Справа № 200/2283/20-а
Суддя: Волгіна Н.П.
Дата ухвалення: 2020-04-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 квітня 2020 р. Справа№200/2283/20-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді - Волгіної Н.П., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в письмовому порядку адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до Донецького окружного адміністративного суду із позовом до Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області, в якому просить суд визнати протиправними дії відповідача щодо припинення виплати їй пенсії з вересня 2016 року та зобов`язати відповідача поновити нарахування та виплату пенсії та сплатити заборгованість за весь період, починаючи з 1 вересня 2016 року.

В обґрунтування позову позивач посилається на те, що вона є пенсіонером та внутрішньо переміщеною особою, проживає у м. Маріуполь Донецької області, має місце постійної реєстрації у м. Макіївка, перебуває на обліку в Маріупольському об`єднаному управлінні Пенсійного фонду України Донецької області та отримує пенсію за віком.

Зазначає, що з 1 вересня 2016 року пенсію не отримує.

ОСОБА_1 вважає, що не виплата їй пенсії є порушенням гарантованого Конституцією України права громадянина на соціальний захист, яке включає, зокрема, і право на матеріальне забезпечення у разі повної, часткової або тимчасової працездатності, а також в старості та в інших випадках, передбачених законом. Позивач вважає, що виплату йому пенсії було припинено з підстав, що не передбачені ст. 49 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", а тому відповідно до ст. 46 цього Закону пенсія повинна бути виплачена за минулий час без обмежень будь-яким строком.

Також у позовній заяві разом із позовними вимогами позивачем заявлено клопотання до суду про допуск до негайного виконання рішення суду в частині виплати пенсії в межах суми пенсії за один місяць (а.с. 1-3).

У наданому суду відзиві на позов відповідач зазначає про відсутність підстав для задоволення заявлених позивачем вимог, обґрунтовуючи це наступним.

ОСОБА_1 перебуває на обліку в управлінні як отримувач пенсії за віком в статусі внутрішньо переміщеної особи з тимчасово окупованої території.

З 1 вересня 2016 року виплату пенсії позивачу призупинено до з`ясування фактичного місця проживання на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 8 червня 2016 року № 365.

Стосовно нарахування та виплати пенсії з 1 вересня 2016 року відповідач зазначає, що відповідно до п. 1 постанови Кабінету Міністрів України № 637 від 5 жовтня 2014 року «Про здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам» (зі змінами, внесеними постановою Кабінету Міністрів України № 788 від 21 серпня 2019 року) суми пенсій, які не виплачено за період до місяця їх відновлення, обліковуються в органі, що здійснює пенсійні виплати, та виплачуються на умовах окремого порядку, визначеного Кабінетом Міністрів України.

До теперішнього часу окремий порядок Кабінетом Міністрів України не визначено (а.с. 24-26).

Ухвалою суду від 4 березня 2020 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні (а.с. 16-17).

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та заперечення, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Позивач, ОСОБА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , місце проживання позивача як внутрішньо переміщеної особи: АДРЕСА_1 , місце постійної реєстрації: АДРЕСА_2 . Позивач є пенсіонером та має право на отримання пенсії за віком; перебуває на обліку в Маріупольському об`єднаному управлінні Пенсійного фонду України Донецької області (а.с. 6-8).

Відповідач, Маріупольське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області, , місцезнаходження: 87548, Донецька область, м. Маріуполь, вул. Зелінського, буд. 27-а, є органом державної влади та суб`єктом владних повноважень, який здійснює у спірних правовідносинах владні управлінські функції та є належним відповідачем у даній справі (а.с. 18-20).

Як встановлено судом на підставі матеріалів справи ОСОБА_2 була взята на облік Управлінням Пенсійного фонду України в Іллічівському районі м. Маріуполя у листопаді 2015 року (а.с. 1-3, 28-29).

З 1 червня 2016 року Управлінням Пенсійного фонду України в Іллічівському районі м. Маріуполя виплата пенсії позивачу призупинена, за поясненням відповідача - до з`ясування фактичного місця проживання на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 8 червня 2016 року № 365 (а.с. 24-26).

Факт припинення нарахування та виплати позивачу пенсії з червня 2016 року підтверджується наданою суду відповідачем довідкою від 24 березня 2020 року (а.с. 27).

Постановою Кабінету Міністрів України від 21 грудня 2016 року № 988 «Деякі питання функціонування органів Пенсійного фонду України» реорганізовано деякі територіальні органи Пенсійного фонду України шляхом злиття окремих органів Пенсійного фонду України за переліком згідно з додатком. Відповідно до зазначеного додатку утворюється Центральне об`єднане управління Пенсійного фонду України м. Маріуполя в Донецькій області шляхом злиття управління Пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі м. Маріуполя та управління Пенсійного фонду України в Іллічівському районі м. Маріуполя.

Постановою Кабінету Міністрів України від 8 листопада 2017 року № 821 «Деякі питання функціонування органів Пенсійного фонду України» реорганізовано деякі територіальні органи Пенсійного фонду України шляхом злиття окремих органів Пенсійного фонду України за переліком згідно з додатком. Відповідно до вказаного додатку утворено Маріупольське об`єднане управління Пенсійного фонду України шляхом злиття Центрального об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Маріуполя та Лівобережного об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Маріуполя.

Як вбачається з матеріалів справи у листопаді 2016 року позивач зверталась до Управління Пенсійного фонду України в Іллічівському районі м. Маріуполя із заявою про поновлення виплати їй пенсії, але Комісією з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам відповідно до протоколу засідання від 5 травня 2016 року № 01-05/199 вирішено відмовити у поновленні виплати пенсії ОСОБА_2 (а.с. 30).

Будучи незгодною із припиненням нарахування та виплати їй пенсії позивач звернулася до Донецького окружного адміністративного суду із даним позовом.

Суд зазначає, що питання щодо дотримання позивачем строку звернення до суду із даним позовом було вирішено при відкритті провадження у справі, що вбачається з ухвали суду від 4 березня 2020 року (а.с. 16-17).

При прийнятті рішення по суті спору суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Частиною 1 ст. 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг передбачено Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Відповідно ст. 5 цього Закону цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом визначаються, зокрема, умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат, порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов`язковим державним пенсійним страхуванням.

Згідно ст. 85 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 5 листопада 1991 року № 1788-ХІІ (зі змінами та доповненнями) (далі - Закон № 1788-ХІІ, Закон України "Про пенсійне забезпечення") пенсії виплачуються за місцем проживання пенсіонера, незалежно від реєстрації місця проживання.

Згідно зі ст. 1 Закону України від 20 жовтня 2014 року № 1706-VII "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб" (далі - Закон № 1706-VII, Закон України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб"), який набрав чинності 22 листопада 2014 року, внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

Статтею 2 Закону № 1706-VII визначено, що Україна вживає всіх можливих заходів, передбачених Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, щодо запобігання виникненню передумов вимушеного внутрішнього переміщення осіб, захисту та дотримання прав і свобод внутрішньо переміщених осіб, створення умов для добровільного повернення таких осіб до покинутого місця проживання або інтеграції за новим місцем проживання в Україні.

Згідно з ч. 1 ст. 4 цього Закону факт внутрішнього переміщення підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, що діє безстроково, крім випадків, передбачених ст. 12 цього Закону.

Відповідно до ст. 7 Закону № 1706-VII для взятої на облік внутрішньо переміщеної особи реалізація прав на пенсійне забезпечення, на отримання соціальних послуг здійснюється відповідно до законодавства України. Громадянин пенсійного віку, особа з інвалідністю, дитина-інвалід та інша особа, яка перебуває у складних життєвих обставинах, яких зареєстровано внутрішньо переміщеними особами, мають право на отримання соціальних послуг відповідно до законодавства України за місцем реєстрації фактичного місця проживання такої внутрішньо переміщеної особи.

Пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 5 листопада 2014 року № 637 "Про здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам" встановлено, що призначення та продовження виплати пенсій внутрішньо переміщеним особам здійснюються за місцем перебування таких осіб на обліку, що підтверджується довідкою, виданою згідно з Порядком оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 1 жовтня 2014 року № 509.

Згідно з п. 6 Порядку оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 509 від 1 жовтня 2014 року (в редакції постанови Кабінету Міністрів України № 352 від 8 червня 2016 року, далі - Порядок № 509), довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи діє безстроково, крім випадків, передбачених ст. 12 Закону України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб" та абз. 6 цього пункту.

Статтею 49 Закону № 1058-IV врегульовано питання щодо припинення та поновлення виплати пенсії.

Так, частиною 1 ст. 49 Закону № 1058-IV передбачено, що виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється: 1) якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості; 2) на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України; 3) у разі смерті пенсіонера; 4) у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд; 5) в інших випадках, передбачених законом.

Суд вважає за необхідне зазначити, що постановою Кабінету Міністрів України від 18 лютого 2016 року № 136 затверджено Порядок здійснення верифікації та моніторингу достовірності інформації, поданої фізичними особами для нарахування та отримання соціальних виплат, пільг, субсидій, пенсій, заробітної плати, інших виплат, що здійснюються за рахунок коштів державного та місцевого бюджетів, коштів Пенсійного фонду України, фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - Порядок № 136).

Згідно з п. 9 Порядку № 136 у разі виявлення під час здійснення верифікації та моніторингу невідповідності інформації, на підставі якої призначено (продовжено), нараховано або здійснено державну виплату, Мінфін надсилає розпоряднику бюджетних коштів та/або іншому органу, який здійснює виплати за рахунок коштів Пенсійного фонду України, фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування, рекомендацію щодо зупинення або припинення таких виплат відповідним реципієнтам або групі реципієнтів.

Відповідно до п. 12 Порядку № 136 розпорядник бюджетних коштів та/або інший орган, який здійснює виплати за рахунок коштів Пенсійного фонду України, фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування, на підставі отриманої від Мінфіну рекомендації щодо зупинення або припинення державних виплат приймає рішення щодо зупинення або припинення, продовження виплат реципієнту, про що повідомляє Мінфіну протягом трьох днів з дати прийняття такого рішення.

8 червня 2016 року Кабінет Міністрів України прийняв постанову № 365 "Деякі питання здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам", яка набрала чинності 14 червня 2016 року, пунктом 1 якої затверджено Порядок призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам та Порядок здійснення контролю за проведенням соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам за місцем їх фактичного проживання /перебування.

Пунктом 4 цього Порядку установлено, що соціальні виплати внутрішньо переміщеним особам призначаються і виплачуються […] територіальними органами Пенсійного фонду України […] за місцем їх фактичного проживання/перебування, незалежно від факту реєстрації місця проживання/перебування.

Також цією ж постаново визначено, що суми соціальних виплат, які не виплачені за минулий період, обліковуються в органі, що здійснює соціальні виплати, та виплачуються на умовах окремого порядку, визначеного Кабінетом Міністрів України.

Разом з тим, як вже зазначено судом вище, частиною 1 ст. 49 Закону № 1058-IV, яка містить в собі перелік випадків, у випадку настання яких здійснюється припинення виплати пенсії внутрішньо переміщеним особам, передбачає крім перерахованих в ній конкретних випадків ще й "інші випадки, передбачені законом".

За загальним правилом закон - це нормативно-правовий акт вищої юридичної сили, який приймається відповідно до особливої процедури виключно парламентом (Верховною Радою України) та регулює найважливіші суспільні відносини.

Кабінет Міністрів України є вищим органом у системі органів виконавчої влади, який забезпечує проведення державної політики у соціальній сфері, повноважний вживати заходів щодо забезпечення прав і свобод людини і громадянина та проводити політику у сфері соціального захисту.

За змістом конституційних норм Кабінет Міністрів України не наділений правом вирішувати питання, які належать до виключної компетенції Верховної Ради України, так само, як і приймати правові акти, які підміняють або суперечать законам України.

Проаналізувавши наведені вище нормативно-правові приписи та встановлені обставини справи, враховуючи, що відповідачем не доведено існування "інших випадків, передбачених законом", ніж ті, які перераховані у ч. 1 ст. 49 Закону № 1058-IV, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для припинення нарахування та виплати пенсії позивачу, відповідно, дії з припинення (призупинення) нарахування та виплати ОСОБА_2 з 1 червня 2016 року пенсії є неправомірними.

Відповідно, позовні вимоги позивача в частині визнання неправомірними дій відповідача щодо припинення нарахування та виплати їй пенсії з 1 червня 2016 року - є такими, що підлягають задоволенню.

Щодо позовних вимог позивача про зобов`язання відповідача поновити нарахування та виплату позивачу пенсії з вересня 2016 року та сплатити виниклу заборгованість, суд зазначає, що як встановлено судом пенсія позивачу не нараховувалась та не сплачувалась з 1 червня 2016 року (доказів на підтвердження зворотнього суду не надано).

На підставі викладеного вище, беручи до уваги приписи ч. 2 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) для повного захисту прав позивача суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог ОСОБА_2 та зобов`язати відповідача поновити нарахування та виплату позивачу пенсії з 1 червня 2016 року та сплатити виниклу за цей час заборгованість.

Щодо клопотання позивача про необхідність допустити до негайного виконання рішення суду в частині виплати пенсії в межах суми за один місяць, суд зазначає наступне.

Згідно з вимогами ст. 244 КАС України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, чи є підстави допустити негайне виконання рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 371 КАС України негайно виконуються рішення, зокрема, про присудження виплати пенсій, інших періодичних платежів з Державного бюджету України або позабюджетних державних фондів - у межах суми стягнення за один місяць.

Таким чином, рішення суду підлягає негайному виконанню у межах суми стягнення за один місяць, а клопотання позивача підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи, що ухвалою суду від 4 березня 2020 року позивачу відстрочено сплату судового збору в розмірі 840,80 грн до вирішення справи по суті (а.с. 16-17), беручи до уваги, що позовні вимоги позивача про визнання дій відповідача протиправними за висновком суду підлягають задоволенню, а позовні вимоги про зобов`язання відповідача поновити нарахування та виплату пенсії є похідними від вимог про визнання дій протиправними, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача суму судового збору на користь Державного бюджету України в повному обсязі.

Керуючись ст. 19 Конституції України, ст.ст. 2, 6, 72-77, 94, 139, 192-193, 242-246, 255, 293, 295, 297, 371 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , місце проживання позивача як внутрішньо переміщеної особи: АДРЕСА_1 , місце постійної реєстрації: АДРЕСА_2 ) до Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (, місцезнаходження: 87548, Донецька область, м. Маріуполь, вул. Зелінського, буд. 27-а) про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати протиправними дії Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області щодо припинення (призупинення) нарахування та виплати ОСОБА_1 пенсії з 1 червня 2016 року.

Зобов`язати Маріупольське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області поновити нарахування та виплату ОСОБА_1 пенсії.

Зобов`язати Маріупольське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області виплатити ОСОБА_1 заборгованість з пенсії, яка виникла за період з 1 червня 2016 року по дату поновлення такої виплати.

Звернути до негайного виконання рішення суду в частині зобов`язання Волноваського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області виплати ОСОБА_1 заборгованість з пенсії за один місяць.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (, місцезнаходження: 87548, Донецька область, м. Маріуполь, вул. Зелінського, буд. 27-а) на користь Державного бюджету України (стягувач - Державна судова адміністрація України) за наступними реквізитами: рахунок - рахунок - UA26001, код ЄДРПОУ - 37993783, код банку 899998, отримувач - ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106, код класифікації доходів бюджету 22030106, судовий збір у розмірі у розмірі 840 (вісімсот сорок) грн 80 коп.

Рішення суду може бути оскаржено до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно приписів підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги на рішення Донецького окружного адміністративного суду подаються учасниками справи до або через Донецький окружний адміністративний суд.

Суддя Н.П. Волгіна