Справа № 280/6453/19
Суддя: Кисіль Роман Валерійович
Дата ухвалення: 2020-04-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2020 року Справа № 280/6453/19 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі судді Киселя Р.В., розглянувши в порядку письмового за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Державного підприємства «Сільськогосподарське підприємство Державної кримінально-виконавчої служби України (№1)» (вул. Олімпійська, буд. 2, с.Дружелюбівка, Вільнянський район, Запорізька область, 70053) до Головного управління ДПС у Запорізькій області (пр. Соборний, буд. 166, м. Запоріжжя, 69107) про визнання протиправними та скасування вимоги та рішення,

ВСТАНОВИВ:

26.12.2019 до Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Державного підприємства «Сільськогосподарське підприємство Державної кримінально-виконавчої служби України (№1)» (далі - позивач або ДП «СП ДКВСУ (№1)») до Головного управління ДФС у Запорізькій області, в якій позивач просить суд: визнати протиправною та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ю- від 03.05.2019; визнати протиправним та скасувати рішення про застосування штрафних санкцій № від 03.05.2019.

Крім того, судові витрати стягнути з відповідача.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що висновки викладені в акті перевірки №31/08-01-13-06/08680046 від 05 квітня 2019 року, на підставі якого були винесені спірні рішення, є хибними, оскільки позивач безпосередньо не використовує працю засуджених, а є Замовником певних робіт, які виконує ДУ «Дружелюбівський виправний центр (№1)» (Виконавець) силами засуджених, з якими, відповідно до ст. 118 Кримінально-виконавчого кодексу України, зобов`язана укласти строкові трудові договори. ДП «СП ДКВСУ (№1)», відповідно до договорів про надання послуг, на підставі виставлених рахунків, сплачував вартість виконаних силами засуджених робіт на розрахунковий рахунок виконавця - ДУ «Дружелюбівський виправний центр (№1)». Зазначає, що ДП «СП ДКВСУ (№1)», у даному випадку, лише сплачує вартість виконаних Державною установою «Дружелюбівський виправний центр (№1)» робіт, а не нараховує та не сплачує заробітну плату засудженим.

Ухвалою від 28.12.2019 у справі №280/6453/19 відкрите спрощене позовне провадження, судове засідання призначене на 27.01.2020 з (викликом) повідомленням сторін.

27.01.2020 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву (вх.№3827) в якому зазначено, що перевіркою встановлено заниження позивачем нарахованого єдиного внеску на суму 89979,73 грн. за рахунок не включення до бази нарахування єдиного внеску заробітної плати засуджених. Відповідач вважає, що в даному випадку позивач фактично є роботодавцем, платником єдиного внеску, а відтак, як податковий агент, повинен був своєчасно нараховувати, утримувати та сплачувати (перераховувати) до бюджету податок з доходу (заробітної плати) засуджених до позбавлення волі, а також єдиний внесок і військовий збір, незалежно від укладення письмового трудового договору із засудженими. Також, позивач як податковий агент зобов`язаний був подавати у строки, встановлені законом, відповідну податкову звітність.

В судовому засіданні представником відповідача заявлено клопотання про заміну Головного управління ДФС у Запорізькій області на належного відповідача - Головне управління ДПС у Запорізькій області. Представник позивача проти заявленого клопотання не заперечував.

Протокольною ухвалою від 27.01.2020 здійснено заміну первинного відповідача - Головне управління ДФС у Запорізькій області на належного відповідача - Головне управління ДПС у Запорізькій області (далі - відповідач або ГУ ДПС у Запорізькій області).

В судовому засіданні оголошено перерву до 10.02.2020.

10.02.2020 від представника відповідача надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи додаткових доказів.

Також, 10.02.2020 представником позивача подана заява про розгляд справи за його відсутності в порядку письмового провадження. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі. На клопотанні представник відповідача зазначив, що проти розгляду справи в порядку письмового провадження не заперечує. Просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

З урахуванням вимог ст.ст. 205, 229 КАС України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження та на підставі наявних у ній доказів.

Розглянувши наявні матеріали та фактичні обставини справи, дослідивши і оцінивши надані докази в їх сукупності, суд з`ясував наступне.

З 18.03.2019 по 29.03.2019, відповідно до пп.20.1.4 п.20.1 ст.20, пп.75.1.2 п.75.1 ст.75, п.77.1 ст.77 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VІ (зі змінами та доповненнями), п.2 ч.1 ст.13 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 №2454-VІ (із змінами та доповненнями) та відповідно до затвердженого плану-графіка проведення планових документальних перевірок суб`єктів господарювання на 2019 рік, наказу ГУ ДФС у Запорізькій області від 01.03.2019 №812, проведена планова документальна виїзна перевірка ДП «СП ДКВСУ (№1)» (), з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податку на доходи фізичних осіб, військового збору за період з 01.01.2016 по 31.12.2018 та єдиного внеску за період з 01.01.2011 по 31.12.2018.

За результатами проведеної перевірки складено Акт від 05.04.2019 за №31/08-01-13-06/08680046 (а.с. 8-27).

Перевіркою правильності нарахування єдиного внеску на суми заробітної плати, на які нараховується єдиний внесок, встановлено порушення п.2 ст.6, ст.8, п.2 ст.9 Закону України від 08 липня 2010 року №2464-VI «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», а саме: занижено суму нарахованого єдиного внеску 89979,73 грн. за рахунок не включення до бази нарахування єдиного внеску заробітної плати засуджених: у 2016 році на суму 8610,09 грн., у 2017 році у сумі 52760,08 грн., у 2018 році на суму 28608,84 грн. (а.с. 27).

Па підставі акту перевірки від 05.04.2019 за №31/08-01-13-06/08680046 було складено:

- вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ю- від 03 травня 2019 року, а саме недоїмки зі сплати єдиного внеску в сумі 89979,73 грн. (вісімдесят дев`ять тисяч дев`ятсот сімдесят дев`ять грн. 73 коп.) (а.с. 28);

- рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску № від 03 травня 2019 року на суму 44989,86 грн. (сорок чотири тисячі дев`ятсот вісімдесят дев`ять грн.86 коп.) (а.с. 29).

Не погодившись з визначеними рішеннями податкового органу позивач подав на них скаргу до Державної податкової служби України (а.с. 32-34).

Рішенням Державної податкової служби України від 11.12.2019 за №12646/6/99-00-08-06-01 скарга ДП «СП ДКВСУ (№1)» була залишена без розгляду (а.с. 35-36).

Вважаючи протиправними вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ю- від 03.05.2019 та рішення про застосування штрафних санкцій № від 03.05.2019 позивач звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи оцінку рішенням суб`єкта владних повноважень, суд виходить з наступного.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові та службові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спірні правовідносини, що виникли між сторонами по справі врегульовано Податковим кодексом України №2755-VI від 02.12.2010, зі змінами та доповненнями (далі - ПК України), Кримінально-виконавчим кодексом України №1129-ІV від 11.07.2003, зі змінами та доповненнями (далі - КВК України) та Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» №2464-VІ від 08.07.2010, зі змінами та доповненнями (далі - Закон №2464-VI).

Згідно з ч.1 ст.119 КВК України для осіб, які відбувають покарання у виді позбавлення волі, робочий тиждень не може перевищувати норму тривалості робочого часу, встановленого законодавством про працю. Місце та вид роботи, час початку та закінчення роботи (зміни) визначаються адміністрацією колонії. Засуджені звільняються від роботи у вихідні, святкові та неробочі дні, визначені законодавством про працю.

Частинами 1 та 2 ст.120 КВК України встановлено, що праця осіб, засуджених до позбавлення волі, оплачується відповідно до її кількості і якості. Форми і системи оплати праці, норми праці та розцінки встановлюються нормативно-правовими актами Міністерства юстиції України.

У виправних колоніях на особовий рахунок засуджених, які залучаються до суспільно корисної оплачуваної праці, зараховується незалежно від усіх відрахувань не менш як п`ятдесят відсотків нарахованого їм місячного заробітку.

Відповідно до ч.2 ст.121 КВК України відшкодування засудженими витрат, встановлених частиною першою цієї статті, що належить до власних надходжень виправних колоній, здійснюється після відрахування податку на доходи фізичних осіб і аліментів. Відрахування за виконавчими листами та іншими виконавчими документами здійснюється у порядку, встановленому законом.

Згідно з пп.14.1.180 п.14.1 ст.14 ПК України податковий агент щодо податку на доходи фізичних осіб - юридична особа (її філія, відділення, інший відокремлений підрозділ), самозайнята особа, представництво нерезидента - юридичної особи, інвестор (оператор) за угодою про розподіл продукції, які незалежно від організаційно-правового статусу та способу оподаткування іншими податками та/або форми нарахування (виплати, надання) доходу (у грошовій або негрошовій формі) зобов`язані нараховувати, утримувати та сплачувати податок, передбачений розділом IV цього Кодексу, до бюджету від імені та за рахунок фізичної особи з доходів, що виплачуються такій особі, вести податковий облік, подавати податкову звітність контролюючим органам та нести відповідальність за порушення його норм в порядку, передбаченому статтею 18 та розділом IV цього Кодексу.

Підпунктом 168.1.1 п.168.1 ст.168 ПК України встановлено, що податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов`язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену в статті 167 цього Кодексу.

Згідно з п.2 ч.1 ст.1 Закону №2464-VI єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Платники єдиного внеску визначені в ст. 4 зазначеного Закону.

Відповідно до ст.4 Закону №2464-VI платниками єдиного внеску є:

1) роботодавці:

підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами;

фізичні особи - підприємці, зокрема ті, які використовують працю інших осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством про працю, чи за цивільно-правовим договором (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців);

фізичні особи, які забезпечують себе роботою самостійно, та фізичні особи, які використовують працю інших осіб на умовах трудового договору (контракту);

філії, представництва, інші відокремлені підрозділи підприємств, установ та організацій (у тому числі міжнародні), утворені відповідно до законодавства України, які мають окремий баланс і самостійно здійснюють розрахунки із застрахованими особами;

дипломатичні представництва і консульські установи іноземних держав, філії, представництва та інші відокремлені підрозділи іноземних підприємств, установ та організацій (у тому числі міжнародні), розташовані на території України;

підприємства, установи, організації, фізичні особи, які використовують найману працю, військові частини та органи, які виплачують грошове забезпечення, допомогу по тимчасовій непрацездатності, допомогу у зв`язку з вагітністю та пологами, допомогу, надбавку або компенсацію відповідно до законодавства для таких осіб:

військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової військової служби), поліцейських, осіб рядового і начальницького складу, у тому числі тих, які проходять військову службу під час особливого періоду, визначеного законами України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та «Про військовий обов`язок і військову службу»;

патронатних вихователів, батьків-вихователів дитячих будинків сімейного типу, прийомних батьків, якщо вони отримують грошове забезпечення відповідно до законодавства;

осіб, які отримують допомогу по тимчасовій непрацездатності, перебувають у відпустці у зв`язку з вагітністю та пологами і отримують допомогу у зв`язку з вагітністю та пологами;

осіб, які проходять строкову військову службу у Збройних Силах України, інших утворених відповідно до закону військових формуваннях, Службі безпеки України та службу в органах і підрозділах цивільного захисту;

осіб, які доглядають за дитиною до досягнення нею трирічного віку та відповідно до закону отримують допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та/або при народженні дитини, усиновленні дитини;

одного з непрацюючих працездатних батьків, усиновителів, опікунів, піклувальників, прийомних батьків, батьків-вихователів, які фактично здійснюють догляд за дитиною з інвалідністю, дитиною, хворою на тяжке перинатальне ураження нервової системи, тяжку вроджену ваду розвитку, рідкісне орфанне захворювання, онкологічне, онкогематологічне захворювання, дитячий церебральний параліч, тяжкий психічний розлад, цукровий діабет I типу (інсулінозалежний), гостре або хронічне захворювання нирок IV ступеня, за дитиною, яка отримала тяжку травму, потребує трансплантації органа, потребує паліативної допомоги, якій не встановлено інвалідність, а також непрацюючих працездатних осіб, які здійснюють догляд за особою з інвалідністю I групи або за особою похилого віку, яка за висновком медичного закладу потребує постійного стороннього догляду або досягла 80-річного віку, якщо такі непрацюючі працездатні особи отримують допомогу, надбавку або компенсацію відповідно до законодавства;

інвестор (оператор) за угодою про розподіл продукції (у тому числі постійне представництво інвестора-нерезидента), що використовує працю фізичних осіб, найнятих на роботу в Україні на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем в Україні, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності, зазначеним у витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців);

4) фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування;

5) особи, які провадять незалежну професійну діяльність, а саме наукову, літературну, артистичну, художню, освітню або викладацьку, а також медичну, юридичну практику, в тому числі адвокатську, нотаріальну діяльність, або особи, які провадять релігійну (місіонерську) діяльність, іншу подібну діяльність та отримують дохід від цієї діяльності;

5-1) члени фермерського господарства, якщо вони не належать до осіб, які підлягають страхуванню на інших підставах;

15) особи, які беруть добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування;

16) центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері зовнішніх зносин, уповноважений орган центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики з питань національної безпеки у воєнній сфері, сфері оборони і військового будівництва у мирний час та особливий період, - за непрацюючого іншого з подружжя працівника дипломатичної служби, який перебуває за кордоном за місцем довготермінового відрядження такого працівника.

Відповідно до абз.1 п.1 ст.7 Закону №2464-VI Єдиний внесок нараховується для платників, зазначених у пунктах 1 (крім абзацу сьомого), частини першої статті 4 цього Закону, - на суму нарахованої кожній застрахованій особі заробітної плати за видами виплат, які включають основну та додаткову заробітну плату, інші заохочувальні та компенсаційні виплати, у тому числі в натуральній формі, що визначаються відповідно до Закону України «Про оплату праці», та суму винагороди фізичним особам за виконання робіт (надання послуг) за цивільно-правовими договорами.

Судом встановлено, що між ДП «СП ДКВСУ (№1)» та Дружелюбівським виправним центром управління Державної пенітенціарної служби України в Запорізькій області (№1) (в подальшому змінив назву на Державна установа «Дружелюбівський виправний центр (№1)») укладені договори про надання послуг: №Г-232 від 15.07.2016, №5 від 13.01.2017 з додатковою угодою №1 від 15.03.2017, №Г-1 від 09.01.2018 (а.с.37-47).

Відповідно до п.1.1 зазначених договорів Виконавець (Державна установа «Дружелюбівський виправний центр (№1)») за письмовою заявкою Замовника (ДП «СП ДКВСУ (№1)») щоденно виділяє необхідну робочу силу з числа спецконтингенту (засуджених), для виконання робіт на території Замовника.

Згідно з п.3.3 договорів Замовник забезпечує обсягом робіт, достатнім для щоденної заробітної плати в «Установі» не менше: 95,00 грн. (210,00 грн. та 244,00 грн. в наступних договорах) - один день одна особа.

Оплата послуг змінюється із зміною гарантованого мінімуму за виконаний обсяг робіт. В зв`язку зі зміною гарантованого мінімуму оплата праці змінюватиметься відповідно до чинного законодавства України (п.3.4 договорів).

Отже, як вбачається з вищезазначених пунктів договорів, ДП «СП ДКВСУ (№1)» повинно забезпечувати робочу силу з числа спецконтингенту (засуджених) певним обсягом робіт, достатнім для виплати заробітної плати, а в свою чергу Державна установа «Дружелюбівський виправний центр (№1)» виплачує засудженим заробітну плату за щоденні виконані роботи.

При цьому суд зазначає, що позивач трудових договорів безпосередньо з засудженими не укладав. Докази іншого відповідачем не надані.

Трудові договори укладались між засудженими та Державною установою «Дружелюбівський виправний центр (№1)», що підтверджується відомостями зазначеними в Акті перевірки від 05.04.2019 за №31/08-01-13-06/08680046.

Так, в розділі 3.3.2 Акту перевірки від 05.04.2019 за №31/08-01-13-06/08680046 відповідачем, із посиланням на ст. 118 КВК України зазначено, що засуджені до позбавлення волі мають право працювати та залучаються до суспільно корисної праці у місцях і на роботах, визначених адміністрацією колонії, з урахуванням наявних виробничих потужностей, зважаючи при цьому на стать, вік, працездатність, стан здоров`я і спеціальність. Засуджені залучаються до оплачуваної праці, як правило, на підприємствах, у майстернях колоній, а також на державних або інших форм власності підприємствах за строковим трудовим договором, що укладається між засудженим і виправною колонією (слідчим ізолятором), за умови забезпечення їх належної охорони та ізоляції.

Отже, в даному випадку, саме Державна установа «Дружелюбівський виправний центр (№1)» є податковим агентом щодо засуджених.

Таким чином, нарахування та виплата заробітної плати засудженим (з утриманням та перерахуванням до бюджету єдиного соціального внеску та інших податків) за строковим трудовим договором здійснюється саме Державна установа «Дружелюбівський виправний центр (№1)» як податковим агентом.

Підсумовуючи вищевикладене суд зазначає, що ДП «СП ДКВСУ (№1)» у спірних правовідносинах повинен лише сплачувати вартість виконаних Державною установою «Дружелюбівський виправний центр (№1)» робіт, та не нараховує, а також не виплачує заробітної плати засудженим.

Крім того, суд зазначає, що відповідачем суду не надано інформацію щодо конкретних фізичних осіб (засуджених), відносно яких позивача, на думку відповідача, набув статус податкового агента, при цьому суд зазначає, що обов`язок щодо сплати єдиного внеску виникає у роботодавця по взаємовідносинах із конкретними фізичними особами (працівниками).

Таким чином, донарахування ДП «СП ДКВСУ (№1)» (як податковому агенту) єдиного соціального внеску та застосування штрафних санкцій за несплату єдиного соціального внеску за період з 01 січня 2016 року по 31 грудня 2018 року є безпідставним та необґрунтованим.

Завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень (частина 1 статті 2 КАС України).

За приписами частини другої статті 2 КАС України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно вимог статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

За правилами частини другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З урахуванням з`ясованих на час розгляду справи обставин, досліджених матеріалів справи суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Згідно з ч. 1 ст. 143 КАС України, суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При зверненні до суду позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 2024,54 грн., який підлягає поверненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 241, 243-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов Державного підприємства «Сільськогосподарське підприємство Державної кримінально-виконавчої служби України (№1)» (вул. Олімпійська, буд. 2, с.Дружелюбівка, Вільнянський район, Запорізька область, 70053; ) до Головного управління ДПС у Запорізькій області (пр. Соборний, буд. 166, м.Запоріжжя, 69107; ) про визнання протиправними та скасування вимоги та рішення - задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати вимогу Головного управління ДФС у Запорізькій області про сплату боргу (недоїмки) №Ю- від 03.05.2019.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління ДФС у Запорізькій області про застосування штрафних санкцій № від 03.05.2019.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Запорізькій області на користь Державного підприємства «Сільськогосподарське підприємство Державної кримінально-виконавчої служби України (№1)» сплачений судовий збір у сумі 2024,54 грн. (дві тисячі двадцять чотири гривні 54 копійки).

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Р.В. Кисіль