Справа № 138/132/20
Суддя: Капустинський М.М.
Дата ухвалення: 2020-04-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 138/132/20

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Київська Т.Б.

Суддя-доповідач - Капустинський М.М.

14 квітня 2020 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Капустинського М.М.

суддів: Охрімчук І.Г. Смілянця Е. С. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Могилів-Подільського прикордонного загону імені Героя України старшого лейтенанта Вячеслава Семенова Південного регіонального управління Державної прикордонної служби України на рішення Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 12 березня 2020 року (рішення ухвалено у м.Могилів-Подільський) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Могилів-Подільського прикордонного загону імені Героя України старшого лейтенанта В`ячеслава Семенова Південного регіонального управління Державної прикордонної служби України військова частина НОМЕР_1 про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, закриття провадження у такій справі, визнання дій протиправними та відшкодування моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В :
Позивач звернувся до суду з вказаним вище позовом, який мотивовано тим, зокрема, що він є громадянином Республіки Молдова. В обґрунтування позову зазначав, що 11.01.2020 позивач провідував свого батька, який є громадянином України та проживає в м.Могилів-Подільський Вінницької області. Того ж дня, при перетині державного кордону в напрямку «Вихід з України» позивача було затримано працівниками Могилів-Подільського прикордонного загону в міжнародному пропускному пункті «Могилів-Подільський-Отач» в зв`язку з перевищенням строку перебування на території України на одну добу та винесено відносно нього постанову про накладення адміністративного стягнення серії ПдРУ №031205 за ч.2 ст.203 КУпАП, якою накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 3400,00 грн. Позивач зазначає, що в ході складення протоколу про адміністративне правопорушення та винесення постанови про накладення адміністративного стягнення йому не було роз`яснено його права та обов`язки, не було забезпечено перекладача. Крім того, у вчиненні даного адміністративного правопорушення винуватий працівник Могилів-Подільського прикордонного загону, який пропустив позивача на територію України.

Рішенням Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 12 березня 2020 року позов задоволено частково.

Скасовано постанову начальника 1-ї групи ІПК ВПС «Могилів-Подільський» Петрини Д.О. серії ПдРУ №031205 від 11.01.2020 про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 за ч.2 ст.203 КУпАП і закрито справу про адміністративне правопорушення.

В задоволенні інших вимог позову - відмовлено.

Стягнуто з Могилів-Подільського прикордонного загону імені героя України старшого лейтенанта В`ячеслава Семенова, військова частина НОМЕР_1 за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень на користь ОСОБА_2 судові витрати у виді витрат пов`язаних із залученням перекладача у розмірі 619 (шістсот дев`ятнадцять) гривень 52 копійки.

Решту судових витрат пов"язаних із залученням перекладача у розмірі 619 (шістсот дев`ятнадцять) гривень 52 копійки вирішено компенсувати за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким у позові відмовити. В апеляційній скарзі зазначає, що під час перетину громадянином Республіки Молдова ОСОБА_1 державного кордону України на вихід в міжнародному пункті пропуску для автомобільного сполучення «Могилів-Подільський-Отач» сталося спрацювання бази даних ІТС «Гарт-1» та на екрані АРМ «Інспектор» ПТК АПК ІТС «Гарт-1» з`явилося відповідне інформаційне повідомлення. Зважаючи на викладене, відносно позивача винесено постанову про накладення адміністративного стягнення.

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Судом встановлено, що позивач є громадянином Республіки Молдова, що підтверджується копією його паспорту (а.с.47).

Тобто, позивач є іноземцем, оскільки п.6 ч.1 ст.1 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» (далі - Закон) визначено, що іноземець це особа, яка не перебуває у громадянстві України і є громадянином (підданим) іншої держави або держав.

11.01.2020 інспектором прикордонної служби 2-ї категорії відділу прикордонної служби «Могилів-Подільський» Бойко В.В. складено протокол про адміністративне правопорушення серії ПдРУ № 157215 за ч.2 ст.203 КУпАП. В даному протоколі зазначено, що 11.01.2020 о 13 годині 15 хвилин в пункті пропуску для автомобільного сполучення "Могилів-Подільський-Отач" на напрямку «Вихід з України» виявлений громадянин Республіки Молдова ОСОБА_1 , який порушив встановлений термін перебування на території України, передбачений п.2 Порядку, затвердженого Постановою КМУ від 15.02.2012 № 150, а саме: протягом 180 діб перебував в Україні 91 добу, термін перебування перевищив на 1 добу, тобто вчинив правопорушення, передбачене ч.2 ст.203 КУпАП.

Зазначений протокол був розглянутий начальником 1-ї групи ІПК ВПС «Могилів-Подільський» ОСОБА_3 . Того ж дня, за результатами розгляду протоколу винесено постанову про накладення адміністративного стягнення серії ПдРУ №031205. Вказаною постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.203 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 3400,00 грн.

Вважаючи вказану постанову протиправною, винесеною з порушенням норм чинного законодавства, позивач звернувся до суду з позовом про її скасування.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив з того, що оскаржувана постанова прийнята відповідачем без залучення перекладача, а також не містить інформації про відмову позивача від перекладача саме з російської мови, тобто мови, якою він володіє.

Розглядаючи питання про законність та обґрунтованість судового рішення, яким частково задоволено позов, суд апеляційної інстанції враховує наступне.

Згідно з приписами ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 ст.222-1 КУпАП органи Державної прикордонної служби України розглядають справи про адміністративні правопорушення, пов`язані з порушенням прикордонного режиму, режиму в пунктах пропуску через державний кордон України або режимних правил у контрольних пунктах в`їзду - виїзду, порушенням іноземцями та особами без громадянства правил перебування в Україні і транзитного проїзду через її територію, невиконанням рішення про заборону в`їзду в Україну, порушенням порядку в`їзду на тимчасово окуповану територію України або виїзду з неї, а також з порушенням порядку в`їзду до району проведення антитерористичної операції або виїзду з нього (стаття 202, частина друга статті 203, стаття 203-1 (щодо порушень, виявлених у пункті пропуску (пункті контролю) через державний кордон України, контрольному пункті в`їзду-виїзду або контрольованому прикордонному районі), статті 204-2, 204-4).

Правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні, та порядок їх в`їзду в Україну та виїзду з України визначає Закон України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» від 22.09.2011 №3773-VI (надалі - Закон №3773-VI).

Відповідно до п.6 ч.1 ст.1 Закону №3773-VI іноземець - особа, яка не перебуває у громадянстві України і є громадянином (підданим) іншої держави або держав.

Відповідно до ч.16 ст.4 Закону №3773-VI, іноземці та особи без громадянства, які в`їхали в Україну на інших законних підставах, вважаються такими, які тимчасово перебувають на території України на законних підставах на період наданого візою дозволу на в`їзд або на період, встановлений законодавством чи міжнародним договором України.

Частиною 1 ст.9 Закону №3773-VI визначено, що іноземці та особи без громадянства в`їжджають в Україну за наявності визначеного цим Законом чи міжнародним договором України паспортного документа та одержаної у встановленому порядку візи, якщо інше не передбачено законодавством чи міжнародними договорами України.

Строк перебування іноземців та осіб без громадянства в Україні встановлюється візою, законодавством України чи міжнародним договором України ( ч.3 ст.9 даного Закону).

Отже, зазначеними нормами права визначено обов`язок іноземців неухильно додержуватися Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, в контексті спірних відносин дотримуватися строків перебування на території України; визначено строки перебування на території України; визначено порядок та умови продовження строку перебування на території України.

Відповідно до ч.1 ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з ч.2 ст.203 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за недодержання іноземцями та особами без громадянства встановленого порядку реєстрації або проживання на території України за недійсними документами чи документами, строк дії яких закінчився, або порушення встановленого терміну перебування в Україні, виявлені в пунктах пропуску (пунктах контролю) через державний кордон України або контрольних пунктах в`їзду-виїзду, у вигляді попередження або накладення штрафу від ста до трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно з п.2 Порядку продовження строку перебування та продовження або скорочення строку тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства на території України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 лютого 2012 року №150, іноземці та особи без громадянства, які на законній підставі прибули в Україну, можуть тимчасово перебувати на її території: не більш як 90 днів протягом 180 днів у разі в`їзду іноземців, які є громадянами держав з безвізовим порядком в`їзду, якщо інший строк не визначено міжнародними договорами України. Порядок обчислення зазначеного строку встановлюється Міністерством внутрішніх справ України.

Так, пунктом 5 Порядку обчислення строку тимчасового перебування в Україні іноземців, які є громадянами держав з безвізовим порядком в`їзду, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 20 липня 2015 року №884, встановлено, що під час виїзду іноземця з території України посадова особа Держприкордонслужби перевіряє чи не перевищив він строк перебування на території України шляхом відрахування від дня фактичного виїзду 180 днів назад. Іноземець не порушив зазначений строк, якщо в межах цього 180-денного періоду він перебував на території України не більше 90 днів.

Відповідно до положення п.3 Порядку №884, під час в`їзду іноземця на територію України обчислення дозволеного йому строку перебування здійснює посадова особа Держприкордонслужби в пункті пропуску (пункті контролю) через державний кордон України шляхом відрахування від дня фактичного в`їзду 180 днів назад. Іноземець не порушив зазначений строк, якщо в межах цього 180-денного періоду він перебував на території України не більше 90 днів.

Відповідно до пп.2.8.2 п.2.8 Інструкції з організації і здійснення перевірки документів громадян України, іноземців та осіб без громадянства, які перетинають державний кордон, під час здійснення стандартної перевірки документів іноземців та осіб без громадянства, потрібно додатково перевіряти під час виїзду з України: документи, передбачені частиною першою статті 15 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства»; виконання вимог щодо дотримання встановлених законодавством правил і строків перебування в Україні (підраховується автоматизовано відповідно до Положення про базу даних «Відомості про іноземців та осіб без громадянства, які перевищили термін реєстрації паспортних документів в Україні», затвердженого наказом Адміністрації Державної прикордонної служби України 27.05.2008 №444 (далі - Положення №444)).

Так, згідно п.8 Положення №444, база даних формується шляхом автоматизованого підрахунку кількості днів тимчасового перебування на території України іноземців та осіб без громадянства за інформацією про їх в`їзд в Україну та виїзд з України, що зберігається в базі даних «Відомості про осіб, які перетнули державний кордон України» (далі - База даних осіб), яка створена і функціонує відповідно до Положення про базу даних «Відомості про осіб, які перетнули державний кордон України», затвердженого наказом Адміністрації Державної прикордонної служби України від 25 червня 2007 року №472, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 5 липня 2007 року за №765/14032.

Пунктом 10 Положення №444 зазначено, що перевірка інформації за Базою даних здійснюється автоматично з використанням автоматизованих робочих місць «Інспектор» (стаціонарних, портативних, кишенькових) (далі - АРМ «Інспектор») ПТК АПК ІТС «Гарт-1» під час уведення інформації до Бази даних осіб посадовими особами підрозділів органів охорони державного кордону Державної прикордонної служби України, які в установленому порядку призначені і несуть службу в прикордонному наряді «Перевірка документів», шляхом асоціативного пошуку за такими реквізитами (з визначеним відсотком збігу даних):

-прізвище та ім`я особи (латинськими літерами) - 90%;

-дата народження - 100%;

-громадянство - 100%;

-серія і номер паспортного документа - 100%.

У разі збігу даних за цими реквізитами з даними, що зберігаються в Базі даних, на екрані АРМ «Інспектор» ПТК АПК ІТС «Гарт-1» з`являється відповідне інформаційне повідомлення з відображенням даних про особу із зазначенням коду ознаки інформації «ПТР» (перевищення іноземцем або особою без громадянства терміну реєстрації паспортного документа).

Як вбачається з матеріалів справи, 11.01.2020 о 12:01 під час перетину кордону громадянином Республіка Молдова ОСОБА_1 державного кордону України на вихід в міжнародному пункті пропуску для автомобільного сполучення «Могилів-Подільський-Отач» та здійснення процедури прикордонного контролю сталося спрацювання бази даних ІТС «Гарт-1» у зв`язку із збігом даних з реквізитів паспортного документу з даними, що зберігаються в Базі даних, що підтверджується витягом з робочого журналу ПТК АПК «Гарт-1/П» ІТС «Гарт-1» за 11.01.2020.

З аналізу витягу з бази даних "Відомості про іноземців та осіб без громадянства, які перевищили термін реєстрації паспортних документів в Україні" щодо фактів перетинання державного кордону України громадянином Республіки Молдови ОСОБА_1 був складений відповідний підрахунок від 26.02.2020, яким також підтверджується, що термін перебування позивача на території України протягом останніх 180 днів станом на 11.01.2020 склав 91 добу.

Таким чином, вказані документи підтверджують те, що ОСОБА_1 порушено п.п.2 п.2 Порядку продовження строку перебування та продовження або скорочення строку тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства на території України.

Позивач посилається, як на підставу не визнання своєї вини у вчиненні правопорушення це те, що на його думку таке порушення було спровоковано працівниками прикордонної служби, які впустили його того ж дня на територію України, оскільки особисто він не підраховує скільки разів він перетинає кордон між Республікою Молдова на Україною.

Так, згідно п.3 Порядку, під час в`їзду іноземця на територію України обчислення дозволеного йому строку перебування здійснює посадова особа Держприкордонслужби в пункті пропуску (пункті контролю) через державний кордон України шляхом відрахування від дня фактичного в`їзду 180 днів назад. Іноземець не порушив зазначений строк, якщо в межах цього 180-денного періоду він перебував на території України не більше 90 днів.

Разом з тим, дії посадових осіб Держприкордонслужби щодо пропуску позивача 11.01.2020 на територію України не є предметом спору в даній адміністративній справі, оскільки оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення є окремою категорію адміністративних спорів, які віднесені до юрисдикції місцевого загального суду, як адміністративного.

Крім того, позивач стверджує, що 11.01.2020 йому не було забезпечено участь перекладача, а українською мовою він не володіє, однак розуміє її в певній мірі та вважає своєю рідною мовою російську.

Як вбачається з матеріалів справи, відносно ОСОБА_1 на зворотному боці протоколу про адміністративне правопорушення серії ПдРУ №157215 в графі «Підпис особи, яка притягається до адміністративної відповідальності», яка міститься після зазначення про ознайомлення зі змістом протоколу, отримання його копії та про повідомлення про час та місце розгляду самої справи про адміністративне правопорушення, наявний підпис позивача та власноручно написані ним пояснення, вчинені російською мовою про те, що він не визнає себе винним у вчиненні адміністративного правопорушення. Жодного зазначення про те, що йому не зрозуміло зміст такого документу чи про те, що йому потрібен перекладач з української на російську мову він не написав.

Також на другій сторінці протоколу про адміністративне правопорушення міститься ще один підпис позивача після ознайомлення з правами та після пояснень ОСОБА_1 , які були записані з його слів особою, яка складала такий документ та які повністю відповідають позиції позивача висловленій в межах даного провадження у справі, а саме з приводу того, що у вчиненні правопорушення винні працівники прикордонної служби.

Дійсність підписів позивача в протоколі та його пояснень були підтвердженні самим же позивачем в ході розгляду справи.

Як встановлено судом, уже після складання протоколу про адміністративне правопорушення позивач усно заявив клопотання про забезпечення йому перекладача з румунської на українську мову.

Так, саме за клопотанням позивача відповідачем було забезпечено йому перекладача, який прибув на місце о 14 год. 00 хв., тобто до розгляду справи по суті, однак згідно рапорту, датованого 11.01.2020, складеного начальником віпс « ІНФОРМАЦІЯ_1 » ОСОБА_4 , який і був залучений, як перекладач, під час спілкування з ОСОБА_1 було встановлено, що він румунської мови дійсно не розуміє, однак володіє українською та російською мовами (а.с.51).

Отже, відповідач встановивши, що позивач розмовляє та пише російською мовою, а не українською та те що він є іноземцем, не забезпечив йому участь перекладача під час розгляду по суті справи про адміністративне правопорушення.

Так, право іноземця на допомогу перекладача регламентовано не тільки внутрішніми нормативно-правовими актами України, а й пунктом 1 статті 5 Декларації про права людини у відношенні осіб, що не є громадянами країни, в якій вони проживають, проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН 13.12.1985 на виконання Міжнародних пактів про права людини, що ратифіковані Україною, а також на важливості забезпечення права особи на перекладача неодноразово наголошувалось в рішеннях Європейського суду з прав людини (рішення від 28.11.1978 р. у справі «Лудіке, Белкасем і Коч проти ФРН», від 19.12.1989 у справі «Камазінскі проти Австрії», від 30.05.1980 у справі «Артіко проти Італії»).

Отже, лише дотримання права іноземця на перекладача при прийнятті суб`єктом владних повноважень постанови про накладення штрафу відносно нього є достатньою і необхідною правовою підставою вважати, що він обізнаний з його змістом і сутністю, а отже, знає або повинен знати про втручання в його права.

На підтвердження обставини володіння позивачем українською мовою, представник відповідача надав суду копію протоколу про адміністративне правопорушення серії ПдРУ №311932 від 28.12.2019 та копію постанови про накладення адміністративного стягнення №001467 від 28.12.2019 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.203 КУпАП у виді попередження. Зі змісту вказаних доказів слідує, що перекладач не залучався (а.с.57,58). В графі «Зміст постанови доведено до відома особи, яка притягається до адміністративної відповідальності зрозумілою мовою, копію цієї постанови отримано» наявний підпис ОСОБА_1 .

Суд звертає увагу, що поняття «володіти» та «розуміти» є різними, особливо що стосується знання іноземної мови.

Поряд з цим, при вирішенні даного спору суд враховує ту обставину, що не зважаючи на факт розуміння позивачем української мови, суду не надано доказів, які б підтверджували ту обставину, що позивач дійсно міг скористатись усіма належними йому правами при вирішенні справи по суті, через відсутність доказу саме володіння ним такою мовою.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції стосовно того, що незважаючи на те, що позивач перебував на території України понад встановлений нормами чинного законодавства строк, оскаржувана постанова прийнята відповідачем без залучення перекладача, а також не містить інформації про відмову позивача від перекладача саме з російської мови, тобто з порушенням норм чинного законодавства.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що митний орган, як суб`єкт владних повноважень, розглядаючи справу про адміністративне правопорушення діяв не у спосіб передбачений законами та Конституцією України оскільки, порушив процедуру розгляду справи про порушення митних правил, належним чином не повідомив позивача про час та місце розгляду адміністративної справи.

Приписами ч.2 ст.77 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

При цьому колегія суддів зазначає, що доводами у апеляційній скарзі не спростовано обґрунтування рішення суду першої інстанції та відповідач не довів правомірності ухваленого ним рішення.

Згідно ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Таким чином, на думку колегії суддів апеляційної інстанції, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.315,316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу Могилів-Подільського прикордонного загону імені Героя України старшого лейтенанта Вячеслава Семенова Південного регіонального управління Державної прикордонної служби України залишити без задоволення, а рішення Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 12 березня 2020 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Постанова суду складена в повному обсязі 14 квітня 2020 року.

Головуючий Капустинський М.М.

Судді Охрімчук І.Г. Смілянець Е. С.