Справа № 214/1490/20
Суддя: Євтушенко О. І.
Дата ухвалення: 2020-04-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 214/1490/20
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

14 квітня 2020 року м. Кривий Ріг

Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді Євтушенка О.І.,

секретар судового засідання - Єременко К.С.,

за участю:

представника позивача - адвоката Новака А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовною заявою представника ОСОБА_1 - адвоката Новака Артура Михайловича до інспектора роти №1 батальйону №2 Полку патрульної поліції в м. Кривий Ріг Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції Іванчука Євгена Віталійовича, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Полк патрульної поліції в м. Кривий Ріг Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі,-

Представники сторін:

від позивача - адвокат Новак А.М.,

від третьої особи - Краснов К.В.,

ВСТАНОВИВ:

Адвокат Новак А.М., діючи від імені та в інтересах ОСОБА_1 , звернувся до суду з позовом 28 лютого 2020 року, в якому просить суд скасувати постанову серії ЕАК №2123605 від 18 лютого 2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.121 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу.

Пред`явлені вимоги мотивовано тим, що 18 лютого 2020 року суб`єктом владних повноважень - інспектором ПП Іванчуком Є.В. у відношенні ОСОБА_1 . винесено постанову серії ЕАК №2123605 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.121 КУпАП за порушення п.31.4.3 КУпАП та накладення штрафу в сумі 340 грн. 00 коп. Із постанови вбачається, що 17 лютого 2020 року о 23 год. 39 хв. ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки ВАЗ 21051, р/н НОМЕР_1 , по автодорозі б-ру Маршала Василевського 13, м. Кривий Ріг, у якого не горіли лампи правого заднього стоп-сигналу та світлового покажчика повороту, чим порушив п.31.4.3 ПДР України. Оскаржувану постанову представник позивача вважає незаконною та такою, що підлягає скасуванню, оскільки фактично ПДР України Жуков С.О. не порушував. Дійсно, 17 лютого 2020 року приблизно о 23 год. 39 хв. інспектор ПП зупинив ОСОБА_1 , який керував автомобілем марки ВАЗ 21051, р/н НОМЕР_1 , по автодорозі б-ру Маршала Василевського 13, м. Кривий Ріг за порушення ПДР України - начебто не працювали зовнішні світлові прилади в транспортному засобі. Позивач запевняв інспектора, що перед тим, як сісти за кермо, він впевнився в справному стані зовнішніх світлових приладів автомобіля, та дана несправність могла виникнути під час руху та до її настання він відношення не має. На місці зупинки позивач усунув виявлену несправність, чим виконав вимоги п.31.5 ПДР України однак попри це відповідач виніс у відношенні ОСОБА_1 постанову про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.121 КУпАП. На переконання представника, відповідачем не доведена наявність в діях ОСОБА_1 вини в настанні виявленої технічної несправності транспортного засобу, яку він на місці зупинки транспортного засобу невідкладно усунув. Крім того, інспектор не надав жодного доказу вини позивача у вчиненні правопорушення, а відтак обвинувачення ОСОБА_1 фактично ґрунтується на припущеннях. З огляду на відсутність в діях позивача суб`єктивної сторони інкримінованого йому адміністративного правопорушення, представник вважає, що ОСОБА_1 безпідставно притягнуто до адміністративної відповідальності.

За результатами автоматизованого розподілу на підставі протоколу матеріали адміністративного позову 28 лютого 2020 року передано в провадження судді Євтушенку О.І.

Ухвалою суду від 02 березня 2020 року позов прийнято до розгляду з відкриттям спрощеного позовного провадження.

Не погоджуючись з пред`явленими вимогами, в порядку ч.4 ст.47 КАС України відповідач - поліцейський полку ПП в м. Кривому Розі УПП в Дніпропетровській області ДПП Іванчук Є.В. подав відзив на позов, в якому просив в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити за безпідставністю. Відповідач зазначив, що 17 лютого 2020 року під час здійснення патрулювання в районі б-ру Маршала Василевського в м. Кривому Розі ним було виявлено автомобіль марки ВАЗ 21051, р/н НОМЕР_1 , водій якого керував автомобілем з технічною несправністю - не горіли лампи правого заднього стоп сигналу та світлового покажчика повороту, чим порушено п.31.4.3 «а» ПДР України. Виявивши порушення ПДР України, він зупинив транспортний засіб з дотриманням вимог закону, відрекомендувався водієві відповідно до вимог п.3 ст.18 Закону України «Про Національну поліцію», повідомив причину зупинки, здійснення відеофіксації та попросив пред`явити водійське посвідчення та документи на автомобіль. Встановивши особу водія, яким виявився ОСОБА_1 , виконавши вимоги ст.278 КУпАП та роз`яснивши водієві його процесуальні права, визначені ст.63 Конституції України, ст.268 КУпАП, що зафіксовано на відеозаписі з боді-камери, він перейшов до розгляду справи по суті. Після з`ясування обставин справи та оцінки всіх наявних доказів, він прийшов до висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення за ч.1 ст.121 КУпАП та виніс постанову. Відповідач не погоджується з твердженням ОСОБА_1 , що начебто жодних порушень ПДР України він не допускав, оскільки такі його доводи спростовуються відеозаписом під назвою «факт порушення» на диску DVD-R, з якого чітко вбачається, як ОСОБА_1 керує автомобілем марки ВАЗ 21051 по б-ру Маршала Василевського у м. Кривому Розі з технічною несправністю - не горять лампи заднього правого стоп сигналу та світлового покажчика повороту. При цьому відповідно до п.2.3 «б» ПДР України ОСОБА_1 як водій зобов`язаний був перевірити технічний стан транспортного засобу. Усунення позивачем порушення на місці його виявлення не звільняє його від відповідальності, оскільки відповідно до положень КУпАП відповідальність настає саме з моменту керування транспортним засобом з технічними несправностями. На переконання відповідача, винесена ним постанова є правомірною, обґрунтованою, містить посилання на належні та допустимі докази (відеофіксацію порушення), а факт порушення ОСОБА_1 вимог п.31.4.3 «а» ПДР України є доведеним. По суті пред`явленням позову позивач має намір спотворити дійсні обставин справи та ухилитись від адміністративної відповідальності за вчинене ним порушення, факт якого є доведеним. Доказів зворотного він суду не надав. Окремо відповідач зазначив, що правопорушення ОСОБА_1 вчинив у стані наркотичного сп`яніння, що було встановлено під час проходження ним огляду в КП «Криворізький ПНД» за вимогою поліцейського.

Відповідь на відзив позивач та його представник не подали, заяв про надання додаткового строку від них до суду не надходило.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Полку ПП в м. Кривому Розі УПП в Дніпропетровській області ДПП - Краснов К.В. 27 березня 2020 року подав письмові пояснення по суті пред`явлених ОСОБА_1 вимог. Представник зазначив, що оскаржувана постанова є законною, обґрунтованою, а вимоги позивача - безпідставними. При винесенні оскаржуваної постанови відповідач як суб`єкт владних повноважень керувався положеннями ПДР України, КУпАП, у постанові чітко описано суть скоєного правопорушення, при накладенні стягнення відповідач врахував ступінь вини правопорушника у вчиненні проступку, обставини, які пом`якшують та обтяжують адміністративну відповідальність.

Присутній в судовому засіданні представник позивача пред`явлені вимоги підтримав, не заперечував проти розгляду справи за відсутності його довірителя. Вважає, що позивач не порушував ПДР України, оскільки відповідно до п.31.5 ПДР України технічну несправність Жуков С.О. усунув, однак докази надати цьому не може, адже таку несправність він усунув вже після оформлення на нього матеріалів про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП.

Відповідач та представник третьої особи в судове засідання не з`явилися, повідомлені належним чином, причини неявки суду не відомі. Заяв про відкладення розгляду справи від них суду не надходило.

За даних обставин з метою дотримання розумного строку розгляду справи, позиції позивача та його представника, доводів відповідача, викладених у відзиві, та представника третьої особи, викладених у письмових поясненнях, суд вважає за можливе справу розглянути без участі учасників справи, які не з`явились.

Заяв, клопотань від учасників справи не надходило. Інші процесуальні дії не вчинялись.

Дослідивши письмові докази по справі, оглянувши фрагменти відеозаписів на диску DVD-R, надавши їм оцінку в сукупності, враховуючи позицію учасників справи, вислухавши пояснення представника позивача, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 з огляду на наступне.

18 лютого 2020 року о 01.28 год. поліцейським Полку патрульної поліції в м. Кривий Ріг Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області ДПП Іванчуком Є.В. винесено постанову серії ЕАК №2123605 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КУпАП, із накладенням штрафу в розмірі 340 грн. (а.с.6).

Винесення оскаржуваної позивачем постанови мотивовано тим, що 17 лютого 2020 року о 23.39 год. водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки ВАЗ 21051, р/н НОМЕР_1 , по автодорозі б-ру Маршала Василевського біля буд.13 в м. Кривому Розі, у якого не горіли лампи правого заднього стоп сигналу та світлового покажчика повороту. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п.31.4.3 ПДР України, а саме керування водієм транспортним засобом, що має несправності зовнішніх світлових приладів в темну пору доби, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється. Правопорушення зафіксовано на боді-камеру АЕ00270 та реєстратор Xiaomi.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.213, ст.ст.222, 258 КУпАП, органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, зокрема, про порушення правил дорожнього руху, правил забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі передбачених ч.1 ст.121 КУпАП, в порядку скороченого провадження, тобто без складання протоколу про адміністративне правопорушення з винесенням постанови по справі про адміністративне правопорушення за результатами її розгляду на місці вчинення правопорушення.

Згідно зі ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Судом встановлено, що справа про адміністративне правопорушення була розглянута безпосередньо на місці вчинення правопорушення інспектором ПП Іванчуком Є.В. як уповноваженою посадовою особою органу поліції, що не суперечить ст.276 КУпАП, з попереднім роз`ясненням ОСОБА_1 як особі, яка притягується до адміністративної відповідальності, його прав, передбачених ст.63 Конституції України, ст.268 КУпАП, що підтверджується оглянутим судом відеозаписом на диску DVD-R (запис , час запису 01.17 год.).

За даних обставин суд приходить до висновку, що постанова винесена з дотриманням вимог ст.ст.222, 258, 278, 280, 283 КУпАП та процесуального порядку, передбаченого розділом IV Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої Наказом МВС України від 06 листопада 2015 року за №1376, а тому посилання позивача на її винесення з допущенням істотних порушень процесуального порядку є необґрунтованими, оскільки не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду справи.

Разом з тим, оскільки предметом оскарження є постанова по справі про адміністративне правопорушення, здійснюючи розгляд справи, відповідно до вимог ч.3 ст.2 КАС України суд зобов`язаний перевірити її обґрунтованість та відповідність дійсним обставинам.

Спірні відносини, які виникли між сторонами у даній справі, врегульовано положеннями Законів України «Про національну поліцію», «Про дорожній рух», Правилами дорожнього руху України, а також нормами Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Завданням адміністративного судочинства, згідно з ч.1 ст.2 КАС України, є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Статтею 5 КАС України регламентовано право на судовий захист, яке передбачає, що кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Підставою притягнення до адміністративної відповідальності є вчинення адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з ч.5 ст.14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватись вимог цього Закону, Правил дорожнього руху України та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Відповідно до п.1.9 ПДР України, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Диспозицією ч.1 ст.121 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортним засобом особою, що має несправності системи гальмового керування, рульового керування, тягово-зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби), має інші технічні несправності, з якими, відповідно до встановлених правил, заборонено його експлуатувати, а також якщо транспорт переобладнано з порушенням відповідних правил, норм і стандартів.

Відповідно до п.31.4.3 «а» ПДР України, забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством за наявності технічних несправностей зовнішніх світлових приладів.

Згідно з п. 31.5 ПДР України у разі виникнення в дорозі несправностей, зазначених у пункті 31.4 цих Правил, водій повинен вжити заходів для їх усунення, а якщо це зробити неможливо - рухатися якомога коротшим шляхом до місця стоянки або ремонту, дотримуючись запобіжних заходів з виконанням вимог пунктів 9.9 і 9.11 ПДР України.

Як визначено ст.251 КУпАП, наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи встановлюється доказами у справі, якими є: протокол про адміністративне правопорушення, пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речові докази та інші документи.

Згідно з ч.ч.1-3 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.78 КАС України. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У відповідності до ч.ч.1, 4 ст.73 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування.

Статтею 40 Закону України «Про національну поліцію» передбачено застосування технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису.

Так, ч.1 ст.40 Закону України «Про національну поліцію» закріплено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: 1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; 2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху. Інформація про змонтовану/розміщену автоматичну фототехніку і відеотехніку повинна бути розміщена на видному місці.

Отже, візуальне спостереження за дотриманням правил дорожнього руху працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі лише у тому випадку, коли воно зафіксовано у встановленому законом порядку.

З огляду на те, що в силу п.9 ч.1 ст.31 та ст.40 Закону України «Про національну поліцію» відеоспостереження за дотриманням позивачем ПДР України відповідачем зафіксовано у встановленому законом порядку безпосередньо в постанові (п.6), тому суд визнає його як належний та допустимий доказ.

Оглядом доданого відповідачем до відзиву відеозапису з нагрудної камери поліцейського та реєстратора зафіксовано правопорушення відповідно до п.31.4.3 ПДР України, а саме з відеозапису під назвою «факт правопорушення» чітко видно, як по автодорозі рухається автомобіль марки ВАЗ 21051, р/н НОМЕР_1 , у якого не горить лампа правого заднього стоп сигналу та світлового покажчика повороту в момент повороту вправо. При цьому на відеозаписі зафіксовано, що позивач не заперечував факт наявності виявленої технічної несправності зовнішніх освітлювальних приладів.

Суд наголошує, що наявність виявленого інспектором поліції порушення не можливо було залишитися в темну пору доби непомітним для позивача як водія транспортного засобу, який повинний бути уважним та виявивши несправність прийняти заходи для їх усунення. Такі порушення створюють певного роду небезпеку не лише для водія, а для інших учасників дорожнього руху.

Таким чином, суд вважає безпідставними посилання представника позивача на той факт, що позивач не порушував ПДР України та не вчиняв адміністративного правопорушення, оскільки вони спростовуються наявними в матеріалах справи належними доказами, зокрема відеозаписом події та даними, викладеними у його адміністративному позові, в якому позивач не заперечує факт наявності технічної несправності.

При цьому, посилання представника позивача на те, що технічна несправність виникла саме під час руху, а тому позивач об`єктивно не мав можливості її виявити, суд оцінює критично, оскільки останнім не надано жодного доказу на підтвердження того, що для забезпечення безпеки дорожнього руху він перед виїздом перевірив і забезпечив технічно справний стан і комплектність транспортного засобу, як це передбачено п.2.3 «а» ПДР України. Саме по собі усунення технічної несправності водієм після її виявлення хоча й свідчить про виконання ним вимог п.31.5 ПДР України, однак не звільняє його від відповідальності.

Більш того, згідно висновків Верховного Суду, викладених у постанові від 18 жовтня 2019 року у справі №177/213/17, у даному випадку закінчений склад правопорушення настає саме з того моменту, коли особа рухалась з технічною несправністю, передбаченою п.31.4 ПДР України, не застосовуючи аварійну світлову сигналізацію.

При цьому, жодних доказів застосування ОСОБА_1 при русі на транспортному засобі з технічною несправністю аварійної світлової сигналізації матеріали справи не містять.

За даних обставин доводи, наведені позивачем без їх доказового підтвердження, спростовуються обґрунтованою позицією відповідача та наданими нею доказами, які в своїй сукупності є свідченням доведеності наявності в діях позивача інкримінованого йому адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КУпАП. Сумнівів щодо доведеності його вини, які б тлумачились на його користь, у суду немає.

У відповідності до правового висновку Верховного Суду України, викладеного у постанові від 11 жовтня 2016 року по справі №816/4340/14, визначальним принципом здійснення правосуддя в адміністративних справах є принцип офіційного з`ясування всіх обставин у справі й обов`язок суб`єкта владних повноважень доказувати правомірність своїх дій чи рішень.

Таким чином, аналізом наявних доказів, відеозапису, на якому чітко зафіксовано як факт вчинення правопорушення позивачем, суд приходить до висновку про беззаперечність доведення поза розумним сумнівом порушення позивачем п.31.4.3 ПДР України.

Враховуючи викладене суд зазначає, відповідач як суб`єкт владних повноважень при винесені постанови по справі про адміністративне правопорушення діяв у межах своїх повноважень та у спосіб, що передбачений діючим законодавством України. Відтак суд приходить до переконання, що оскаржувана постанова є законною, обґрунтованою, у зв`язку з чим позовні вимоги слід залишити без задоволення повністю, а рішення суб`єкта владних повноважень - без змін.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат згідно ч.1 ст.139 КАС України, суд враховує ухвалення рішення на користь відповідача та звільнення позивача від сплати судового збору на підставі ст.288 КУпАП, тому судові витрати підлягають компенсації за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України.

Підстави, визначені ст.371 КАС України, для звернення судового рішення до негайного виконання, відсутні.

Керуючись ст.ст.2, 3, 5, 9, п.10 ч.6 ст.12, ст.ст.72-79, 139, 162, п.2 ч.1, ч.3 ст.241, ст.ст.242, 244-246, 250, 255, 257, 268, 269, 271, 286, 293, п.п.15.5 п.15 Перехідних положень КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги представника ОСОБА_1 - адвоката Новака Артура Михайловича до інспектора роти №1 батальйону №2 Полку патрульної поліції в м. Кривий Ріг Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції Іванчука Євгена Віталійовича, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Полк патрульної поліції в м. Кривий Ріг Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі - залишити без задоволення.

Постанову серії ЕАК №2123605 від 18 лютого 2020 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КУпАП, винесену інспектором роти №1 батальйону №2 Полку патрульної поліції в м. Кривий Ріг Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції Іванчуком Євгеном Віталійовичем - залишити без змін.

Судові витрати по справі, понесені відповідачем, компенсувати за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України.

Рішення може бути оскаржене протягом 10 днів з моменту його підписання через Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області до Третього апеляційного адміністративного суду в порядку, передбаченому ст.286 КАС України. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про сторін:

ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрований: АДРЕСА_1

Адвокат Новак Артур Михайлович , адреса робочого місця: АДРЕСА_2 .

Інспектор роти №1 батальйону №2 Полку патрульної поліції в м. Кривий Ріг Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції Іванчук Євген Віталійович, РНОКПП невідомий, адреса робочого місця: м. Кривий Ріг, вул. Волгоградська 11.

Полк патрульної поліції в м. Кривий Ріг Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції, юридична адреса: м. Кривий Ріг, вул. Волгоградська 11.

Рішення суду складено, підписано та проголошено 14 квітня 2020 року.

Суддя О.І. Євтушенко