Справа № 200/2688/20-а
Суддя: Абдукадирова К.Е.
Дата ухвалення: 2020-04-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 квітня 2020 р. Справа№200/2688/20-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Абдукадирової К.Е. розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження (в письмовому провадженні) адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; адреса для листування АДРЕСА_2 , ІПН НОМЕР_1 )

до Покровського об`єднаного Управління Пенсійного фонду України Донецької області (; 85323, Донецька область, м. Мирноград, вул. Центральна, 13)

про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії та скасування рішення,

УСТАНОВИВ:

10 березня 2020 року до Донецького окружного адміністративного суду подана позовна заява ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; адреса для листування АДРЕСА_2 , ІПН НОМЕР_1 ) до Покровського об`єднаного Управління Пенсійного фонду України Донецької області (; 85323, Донецька область, м. Мирноград, вул. Центральна, 13), в якій позивач просив:

- визнати протиправним та скасувати рішення Покровського об`єднаного Управління Пенсійного фонду України Донецької області №468 від 28.01.2020р. про відмову в призначенні пенсії;

- зобов`язати Покровське об`єднане Управління Пенсійного фонду України Донецької області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 20.01.2020р. про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п.2 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з зарахуванням при цьому до пільгового стажу за Списком №2 періодів роботи в ПАТ «Донецьке шахтопрохідницьке управління по бурінню стволів і свердловин ДП ПАТ ДХК СШБ» з 23.06.1986р. по 10.08.1997р. в якості слюсаря чергового з ремонту обладнання та з 12.12.1997р. по 19.05.2014р. в якості машиніста крану автомобільного та з врахуванням висновків суду, викладених у судовому рішенні, прийнятому за результатами розгляду даної справи.

Ухвалою суду від 16 березня 2020 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження в адміністративній справі. Розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Позивач в обґрунтування позовних вимог зазначає, що відповідачем протиправно відмовлено в зарахуванні до пільгового стажу періодів роботи позивача в ПАТ «Донецьке шахтопрохідницьке управління по бурінню стволів і свердловин ДП ПАТ ДХК СШБ» з 23.06.1986 по 10.08.1997 та з 12.12.1997 по 19.05.2014, оскільки «довідка від 08.01.2020р. №1 про пільговий характер роботи, видана головою ліквідаційної комісії, надана з порушенням вимог п.20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, який затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637. Позивач зазначає, що вказані дії відповідача порушують його право на отримання пенсійних виплат в належному розмірі.

Відповідачем до суду наданий відзив на адміністративний позов, в якому останній заперечив проти задоволення заявлених вимог позивача.

Свою позицію відповідач вмотивував тим, що страховий стаж ОСОБА_1 складає 38 років 04 місяці 27 днів, при цьому пільговий стаж у позивача відсутній. Вказує, що до пільгового стажу за списком №2 не зараховано періоди роботи в ПАТ «Донецьке шахтопрохідницьке управління по бурінню стволів і свердловин ДП ПАТ ДХК СШБ» з 23.06.1986 року по 10.08.1997 року та з 12.12.1997 року по 19.05.2014 року, так як довідка від 08.01.2020 №1 видана головою ліквідаційної комісії з порушенням вимог п.20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (із змінами), який затверджений постановою КМУ від 12.08.1993 року №637, а саме: невідповідність у назві професії та коду зі списком №2, наявність переривів у атестації, відсутність усіх наказів про атестацію.

Зазначає, що Управлінням не було порушено норм законодавства при прийнятті рішення про відмову в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах ОСОБА_1 у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу роботи. Просить відмовити у задоволенні позову.

Суд, розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, установив.

ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; адреса для листування АДРЕСА_2 ) ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України про що свідчить паспорт серії НОМЕР_2 та реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

20 січня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Покровського об`єднаного Управління Пенсійного фонду України Донецької області з заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах у відповідності до п.2 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-ІУ від 09.07.2003 (далі - Закон 1058).

Рішенням Покровського об`єднаного Управління Пенсійного фонду України Донецької області №468 від 28 січня 2020 року «Про відмову в призначенні пенсії» позивачу було відмовлено у призначенні пенсії з огляду на недостатність у нього необхідного пільгового стажу за Списком №2 (а.с. 11-13).

Зі змісту вказаного рішення вбачається, що позивач претендував на призначення пільгової пенсії за Списком № 2 з зарахуванням до пільгового стажу періодів роботи в ПАТ «Донецьке шахтопрохідницьке управління по бурінню стволів і свердловин ДП ПАТ ДХК СШБ» з 23.06.1986 року по 10.08.1997 року та з 12.12.1997 року по 19.05.2014 року.

Зазначено, що за даними Управління страховий стаж ОСОБА_1 складає 38 років 04 місяці 27 днів, при цьому пільговий стаж відсутній.

До пільгового стажу за Списком №2 не зараховано періоди роботи: в ПАТ «Донецьке шахтопрохідницьке управління по бурінню стволів і свердловин ДП ПАТ ДХК СШБ» з 23.06.1986 року по 10.08.1997 року та з 12.12.1997 року по 19.05.2014 року, так як довідка від 08.01.2020 №1 видана головою ліквідаційної комісії з порушенням вимог п.20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (із змінами), який затверджений постановою КМУ від 12.08.1993 року №637.

Надаючи правову оцінку правовідносинам суд виходив з наступного.

Згідно з частинами першою, третьою статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на певні види забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг визначає Закон № 1058.

Статтею 8 Закону № 1058 передбачено право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.

Абзацом 1 частини першої статті 24 Закону № 1058 встановлено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом (абзац 1 частини другої статті 24 Закону № 1058).

Частиною першою статті 27 Закону № 1058 встановлено, що розмір пенсії за віком визначається шляхом множення заробітної плати (дохіду) застрахованої особи, яка визначена відповідно до статті 40 цього Закону, на коефіцієнт страхового стажу застрахованої особи, визначений відповідно до статті 25 цього Закону.

Згідно з абзацом 2 частини першої статті 28 Закону № 1058 за кожний повний рік страхового стажу понад 35 років чоловікам і 30 років жінкам пенсія за віком збільшується на 1 відсоток розміру пенсії, обчисленої відповідно до статті 27 цього Закону, але не більш як на 1 відсоток мінімального розміру пенсії за віком, передбаченого абзацом першим цієї частини. Наявний в особи понаднормовий страховий стаж не може бути обмежений.

З аналізу даних норм вбачається, що розмір призначеної пенсії безпосередньо пов`язаний з наявним страховим стажем особи.

Згідно з статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05 листопада 1991 року № 1788- XII (далі - Закон № 1788) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Судом встановлено, що трудова книжка позивача заповнювалась з урахуванням вимог Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, затвердженої постановою Держкомпраці СРСР від 20 липня 1974 року № 162, та Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України 29 липня 1993 року № 58 (далі - Інструкція № 58).

У трудовій книжці ОСОБА_1 серії НОМЕР_3 зазначено, що останній дійсно працював в період з 23.06.1986р. по 10.08.1997р. в якості слюсаря чергового з ремонту обладнання та з 12.12.1997р. по 19.05.2014р. в якості машиніста крану автомобільного на підприємстві «Донецьке шахтопрохідницьке управління по бурінню стволів і свердловин ДП ПАТ ДХК СШБ» (а.с. 14-15).

Суд зазначає, що в трудовій книжці позивача зроблені всі необхідні записи щодо спірного періоду: вказана дата прийому та звільнення, зазначені номера та дати документів на підставі яких вони зроблені, а записи завірені печаткою підприємства.

Відповідно до пунктів 2.4, 2.12 Інструкції № 58 усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження). Після зазначення дати заповнення трудової книжки працівник своїм підписом завіряє правильність внесених відомостей.

За правовим висновком, викладеним у постанові Верховного Суду від 06 березня 2018 року у справі № 754/14898/15-а, не всі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальною обставиною є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці.

Пункт 3 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 встановлює, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу органами Пенсійного фонду на місцях приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Для підтвердження роботи за вказаний період, позивачем надані довідка про підтвердження наявності трудового стажу (а.с. 16).

Відповідно до даних, які вона містять, позивач дійсно працював в період з 23.06.1986р. по 10.08.1997р. в якості слюсаря чергового з ремонту обладнання та з 12.12.1997р. по 19.05.2014р. в якості машиніста крану автомобільного на підприємстві «Донецьке шахтопрохідницьке управління по бурінню стволів і свердловин ДП ПАТ ДХК СШБ».

Також суд зазначає, що "Порядок проведення атестації робочих місць за умовами праці", затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 1 серпня 1992 року №442 (далі - Порядок проведення атестації).

Згідно пункту 3 "Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах", затвердженого наказом Мінпраці від 18.11.2005 № 383 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 01.12.2005 за № 1451/11731), при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.1992.

У пункті 4.2 зазначеного Порядку застосування списків встановлено, що результати атестації (як вперше проведеної, так і чергової) застосовуються при обчисленні стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, впродовж 5 років після затвердження її результатів, за умови, якщо впродовж цього часу на даному підприємстві не змінювались докорінно умови і характер праці (виробництво, робота, робоче місце), що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. У разі докорінної зміни умов і характеру праці для підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах має бути проведена позачергова атестація.

Таким чином, своєчасно проведена атестація робочих місць за умовами праці є одним із заходів соціального захисту працівників, який має сприяти реалізації прав на здорові й безпечні умови праці, пільгове пенсійне забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.

Атестація має проводитися у передбачені пунктом 4 Порядку проведення атестації строки, а відповідальність за своєчасність та якість її проведення покладається на керівника підприємства, організації.

Разом з тим, відповідно до пункту 3 «Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах», затвердженого наказом Мінпраці від 18 листопада 2005 року № 383 при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи.

До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року.

У пункті 4.2 зазначеного Порядку застосування списків йдеться про те, що результати атестації (як вперше проведеної, так і чергової) застосовуються при обчисленні стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, впродовж 5 років після затвердження її результатів, за умови, якщо впродовж цього часу на даному підприємстві не змінювались докорінно умови і характер праці (виробництво, робота, робоче місце), що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. У разі докорінної зміни умов і характеру праці для підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах має бути проведена позачергова атестація.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що своєчасно проведена атестація робочих місць за умовами праці є одним із заходів соціального захисту працівників, який має сприяти реалізації прав на здорові й безпечні умови праці, пільгове пенсійне забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.

Атестація має проводитися у передбачені пунктом 4 Порядку проведення атестації строки, а відповідальність за своєчасність та якість її проведення покладається на керівника підприємства, організації.

Якщо чергова атестація була проведена з порушенням передбачених пунктом 4 Порядку проведення атестації строків, а працівник до її проведення виконував роботу, яка дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, цей період його роботи має бути зарахований до пільгового стажу за результатами попередньої атестації.

Позивачем надані відповідні накази про проведення атестації робочих місць від 26.01.1994р. № 6, 25.01.1999р. № 14, 14.06.2004р. № 57, 14.09.2009р. № 90, 30.09.2013р. № 139 (а.с. 22-26).

Атестація робочих місць здійснюється на підприємствах, в організаціях та установах незалежно від форм власності і господарювання згідно з "Порядком проведення атестації" та розробленими на виконання цього порядку "Методичними рекомендаціями для проведення атестації робочих місць за умовами праці", затвердженими постановою Міністерства праці України від 01.09.1992 № 41. Основна мета атестації, як випливає із зазначених нормативних актів, полягає у регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації права на здорові й безпечні умови праці, пільгове забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.

Згідно з пунктом 4 Порядку проведення атестації та підпунктом 1.5 пункту 1 Методичних рекомендацій періодичність проведення атестації робочих місць визначається безпосередньо колективним договором підприємства і проводиться не рідше одного разу на 5 років.

Таким чином, не проведення та/або проведення атестації з порушенням встановленого порядку не може бути підставою для відмови у призначенні пенсії, оскільки відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства чи організації.

Аналогічна правова позиція щодо застосування зазначених норм матеріального права була висловлена у постанові Верховного Суду України від 16 вересня 2014 року у справі № 21-307а14 та постанові Верховного Суду від 21 лютого 2018 року у справі № 352/547/16-а.

З огляду на викладене позовні вимоги підлягають задоволенню.

Відповідно до вимог частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Нормами частини другої зазначеної статті встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд, відповідно до положень частини п`ятої статті 77 КАС України, вирішує справу на підставі наявних доказів.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Згідно з положеннями частини першої статті 139 КАС України при задоволені позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Судом встановлено, що згідно з квитанцією від 04 березня 2020 року позивачем сплачено судовий збір у сумі 840 гривень 80 копійок.

З огляду на задоволення позову у повному обсязі судові витрати, що складаються з судового збору у розмірі 840 гривень 80 копійок, підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань з Покровського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області на користь позивача.

Керуючись статтями 2-17, 19, 20, 42-47, 55-60, 72-77, 90, 94-99, 122, 124-125, 132, 139, 143, 159-165, 168, 171, 173, 192-196, 224, 225-228, 229, 230, 241, 243, 245, 246, 250, 255, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; адреса для листування АДРЕСА_2 , ІПН НОМЕР_1 ) до Покровського об`єднаного Управління Пенсійного фонду України Донецької області (; 85323, Донецька область, м. Мирноград, вул. Центральна, 13) про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії та скасування рішення - задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Покровського об`єднаного Управління Пенсійного фонду України Донецької області №468 від 28.01.2020р. «Про відмову в призначенні пенсії»

Зобов`язати Покровське об`єднане Управління Пенсійного фонду України Донецької області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 20.01.2020р. про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п.2 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з зарахуванням при цьому до пільгового стажу за Списком №2 періодів роботи в ПАТ «Донецьке шахтопрохідницьке управління по бурінню стволів і свердловин ДП ПАТ ДХК СШБ» з 23.06.1986р. по 10.08.1997р. в якості слюсаря чергового з ремонту обладнання та з 12.12.1997р. по 19.05.2014р. в якості машиніста крану автомобільного та з врахуванням висновків суду, викладених у судовому рішенні.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Покровського об`єднаного Управління Пенсійного фонду України Донецької області (; 85323, Донецька область, м. Мирноград, вул. Центральна, 13) судовий збір в сумі 840 (вісімсот сорок) гривень 80 копійок на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; адреса для листування АДРЕСА_2 , ІПН НОМЕР_1 ).

Повний текст рішення виготовлено та підписано 10 квітня 2020 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення, з урахуванням внесених до КАС України змін згідно з Законом України від 29 березня 2020 року № 3275 про внесення змін до деяких законодавчих актів, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-2019). Даний строк продовжується на строк дії такого карантину.

Апеляційна скарга подається до Першого апеляційного адміністративного суду через Донецький окружний адміністративний суд. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя К.Е. Абдукадирова