Справа № 440/1275/20
Суддя: О.О. Кукоба
Дата ухвалення: 2020-04-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

09 квітня 2020 року м. ПолтаваСправа №440/1275/20

Полтавський окружний адміністративний суд у складі судді Кукоби О.О., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання нечинними та скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

ІСТОРІЯ СПРАВИ

1. Короткий зміст позовних вимог.

ОСОБА_1 (надалі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (надалі - відповідач, ГУПФ України в Полтавській області), у якому просив:

визнати нечинними та скасувати рішення від 4.10.19 №92 та від 18.02.20 №289 про відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах;

зобов`язати відповідача зарахувати ОСОБА_1 період роботи у ЗАТ "Полтава-Сплав" з 29.12.1998 по 27.12.2002 на посаді плавильника до пільгового стажу роботи за списком №1, затвердженого постановою КМУ від 11.03.94 №162, та призначити пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до пункту "а" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" з 22.07.19.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що за період трудової діяльності позивач набув стаж, достатній для призначення пенсії на пільгових умовах. Однак, відповідач відмовив у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах з посиланням на відсутність необхідної тривалості пільгового стажу роботи, підтвердженого в установленому порядку, передбаченому статтею 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

2. Позиція відповідача.

Відповідач позов не визнав. У наданому до суду відзиві на позов представник відповідача просив у задоволенні позовних вимог відмовити повністю /а.с. 83-85/. Зазначив, що позивачем на підтвердження наявності пільгового трудового стажу надано копію трудової книжки, а також копії уточнюючих довідок про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії. Разом з цим, аналіз наданих ОСОБА_1 документів свідчить про відсутність у нього стажу роботи за Списком №1, достатнього для призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

3. Процесуальні дії у справі.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 11.03.2020 відкрито провадження у даній справі, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні).

За приписами пункту 2 частини першої статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат.

Відповідно до частини другої статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України справи, визначені частиною першою цієї статті, суд розглядає у строк не більше тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі.

При цьому, як визначено частиною другою статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо судове засідання не проводиться, розгляд справи по суті розпочинається через тридцять днів, а у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу, - через п`ятнадцять днів з дня відкриття провадження у справі.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, що підтверджено копією паспорта громадянина України серії НОМЕР_1 /а.с. 12-13/.

У 1985-1990 роках позивач навчався у Дніпродзержинському ордена Трудового Червоного Прапора індустріальному інституті ім. М.І. Арсенічева за спеціальністю "Ливарне виробництво чорних та кольорових металів", по завершенню якого йому присвоєно кваліфікацію інженера-металурга, що підтверджено копією диплома серії НОМЕР_2 /а.с. 55/.

Залученою до матеріалів справи копією трудової книжки серії НОМЕР_3 підтверджено, що позивач:

у період з 22.08.1990 по 1.09.1995 працював майстром плавильно-ливарної дільниці ливарного цеху Полтавського автоагрегатного заводу;

з 29.12.1998 по 27.12.2002 працював плавильником плавильного цеху дільниці отримання металу плавильним і електротермічним способом ЗАТ "Полтава-Сплав";

з 1.02.2003 по 13.08.2003 працював плавильником третього розряду ПП фірма "Комбуд";

з 18.08.2003 по 31.03.2006 працював плавильником металу та сплавів по 3-му розряду ливарної дільниці ливарного цеху, ливарником на машинах для лиття під тиском 3-го розряду у тому ж цеху ТОВ "Літіз";

з 2.10.2006 по 28.02.2007 працював у ливарному цеху ВАТ "Полтавський турбомеханічний завод";

з 8.10.2009 по 30.11.2009 працював майстром з плавки і заливки металів і сплавів на дільниці лиття сталі ТОВ "Полтавський ливарний завод" /а.с. 15-22/.

19.09.2019 позивач звернувся до Полтавського ОУПФ із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах /а.с. 46/. До заяви, окрім іншого, додав копії: трудової книжки, диплома про освіту, довідок про підтвердження наявного трудового стажу, наказів про проведення атестації робочих місць, висновків державної експертизи умов праці /а.с. 47/.

Рішенням відділу з питань призначення та перерахунків пенсій №16 управління застосування пенсійного законодавства ГУПФ України в Полтавській області від 4.10.2019 №92 ОСОБА_1 відмовлено у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах з огляду на відсутність необхідної тривалості пільгового стажу роботи, підтвердженого в установленому порядку, передбаченому статтею 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" /а.с. 29/.

Листом від 20.12.2019 вих.№6232/Т-02 відповідач роз`яснив ОСОБА_1 , що на підставі наданих ним документів підтверджено наявність пільгового стажу тривалістю 5 років 9 місяців 25 днів; надана позивачем довідка від 18.10.2004 №74, видана ЗАТ "Полтава-Сплав", не відповідає вимогам чинного пенсійного законодавства, а тому період роботи на цьому підприємстві не був врахований до пільгового стажу /а.с. 32/.

14.02.2020 позивач повторно звернувся до ГУПФ України в Полтавській області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах, до якої, окрім іншого, додав довідку про заробітну плату з 1.07.2000 по дату звернення /а.с. 62-63/.

Рішенням ГУПФ України в Полтавській області від 18.02.2020 №289 ОСОБА_1 відмовлено у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах з огляду на відсутність необхідної тривалості пільгового стажу роботи, підтвердженого в установленому порядку, передбаченому статтею 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та недоведення обґрунтованості видачі пільгової довідки /а.с. 71/.

Не погодившись із зазначеними рішеннями пенсійного органу, позивач оскаржив їх до суду.

ДЖЕРЕЛА ПРАВА

Згідно зі статтею 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

У відповідності до частини першої статті 7 Закону України від 5.11.1991 №1788-ХІІ "Про пенсійне забезпечення" звернення за призначенням пенсії може здійснюватися у будь-який час після виникнення права на пенсію.

За змістом пункту "а" частини першої статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком N 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Аналогічна норма міститься у пункті 1 частини другої статті 114 Закону України від 9.07.2003 №1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" у редакції Закону України від 3.10.17 №2148-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій".

Статтею 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Питання призначення пенсій на пільгових умовах згідно зі Списками № 1 деталізоване у Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженому наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 №383 (далі - Порядок №383).

Пунктом 3 Порядку №383 встановлено, що при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.1992.

Пунктом 10 Порядку №383 визначено, що для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 (далі - Порядок № 637).

Відповідно до пунктів 1, 2 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Пунктом 20 зазначеного Порядку передбачено, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток N 5).

ОЦІНКА СУДОМ ОБСТАВИН СПРАВИ

Згідно з частиною другою статті 73 КАС України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

У цій справі предметом спору є правомірність рішення пенсійного органу про відмову позивачу у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 1 частини другої статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", а відтак, виходячи з положень частини другої статті 2 КАС України, суд перевіряє відповідність спірного індивідуального акта критеріям правомірності рішення суб`єкта владних повноважень..

Загальними вимогами, які висуваються до актів індивідуальної дії, як актів правозастосування, є їх обґрунтованість та вмотивованість, тобто наведення органом, що їх видав, конкретних підстав їх прийняття (фактичних і юридичних), а також переконливих і зрозумілих мотивів їх прийняття.

Належний публічний та, зокрема, судовий контроль за адміністративними актами суб`єкта владних повноважень є можливим лише у разі достатнього та належного обґрунтування таким суб`єктом підстав та умов, що передували ухваленню рішення.

Невиконання відповідним органом законодавчо встановлених вимог щодо змісту, форми, обґрунтованості та вмотивованості акта індивідуальної дії призводить до його протиправності.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Суд враховує, що умовами для призначення пенсії за віком на пільгових умовах з підстави, визначеної пунктом 1 частини другої статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", є: 1) зайнятість повний робочий день на роботах зі шкідливими і важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та проведення атестації робочих місць; 2) досягнення 50 років; 3) наявність страхового стажу для чоловіків, не менше 25 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Так, позивачу ІНФОРМАЦІЯ_1 2018 ІНФОРМАЦІЯ_1 виповнилось 50 років.

Пенсійний орган не заперечує наявність у ОСОБА_1 достатнього загального страхового стажу для призначення пенсії.

Натомість спір у справі стосується наявності у позивача спеціального страхового стажу для призначення пенсії - не менше 9 років (зменшено на один рік за повний рік роботи понад 50 років) на роботах зі шкідливими і важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, з повним робочим днем та проведенням атестації робочих місць.

Основним документом, що підтверджує наявність у особи трудового стажу, є трудова книжка. Чинним законодавством встановлено пріоритетність записів у трудовій книжці перед відомостями про період роботи, що можуть міститися в інших документах.

На цій підставі суд зауважує, що позивачем разом із заявою про призначення пенсії надано пенсійному органу копію трудової книжки серії НОМЕР_3 /а.с. 15-22/, що відповідач не заперечує.

Дослідивши залучену до матеріалів справи копію трудової книжки суд встановив, що у ній у хронологічному порядку містяться записи про трудову діяльність ОСОБА_1 із зазначенням дат прийняття на роботу, присвоєння розрядів та категорій, переміщення в межах підприємства, а також звільнення з роботи з посиланням на розпорядчі документи.

Однак, відповідачем ні у спірному рішенні, ані у відзиві на позов жодним чином не обґрунтовано, з яких підстав пенсійним органом при вирішенні питання про призначення позивачу пенсії за віком на пільгових умовах не прийнято у якості доказу надану ним трудову книжку.

Більш того, відмовляючи позивачу у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідач жодним чином не обґрунтував свої твердження про недостатність пільгового стажу для її призначення.

Зі змісту листа ГУПФ України в Полтавській області від 20.12.2019 вих.№6232/Т-02 суд встановив, що на переконання пенсійного органу надана позивачем довідка від 18.10.2004 №74, видана ЗАТ "Полтава-Сплав", не відповідає вимогам чинного пенсійного законодавства, а тому період роботи на цьому підприємстві не був врахований до пільгового стажу.

Отже, спірним є можливість зарахування до пільгового стажу періоду роботи ОСОБА_1 у ЗАТ "Полтава-Сплав" з 29.12.1998 по 27.12.2002.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі обставини.

Залучена до матеріалів справи копія трудової книжки ОСОБА_1 містить запис №9 від 29.12.1998 про прийняття позивача на роботу у ЗАТ "Полтава-Сплав" плавильником п`ятого розряду /а.с. 17/. Записом №10 у трудовій книжці підтверджено, що позивачу 25.01.2002 присвоєно третій розряд плавильника плавильного цеху дільниці отримання металу плавильним і електротермічним способом, а відповідно до запису №11 позивач 27.12.2002 звільнений з роботи згідно п. 1 ст. 36 КЗпП України (за угодою сторін).

Таким чином, записами у трудовій книжці ОСОБА_1 підтверджено, що позивач у період з 29.12.1998 по 27.12.2002 працював у ЗАТ "Полтава-Сплав" за професією плавильника.

Верховний Суд у постанові від 25.03.2020 у справі №705/4946/16-а зазначив, що підставою для призначення пільгових пенсій є не тільки запис у трудовій книжці щодо роботи на підприємстві, а і довідка підприємства, яка уточнює характер роботи з зазначенням періоду роботи, що зараховується до спеціального стажу; професії або посади; характеру виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка, яка оцінюється управлінням Пенсійного фонду з урахуванням вимог Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Суд враховує, що разом і з заявою від 19.09.2019 про призначення пенсії позивач надав пенсійному органу довідку ЗАТ "Полтава-Сплав" від 27.12.2002 №370 /а.с. 23/. Зі змісту цієї довідки встановлено, що ОСОБА_1 працював на даному підприємстві плавильником, постійно зайнятим біля печей на гарячих роботах з 29.12.1998 по 27.12.2002 та увесь період роботи обслуговував печі з переплавлення брухту алюмінію і алюмінієвих сплавів, виплавці сортових алюмінієвих сплавів та заливанні їх у форми із зайнятістю упродовж повного робочого дня; інших робіт, не пов`язаних з обслуговуванням плавильної печі, не виконував /а.с. 23/. Довідка видана для підтвердження права на пільгову пенсію за списком №1, розділ VII "Металургійне виробництво (кольорові метали)", пункт 5: Одержання металу плавильним і електротермічним способом, шифр професії: 1070500а-16613. Наказ про проведення атестації робочих місць від 15.04.1999 №12. У період з 29.12.1998 по 28.02.20002 підприємство працювало стабільно. Крім того, у довідці наведені відомості про фактично відпрацьовані робочі дні за період з 1.03.2002 по 27.12.2002 /а.с. 23/.

Аналогічна за змістом довідка видана директором ЗАТ "Полтава-Сплав" 18.10.2004 вих.№74 /а.с. 24/.

До довідки долучено копію Переліку професій, посад, яким підтверджено право на пільги та компенсації (в т.ч., на пільгове пенсійне забезпечення), затвердженого наказом Голови атестаційної комісії ЗАТ "Полтава-Сплав" від 15.04.1999 №12. У пункті 2 Переліку значиться професія плавильника (список №1, розділ VII, пункт 5, код 1070500а-16613) /а.с. 25/.

Наказом ЗАТ "Полтава-Сплав" від 15.04.1999 №12 "Про результати атестації робочих місць" підтверджено право на пільги та компенсації, у т.ч. щодо пільгового пенсійного забезпечення, плавильникам /а.с. 26/.

Залученою до матеріалів справи копією висновку від 18.08.1999 №22 експертизи якості проведення атестації робочих місць за умовами праці та правильності застосування списків виробництв, робіт, професій і показників, згідно з якими призначаються пенсії за віком на пільгових умовах у ЗАТ "Полтава-Сплав", підтвердженого, що атестація робочих місць проведена відповідно до чинного законодавства /а.с. 27-28/.

Відповідач вищезгаданим документам оцінку не надав, зокрема в оспорюваних рішеннях не зазначив, з яких підстав ним не прийнято такі документи.

Посилання відповідача у листі від 20.12.2019 вих.№6232/Т-02 на невідповідність цих документів вимогам чинного пенсійного законодавства жодним чином не мотивоване.

Суд враховує, що Списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 №162, було передбачено, що право на пенсію за віком на пільгових умовах мають плавильники (шифр професії 1070500а-16613), зайняті на роботах у металургійному виробництві кольорових металів (одержання металу плавильним і електротермічним способами).

Верховний Суд України у постанові від 22.06.2011 (справа №6-57227св10) зазначив, що згідно з пунктом 3 роз`яснень Міністерства соціального захисту населення України та Міністерстві праці України від 10.05.1994 №01-3/406-02-2 "Про порядок застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, що дають право на пенсію за віком на пільгових умовах" право на пенсію на пільгових умовах мають робітники, зайняті виконанням робіт, передбачених Списками № 1 і № 2, протягом повного робочого дня. Під повним робочим днем вважається виконання роботи в умовах, передбачених списками, не менше 80 відсотків робочого часу. Сюди ж включається час проведення підготовчих, допоміжних, поточних ремонтних робіт, а також робіт поза своїм робочим місцем з метою забезпечення виконання своїх трудових функцій. При цьому пунктом 7 цих роз`яснень передбачено, що у випадках, коли в Списках № 1 і № 2 передбачені робітники, які виконують певні роботи, правом на пенсію на пільгових умовах користуються всі робітники незалежно від назви їх професії, які виконують ці роботи.

З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку про наявність підстав для зарахування до спеціального (пільгового) трудового стажу ОСОБА_1 періоду роботи позивача з 29.12.1998 по 27.12.2002 за посадою плавильника.

Обставини припинення юридичної особи ЗАТ "Полтава-Сплав" з огляду на визнання підприємства банкрутом у 2011 році, так само, як і відомості архівного відділу Полтавської міської ради про те, що документи ЗАТ "Полтава-Сплав" на зберігання до трудового архіву Полтавської міської ради не надходили /а.с. 33-35, 36/, не можуть бути підставою для відмови у призначенні позивачу пенсії на пільгових умовах із зарахуванням до спеціального стажу періоду роботи з 29.12.1998 по 27.12.2002, оскільки факт роботи за професією, що надає право на призначення пенсії за списком №1, підтверджено записами у трудовій книжці ОСОБА_1 , уточнюючими довідками підприємства та відомостями про проведення атестації робочих місць.

Відповідно до частини першої статті 101 Закону України "Про пенсійне забезпечення" органи, що призначають пенсії, мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі.

За змістом пункту 4.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 №22-1 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 7.07.2014 №13-1), зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 за №1566/11846, орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі.

Отже, перевірка достовірності виданих документів покладається на пенсійний орган, а сумніви останнього щодо обґрунтованості їх видачі або відсутність можливості їх перевірити, самі по собі, не можуть бути підставою для відмови у призначенні пільгової пенсії.

Аналогічна позиція викладена, зокрема, у постановах Верховного Суду від 21.11.2018 у справі №672/914/16-а, від 11.07.2019 у справі №127/1849/17, від 31.03.2020 у справі №127/16245/17.

За вищевикладених обставин, суд дійшов висновку, що відмовляючи позивачу у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах пенсійний орган застосував суто формальний підхід, що не відповідає принципу верховенства права. При цьому, суд виходить з того, що аналізуючи надані документи, пенсійний орган, перш за все, має виходити з їх змісту, а не лише суто з форми. У даному випадку, органи Пенсійного фонду, переслідуючи в цілому законну мету попередження зловживання громадянами своїми правами та запобігання необґрунтованому призначенню пенсії, при виконанні своїх повноважень повинні діяти обґрунтовано, добросовісно, розсудливо та пропорційно, як це передбачено частиною другою статті 2 КАС України, з тим, щоб не створювати штучних і явно необґрунтованих перешкод для реалізації громадянами їх прав.

Суд зазначає, що соціальний захист державою осіб, які мають право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом, охоплює комплекс заходів, які здійснює держава в межах її соціально-економічних можливостей.

Тобто в розрізі даної справи та за умови підтвердження трудового стажу, як громадянин України, позивач наділений правом на відповідний соціальний захист з боку держави, яка в особі своїх уповноважених органів не може відмовляти у його наданні з формальних підстав.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом, зокрема, у постановах від 28.08.2018 у справі №175/4336/16-а, від 25.09.2018 у справі №242/65/17, від 27.02.2019 у справі №423/3544/16-а, від 11.07.2019 у справі №242/1484/17, від 31.03.2020 у справі №127/16245/17.

Згідно з пунктом 4.7 Порядку №22-1 право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.

Суд враховує, що вмотивоване рішення демонструє особі, що вона була почута, дає стороні можливість апелювати проти нього. Лише за умови ухвалення обґрунтованого рішення може забезпечуватися належний публічний та, зокрема, судовий контроль за адміністративними актами суб`єкта владних повноважень.

У ході розгляду цієї справи судом проаналізовано усі доводи сторін та встановлено, що рішення пенсійного органу про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах не відповідає принципу обґрунтованості рішення суб`єкта владних повноважень, адже таке рішення не містить достатніх мотивів, з урахуванням яких відповідач дійшов висновку про відсутність підстав для призначення позивачу пенсії на пільгових умовах.

Так, в порушення вимог пункту 4.7 Порядку №22-1 пенсійний орган належним чином, всебічно, повно і об`єктивно не розглянув подану ОСОБА_1 заяву разом з доданими до неї документами, внаслідок чого прийняв передчасне рішення про відмову позивачу у призначенні пенсії.

Наведене вище у своїй сукупності є підставою для висновку про неправомірність рішень ГУПФ України в Полтавській області від 4.10.2019 №92 та від 18.02.2020 №289, якими ОСОБА_1 відмовлено у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, а тому такі рішення належить визнати протиправними та скасувати, а позов в цій частині - задовольнити.

Водночас, що стосується позовних вимог в частині зобов`язання відповідача призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до пункту "а" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення", зарахувавши до пільгового стажу період роботи з 29.12.1998 по 27.12.2002 у ЗАТ "Полтава-Сплав" на посаді плавильника, суд виходить з такого.

Завданням адміністративного суду є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень та їх відповідності правовим актам вищої юридичної сили. Завдання правосуддя полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше порушується принцип розподілу влади. Тому завданням адміністративного суду є саме контроль за легітимністю прийняття рішень.

Такий висновок суду узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 10.09.2019 у справі №818/985/18 та від 26.12.2019 у справі №810/637/18.

Статтею 58 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" визначено, що Пенсійний фонд є органом, який призначає пенсії та підготовляє документи для її виплати. Тобто, Пенсійний фонд має виключну компетенцію в питаннях призначення пенсії.

Верховним Судом у постанові від 7.03.2018 у справі №233/2084/17 зазначено, що вирішення питання призначення пенсії є виключною компетенцією Пенсійного фонду, а тому належним способом захисту прав позивача є зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву про призначення пенсії на пільгових умовах, а не зобов`язання відповідача призначити таку пенсію.

За таких обставин, суд, з метою ефективного поновлення прав позивача, вважає за необхідне, керуючись приписами частини другої статті 9 КАС України, вийти за межі позовних вимог та зобов`язати ГУПФ України в Полтавській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах з урахуванням висновків суду про зарахування до спеціального (пільгового) трудового стажу позивача періоду роботи з 29.12.1998 по 27.12.2002 за посадою плавильника у ЗАТ "Полтава-Сплав".

За вищевикладених обставин, позовні вимоги належить задовольнити частково.

При цьому суд звертає увагу відповідача на те, що відповідно до пункту 1 частини першої статті 45 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку: пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

У цій справі позивачу 22.07.2018 виповнилось 50 років, а із заявою про призначення пенсії за віком ОСОБА_1 вперше звернувся 19.09.2019.

Відтак, позивач має право на призначення пенсії за віком з 19.09.2019.

РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ

Відповідно до частини першої статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Позивач при зверненні до суду сплатив судовий збір у розмірі 1681,60 грн, що підтверджено квитанцією від 4.03.2020 №29096 /а.с. 37/. Дану суму судового збору зараховано до спеціального фонду Державного бюджету, що підтверджено випискою /а.с. 38/.

Відповідач доказів понесення судових витрат до суду не надав.

Згідно з частиною третьою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Разом з цим, як визначено частиною восьмою цієї статті, у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

А відповідно до частини першої наведеної статті, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі.

Зважаючи на те, що передумовою для виникнення спору є прийняття відповідачем протиправного рішення про відмову позивачу у призначенні пенсії за віком, суд вважає за необхідне стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача понесені останнім судові витрати повністю.

Керуючись статтями 2, 3, 6-10, 72-77, 90, 132, 139, 241-246, 263, підпунктом 15.5 пункту 15 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України, Полтавський окружний адміністративний суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання нечинними та скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправними та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області від 4 жовтня 2019 року №92 та від 18 лютого 2020 року №289.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах з урахуванням висновків суду про зарахування до спеціального (пільгового) трудового стажу позивача періоду роботи з 29.12.1998 по 27.12.2002 за посадою плавильника у ЗАТ "Полтава-Сплав".

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1681,60 грн (одна тисяча шістсот вісімдесят одна гривня шістдесят копійок).

Стягувач: ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 ; АДРЕСА_1 ).

Боржник: Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (; вул. Європейська, 66, м. Полтава, Полтавська область, 36014).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається до Другого апеляційного адміністративного суду через Полтавський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів після складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

За змістом пункту 3 розділу VI "Прикінцеві положення" Кодексу адміністративного судочинства України, у редакції Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)" від 30.03.2020 №540-ІХ, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строк, визначений статтею 295 цього Кодексу, продовжується на строк дії такого карантину.

Суддя (підпис) О.О. Кукоба