Справа № 264/7894/19
Суддя: Мушкет О. О.
Дата ухвалення: 2020-04-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 264/7894/19
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" квітня 2020 р. м. Маріуполь

Іллічівський районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді - Мушкета О.О.,

за участю секретаря - Дарменко В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Донецькій області про визнання незаконною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення та закриття продовження по справі про адміністративне правопорушення,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до відповідача, в якому вказав, що 02 грудня 2019 року о 10:15 годин, він під`їхав на автомобілі легковий ЗАЗ DAEWOO, державний номерний знак НОМЕР_1 та зупинився на відстані 34 метрів від перехрестя вул.Челюскінців та пров.Парковий у смт.Сартана. При цьому, він зупинився в кармані проїжджої частини, біля будинку, де ніяких знаків про заборону зупинки автомобіля не було. Через 10 секунд після зупинки з`явився поліцейський, який підійшов до нього і не представившись сказав, що він ( ОСОБА_1 ) порушив Правила дорожнього руху України. Поліцейський повідомив його про обов`язок сплатити штраф у розмірі 255 грн, в інакшому випадку штраф буде подвоєний. Працівник поліції спираючись на ст.254 КУпАП не став складати протокол, а склав постанову про накладення адміністративного стягнення, так щоб він ( ОСОБА_1 ) не міг побачити її текст. Копія постанови йому була вручена, але прочитати було неможливо, через нерозбірливий і блідий її текст. Із копії постанови він дізнався, що Постанова БАА №673641 від 02.12.2019 року інспектором роти №3 батальйону Управління патрульної поліції в Донецькій області майором поліцї Зайцевим накладено на нього адміністративне стягнення по ч.1 ст.121 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі 255,00 грн.

Із зазначеною постановою він не згідний і просить її скасувати, оскільки вважає її необґрунтованою і незаконною. Вказує, що обставини вказані в постанові не відповідають дійсності, а поліцейський декілька разів відмовив йому в пред`явленні доказів, а саме: вказати заборонний знак зупинки та заміряти відстань від автомобіля до перехрестя. Окрім того, при складанні постанови інспектор допустив низку грубих порушень адміністративно-процесуальних норм. Таким чином, вважає постанову посадової особи про притягнення його до адміністративної відповідальності незаконною та такою, що підлягає скасуванню.

Ухвалою Іллічівського районного суду м.Маріуполя від 16.12.2019 року відкрито провадження по справі за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Донецькій області про визнання незаконною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення та закриття продовження по справі про адміністративне правопорушення.

Ухвалою Іллічівського районного суду м.Маріуполя від 04.02.2020 року за клопотанням представника Управління патрульної поліції в Донецькій області замінено первісного відповідача - Управління патрульної поліції в Донецькій області, належним відповідачем - Головне управління національної поліції в Донецькій області.

Позивач в судове засідання не з`явився, подав суду письмову заяву, в якій просив проводити розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві.

Відповідач в судове засідання не з`явився, 13.03.2020 року надіслав до суду відзив, в якому у задоволенні позовних вимог позивача просив відмовити повністю, обґрунтувавши відзив тим, що позивачем не були дотримані вимоги знаку 3.34 «Зупинку заборонено» та порушив п.1.4 ПДР України, а тому в його діях є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КУпАП. Зазначає, що посилання позивача на те, що інспектором СРПП було проігноровано його клопотання щодо залучення адвоката або забезпечення його юридичною допомогою, є безпідставними, оскільки працівником поліції не було обмежено у залученні адвоката, проте ОСОБА_1 міг скористатись адвокатською допомогою у телефонному режимі та посилається на те, що поліцейський не зобов`язаний надавати особі, яка притягується до адміністративної відповідальності юридичну допомогу. Також, водієві було запропоновано надати письмові пояснення стосовно вчиненого правопорушення, проте позивач відмовився їх надавати.

Суд, дослідивши надані докази у їх сукупності, приходить до висновку, що позовні вимоги позивача є підставними та такими, що підлягають до задоволення, виходячи з наступних підстав.

З копії постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАА №673641, складеної поліцейський СРПП №3 Кальміуського ВП ЦВП ГУНП в Донецькій області майором поліції Зайцевим Д.О., вбачається, що 02 грудня 2019 року о 10 год. 15 хв., в смт.Сартана по вул.Челюскінців було зупинено автомобіль «ЗАЗ ДЕУ», яким керував ОСОБА_1 . Водія було зупинено в наслідок порушення межі дії знаку 3.34 «Зупинка зоборонена», чим порушив п.15.10 (а) Правил дорожнього руху України та вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч.1 ст.121 КУпАП, за що до нього було застосоване адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255,00 грн.

Відповідальність за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення настає у разі: керування водієм транспортним засобом, що має несправності системи гальмового або рульового керування, тягово-зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів.

Проте, як вбачається з позовної заяви та відзиву на неї, працівником поліції виносилась відносно позивача постанова саме за не дотримання ним вимоги знаку 3.34 «Зупинку заборонено».

Позивач стверджує, що не вчиняв ніяких протиправних дій на транспортному засобі та поліцейський не надав жодних доказів для спростування останніх тверджень, а тому інспектор не мав права притягувати позивача до адміністративної відповідальності.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.35 Закону України «Про національну поліцію» поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі, якщо водій порушив Правила дорожнього руху.

Суд зазначає, що поліцейський має право притягати до адміністративної відповідальності особу за вчинення адміністративного правопорушення у випадку доказування її винуватості.

Відповідно до ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

У разі, якщо поліцейським належним чином не задокументовано факту порушення особою Правил дорожнього руху, притягнення водія до адміністративної відповідальності є неправомірним.

На підставі викладеного, суд доходить висновку, що у відповідача були відсутні правові підстави для притягнення позивача до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення за ч.1 ст.121 КУпАП.

Єдиним доказом вчинення позивачем адміністративного правопорушення є сама оскаржувана постанова по справі про адміністративне правопорушення, в якій зафіксовано порушення водієм правил дорожнього руху.

Однак, суд вважає, що зазначена постанова є саме предметом спору між сторонами та не може розглядатися як доказ за відсутності інших доказів на підтвердження обставин вказаних в оскаржуваній постанові.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів. Такими обставинами у справах про накладення адміністративних стягнень є, зокрема, докази вчинення особою адміністративного правопорушення.

Отже відповідачем будь-яких належних та допустимих доказів вчинення позивачем вказаного правопорушення не надано, факту порушення позивачем правил дорожнього руху України відповідачем не доведено.

Приймаючи рішення про накладення адміністративного стягнення за вчинення ОСОБА_1 правопорушення за ч. 1 ст. 121 КУпАП, інспектор, як посадова особа Головного управління національної поліції у Донецькій області вважав доведеними обставини вчинення даного правопорушення, однак беззаперечних доказів на підтвердження викладених обставин у постанові суду не надав.

Відповідно до ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчинені злочину. Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Статтею 72 КАС України передбачено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Отже, вирішуючи питання стосовно законності постанови, суд виходить з того, що відповідно до ч.1 ст. 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до п. п. 1, 3, 8 ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія).

Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно зі ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до принципу презумпції невинності обов`язок доказування лежить на органі (посадовій особі), що розглядає справи про адміністративне правопорушення.

Отже, обов`язок доказування по зазначеній адміністративній справі законом покладено на відповідача, тобто відповідач повинен довести суду правомірність складання вищезазначеної постанови.

Таким чином, на час розгляду адміністративної справи щодо позивача були відсутні будь-які фактичні дані, які встановлювали наявність у діях позивача складу адміністративного правопорушення. Враховуючи, що відповідачем не доведена правомірність винесення оскаржуваної постанови, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, тому вважає за необхідне постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії БАА №673641 від 02.12.2019 року щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 121 КУпАП України та накладення штрафу скасувати, закривши провадження по справі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 9, 77, 139, 243-246, 250, 286 КАС України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Донецькій області про визнання незаконною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення та закриття продовження по справі про адміністративне правопорушення - задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в не автоматичному режимі, серії БАА №673641 від 02.12.2019 року, винесену поліцейським СРПП №3 Кальміуського ВП ЦВП ГУНП в Донецькій області майором поліції Зайцевим Дмитром Олександровичем, а провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 - закрити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з поважних причин.

Суддя: О. О. Мушкет