, зокрема, частинами 1, 2, 3, 5 ст.122 КУпАП, відсутні підстави для визнання таких дій протиправними та скасування постанови. Всі доводи викладенні в позовній заяві, не відповідають дійсним обставинам справи, та лише з метою уникнення позивачем відповідальності. Крім того відповідач зазначив, що під час розгляду справи ним було враховано факти та обставини, передбачені законом, та дотримано порядку розгляду справи. Дані обставини підтверджуються наявним відеозаписом, зафіксованим за допомогою портативного реєстратора bodi-cam, закріпленого на форменому одязі поліцейського. За результатами розгляду адміністративної справи, керуючись положеннями статей 33, 284 КУпАП, до позивача було застосовано адміністративне стягнення - штраф у розмірі 425 грн, шляхом винесення Постанови. Розглядаючи дану справу поліцейський діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією, КУпАП та іншими нормативно-правовими актами. Вказує, що згідно ст.258 КУпАП позивача було ознайомлено зі змістом Постанови, запропоновано поставити підпис в графі про отримання копії документу, на що правопорушник відмовився, що підтверджується відеозаписом. З урахуванням вказаного вважає, що спірна постанова є правомірною та такою, що не підлягає скасуванню.

Суд вважає можливим розглянути справу у відсутність учасників судового процесу та ухвалити рішення на підставі доказів, які маються у справі.

Відповідно до ч.4 ст.229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши та оцінивши докази по справі у їх сукупності, суд вважає адміністративний позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з таких підстав:

Встановлено, що 12.07.2019 року поліцейським роти №4 батальйону управління патрульної поліції в Донецькій області Департаменту патрульної поліції інспектором патрульної поліції Рассоловим В.О. складено постанову у справі про адміністративне правопорушення серії НК №649545 від 12.07.2019р про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , згідно якої 12.07.2019р у Центральному районі м.Маріуполя по пр.Будівельників, біля буд.125, близько о 20:45 годині, останній, керуючи автомобілем KIA, номерний знак НОМЕР_1 , під час зміни напрямку (перестроюванні з правої смуги для руху в ліву смугу), не увімкнув покажчик повороту відповідно напрямку, чим порушив п.9.2 «б» ПДР України, за що на ОСОБА_1 накладене стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425грн.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України "Про дорожній рух" від 30 червня 1993 року №3353, встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306 (із змінами та доповненнями, далі - ПДР України).

Пунктом 9.2 «б» ПДР України встановлено, що водій повинен подавати сигнали світловими покажчиками повороту відповідного напрямку: б) перед перестроюванням, поворотом або розворотом.

Частиною 2 статті 122 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За правилами ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

За унормуванням ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Статтею 252 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Оцінка доказів здійснюється судом за правилами статті 90 КАС України, відповідно до якої суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Згідно ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин. Докази суду надають учасники справи. Суд може пропонувати сторонам надати докази та збирати докази з власної ініціативи, крім випадків, визначених цим Кодексом.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

На підтвердження факту вчинення позивачем адміністративного правопорушення і відповідно процедури розгляду адміністративної справи за цим фактом, відповідачем надано диск з відеозаписом.

Проте, долучений відповідачем до матеріалів справи відеозапис не дозволяє встановити факт порушення позивачем вимог п.9.2. «б» Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306.

Інших доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення суду не надано.

Пунктом 1 частини 1 статті 247 КУпАП передбачено, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до ч.3 ст.286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: залишити рішення субєкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; скасувати рішення субєкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); скасувати рішення субєкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

З урахуванням викладеного суд вважає, що відповідачем не доведено поза розумним сумнівом факт вчинення позивачем ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП, рішення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності є необґрунтованим, прийнятим за відсутності достатніх даних про вчинення правопорушення, а тому постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії НК №649545 від 12.07.2019р підлягає скасуванню, а провадження у справі про адміністративне правопорушення - закриттю.

В той же час суд не може погодитися з доводами позивача про те, що відповідач незаконно розглянув справу та виніс оскаржувану постанову на місці зупинки автомобілю, а повинен був скласти протокол про адміністративне правопорушення та передати справу на розгляд уповноваженому органу (посадовій особі), за його місцезнаходженням, виходячи з таких підстав.

Відповідно до вимог статті 222 Кодексу України про адміністративне правопорушення органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, зокрема, передбачених частиною 2 статті 122 КпАП України.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Згідно до вимог статті 254 Кодексу України про адміністративне правопорушення про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності.

Протокол не складається у випадках, передбачених статтею 258 цього Кодексу.

За приписами частини другої статті 258 Кодексу України про адміністративне правопорушення протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі, а також порушень правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксованих у режимі фотозйомки (відеозапису).

У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу. Якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов`язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу, та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі.

Постанова у справі про адміністративне правопорушення складається у двох екземплярах, один з яких вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07 листопада 2015 року N1395, зареєстр. в Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015р за N1408/27853,затверджено «Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», згідно до п.4 якої у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Згідно пункту 4 р.І Інструкції № 1395 у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу. Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених, зокрема, частинами 2 і 3 статті 122 КУпАП.

Відповідно до пункту 1 та 2 р. III Інструкції № 1395 справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, за місцем проживання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за місцем реєстрації транспортного засобу та на місці вчинення адміністративного правопорушення. Постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені, зокрема, частиною 2 статті 122 виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

З аналізу вищезазначених норм вбачається, що посадова особа Національної поліції наділена повноваженнями щодо здійснення контролю за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками, які реалізуються, зокрема, у разі виявлення правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зокрема, порушень, передбачених частиною 2 статті 122 КУпАП, розглядати справи про адміністративне правопорушення та винесення постанови у справі про адміністративне правопорушення, без складення відповідного протоколу про адміністративне правопорушення на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Рішенням Конституційного Суду України від 26 травня 2015 року, № 5-рп/2015 "У справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення", на яке посилається позивач, прийняте до внесення змін у статтю 258 Кодексу України про адміністративне правопорушення.

Законом України від 14 липня 2015 року № 596-VII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху» внесено зміни до статті 258 Кодексу України про адміністративне правопорушення, зокрема, доповнено абзацом 4, зі змісту якого вбачається, що у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до статті 283 Кодексу України про адміністративне правопорушення.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 04 квітня 2018 року провадження №К/9901/10493/18.

Отже, оскільки законом передбачено можливість розгляду правопорушення за ч.2 ст.122 КУпАП безпосередньо на місці його вчинення, тому відповідач правомірно прийняв спірну постанову відносно позивача безпосередньо на місці вчинення правопорушення.

Керуючись ст.ст.2, 5, 6, 9, 79, 90, 241-246, 286 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до інспектора патрульної поліції Рассолова Владислава Олексійовича про скасування постанови - задовольнити.

Постанову про адміністративне правопорушення серії НК №649545 від 12 липня 2019 року, складену поліцейським роти №4 батальйону управління патрульної поліції в Донецькій області Департаменту патрульної поліції інспектором патрульної поліції Рассоловим Владиславом Олексійовичем, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.122 ч.2 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 425 гривень - скасувати.

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП - закрити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга подається до Першого апеляційного адміністративного суду через Краматорський міський суд Донецької області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: Лутай А.М.