Справа № 140/676/20
Суддя: Дмитрук Валентин Васильович
Дата ухвалення: 2020-04-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 квітня 2020 року ЛуцькСправа № 140/676/20

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Дмитрука В.В.,

розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Кар Груп» до Волинської митниці Держмитслужби про визнання протиправним та скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Кар Груп» (далі - ТОВ «Кар Груп») звернулося з позовом до Волинської митниці Держмитслужби про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів від 26.12.2019 №UA205050/2019/000534/1.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ТОВ «Кар Груп» придбано у компанії Autoscout 24 S.R.O. (Чеська Республіка) відповідно до контракту №06/19-А24 від 24.07.019 легковий автомобіль марки Audi, модель А5, 2016 року виготовлення, вартістю 15 000 євро.

З метою митного оформлення вказаного товару позивачем подано до Волинської митниці Держмитслужби митну декларацію (далі - МД) від 23.12.2019 №UA205050/2019/202466 та документи, передбачені частиною другою статті 53 Митного кодексу України (далі - МК України), із заявленою митною вартістю за ціною договору. Проте відповідачем було безпідставно прийнято рішення про коригування митної вартості товарів від 26.12.2019 №UA205050/2019/000534/1.

Позивач вважає зазначене рішення протиправним та таким, що підлягає скасуванню, оскільки декларантом надано всі необхідні документи, що дають можливість відповідачу визначити митну вартість товару за ціною договору (за основним методом).

Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 24.02.2020 відкрито спрощене позовне провадження у справі без проведення судового засідання та виклику сторін.

Представник відповідача у відзиві на позовну заяву позовні вимоги не визнав, просив відмовити у задоволенні позову, мотивуючи тим, що під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товару було встановлено наступні розбіжності: в технічному паспорті від 02.11.2016 №ER503508 в графі С.3.1 зазначена фірма-власник Scoretex GmbH, а в контракті 206/19-А24 від 24.07.2019 та рахунку-фактурі продавцем зазначений Autoscout 24 S.R.O.; платіжне доручення неможливо ідентифікувати з оплатою саме автомобіля Audi, номер кузова НОМЕР_1 .

Така невідповідність між інформацією, вказаною в технічному паспорті на транспортний засіб та контракті щодо власника та продавця автомобіля є суттєвою, адже поданий до митного контролю рахунок-фактура від 05.11.2019 підтверджує дані лише щодо якісних та модельних характеристик згаданого транспортного засобу, проте не свідчить про наявність у юридичної особи Autoscout 24 S.R.O. будь-яких майнових прав щодо згаданого об`єкту. Крім того, платіжне доручення від 12.12.2019 №10JBKLJC не може бути підтвердженням оплати за товар, який зазначений у рахунку-фактурі від 19.12.2019 №191219.2-ASC/K, оскільки платіжне доручення неможливо ідентифікувати з оплатою саме автомобіля Audi, номер кузова - НОМЕР_1 , так як в ньому не вказаний номер кузова та відсутній номер фактури, згідно якої куплене дане авто, а в контракті, зазначеному в платіжному дорученні відсутній такий предмет договору, як автомобіль марки - Audi модель А5, номер кузова НОМЕР_1 .

З огляду на вказане, декларанту направлено повідомлення з вимогою про надання додаткових документів для підтвердження заявленої митної вартості товару, а саме: висновок про вартісні та якісні характеристики, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями; банківські платіжні документи, які стосуються власника, зазначеного в технічному паспорті та фірм, зазначених в контракті; документи, які пояснюють взаємозв`язок особи, зазначеної в технічному паспорті, та фірм, які зазначені в контракті.

Декларантом було надано документи, однак банківські платіжні документи, які стосуються власника, зазначеного в технічному паспорті та фірм, зазначених в контракті, документи, які пояснюють взаємозв`язок особи, зазначеної в технічному паспорті, та фірм, які зазначені в контракті, декларантом до митного органу не подано. Звіт №4981/19 про оцінку транспортного засобу від 26.12.2019 містить порушення вимог Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів. В даному звіті відсутня роздруківка джерела інформації schwackenet.de, звідки бралась початкова вартість, вказані пошкодження, не зазначені в акті огляду, при розрахунку вартості даного автомобіля з врахуванням пробігу.

Таким чином, враховуючи відмову декларанта подавати інші документи, митницею прийняте рішення про коригування митної вартості від 26.12.2019 №UA205050/2019/000534/1. Митну вартість товару визначено за резервним методом згідно зі статтею 64 Митного кодексу України на підставі цінової інформації schwackenet.de. Рівень митної вартості товару становить 24 850 євро.

У відповіді на відзив позивач зазначив, що митним органом у відзиві не обґрунтовано, яким чином розбіжності щодо власника у технічному паспорті та рахунку-фактурі можуть впливати на митну вартість товару. Також відсутні будь-які відомості про те, що продавець не мав права здійснювати продаж транспортного засобу без перереєстрації останнього. Крім того, у платіжному дорученні від 12.12.2019 №10JBKLJC в призначенні платежу зазначено марку та модель транспортного засобу, а також номер та дату контракту, на підставі якого проводиться оплата Audi А5 ACCCNTR №06/19-А24 DD24-07-2019, що дає змогу ідентифікувати товар, за який проведено оплату.

Дослідивши наявні у матеріалах справи письмові докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими та не підлягають задоволенню з наступних мотивів та підстав.

Судом встановлено, що ТОВ «Кар Груп» придбано у компанії Autoscout 24 S.R.O. (Чеська Республіка) відповідно до контракту №06/19-А24 від 24.07.019 легковий автомобіль марки Audi, модель А5, 2016 року виготовлення, номер кузова НОМЕР_1, вартістю 15 000 євро (а.с.13-15)

З метою митного оформлення товару позивачем подано до Волинської митниці Держмитслужби митну декларацію від 23.12.2019 №UA205050/2019/202466, у якій вартість товару була визначена за основним методом (фактурною вартістю) в сумі 15 000 євро, що становить 387 94,08 грн. (а.с.47-48).

До митної декларації декларантом додано, зокрема: зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу №06/19-А24 від 24.07.2019; додаткову угоду №1 від 07.10.2019; рахунок-фактуру від 19.12.2019 №191219.2-ASC/KG; автотранспортна накладна від 19.12.2019 б/н; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу від 02.11.2016 ER НОМЕР_2 ; платіжний документ від 12.12.2019 №10JBKLJC; висновок про якісні характеристики товарів, підготовлений спеціалізованими експертними організаціями від 23.12.2019 №20082/19; специфікація №191219.2-ASC/KG; копія митної декларації країни відправлення від 19.12.2019 №19PL301010E1066500 (а.с.16-21).

23.12.2019 посадовою особою митниці вручено декларанту електронне повідомлення з вимогою надати додаткові документи для підтвердження митної вартості: висновок про вартісні та якісні характеристики, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями; банківські платіжні документи, які стосуються власника, зазначеного в технічному паспорті та фірм, зазначених в контракті; документи, які пояснюють взаємозв`язок особи, зазначеної в технічному паспорті, та фірм, які зазначені в контракті (а.с.56).

26.12.2019 декларантом на електронне повідомлення митниці стосовно необхідності надання додаткових документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів надано: експортну декларацію країни відправника товару; контракт №06/19-А24 від 24.07.2019; платіжне доручення від 12.12.2019 №10JBKLJC; звіт №4981/19 про оцінку транспортного засобу від 26.12.2019 (а.с.57).

26.12.2019 відповідачем було прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №UA205050/2019/000534/1 (а.с.9).

Як вбачається із зазначеного рішення, підставою для його прийняття слугувало те, що

митна вартість імпортованого товару не може бути визнана у зв`язку з тим, що документи, які подані для підтвердження митної вартості, не містять усіх даних, необхідних для визначення митної вартості за методом, обраним декларантом. В поданих до митного оформлення документах наявні такі розбіжності: в технічному паспорті від 02.11.2016 №ER503508 в графі С.3.1 зазначена фірма-власник Scoretex GmbH, яка знаходиться за адресою ALTE TEICHWEG 23 22081 HAMBURGR, а в контракті 206/19-А24 від 24.07.2019 та рахунку-фактурі продавцем зазначений Autoscout 24 S.R.O., адреса Rybha 716/24, Stare Mesto3/CZ/Prague, 110 00; в платіжному дорученні 0410001 від 12.12.2019 кошти перераховані на рахунок фірми Autoscout 24 S.R.O. Платіжне доручення неможливо ідентифікувати з оплатою саме автомобіля Audi, номер кузова НОМЕР_1 , так як в ньому не вказаний номер кузова та відсутній номер фактури, згідно якої куплене дане авто. В контракті зазначеному в платіжному дорученні 0410001 від 12.12.2019 відсутній такий предмет договору, як автомобіль марки Audi, модель А5, номер кузова НОМЕР_1 . Декларанту запропоновано надати додаткові документи: висновок про вартісні та якісні характеристики, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями; банківські платіжні документи, які стосуються власника, зазначеного в технічному паспорті та фірм, зазначених в контракті; документи, які пояснюють взаємозв`язок особи, зазначеної в технічному паспорті, та фірм, які зазначені в контракті. Банківські платіжні документи, які стосуються власника, зазначеного в технічному паспорті та фірм, зазначених в контракті, документи, які пояснюють взаємозв`язок особи, зазначеної в технічному паспорті, та фірм, які зазначені в контракті, декларантом до митного органу не подавались. Звіт №4981/19 про оцінку транспортного засобу від 26.12.2019 містить порушення вимог Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів (відсутня роздруківка джерела інформації schwackenet.de, звідки бралась початкова вартість, вказані пошкодження, не зазначені в акті огляду, при розрахунку вартості даного автомобіля з врахуванням пробігу отримано вартість 24850 євро, а не 22950 євро). Митну вартість товару визначено за резервним методом згідно із статтею 64 МК України на підставі цінової інформації schwackenet.de. Рівень митної вартості товару становить 24 850 євро.

27.12.2019 декларантом позивача подано митну декларацію №UA205050/2019/202921, за якою імпортований товар випущено у вільний обіг у зв`язку із сплатою митних платежів згідно з митною вартістю товару, визначеною декларантом, та забезпечення сплати різниці між сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною декларантом, та сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною органом доходів і зборів, шляхом надання гарантій відповідно до розділу Х МК України (а.с.12).

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що склалися між сторонами, суд зазначає наступне.

Враховуючи вимоги частини другої статті 19 Конституції України та частини другої статті 2 КАС України, законодавцем визначено критерії для оцінювання рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, які одночасно є принципами адміністративної процедури, що вироблені у практиці європейських країн.

Відповідно до частини першої статті 246 МК України метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.

Згідно із частиною першою статті 257 МК України декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення.

Статтею 49 МК України встановлено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу. Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу (частина перша, друга статі 51 МК України).

Відповідно до частини першої статті 53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Згідно із частиною другою статті 53 МК України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Частиною третьою статті 53 МК України встановлено, що у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Відповідно до частини першої статті 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Згідно із частиною другою статті 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу (частина третя статті 54 МК України).

Згідно із частиною шостою статті 54 МК України орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі : 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Відповідно до частини першої статті 55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Таким чином, митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше. Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Разом з тим, витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, які передбачені статтею 53 МК України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Зі змісту приписів розділу ІІІ («Митна вартість товарів та методи її визначення») МК України випливає, що в аспекті реалізації процедур із визначення митної вартості товарів основоположну роль відіграє принцип обґрунтованості.

Так, зокрема, митний орган повинен дотримуватися вимог принципу обґрунтованості при: а) встановлені належного до застосування методу визначення митної вартості товарів; б) встановлені достатнього переліку документів для цілей визначення митної вартості товарів.

Відповідно рішення органу доходів і зборів не може ґрунтуватися на припущеннях, на сумнівах про повноту і достовірність відомостей про заявлену митну вартість товару; висновки цього органу повинні ґрунтуватися на достовірних і вичерпних доказах.

З матеріалів справи встановлено, що митна вартість транспортного засобу марки Audi, модель А5, 2016 року виготовлення, визначена декларантом за основним методом.

Як вбачається із спірного рішення, при митному оформленні транспортного засобу встановлено, що подані до митного оформлення документи містили розбіжності, а саме: в технічному паспорті від 02.11.2016 №ER503508 в графі С.3.1 зазначена фірма-власник Scoretex GmbH, яка знаходиться за адресою ALTE TEICHWEG 23 22081 HAMBURGR, а в контракті 206/19-А24 від 24.07.2019 та рахунку-фактурі продавцем зазначений Autoscout 24 S.R.O., адреса Rybha 716/24, Stare Mesto3/CZ/Prague, 110 00; в платіжному дорученні 0410001 від 12.12.2019 кошти перераховані на рахунок фірми Autoscout 24 S.R.O. Платіжне доручення неможливо ідентифікувати з оплатою саме автомобіля Audi, номер кузова НОМЕР_1 , так як в ньому не вказаний номер кузова та відсутній номер фактури, згідно якої куплене дане авто. В контракті зазначеному в платіжному дорученні 0410001 від 12.12.2019 відсутній такий предмет договору, як автомобіль марки Audi, модель А5, номер кузова НОМЕР_1 .

Крім того, зазначено, що звіт №4981/19 про оцінку транспортного засобу від 26.12.2019 містить порушення вимог Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів (відсутня роздруківка джерела інформації schwackenet.de, звідки бралась початкова вартість, вказані пошкодження, не зазначені в акті огляду, при розрахунку вартості даного автомобіля з врахуванням пробігу отримано вартість 24850 євро, а не 22950 євро).

За таких обставин митний орган дійшов висновку, що МД не могла бути оформлена за основним методом, у зв`язку з неможливістю застосування наступних методів визначення митної вартості, митну вартість визначено за резервним методом.

Так, статтею 57 МК України встановлено перелік методів визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту. Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

Згідно з частиною другою статті 58 МК України метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

Частинами четвертою, п`ятою статті 58 МК України встановлено, що митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті. Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.

Статтею 64 МК України встановлено, що у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58-63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GAТТ). Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) органами доходів і зборів митних вартостях.

Системний аналіз наведених правових норм дозволяє зробити висновок, що основним методом визначення митної вартості товарів є перший метод (за ціною договору), але обов`язок доведення митної вартості товару лежить на позивачеві. При цьому митний орган у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, може витребувати додаткові документи.

Разом з тим, такі сумніви є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

У зв`язку з вказаним саме на митний орган покладається обов`язок зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки сумнівних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у достовірності цих відомостей.

Як вбачається з матеріалів справи, що 24.07.2019 між ТОВ «Кар Груп» (Покупцем) та компанію Autoscout 24 S.R.O. (Продавцем) укладено контракт №06/19-А24, за умовами якого продавець зобов`язується поставити покупцю, а покупець оплатити, зокрема, автомобілі нові та вживані. Загальна вартість контракту складає 500 000 євро. Ціни на товар будуть зазначені в інвойсі (інвойсах) для відповідної поставки. Покупець здійснює оплату вартості окремої поставки товару, обумовленої сторонами, протягом 180 календарних днів з моменту поставки. В разі досягнення домовленостей між сторонами можлива попередня оплата вартості товару протягом 10 календарних днів з моменту формування відповідного інвойсу. Товар вважається сплаченим з моменту надходження коштів на рахунок Подавця, вказаного в даному договорі (а.с.13-14).

На підтвердження заявленої вартості придбаного транспортного засобу марки Audi, модель А5 декларант надав рахунок-фактуру (інвойс) від 19.12.2019 №191219.2-ASC/KG та платіжне доручення від 12.12.2019 №10JBKLJC, з якого слідує, що оплату за автомобіль здійснено раніше, ніж продавцем сформовано відповідний інвойс (а.с.17,19).

Крім того, із вказане платіжне доручення неможливо ідентифікувати з оплатою саме автомобіля Audi, номер кузова - НОМЕР_1 , так як в ньому не вказаний номер кузова та відсутній номер фактури, згідно якої куплене авто, а в контракті, зазначеному в платіжному дорученні, відсутній такий предмет договору, як автомобіль марки - AUDI модель А5, номер кузова НОМЕР_1 .

Також суд звертає увагу, що відповідно до вказаного платіжного доручення оплату здійснено на інші банківські рахунки, ніж ті, що визначенні у контракті від 24.07.2019 №06/19-А24.

Враховуючи наведене, суд погоджується із доводами митного органу, що платіжне доручення від 12.12.2019 №10JBKLJC не може бути доказом підтвердження оплати за товар, зазначений у рахунку-фактурі від 19.12.2019 №191219.2-ASC/KG.

Відтак, доказів факту оплати вартості придбаного транспортного засобу позивачем як при декларуванні транспортного засобу, так і в подальшому митному органу не надано, до матеріалів справи під час розгляду судом не долучено.

Суд зауважує, що відповідно до правил Інкотермс 2010 умови доставки DAP передбачають «поставку в пункті» - означає, що продавець виконав своє зобов`язання по поставці, коли він надав покупцеві товар, випущений в митному режимі експорту та готовий до розвантаження з транспортного засобу, який прибув у вказане місце призначення. За вказаними умовами продавець: 1) здійснює перевезення товару до погодженого сторонами місця не розвантажуючи товар з транспортного засобу у такому місці; 2) за власний рахунок укладає договір перевезення товару до узгодженого місця призначення; 3) надає покупцю на його прохання, на його ризик та за його рахунок інформацію, необхідну для отримання страхування; 4) якщо необхідно проводить митне очищення товару для експорту; 5) несе всі ризики, пов`язані з доставкою товару в визначене місце. В свою чергу покупець: 1) за власний рахунок та на власний ризик одержує імпортну ліцензію або інший дозвільний документ, виконує усі митні формальності, необхідні для імпорту товару; 2) несе всі ризики втрати чи пошкодження товару з моменту його поставки у визначене місце; 3) надає продавцю, на його прохання, необхідну інформацію для укладення договору страхування; 4) здійснює вивантаження товару в місці призначення, якщо за договором перевезення ці витрати не оплачує продавець.

При цьому декларантом не надано митному органу документів, які містять відомості про страхування транспортного засобу, платіжних документів, які підтверджують вартість транспортного засобу з врахуванням витрат на перевезення, завантаження, вивантаження та страхування, договорів (угод, контрактів) з третіми особами щодо вказаних послуг.

Крім того, відповідно до рахунку-фактури від 19.12.2019 №191219.2-ASC/KG продавцем товару (власником) є Autoscout 24 S.R.O., адреса Rybha 716/24, Stare Mesto3/CZ/Prague, 110 00, а в технічному паспорті від 02.11.2016 №ER503508 в графі С.3.1 зазначена фірма-власник Scoretex GmbH, яка знаходиться за адресою ALTE TEICHWEG 23 22081 HAMBURGR. Доказів переходу права власності від Scoretex GmbH до Autoscout 24 S.R.O., ціни придбання за такою угодою суду не надано, що не дає можливості надати оцінку господарській операції цих контрагентів.

В свою чергу, в поданому до митного оформлення контракті від 24.07.2019 №06/19-А24 відсутня інформація щодо купівлі-продажу спірного транспортного засобу, в тому числі, щодо ціни придбання, що, на переконання суду, не дає підстави для застосування методу визначення митної вартості транспортного засобу за ціною договору (контракту).

Слід зауважити, що згідно з частиною другою статті 53 МК України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу), а тому за досліджуваних судом обставин, поданий позивачем до митного оформлення рахунок-фактура від 19.12.2019 №191219.2-ASC/KG не є тим документом, що підтверджував митну вартість транспортного засобу.

Щодо долученого до матеріалів справи звіту про оцінку транспортного засобу від 26.12.2019, то в такому не зазначено інформації щодо ціни транспортного засобу в країні придбання або в провідних країнах експортерах, а також не можливо встановити походження інформації щодо середньої ціни ввезеного транспортного засобу, а тому така довідка не може бути самодостатнім доказом правильності визначення декларантом митної вартості спірного автомобіля.

Зазначені обставини, на переконання суду, вказують на наявність у митного органу обґрунтованих сумнівів у правильності визначення декларантом митної вартості, оскільки надані митному органу документи містили розбіжності з приводу особи, яка зазначена власником ввезеного транспортного засобу, а також не підтверджували загальної суми всіх платежів, які здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваного транспортного засобу продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця, що в свою чергу було правовою підставою для витребування відповідачем додаткових документів у декларанта та надало митниці, за вищеописаних обставин, право вчиняти послідовні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товару.

У процедурах контролю за митною вартістю товару предметом доказування є саме ціна товару та інші складові митної вартості товару.

Згідно з статтею 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Підсумовуючи вказане, оскільки декларантом не надано належних документів та не спростовано сумнівів митного органу у правильному визначенні митної вартості товару, суд дійшов висновку, що позивачу правомірно відмовлено у митному оформленні транспортного засобу за заявленою ним митною вартістю відповідно до вимог митного законодавства.

При цьому, як встановлено з матеріалів справи, прийняттю рішення про коригування передувала процедура консультацій щодо обрання методу визначення митної вартості товару та обмін наявною інформацією, в ході якої митний орган прийшов до обґрунтованого висновку, що митна вартість товару не може бути визнана у зв`язку з тим, що документи, які подані для підтвердження митної вартості, не містять усіх даних, необхідних для визначення митної вартості за методом, обраним декларантом.

Відтак, рішення про коригування митної вартості товарів від 26.12.2019 №UA205050/2019/000534/1 є правомірними, з огляду на що у задоволенні адміністративного позову слід відмовити повністю.

Крім того, оскільки судом відмовлено у задоволенні позову, сплачені при поданні позову судовий збір в розмірі 3818,79 грн. та витрати на правову допомогу в розмірі 5885,60 грн. не підлягають стягненню з відповідача та залишаються за позивачем.

Керуючись статтями 2, 72-77, 139, 243-246, 255, 262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України та на підставі Митного кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 295 КАС України. У разі подання апеляційної скарги рішення якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Порядок набрання законної сили рішенням та його апеляційного оскарження застосовується з врахуванням пункту 3 розділу VI «Прикінцевих положень» КАС України.

Суддя В.В. Дмитрук