Справа № 127/7259/20
Суддя: Гриневич В. С.
Дата ухвалення: 2020-04-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Cправа № 127/7259/20
Провадження № 2-а/127/174/20
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

09 квітня 2020 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Гриневича В.С.,

секретар судового засідання: Бондар В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу №127/7259/20 за позовом ОСОБА_1 до інспектора 4 роти Управління патрульної поліції у Вінницькій області Гребенюка Ярослава Миколайовича, Управління патрульної поліції у Вінницькій області про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з вищевказаним адміністративним позовом. Позовні вимоги мотивовані тим, що 21.03.2020 відповідачем відносно нього було винесено постанову серії ЕАК №2275975 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в сумі 255 грн. 00 коп. Зі змісту постанови вбачається, що позивач 21.03.2020 о 09 год. 00 хв. в м. Вінниці по вул. Соборна, 91, керуючи автомобілем марки «Nissan Leaf» д.н.з. НОМЕР_1 не виконав вимоги дорожнього знаку 3.2. чим порушив п. 8.4 (в) ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Вищевказану постанову позивач вважає незаконною та необґрунтованою, оскільки відомості зазначеній в ній не відповідають дійсним обставинам справи, а дії інспектора патрульної поліції при винесенні постанови були незаконними та такими, що грубо порушили права позивача.

В позовній заяві ОСОБА_1 зазначив, що 21.03.2020 він, працюючи водієм таксі, отримав замовлення за адресою: м. Вінниця, вул. Соборна, 97 (магазин Flora De Luxe ). Після того, як йому винесли квіти тоді повідомили, що людині необхідно їх завезти за адресою, АДРЕСА_4 , там зачекати декілька хвилин і повернутися назад у магазин. Почавши рух, приблизно через 100-200 метрів, він був зупинений інспектором патрульної поліції. Не взявши до уваги його пояснення відносно його маршруту, працівником поліції йому було повідомлено, що він не виконав вимоги дорожнього знаку 3.2, і що відносно нього буде винесено постанову за порушення п.п. 8.4 (в).

ОСОБА_1 звертає увагу на те, що відповідачем було винесено незаконну постанову, оскільки факти, викладені у постанові не відповідають дійсності, так як він жодного адміністративного правопорушення не вчиняв і наміру вчинити не мав.

Крім того, в діях патрульного Гребенюка Я.М. вбачається порушення ст. 245, ст. 278, ст. 279, ст. 280 КУпАП.

На підставі вищевикладеного позивач просив позовні вимоги задовольнити.

Ухвалою від 13.03.2020 відкрито провадження у адміністративній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до інспектора 4 роти Управління патрульної поліції у Вінницькій області Гребенюка Ярослава Миколайовича, Управління патрульної поліції у Вінницькій області про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення. Також відповідачу було запропоновано протягом трьох днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі надати суду відзив на позовну заяву і всі письмові та електронні докази.

На виконання вимог ухвали суду про відкриття провадження у справі, представником відповідача було надіслано суду відзив. Зі змісту даного відзиву вбачається, що вимоги позивача є безпідставними. Так, під час патрулювання 21.03.2020 командиром роти №4 батальйону УПП у Вінницькій області Гребенюком Я.М. було зупинено автомобіль, водій якого ОСОБА_1 не виконав вимогу дорожнього знаку п. 3.2, здійснив безпідставний проїзд, чим порушив п. 8.4. «в» ПДР України та скоїв правопорушення передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Позивача було зупинено по вул. Соборній, після того як він проїхав два перехрестя із встановленим знаком 3.2 у м. Вінниці, на запитання чому він не виконав вимоги дорожного Знаку 3.2 останній повідомив, що йому на роботі сказали, що так можна, на запитання куди прямує позивач, він повідомив, що на вул. Б. Хмельницького, тобто він мав намір проїхати по всій вул. Соборній транзитним рухом, що заборонено. Дані факти підтверджуються компакт-диском, який додається до матеріалів відзиву. Згідно пункту 11 частини 1 статті 23 Закону України «Про Національну поліцію», поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Представник відповідача зазначає, що на їх думку позивачем було допущено порушення ПДР України, а саме: порушення вимог дорожнього знаку п. 3.2. «Рух механічних транспортних засобів заборонено»., а тому просив відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 у повному обсязі.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, натомість надав заяву в якій просив розгляд справи провести у його відсутність, зазначивши, що позовну заяву підтримує у повному обсязі та просить її задовільнити.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, подавши 09.04.2020 заяву про розгляд даного позову у його відсутність.

Згідно частиною третьою статті 268 КАС України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Частиною четвертою статті 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, повно та всебічно з`ясувавши всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову, з огляду на таке.

Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Судом встановлено, що 21.03.2020 командиром роти №4 батальйону УПП у Вінницькій області Гребенюком Я.М. винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, серії ЕАК № 2275975, якою визнано винним ОСОБА_1 в тому, що він 21.03.2020 року о 09 год. 00 хв. в м. Вінниці по вул. Соборна, 91, керуючи автомобілем марки «Nissan Leaf» д.н.з. НОМЕР_2 не виконав вимогу дорожнього знаку 3.2 Рух механічних ТЗ заборонено, чим порушив п. 8.4.в. ПДР - Порушення вимог заборонних знаків та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Вказаною постановою на ОСОБА_1 накладено стягнення у виді штрафу в сумі 255 гривень.

З відеозапису вбачається, що позивач підписав постанову та отримав свій екземпляр.

Відповідно до статті 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів.

Частиною другою та четвертою статті 258 КУпАП визначено, що протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі. Відповідно до ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту (в тому числі ст. ст. 122,126 КУпАП). У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу. Частиною 5 ст. 258 КУпАП не передбачені винятки щодо необхідності складання протоколу за правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху у разі заперечення особи щодо порушення.

Аналогічне положення міститься і в підпунктах 1, 2 розділу ІІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі.

Отже, у разі скоєння правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху постанова у справі про адміністративне правопорушення виноситься відразу на місці вчинення правопорушення, що і було вчинено командиром роти №4 батальйону УПП у Вінницькій області Гребенюком Я.М.

Згідно з частиною першою статті 122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Отже, зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що позивач керуючи транспортним засобом не виконав вимогу дорожнього знаку 3.2 рух механічних транспортних засобів заборонено, чим порушив п. 8.4.в ПДР України.

Згідно з пунктом 8.4.в ПДР України заборонні знаки: запроваджують або скасовують певні обмеження в русі.

Дорожній знак 3.2 зазначає "Рух механічних транспортних засобів заборонено" забороняє рух усіх механічних транспортних засобів. Дія знаку поширюється на трактори, самохідні машини і механізми, а також тролейбуси та транспортні засоби з електродвигуном потужністю понад 3 кВт. Дія знаку не поширюється:

на транспортні засоби, що рухаються за встановленими маршрутами;

на транспортні засоби, що обслуговують громадян чи належать громадянам, які проживають або працюють у цій зоні, а також на транспортні засоби, що обслуговують підприємства, які розташовані у позначеній зоні. У таких випадках транспортні засоби повинні в`їжджати до позначеної зони і виїжджати з неї на найближчому перехресті до місця призначення.

В позовній заяві позивач зазначив, що він є водієм таксі та рухався за встановленим маршрутом по вулиці Соборній, що на його думку не заборонено дорожнім знаком 3.2 стосовно автомобілів таксі, які обслуговують громадян, куди під`їхав, оскільки необхідно було перевезти 2 упаковки квітів по місту, та отримавши квіти, йому повідомили, що людині необхідно їх завезти за адресою вул. Соборна 83, там зачекати кілька хвилин та повернутися назад.

На підтвердження своїх доводів, щодо того, що він працює водієм таксі позивачем був наданий Наказ №8-к від 14.01.2020, виданий фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3 , згідно якого ОСОБА_1 прийнято на посаду водія таксі з 14.01.2020.

Однак, в даному випадку, хоча автомобілі таксі і відносяться до транспортних засобів, що обслуговують громадян, проте зважаючи на вимоги дорожнього знаку 3.2 ПДР, водій таксі ОСОБА_1 зобов`язаний в`їжджати до позначеної зони і виїжджати з неї на найближчому перехресті до місця призначення, що останній проігнорував та двічі проїхав перехрестя із встановленим знаком.

Відповідно до частини першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Однак, всупереч вимогам даної статті позивачем не надано жодного доказу на підтвердження не вчинення ним адміністративного правопорушення.

Статтею 72 КАС України визначено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Разом з тим, частиною другою статті 77 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Таким чином, законодавством обов`язок доказування правомірності рішення суб`єкта владних повноважень покладається на відповідача.

Так, на підтвердження факту вчинення позивачем правопорушення, зазначеного в постанові ЕАК №2275975, представником відповідача надано суду компакт-диск з записом з місця події.

З відеозапису, наданого представником відповідача, чітко вбачається порушення позивачем вимоги дорожнього знаку 3.2 «"Рух механічних транспортних засобів заборонено", який міститься в Розділі 33 Правил дорожнього руху України (далі - ПДР). Так, на рухаючись по вул. Хмельницьке шосе в напрямку вул. Соборна, позивач проїхав два перехрестя із встановленим знаком 3.2 у м. Вінниці на вул. Соборній. Дане порушення було зафіксоване працівником поліції. Після чого було зупинено автомобіль позивача, запропоновано йому надати документи та повідомлено про фіксування правопорушення. ОСОБА_1 зазначає, що його керівництво пояснило йому, що таксі має право рухатися за даним маршрутом. Після зупинення автомобіля, пред`явлення ОСОБА_1 документів, огляду ним відеодоказів та роз`яснення працівником поліції прав передбачених КУпАП, було роздруковано постанову та вручено ОСОБА_1 , де останній розписався.

Згідно Розділу 33 ПДР України «Дорожні знаки», знак 3.2 «Рух механічних транспортних засобів заборонено".

Оглянувши матеріали відеозапису, судом чітко встановлено, що ОСОБА_1 рухаючись по вул. Хмельницьке шосе в напрямку вул. Соборна, проїхав два перехрестя із встановленим знаком 3.2 у м. Вінниці. Таким чином, факт вчинення правопорушення позивачем є доведеним, зокрема відеоматеріалом.

Відповідно до частини першої статті 78 КАС України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.

Порядок дорожнього руху на території України відповідно до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001року №1306 (зі змінами та доповненнями). Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до частини п`ятої статті 14 Закону України "Про дорожній рух" учасники дорожнього руху зобов`язані: знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам; виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Статтею 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з частиною першою статті 122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Пунктом першим частини першої статті 35 Закону України «Про національну поліцію» передбачено, що поліцейський може зупинити транспортні засоби у разі, якщо водій порушив Правила дорожнього руху.

Судом достеменно встановлено невиконання позивачем вимог дорожнього знаку 3.2, який міститься в Главі 33 ПДР, а саме: рухаючись по вулиці, проїхав два перехрестя із встановленим знаком 3.2 рух механічних транспортних засобів заборонено.

Відповідно до статті 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи, зокрема, про порушення правил дорожнього руху (частини перша, друга і третя статті 122). Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Згідно з частиною першою статті 276 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

Також, частинами другою та четвертою статті 258 КУпАП визначено, що протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі. У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Отже, у разі скоєння правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху постанова у справі про адміністративне правопорушення виноситься відразу на місці вчинення правопорушення, що і було вчинено командиром роти №4 батальйону УПП у Вінницькій області старшим лейтенантом поліції Гребенюком Ярославом Миколайовичем.

Статтею 40 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: 1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; 2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху. Тобто патрульна поліція у своїй діяльності використовує технічні засоби як превентивний поліцейський захід з метою попередження, виявлення та фіксування правопорушень.

З оглянутого запису із нагрудного відео реєстратора встановлено, що перед винесенням постанови позивачу було роз`яснено права та обов`язки особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, визначені статтею 63 Конституції України та статтею 268 КУпАП. Також з даного запису вбачається, що позивачу зрозумілі права, про що він поставив підпис в оскаржуваній постанові.

Щодо посилання позивача на те, що він працює водієм таксі, та мав право рухатися за встановленим маршрутом, судом встановлено наступне.

Постановою КМУ Про Правила дорожнього руху від 10 жовтня 2001 р. № 1306 чітко визначено термін маршрутні транспортні засоби, а саме: маршрутні транспортні засоби (транспортні засоби загального користування) - автобуси, мікроавтобуси, тролейбуси, трамваї і таксі, що рухаються за встановленими маршрутами та мають визначені місця на дорозі для посадки (висадки) пасажирів.

Пунктом 1.10 ПДР визначено, маршрутні транспортні засоби (транспортні засоби загального користування) - автобуси, мікроавтобуси, тролейбуси, трамваї і таксі, що рухаються за встановленими маршрутами та мають визначені місця на дорозі для посадки (висадки) пасажирів.

Таким чином, автомобілі служби «Таксі», з точки зору п. 1.10 ПДР, не мають встановленого маршруту, їх маршрути не узгоджуються в порядку, визначеному Законом України « Про автомобільний рух», а саме на договірних умовах із органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування.

Та обставина, що позивач, як водій таксі, виконував замовлення пасажира та завдання служби таксі за певним маршрутом, не є підставою для висновку, що автомобіль таксі під його керуванням є тим видом транспорту, який має право руху по смузі маршрутних транспортних засобів та відноситься до транспортних засобів загального користування та рухається за встановленим маршрутом.

Крім того, знак 3.2 "Рух механічних транспортних засобів заборонено" визначає, що зона дії знака - від місця встановлення до найближчого перехрестя за ним, а в населених пунктах, де немає перехресть, - до кінця населеного пункту. Однак, позивач не зважаючи на знак 3.2 ПДР проігнорував його та проїхав два перехрестя із встановленим знаком та не виконав його вимоги.

Згідно зі статтею 280 КУпАП України, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до положень статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Суб`єктом владних повноважень було надано суду належний доказ вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, а саме відеозапис з місця події, з якого чітко вбачається вчинення правопорушення.

Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на суд покладається обов`язок здійснювати неупереджений розгляд та ухвалювати обґрунтовані рішення.

Відповідно до цієї ж статті Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на суд покладається обов`язок сприяти максимальному забезпеченню процесуальних прав учасників судового провадження.

Частиною третьою статтею 286 КАС України визначено, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Відповідно до частини першої статті 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Аналіз зазначених норм права та встановлені в судовому засіданні обставини, дають суду підстави для висновку про правомірність винесеної відповідачем постанови про притягнення до адміністративної відповідальності позивача, а тому її необхідно залишити без змін, а позовну заяву без задоволення.

На підставі викладеного та керуючись ст. 19 Конституції України, ст. ст. 9, 122, 222, 251, 258, 276, 280 КУпАП, ст.ст. 5, 9, 72-77, 90, 241-243, 246, 250, 271, 286 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до командира роти №4 батальйону УПП у Вінницькій області Гребенюка Ярослава Миколайовича, Управління патрульної поліції у Вінницькій області про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Сьомого апеляційного адміністративного суду. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до пункту 4 частини п`ятої статті 246 КАС України:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , місце проживання: АДРЕСА_3 .

Відповідач: командир роти №4 батальйону УПП у Вінницькій області старший лейтенант поліції Гребенюк Ярослав Миколайович, місце роботи: 21010, м. Вінниця, вул. Ботанічна, 24.

Відповідач: Управління патрульної поліції у Вінницькій області, юридична адреса: 21010, м. Вінниця, вул. Ботанічна, 24.

Суддя