Справа № 340/2501/19
Суддя: Юрко І.В.
Дата ухвалення: 2020-04-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

13 квітня 2020 року м. Дніпросправа № 340/2501/19

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого - судді Юрко І.В. (доповідач), суддів: Чабаненко С.В., Чумака С.Ю., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Кіровоградській області на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 26 грудня 2019 року в адміністративній справі № 340/2501/19 (головуючий суддя першої інстанції Черниш О.А.) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Кіровоградській області, Головного управління ДПС у Кіровоградській області (третя особа - Державна податкова служба України) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач 07.10.2019 року звернувся до Кіровоградського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДПС у Кіровоградській області, в якому просив:

- визнати неправомірними дії ГУ ДПС у Кіровоградській області щодо відмови у наданні до Державної податкової служби України висновку щодо виплати йому одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням третьої групи інвалідності, що настала внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ (податковій міліції), відповідно до Закону України «Про міліцію» (в редакції Закону України від 13.02.2015 року) та Порядку та умов, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №850 від 21.10.2015 року, для прийняття відповідного рішення;

- зобов`язати ГУ ДПС у Кіровоградській області подати до Державної податкової служби України висновок щодо виплати йому такої одноразової грошової допомоги, для прийняття відповідного рішення.

В обгрунтування позову зазначено, що з 1998 року позивач проходив службу в органах податкової міліції, з якої 31.12.2008 року був звільнений у запас через хворобу. З 15.08.2019 року позивачу встановлено третю групу інвалідності, що настала внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ (податковій міліції), втрата професійної працездатності склала 40%. У вересні 2019 року позивач подав заяву, якою просив підготувати висновок про призначення та виплати одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням інвалідності та направити цей висновок до ДПС України для прийняття рішення про її призначення. Відповідач відмовив у задоволенні заяви.

Під час провадження у суді першої інстанції до участі у справі залучено другого відповідача Головне управління ДФС у Кіровоградській області та третю особу - Державну податкову службу України.

Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 26 грудня 2019 року адміністративний позов задоволено.

Визнано протиправною бездіяльність Головного управління ДФС у Кіровоградській області щодо нескладення та ненаправлення висновку до Державної фіскальної служби України щодо виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням третьої групи інвалідності, що настала внаслідок захворювання, пов`язаного з проходження служби в органах внутрішніх справ (податковій міліції).

Зобов`язано Головне управління ДФС у Кіровоградській області не пізніше 15 днів з дня набрання цим рішенням суду законної сили скласти та направити до Державної фіскальної служби України висновок щодо виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням третьої групи інвалідності, що настала внаслідок захворювання, пов`язаного з проходження служби в органах внутрішніх справ (податковій міліції).

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Кіровоградській області відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, відповідач - Головне управління ДФС у Кіровоградській області, подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення суду першої інстанції скасувати в частині задоволених позовних вимог та відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

В обгрунтування апеляційної скарги зазначено, що рішення суду першої інстанції ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Позивач, відповідач - Головне управління ДПС у Кіровоградській області, та третя особа відзиви на апеляційну скаргу не подали.

Сторони про дату та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Рішення суду першої інстанції ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження, тому суд апеляційної інстанції розглядає справу в порядку письмового провадження.

Відповідно до частин першої та другої статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, встановила наступне.

Позивач - ОСОБА_1 проходив службу в органах податкової міліції на посаді заступника начальника відділу податкової міліції ДПІ у Новоукраїнському районі.

Наказом Державної податкової адміністрації у Кіровоградській області №523-0 від 30.12.2008 року позивача з 31.12.2008 року звільнено з органів податкової міліції у запас Збройних Сил з постановкою на військовий облік за п.64 «б» (через хворобу) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.07.1991 року №114. (а.с. 11).

За результатами первинного огляду МСЕК з 15.08.2019 року позивачу встановлено третю групу інвалідності у зв`язку із наявністю захворювання, пов`язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ безтерміново, що підтверджується довідкою до акту огляду МСЕК №564382 Серії 12 ААБ (а.с.13 - 14).

У вересні 2019 року ОСОБА_1 поштою направив заяву, адресовану ГУ ДПС у Кіровоградській області, в якій просив надати висновок щодо виплати одноразової грошової допомоги відповідно до статті 23 Закону України «Про міліцію» (в редакції Закону України №208-VІІІ від 13.02.2015 року), постанови Кабінету Міністрів України №850 від 21.10.2015 року, статті 356 Податкового кодексу України та направити цей висновок до Державної податкової служби України для прийняття рішення про призначення виплати (а.с.15 - 16).

ГУ ДФС у Кіровоградській області листом №2564/Ж/11-28-04-33 від 20.09.2019 року повідомило ОСОБА_1 про те, що висновок щодо виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції передбачений постановою Кабінету Міністрів України №850 від 21.10.2015 року «Про затвердження Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції», однак її дія не поширюється на співробітників податкової міліції, тому підготувати такий висновок неможливо (а.с. 17).

Не погодившись з таким рішенням, ОСОБА_1 оскаржив його до суду.

Задовольняючи адміністративний позов до Головного управління ДФС у Кіровоградській області, суд першої інстанції виходив із того, що ГУ ДФС у Кіровоградській області, дотримуючись порядку призначення та виплати одноразової грошової допомоги, отримавши заяву позивача з поданими документами, повинно було упродовж 15 днів подати до Державної фіскальної служби України, як до розпорядника бюджетних коштів, висновок щодо можливості виплати позивачу цієї допомоги. Таких дій ГУ ДФС у Кіровоградській області не вчинило, натомість, листом №2564/Ж/11-28-04-33 від 20.09.2019 року повідомило позивача про те, що норми Порядку №850 не поширюються на працівників податкової міліції, фактично вирішивши питання про наявність або відсутність підстав для виплати одноразової грошової допомоги, яке не відноситься до його компетенції.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до пункту 353.1 статті 353 Податкового кодексу України особи начальницького і рядового складу податкової міліції проходять службу у порядку, встановленому законодавством для осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ.

Пунктом 356.1 статті 356 Податкового кодексу України передбачено, що держава гарантує правовий та соціальний захист осіб начальницького і рядового складу податкової міліції та членів їхніх сімей. На них поширюються гарантії соціального і правового захисту, передбачені статтями 20-23 Закону України «Про міліцію» та Законом України «Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ і деяких інших осіб та їх соціальний захист».

Згідно з частиною 6 статті 23 Закону України «Про міліцію» (в редакції Закону України №208-VIII від 13.02.2015 року «Про внесення змін до статті 23 Закону України «Про міліцію», який набрав чинності 12.03.2015 року) у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного працівнику міліції під час виконання ним службових обов`язків, яке призвело до встановлення йому інвалідності, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності I групи, 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності II групи, 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності III групи в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України. Визначення ступеня втрати працездатності працівником міліції у період проходження служби в органах внутрішніх справ у кожному випадку ушкодження здоров`я здійснюється в індивідуальному порядку відповідно до законодавства.

Закон України «Про міліцію» втратив чинність 07.11.2015 року у зв`язку із набранням чинності Законом України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 року.

Як передбачено абзацами 2, 3 пункту 15 розділу ХІ Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про Національну поліцію», доповненими Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення гарантій соціального захисту колишніх працівників органів внутрішніх справ України та членів їхніх сімей» від 23.12.2015 року №900-VIII, за колишніми працівниками міліції, у тому числі пенсіонерами, а також членами їхніх сімей, іншими особами зберігаються пільги, компенсації і гарантії, передбачені цим Законом для колишніх поліцейських, членів їхніх сімей, інших осіб.

Право на отримання одноразової грошової допомоги, інших виплат, передбачених Законом України «Про міліцію», зберігається і здійснюється в порядку, що діяв до набрання чинності Законом України «Про Національну поліцію».

Постановою Кабінету Міністрів України №850 від 21.10.2015 року затверджено Порядок та умови призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції (далі по тексту - Порядок № 850).

Пунктом 2 вказаної Постанови установлено, що особам, які до набрання чинності Законом України №208-VIII від 13.02.2015 року «Про внесення змін до статті 23 Закону України «Про міліцію» щодо виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або каліцтва працівника міліції» мають право на отримання одноразової грошової допомоги, допомога призначається і виплачується відповідно до Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або інвалідності працівника міліції, податкової міліції, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №707 від 12.05.2007 року.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що інвалідність позивачу встановлено з 15.08.2019 року, тобто після набрання чинності Законом України №208-VIII від 13.02.2015 року «Про внесення змін до статті 23 Закону України «Про міліцію» та Порядком №850.

За правовою позицією, висловленою Верховним Судом в постанові від 20 травня 2019 року у справі №405/704/17 (2-а/405/29/17), за колишніми працівниками міліції, в тому числі і податкової міліції, яким встановлено інвалідність внаслідок захворювання, що пов`язане з проходженням служби в органах внутрішніх справ, зберігається право на отримання одноразової грошової допомоги на умовах, передбачених Законом України «Про міліцію» та Порядку №850.

Згідно з пунктом 2 Порядку №850 днем виникнення права на отримання грошової допомоги є: у разі загибелі (смерті) працівника міліції - дата смерті, що зазначена у свідоцтві про смерть; у разі встановлення працівнику міліції інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності - дата встановлення втрати працездатності, що зазначена в довідці медико-соціальної експертної комісії.

Підпунктом 2 пункту 3 Порядку №850 передбачено, що грошова допомога призначається і виплачується у разі установлення працівникові міліції інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого під час виконання ним службових обов`язків, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, у розмірі: 250-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності I групи; 200-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності II групи; 150-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності III групи.

Відповідно до пункту 7 Порядку №850 працівник міліції, якому призначається грошова допомога у разі встановлення інвалідності чи часткової втрати працездатності без установлення інвалідності, подає за місцем служби такі документи: заяву (рапорт) про виплату грошової допомоги у зв`язку з установленням інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності за формою згідно з додатком до цих Порядку та умов; довідку медико-соціальної експертної комісії про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності (у відсотках).

До заяви додаються копії: довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією; постанови відповідної військово-лікарської комісії щодо встановлення причинного зв`язку поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання; акта розслідування нещасного випадку та акта, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва) працівника міліції, зокрема про те, що воно не пов`язане з учиненням ним кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком учинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, за формою, що затверджується МВС; сторінок паспорта з даними про прізвище, ім`я та по батькові і місце реєстрації; документа, що підтверджує реєстрацію у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків (сторінки паспорта громадянина України - для особи, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомила про це відповідному контролюючому органу і має відповідну відмітку у паспорті громадянина України).

Пунктами 8, 9 Порядку №850 передбачено, що керівник органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, подає МВС в 15-денний строк з дня реєстрації документи, зазначені в пунктах 6 або 7 цих Порядку та умов, висновок щодо виплати грошової допомоги, а також у разі загибелі (смерті) працівника міліції: витяг з наказу про виключення загиблого (померлого) працівника міліції із списків особового складу; витяг з особової справи про склад сім`ї загиблого (померлого) працівника міліції.

МВС в місячний строк після надходження зазначених у пункті 8 цих Порядку та умов документів приймає рішення про призначення або у випадках, передбачених пунктом 14 цих Порядку та умов, про відмову в призначенні грошової допомоги і надсилає його разом із зазначеними документами керівникові органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, для видання наказу про виплату такої допомоги, або у разі відмови - для письмового повідомлення осіб із зазначенням мотивів відмови.

Згідно з пунктами 10, 11 Порядку №850 грошова допомога виплачується в порядку черговості відповідно до дати прийняття МВС рішення про її призначення, але не пізніше двох місяців із дня прийняття зазначеного рішення в межах та за рахунок коштів, передбачених державним бюджетом на утримання МВС.

Виплата грошової допомоги проводиться шляхом перерахування органом внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, суми виплати на рахунок, відкритий особою, якій призначається грошова допомога, в установі банку або через касу органу внутрішніх справ.

Наведене свідчить про те, що на керівника органу, у якому проходив службу працівник міліції, покладається обов`язок в 15-денний строк з дня реєстрації заяви (рапорта) про виплату грошової допомоги та доданих до неї документів скласти висновок щодо виплати такої грошової допомоги, а рішення про призначення або відмову в призначенні грошової допомоги приймається розпорядником бюджетних коштів в місячний строк після надходження документів, зазначених у пункті 8 Порядку №850.

Отже ГУ ДФС у Кіровоградській області, дотримуючись порядку призначення та виплати одноразової грошової допомоги, отримавши заяву позивача з поданими документами, повинно було упродовж 15 днів подати до Державної фіскальної служби України, як до розпорядника бюджетних коштів, висновок щодо можливості виплати позивачу цієї допомоги.

Таких дій ГУ ДФС у Кіровоградській області не вчинило, натомість, листом №2564/Ж/11-28-04-33 від 20.09.2019 року повідомило позивача про те, що норми Порядку №850 не поширюються на працівників податкової міліції, фактично вирішивши питання про наявність або відсутність підстав для виплати одноразової грошової допомоги, яке не відноситься до його компетенції.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що у спірних правовідносинах ГУ ДФС у Кіровоградській області допустило протиправну бездіяльність, оскільки, отримавши заяву позивача від 12.09.2019 року про призначення одноразової грошової допомоги, не склало висновок щодо виплати такої грошової допомоги та не подало його до Державної фіскальної служби України, як до розпорядника бюджетних коштів, для прийняття відповідного рішення.

ГУ ДФС у Кіровоградській області в апеляційній скарзі не заперечує встановлену судом першої інстанції обставину, що воно є належним відповідачем у справі.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Головним управлінням ДФС у Кіровоградській області, як відповідачем та суб`єктом владних повноважень, не доведено правомірність бездіяльності щодо нескладання та ненаправлення висновку до Державної фіскальної служби України щодо виплати позивачеві одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням третьої групи інвалідності, що настала внаслідок захворювання, пов`язаного з проходження служби в органах внутрішніх справ (податковій міліції).

За таких обставин суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про задоволення адміністративного позову.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду відсутні.

Згідно частини першої статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Вирішуючи питання про можливість касаційного оскарження постанови суду апеляційної інстанції, колегія суддів зазначає таке.

Відповідно до пункту 2 частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності.

За приписами пункту 3 частини шостої статті 12 Кодексу адміністративного судочинства України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є, зокрема, справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

Керуючись статтями 12, 77, 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Кіровоградській області на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 26 грудня 2019 року в адміністративній справі № 340/2501/19 залишити без задоволення.

Рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 26 грудня 2019 року в адміністративній справі № 340/2501/19 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена в касаційному порядку.

Головуючий - суддя І.В. Юрко

суддя С.В. Чабаненко

суддя С.Ю. Чумак