Справа № 640/13753/19
Суддя: Васильченко І.П.
Дата ухвалення: 2020-04-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 квітня 2020 року м. Київ № 640/13753/19

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Васильченко І.П. розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві

про зобов`язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі-позивач/ ОСОБА_1 ) звернувся до Окружного адміністративного суду м. Києва із позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України у м. Києві (далі- відповідач/ГУ ПФУ у м. Києві), в якій просить суд:

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у м. Києві здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з 01 січня 2019 року, виходячи з розміру 65 відсотків від грошового забезпечення для обчислення пенсії, на підставі довідки Державного підприємства повітряного руху України №1-24.2.2/2735/19 від 22.05.2019 року без обмеження максимального розміру пенсії.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 05 серпня 2019 року відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, встановлено відповідачу строк для надання відзиву на позов.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що позивач перебуває на обліку в Головному УПФ та отримує пенсію, призначену відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». З січня 2019 року у позивача виникло право на перерахунок раніше призначеної пенсії у зв`язку із підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців. Однак, всупереч вимогам чинного законодавства відповідач перерахунок пенсії не здійснює, у зв`язку із чим позивач вимушений звернутись до суду із позовом за захистом своїх прав на належне пенсійне забезпечення.

Відповідач подав відзив на позовну заяву, у якому просив відмовити у задоволенні позовних вимог. В обґрунтування відзиву зазначає, що перерахунок пенсії здійснюється не на підставі із фактичною зміною хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, а у порядку визначеному Кабінетом Міністрів України. Також відповідач зазначив, що у Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13 лютого 2008 року № 45 (далі - Порядок), чітко визначено, що перерахунок раніше призначених відповідно до Закону України від 9 квітня 1992 року № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» пенсій проводиться лише у разі прийняття рішення Кабінетом Міністрів України, яке і повинно зазначатись у довідці для перерахунку пенсій. Таким чином, на думку відповідача, наказ Украероруху, на який посилається позивач, не може бути підставою для перерахунку пенсій та не може зазначатись в довідці для перерахунку пенсії.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва встановив наступне.

Сторонами не заперечується, що Наказом в.о. Генерального директора Державного підприємства обслуговування повітряного руху України з особового складу №656/0 від 31 грудня 2009 року, на підставі наказу т.в.о. першого заступника начальника Генерального штабу Збройних Сил України №105-ПМ від 10.12.2009 року ОСОБА_1 було звільнено з посади техніка електрозв`язку Украероцентру у запас відповідно до статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» за частиною 6, пунктом «б» (за станом здоров`я).

Після того позивачу відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» призначена пенсія за вислугу років та позивач перебуває на пенсійному обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в м. Києві та отримує пенсію згідно Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб».

Наказом ДП «Украерорух» від 11.01.2019 року №19 з 1 січня 2019 року підвищено посадові оклади військовослужбовцям, відрядженим до Украероруху, в тому числі за посадою, яку обіймав позивач.

На підставі зазначеного наказу Державним підприємством обслуговування повітряного руху України позивачу видано довідку від 22.05.2019 року №1-24.2.2/2735/19 про розмір грошового забезпечення за посадою технік електрозвязку відділу автоматихзації Украероцентру згідно якої з 1 січня 2019 року розмір грошового забезпечення за вказаною посадою становить 15 990,00 грн. для подальшого перерахунку призначеної пенсії.

31.05.2019 року позивач звернувся з заявою до відповідача про перерахунок його пенсії на підставі довідки Украероруху від 22.05.2019 року №1-24.2.2/2735/19 про розмір грошового забезпечення.

Однак, ГУ ПФУ у м. Києві листом від 14.06.2019 року № 129681/03 відмовило позивачу у проведенні перерахунку пенсії у зв`язку із збільшенням грошового забезпечення, посилаючись на відсутність відповідного рішення Кабінету Міністрів України про зміну розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення або введення нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення для відповідної категорії військовослужбовців.

Вважаючи таку відмову відповідача протиправною, позивач звернувся з даним позовом до суду за захистом своїх порушених прав.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог з огляду на наступне.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із частиною 1 статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі врегульовано Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09 квітня 1992 року № 2262-XII (надалі - Закон України від 09.04.1992 №2262-ХІІ).

У відповідності до частин 1, 2 та 4 статті 63 Закону України від 09.04.1992 №2262-ХІІ Перерахунок раніше призначених пенсій військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом та членам їх сімей у зв`язку із введенням в дію цього Закону провадиться за документами, що є у пенсійній справі, а також додатковими документами, поданими пенсіонерами на час перерахунку. Якщо пенсіонер згодом подасть додаткові документи, які дають право на подальше підвищення пенсії, то пенсія перераховується за нормами цього Закону. При цьому перерахунок провадиться за минулий час, але не більш як за 12 місяців з дня подання додаткових документів і не раніше, ніж з дня введення в дію цього Закону. Усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України. У разі якщо внаслідок перерахунку пенсій, передбаченого цією частиною, розміри пенсій звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, є нижчими, зберігаються розміри раніше призначених пенсій.

Аналіз наведених норм діючого законодавства дозволяє суду дійти висновку, що підставою для проведення перерахунку пенсії є фактична зміна розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, проведена на підставі рішення суб`єкта вданих повноважень, наділеного правом установлювати чи змінювати види грошового забезпечення військовослужбовців.

Відповідно до п. 4 Постанови Кабінету Міністрів України № 1281 від 19 липня 1999 року "Про створення об`єднаної цивільно-військової системи організації повітряного України" грошове та матеріальне забезпечення військовослужбовців, відряджених до Державного підприємства обслуговування повітряного руху України, здійснювати у порядку, визначеному постановою Кабінету Міністрів України від 7 лютого 2001 року № 104 "Про порядок і норми грошового та матеріального забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України, інших військових формувань, осіб начальницького складу органів внутрішніх справ, органів і установ виконання покарань, відряджених до органів виконавчої влади та інших цивільних установ".

Пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України №1041 від 07.02.2001 року "Про порядок і норми грошового та матеріального забезпечення військовослужбовців Збройних сил, інших військових формувань, осіб начальницького складу органів внутрішніх справ, органів і установ виконання покарань, відряджених до органів виконавчої влади та інших цивільних установ" визначено, що військовослужбовцям, особам начальницького складу органів внутрішніх справ та органів і установ виконання покарань, відрядженим до органів виконавчої влади та інших цивільних установ, виплачується грошове та здійснюється матеріальне забезпечення, передбачене законодавством для військовослужбовців Збройних Сил, інших військових формувань, особового складу органів внутрішніх справ та органів і установ виконання покарань.

При цьому грошове забезпечення виплачується виходячи з окладів за посадами, займаними зазначеними особами в органах та установах, до яких вони відряджені, окладів за військовими званнями та інших видів грошового забезпечення у розмірах і порядку, визначених законодавством для військовослужбовців, осіб начальницького складу органів внутрішніх справ, органів і установ виконання покарань.

Як передбачено п. 10 ст. 6 Закону України "Про військовий обов`язок та військову службу", військовослужбовці Збройних Сил України та інших військових формувань можуть бути відряджені до державних органів, підприємств, установ, організацій, а також державних та комунальних навчальних закладів для виконання завдань в інтересах оборони держави та її безпеки із залишенням на військовій службі. Перелік посад, що заміщуються військовослужбовцями у таких державних органах, на підприємствах, в установах, організаціях, а також державних та комунальних навчальних закладах, затверджується Президентом України.

Указом Президента України № 126/2017 від 03.05.2017 року "Про Перелік посад, що заміщуються військовослужбовцями Збройних Сил України, інших військових формувань, правоохоронних органів спеціального призначення у державних органах, на підприємствах, в установах, організаціях, а також державних та комунальних навчальних закладах, та граничних військових звань за цими посадами" встановлено перелік посад Державного підприємства обслуговування повітряного руху України.

Крім того, перелік посад штатних працівників Державного підприємства обслуговування повітряного руху України затверджено постановою Кабінету Міністрів України №105 від 07 лютого 2001 року "Про затвердження переліку посад, що можуть бути заміщені військовослужбовцями Збройних Сил, Служби безпеки, інших військових формувань в органах виконавчої влади, інших цивільних установах, та граничних військових звань за цими посадами".

Таким чином, враховуючи обставини того, що позивач був відряджений до Державного підприємства обслуговування повітряного руху України для виконання службових обов`язків з залишенням на військовій службі, він отримував грошове забезпечення, виходячи з окладу за посадою, займаною ним в Державному підприємстві обслуговування повітряного руху, окладу за військовим званням та інших видів грошового забезпечення у розмірах і порядку, визначених законодавством для відповідних категорій військовослужбовців.

Згідно із ч. 4 ст. 63 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України.

З врахуванням вищевикладеного слід дійти висновку, що підставою для проведення перерахунку пенсії є фактична зміна хоча б одного з видів грошового забезпечення у бік підвищення відповідних категорій військовослужбовців, проведена на підставі рішення Кабінету Міністрів України про підвищення грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців.

Відповідно до листа Міністерства соціальної політики України від 12.07.2010 року №7408/0/14-10/039, керівник Державного підприємства Украерорух, згідно зі статтями 14 та 15 Закону України "Про оплату праці" та Положення про Об`єднану цивільно-військову системи організації повітряного руху України затвердженого Постановою КМУ від 19 липня 1999 р. N 1281, самостійно встановлює оклади за посадами штатних працівників.

26 лютого 2018 року набула чинності постанова Кабінету Міністрів України №103 від 21 лютого 2018 року "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяких іншим категоріям осіб", яка в свою чергу ввела в дію з 1 березня 2018 року постанову Кабінету Міністрів України "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" №704 від 30.08.2017 року.

При цьому, відповідно до п. 5 постанови Кабінету Міністрів України "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" №704 від 30.08.2017 року керівникам державних органів у межах асигнувань, що виділяються на їх утримання, надано право установлювати посадові оклади військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової-військової служби), особам рядового і начальницького складу, посади яких не передбачені цією Постановою.

Отже, слід дійти висновку, що Кабінетом Міністрів України делеговано керівникам державних органів, в тому числі й керівнику Державного підприємства обслуговування повітряного руху України, право визначати розміри посадових окладів військовослужбовцям, відрядженим до підприємства, які обіймають передбаченні законодавством посади у підприємстві.

З огляду на викладене слід дійти висновку, що наказ Державного підприємства обслуговування повітряного руху України від 11.01.2019 року №19 "Про підвищення окладів за займаними посадами військовослужбовцям, відрядженим до Украероруху" є підставою для перерахунку пенсії з 01.01.2019, оскільки збільшує розмір грошового забезпечення відряджених військовослужбовців.

Зазначена позиція суду відповідає висновкам Верховного Судом, викладеним у постановах від 10.07.2018 року, по справі №461/6479/16-а, від 24.04.2018 року по справі №461/939/17, від 03.05.2018 року по справі №638/13960/17, від 17.10.2018 року по справі № 461/1151/17, від 15.04.2019 року по справі №522/16973/17, від 12.03.2019 по справі №522/3049/17.

Крім того, суд вважає за необхідне вказати, що положеннями абз. 9, 11 п. 3 Постанови Кабінету Міністрів України №45 від 13.02.2008 року про затвердження Порядку про проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" визначено, що особам, що відряджалися для виконання службових обов`язків до органів державної влади, органів місцевого самоврядування, інших установ, організацій і підприємств та були звільнені із служби у зв`язку з виходом на пенсію безпосередньо з посад, на яких вони перебували, перерахунок пенсій провадиться на підставі довідок про розмір грошового забезпечення, виданих зазначеними органами, установами, організаціями і підприємствами. Зазначені довідки надсилаються до державних органів, у яких особи проходили службу до відрядження, а їх уповноважені органи подають довідки у п`ятиденний строк головним управлінням Пенсійного фонду України.

З огляду на вищевикладене, а також з урахуванням того, що наказами державного підприємства обслуговування повітряного руху України "Про підвищення окладів за займаними посадами військовослужбовцям, відрядженим до Украероруху" №19 від 11 січня 2019 року та "Про затвердження переліків назв посад та розмірів окладів військовослужбовців за прирівняними посадами" від 26 квітня 2019 року №383 з 01 січня 2019 року збільшено розмір грошового забезпечення за прирівняною посадою заступника начальника відділу управління використання повітряного простору Украероцентру, у зв`язку з чим позивачу видано довідку про розмір грошового забезпечення від 22.05.2019 року №1-24.2.2/2735/19, суд дійшов висновку, що з урахуванням положень частини 3 статті 63 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09 квітня 1992 року №2262-ХІІ пенсія позивача підлягає перерахунку у зв`язку зі зміною розміру грошового забезпечення.

Стосовно позовних вимог ОСОБА_1 щодо проведення перерахунку пенсії без обмеження її максимальним розміром, суд виходить з наступного.

Положення статті 43 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09 квітня 1992 року №2262-ХІІ відносно того, що максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не повинні перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність, доповнено відповідно до Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 24 грудня 2015року №848-VIII.

Зазначене положення в цілому визнано неконституційним відповідно до рішення Конституційного Суду України №7-рп/2016 від 20 грудня 2016року.

Згідно із пунктом 2 резолютивної частини рішення Конституційного Суду України №7-рп/2016 від 20 грудня 2016року, зокрема, частина 7 статті 43 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" втратила чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України даного рішення.

Таким чином, частина 7 статті 43 відсутня в Законі України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" з 20 грудня 2016 року.

Відповідно до Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 6 грудня 2016 року №1774-VIII, який відповідно до Прикінцевих положень цього Закону, набрав чинності з 1 січня 2017 року, у частині 7 статті 43 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" слова і цифри "у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року" замінено словами і цифрами "по 31 грудня 2017 року".

Таким чином, буквальне розуміння внесених Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 6 грудня 2016 року №1774-VIII змін, з урахуванням рішення Конституційного Суду України №7-рп/2016 від 20 грудня 2016 року, дозволяє стверджувати, що у Законі України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" відсутня частина 7 статті 43, а внесені до неї зміни, що полягають у зміні слів і цифр є нереалізованими.

Визначене свідчить про те, що статтею 43 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" не передбачено положень відносно того, що максимальний розмір пенсії не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів.

Отже, внесені Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 6 грудня 2016 року №1774 до частини 7 зазначеної статті, яка визнана неконституційною і втратила чинність, зміни (щодо періоду, протягом якого діють обмеження пенсії), самі по собі не створюють підстав для такого обмеження.

Таким чином, з урахуванням наведеного, судом встановлено, що зміст та обсяг досягнутих соціальних гарантій не може бути звужено через внесення змін до законодавства, шляхом ігнорування рішень Конституційного Суду України та конституційних прав.

Частиною 2 статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Законом України "Про судоустрій і статус суддів" встановлено, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Відповідно до частини 3 статті 23 Загальної Декларації прав людини, пункту 4 частини 1 Європейської Соціальної хартії, та частини 3 статті 46 Конституції України кожна особа похилого віку має право на справедливу і задовільну винагороду, соціальний захист, за роки важкої праці та шкідливих робіт, - яка є основним джерелом існування для них самих та їхніх сімей.

Як зазначив Європейський суд з прав людини у рішенні в справі "Пічкур проти України", яке набрало статусу остаточного 07 лютого 2014 року, різниця в поводженні, на яку заявник скаржився, порушувала статтю 14 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно з якою користування правами та свободами, визнаними в Конвенції, має бути забезпечено без дискримінації за будь-якою ознакою - статі, раси, кольору шкіри, мови, релігії, політичних чи інших переконань, національного чи соціального походження, належності до національних меншин, майнового стану, народження або за іншою ознакою, у поєднанні зі статтею 1 Першого протоколу до Конвенції, якою передбачено право кожної фізичної або юридичної особи мирно володіти своїм майном та закріплено, що ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Як зазначив Європейський суд з прав людини у рішенні у справі "Щокін проти України", питання, чи було дотримано справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав окремої особи, виникає лише тоді, коли встановлено, що оскаржуване втручання відповідало вимозі законності і не було свавільним.

Отже, встановлення Судом відсутності законності втручання, тобто вчинення дій не у спосіб, визначений законом, є достатньою підставою для висновку про те, що право позивача на мирне володіння своїм майном було порушено.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому, під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.

Таким чином, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Між тим, суд вважає за необхідне, з метою повного та ефективного захисту порушеного права позивача, вийти за межі позовних вимог та визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України щодо відмови у здійсненні перерахунку пенсії ОСОБА_1 виходячи з розрахунку 65% від грошового забезпечення на підставі довідки про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсії від 22.05.2019 року №1-24.2.2/2735/19, виданої державним підприємством обслуговування повітряного руху України, оскільки судом встановлено та підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, що відповідачем вчинені саме протиправні дії щодо відмови у здійсненні перерахунку пенсії позивача.

Також суд приходить до висновку про обґрунтованість та наявність правових підстав для задоволення позовних вимог в частині зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві здійснити перерахунок та виплату пенсії позивача, виходячи з розрахунку 65% від грошового забезпечення на підставі довідки про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсії від 22.05.2019 року №1-24.2.2/2735/19, наданої державним підприємством обслуговування повітряного руху України, починаючи з 01 січня 2019 року без обмеження її максимального розміру, з урахуванням проведених виплат.

Інші доводи та аргументи учасників не спростовують висновків суду.

Згідно з ч. 1 ст. 9, ст. 72, ч.ч. 1, 2, 5 ст. 77 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

Згідно ч. 2 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, Окружний адміністративний суд міста Києва, з урахуванням вимог встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, адміністративний позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Як вбачається з наявної у матеріалах справи квитанції від 23.07.2019 №78057, позивачем під час звернення з даним позовом до суду сплачено судовий збір у розмірі 768,40 грн. Відтак, суд вказує про присудження вказаних судових витрат за рахунок бюджетних асигнувань відповідача в частині задоволених позовних вимог на користь позивача у сумі 768,40 грн.

Керуючись ст. ст. 2, 77, 139, 243-245, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) задовольнити та вийти за межі позовних вимог.

2. Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України щодо відмови у здійсненні перерахунку пенсії ОСОБА_1 виходячи з розрахунку 65% від грошового забезпечення на підставі довідки про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсії від 22.05.2019 року №1-24.2.2/2735/19, виданої державним підприємством обслуговування повітряного руху України.

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у місті Києві здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 , виходячи з розрахунку 65% від грошового забезпечення на підставі довідки про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсії від 22.05.2019 року №1-24.2.2/2735/19, виданої державним підприємством обслуговування повітряного руху України, починаючи з 01 січня 2019 року без обмеження її максимального розміру, з урахуванням проведених виплат.

4. Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) судові витрати за сплату судового збору в загальному розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) гривень 40 копійок за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (04053, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, 16, ).

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293, 295, 296 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя І.П. Васильченко