Справа № 815/2052/16
Суддя: Катаєва Е.В.
Дата ухвалення: 2020-04-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/2052/16
УХВАЛА

10 квітня 2020 року

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Катаєвої Е.В., розглянувши у письмовому провадженні клопотання ОСОБА_1 по справі №815/2952/16 за адміністративним позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Генеральної прокуратури України, третя особа прокурор Одеської області Жученко Олег Дем`янович, про визнання незаконним та скасування наказу, поновлення на посаді,-

В С Т А Н О В И В:

До суду 29.04.2016 року надійшов адміністративний позов (а.с.3-10) ОСОБА_1 до Генеральної прокуратури України, в якому позивач просить:

- визнати незаконним та скасувати Наказ в.о. Генерального прокурора України від 15.04.2016 року №69к про його звільнення з посади прокурора Одеської області та з органів прокуратури у зв`язку з припиненням трудового договору відповідно до п.7-2 ст.36 КЗпП України ;

- поновити його на посаді прокурора Одеської області з 15.04.2016 року

Ухвалою суду від 04.05.2016 року позов залишений без руху та позивачу наданий строк для усунення недоліків до 23.05.2016 року (а.с.18).

Ухвалою суду від 13.05.2016 року відкрите провадження по справі, призначена до судового розгляду на 24.05.2016 року (а.с.2).

Ухвалами суду від 24.05.2016 року, від 06.06.2016 року, від 07.07.2016 року за клопотанням сторони провадження по справі зупинялось та відповідно поновлювалось ухвалами суду від 06.06.2016 року, від 07.07.2016 року, від 13.07.2016 року (а.с.48, 66, 70, 78, 82, 95).

Ухвалою суду від 13.07.2016 року провадження по справі зупинено:

-до набрання законної сили судовим рішенням по справі, що розглядається в порядку конституційного судочинства за об`єднаними поданнями Верховного суду України щодо відповідності положенням частини третьої статті 22, частини першої статті 38, статті 58, частини другої статті 61, частини першої статті 62, частини першої статті 64 Конституції України (конституційності) частини третьої статті 1, пунктів 7, 8, 9 частини першої, пункту 4 частини другої статті З, пункту 2 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про очищення влади» та щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень пункту 6 частини першої, пунктів 2, 13 частини другої, частини третьої статті 3 Закону України «Про очищення влади»;

-до набрання законної сили судовим рішенням по справі, що розглядається в порядку конституційного судочинства за поданням 47 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень частин третьої, шостої статті 1, частин першої, другої, третьої, четвертої, восьмої статті 3, пункту 2 частини п`ятої статті 5, пункту 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про очищення влади».

02.04.2020 року представник позивача подав до суду клопотання, у якому просив: -поновити провадження у справі №815/2052/16; - змінити назву відповідача з Генеральної прокуратури України на Офіс Генерального прокурора;- замінити третю особу, на боці відповідача, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_2 на належну третю особу, на боці відповідача, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_3 ; - здійснити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами.

В обґрунтування клопотання про поновлення провадження у справі представник зазначив, що ухвалою Конституційного Суду України від 06.07.2017 року об`єднано конституційні провадження у справах за конституційними поданнями Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) пункту 6 частини першої, пунктів 2, 13 частини другої, частини третьої статті 3 Закону України „Про очищення влади" від 16 вересня 2014 року №1682-УП, 47 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) частин третьої, шостої статті 1, частин першої, другої, третьої, четвертої, восьмої статті 3, пункту 2 частини п`ятої статті 5, пункту 2 Прикінцевих та перехідних положень цього закону, Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) частини третьої статті 1, пунктів 7, 8, 9 частини першої, пункту 4 частини другої статті 3, пункту 2 Прикінцевих та перехідних положень цього закону та Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) частини третьої статті 4 цього закону в одне конституційне провадження у справі.

Частиною 2 статті 75 Закону України «Про Конституційний Суд України» визначено, що строк конституційного провадження не повинен перевищувати шість місяців, якщо інше не встановлено цим Законом, проте станом на 05 листопада 2019 року розгляд вищезазначеної справи не закінчений. Станом на теперішний час вищезазначені подання перебувають на розгляді Конституційного Суду України.

У постанові від 01.02.2017р. по справі №6-1957цс16 Судова палата у цивільних справах Верховного Суду України дійшла висновку, що межі зупинення провадження у справі не повинні призводити до зменшення розумного строку розгляду справи.

Розумність тривалості судового розгляду має визначатися з огляду на обставини справи та наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів, а також важливість предмета позову для заявника у справі (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Фрідлендер проти Франції»).

За приписами частини другої статті 152 Конституції України, закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.

На думку представника позивача, прийняття рішення Конституційним Судом України у справі за конституційним поданням Верховного Суду України щодо конституційності положень Закону України «Про очищення влади» на спірні правовідносини не вплине.

Аналогічного висновку дійшов Верховний суд у своїй ухвалі від 30 жовтня 2019 року у справі М812/211/15. Представник просив поновити проваддження у справі.

Щодо інших питань, зазначених у клопотанні, представник позивача зазначив, що відповідно до статті 52 КАС України у разі вибуття або заміни сторони чи третьої особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд допускає на будь-якій стадії судового процесу заміну відповідної сторони чи третьої особи її правонаступником. Усі дії, вчинені в адміністративному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього в такій самій мірі, у якій вони були б обов`язкові для особи, яку він замінив.

Так, згідно пункту 1 наказу Генерального прокурора від 27.12.2019 року №358 "Про окремі питання забезпечення початку роботи Офісу Генерального прокурора" наказано перейменувати юридичну особу "Генеральна прокуратура України" в "Офіс Генерального прокурора" без змін ідентифікаційного коду юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Відповідно до відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб- підприємців та громадських формувань (далі також - Реєстр) інформації щодо припинення Генеральної прокуратури України (), як юридичної особи в Реєстрі, не міститься.

При цьому, згідно з Реєстром, наразі за кодом зареєстровано державну організацію Офіс Генерального прокурора.

Таким чином, оскільки в даному випадку не має місце правонаступництво та реорганізація Генеральної прокуратури України не відбувалась, а було здійснено зміну назви без зміни ідентифікаційного коду, Позивач просить суд замінити назви Відповідача з Генеральної прокуратури України на - Офіс Генерального прокурора.

Також, станом на сьогоднішній день наказом Генерального прокурора від 30.09.2019 року на посаду Прокурора Одеської області призначений ОСОБА_3 .

Таким чином, Позивач вважає за доцільне замінити неналежну третю особу ОСОБА_2 на належну третю особу - ОСОБА_3 .

Враховуючи, що на даний час діє КАС України в новій редакції представник позивача просить розглянути справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши клопотання представника позивача, суд дійшов висновку про обґрунтованість доводів вказаного клопотання, виходячи із наступного.

Судом встановлено, що на даний час Конституційним судом України не вирішено вказане конституційне подання, однак, ухвалами колегії суддів КСУ відкриті конституційні провадження у справах, які ухвалами колегії суддів КСУ об`єднано в одне конституційне провадження та справа розглядається з 16.04.2015 року.

Разом з тим, Верховний Суд у складі об`єднаної палати Касаційного адміністративного суду, у постанові від 12.12.2019 року у справі №826/25204/15 зазначив наступне.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 156 КАС України в редакції, яка діяла на час постановлення ухвали про зупинення провадження у справі, суд зупиняє провадження у справі в разі неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі.

За правилом пункту 3 частини першої статті 236 КАС України, у чинній редакції, суд зупиняє провадження у справі у разі об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Вирішуючи питання щодо зупинення провадження в адміністративній справі з підстав неможливості її розгляду до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, суд повинен належним чином проаналізувати імовірні наслідки ухвалення Конституційним Судом України рішення за результатом розгляду справи, їх взаємозв`язок із спірними правовідносинами, що є предметом розгляду в адміністративній справі, підставами позову, та відобразити відповідні висновки у своїй ухвалі.

Щодо зупинення провадження в адміністративній справі до розгляду Конституційним Судом України питання конституційності окремих положень Закону України «Про очищення влади» необхідно врахувати наступне.

Відповідно до частин першої, другої статті 1 Закону України від 16 вересня 2014 року №1682-VII «Про очищення влади» (надалі - Закон № 1682-VII) очищення влади (люстрація) - це встановлена цим Законом або рішенням суду заборона окремим фізичним особам обіймати певні посади (перебувати на службі) (крім виборних посад) в органах державної влади та органах місцевого самоврядування.

Очищення влади (люстрація) здійснюється з метою недопущення до участі в управлінні державними справами осіб, які своїми рішеннями, діями чи бездіяльністю здійснювали заходи (та/або сприяли їх здійсненню), спрямовані на узурпацію влади Президентом України ОСОБА_4 , підрив основ національної безпеки і оборони України або протиправне порушення прав і свобод людини, і ґрунтується на принципах: верховенства права та законності; відкритості, прозорості та публічності; презумпції невинуватості; індивідуальної відповідальності; гарантування права на захист.

Згідно з частинами третьою, четвертою цієї ж статті: протягом десяти років з дня набрання чинності цим Законом посади, щодо яких здійснюється очищення влади (люстрація), не можуть обіймати особи, зазначені у частинах першій, другій, четвертій та восьмій статті 3 цього Закону, а також особи, які не подали у строк, визначений цим Законом, заяви, передбачені частиною першою статті 4 цього Закону.

Особи, зазначені у частинах третій, п`ятій - сьомій статті 3 цього Закону, не можуть обіймати посади, щодо яких здійснюється очищення влади (люстрація), протягом п`яти років з дня набрання чинності відповідним рішенням суду.

Посади, щодо яких здійснюються заходи з очищення влади (люстрації), та критерії її здійснення визначені у статтях 2, 3 Закону № 1682-VII.

Загальний аналіз Закону № 1682-VII, зокрема, запроваджених ним заборон обіймати певні посади (перебувати на службі) за ознакою обіймання певних посад (у тому числі у певний період) або встановлення недостовірності відомостей щодо наявності майна (майнових прав), зазначених у деклараціях про майно, доходи, витрати і зобов`язання фінансового характеру, а також у випадку неподання заяви про проходження відповідної перевірки, дає підстави для висновку про те, що застосування до фізичної особи названих заборон є специфічним видом юридичної відповідальності.

У спорах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, пов`язаних із реалізацією Закону №1682-VII, зупинення провадження в адміністративних справах до розгляду Конституційним Судом України питання щодо конституційності окремих положень цього Закону може бути визнано доцільним за умов дійсної пов`язаності потенційного результату розгляду цього питання з фактичними обставинами адміністративної справи та належного обґрунтування судом необхідності такого зупинення.

Враховуючи зазначене, суд приходить до висновку, що оскільки згадане конституційне провадження за конституційними поданнями Верховного Суду України та 47 народних депутатів щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремих положень Закону № 1682-VII, розглядається з 16 квітня 2015 року, і на даний час справа залишається нерозглянутою, це викликає сумнів у доцільності подальшого зупинення провадження у цій справі.

Відповідно до статті 237 КАС України провадження у справі поновлюється за клопотанням учасників справи або за ініціативою суду не пізніше десяти днів з дня отримання судом повідомлення про усунення обставин, що викликали його зупинення.

Враховуючи встановлені у справі обставини, беручи до уваги висновки Верховного Суду, висловдені у постанові від 12 грудня 2019 року у справі №826/25204/15, суд вважає, що провадження у справі підлягає поновленню.

Крім того, 15.12.2017 набув чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» №2147-VIII від 03.10.2017, згідно з яким КАС України викладений в новій редакції.

У відповідності до п.п.10 п.1 Розділу VII Перехідних Положень КАС України в новій редакції справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Таким чином, розгляд цієї справи повинен відбуватися за правилами, що передбачені новою редакцією КАС України.

Статтею 12 КАС України визначено, що адміністративне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку позовного провадження (загального або спрощеного). Спрощене позовне провадження призначене для розгляду справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні.

Згідно з ч.3 ст.257 КАС України суд при вирішенні питання про розгляд справи за правилами спрощеного або загального позовного провадження суд враховує: 1)значення справи для сторін; 2) обраний позивачем спосіб захисту; 3) категорію та складність справи; 4) обсяг та характер доказів у справі, в тому числі чи потрібно у справі призначати експертизу, викликати свідків тощо; 5) кількість сторін та інших учасників справи;6) чи становить розгляд справи значний суспільний інтерес; 7) думку сторін щодо необхідності розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.

З урахуванням зазначених критеріїв, а також того, що дана справа не підпадає під перелік справ, які розглядаються виключно за правилами загального позовного провадження (ч.4 ст.12 КАС України), суд дійшов до висновку про розгляд даної справи у порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін.

Статтею 258 КАС України встановлено, що суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження. Відповідно до ч.2 ст.262 КАС України розгляд справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін починається через тридцять днів з дня відкриття провадження.

Постановою від 11.03.2020 №211 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19», встановлений з 12.03.2020 до 03.04.2020 на території України встановлено карантин та заборонено проведення масових заходів. У подальшому карантин продовжений до 24.04.2020 року.

Крім того, 02.04.2020 року набрав чинності Закон України від 30.03.2020 року №540-ІХ, внесені зміни в КАС України, якими встановлено, що під час дії карантину строки визначені КАС України продовжуються на строк дії карантину.

З урахуванням викладеного суд вважає необхідним повідомити учасників справи, що встановлений в ухвалі судом строк продовжується в силу Закону на строк дії карантину, але при надходженні заяв по суті до суду розгляд справи буде продовженим з урахуванням наданих учасниками справи заяв по суті та доказів.

Керуючись п.п.10 п.1 Розділу VII Перехідних Положень КАС України в редакції Закону України №2147-VIII від 03.10.2017 року, ст.ст.12,44,79,162,163,165,257,261,262КАС України, суд,-

УХВАЛИВ:

Поновити провадження по справі №815/2052/16.

Змінити назву Відповідача з Генеральної прокуратури України на Офіс Генерального прокурора

Замінити третю особу, на боці відповідача, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_2 на належну третю особу, на боці відповідача, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_3 .

Розгляд справи за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Офісу Генерального прокурора, третя особа прокурор Одеської області Вихор Максима Анатолійовича, про визнання незаконним та скасування наказу, поновлення на посаді,здійснити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Роз`яснити сторонам, що подання заяв по суті справи (позовна заява, відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву) є правом учасників справи. Неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.

Роз`яснити сторонам, що відповідно до ст.79 КАС України учасники справи разом із заявами по суті справи подають докази у справі безпосередньо до суду.

Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк. Учасник справи також повинен надати докази, які підтверджують, що він здійснив усі залежні від нього дії, спрямовані на отримання відповідного доказу.

Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, що їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

Встановити відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання до суду відзиву на позовну заяву а у разі отримання ним відповіді на відзив п`ятиденний строк з дня отримання відповіді на відзив для подання заперечень щодо позову.

Відзив та заперечення на позов повинні відповідати вимогам ч.2,4 ст. 162 КАС України.

Відповідач зобов`язаний згідно з ч.3 ст.162 КАС України одночасно з надісланням (наданням) відзиву до суду копію відзиву та доданих до нього документів надіслати (надати) іншим учасникам справи. До відзиву додаються:1) докази, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідача, якщо такі докази не надані позивачем;2) документи, що підтверджують надіслання (надання) відзиву і доданих до нього доказів іншим учасникам справи.

У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами (ч.6 ст.162 КАС України).

Роз`яснити позивачу, що відповідно до ч.2 ст.261 КАС України у разі отримання відзиву на позов він має право подати до суду відповідь на відзив у п`ятиденний строк з дня отримання відзиву. Відповідь на відзив повинна відповідати вимогам ч.2,4 ст. 162 КАС України.

Позивач зобов`язаний згідно з ч.2 ст.163, ч.3 ст.162 КАС України одночасно з надісланням (наданням) відповіді на відзив до суду копію відповіді на відзив та доданих до неї документів надіслати (надати) іншим учасникам справи.

До відповіді на відзив додаються:1) докази, які підтверджують обставини, на яких ґрунтується відповідь на відзив; 2) документи, що підтверджують надіслання (надання) відповіді на відзив і доданих до неї доказів іншим учасникам справи.

Роз`яснити третій особі, що відповідно до ч.3 ст.261 КАС України він має право подати пояснення щодо позову у п`ятиденний строк з дня вручення даної ухвали та має право у разі отримання відзиву подати пояснення щодо відзиву - протягом десяти днів з дня його отримання. Пояснення третьої особи щодо позову або відзиву повинні відповідати вимогам ч.2,4 ст. 162 КАС України.

Третя особа зобов`язана згідно з ч.2 ст.165, ч.3 ст.162 КАС України одночасно з надісланням (наданням) своїх пояснень щодо позову або відзиву до суду копію пояснень та доданих до них документів надіслати (надати) іншим учасникам справи.

Відповідно до ч.9 ст. 120 КАС України строк не вважається пропущеним, якщо до його закінчення позовна заява, скарга, інші документи чи матеріали здано на пошту чи передано іншими відповідними засобами зв`язку.

Згідно зі ст.44 КАС України учасники справи зобов`язані, зокрема, сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; подавати наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази.

З урахуванням викладеного, у разі своєчасного виконання сторонами своїх прав та обов`язків щодо подання та направлення до суду у встановлених КАС України випадках заяв по суті справи (відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву) з доказами по справі не шляхом здачі вказаних заяв до канцелярії суду, а шляхом відправки його до суду у встановлений строк засобами поштового зв`язку, необхідно про надіслання відповідних заяв засобами поштового зв`язку повідомити суд на його електрону адресу, телефон, факс.

Згідно з п.1 розділу ІІ Нормативів і нормативних строків пересилання поштових відправлень, затверджених Наказом Міністерства інфраструктури України від 28.11. 2013року №958, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 28.01.2014року за №173/24950, нормативні строки пересилання простої письмової кореспонденції операторами поштового зв`язку (без урахування вихідних днів об`єктів поштового зв`язку): місцевої - Д+2; у межах області та між обласними центрами України - Д+3, пріоритетної - Д+1, де Д - день подання поштового відправлення до пересилання в об`єкті поштового зв`язку або опускання простого листа чи поштової картки до поштової скриньки до початку останнього виймання; 2, 3 - кількість днів, протягом яких пересилається поштове відправлення.

У разі неотримання судом відповідних заяв та доказів з урахуванням встановлених нормативів та відсутності повідомлень іншими засобами зв`язку, суд буде вирішувати питання про подальший розгляд справи у встановлені строки.

Розгляд справи по суті розпочнеться через тридцять днів з дня прийняття даної ухвали та справа буде розглянута у строк не більше шістдесяти днів.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо даної справи в мережі Інтернет за веб-адресою сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України: Веб-сайт:

http://adm.od.court.gov.ua, E-mail: Телефони: Канцелярія тел.: факс: Інформаційний центр тел.:

Копію даної ухвали направити сторонам по справі.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена лише з підстав порушення правил підсудності (п. 5 ч. 1 ст. 294 КАС України) в порядку та строки встановлені ст.ст. 293-295 КАС України. В іншій частині ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Е.В.Катаєва