Справа № 140/822/20
Суддя: Ксензюк Андрій Ярославович
Дата ухвалення: 2020-04-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 квітня 2020 року ЛуцькСправа № 140/822/20

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Ксензюка А.Я.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Волинській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся в суд із позовом до Головного управління ДФС у Волинській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 04 жовтня 2019 року за №, яким збільшено суму грошового забезпечення за платежем з податку на додану вартість в розмірі 25 540,76 грн., в тому числі 20 432,61 грн. за податковим зобов`язаннями та 5 108,15 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями; від 04 жовтня 2019 року за №, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем мито за товари, що ввозяться суб`єктами підприємницької діяльності в розмірі 11 609,44 грн., в тому числі 9 287,55 грн. за податковим зобов`язанням та 2 321,89 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення були винесені на підставі акту документальної невиїзної перевірки №17534/03-20-13-02/ НОМЕР_1 від 30 серпня 2019 року, в якому зазначено, що при митному оформленні товарів митна вартість в Україні була задекларована недостовірно. Вартість товару є нижчою, ніж задекларована в країні відправлення. Позивач вказує, що є фізичною особою, не був в Литовській Республіці і не оформляв в митних органах Литовської республіки жодних документів на експорт з Литви автомобіля «Рено Мегане», номер кузова НОМЕР_2 . При прийнятті податкових повідомлень-рішень не встановлено наявності з його боку умислу та мети неправомірного зменшення розміру митної вартості автомобіля. Крім цього, сама по собі експортна декларація доводить лише факт початку процедури оформлення експорту транспортного засобу із Європейського Союзу в Литовській Республіці, проте вона жодним чином не виключає можливості переходу прав на автомобіль після такого оформлення до інших осіб, в тому числі, до продавця, зазначеного в поданих до митного оформлення документах. З огляду на що позивач вважає, що прийняті податкові повідомлення-рішення є протиправними та підлягають скасуванню.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 24 лютого 2020 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі за вказаним позовом та ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження.

Відповідач у відзиві на позовну заяву від 10 березня 2020 року пред`явлені позовні вимоги не визнав, посилаючись на правомірність висновків контролюючого органу, зроблених при проведенні документальної невиїзної перевірки, якою встановлено порушення платником податку вимог податкового законодавства. Вказує, що документальною невиїзною перевіркою встановлено порушення ОСОБА_1 пункту 49.1 статті 49, частини 2 пункту 52.2. статті 52, частини 1 статті 257, частини 1 статті 295 Митного кодексу України; пункту 190.1 статті 190 Податкового кодексу України (далі - ПК України), у результаті чого занижено податкове зобов`язання за митною декларацією №UA205090/2018/023330 від 29 березня 2018 року, які підлягають перерахуванню до Державного бюджету України на загальну суму 29 720,16 грн., в тому числі ввізне мито - 9 287,55 грн., податок на додану вартість із ввезених на митну територію України товарів - 20 432,61 грн. Відповідач зазначає, що документальну невиїзну перевірку проведено відповідно до пункту 2 частини другої статті 351 Митного кодексу України у зв`язку з отриманням інформації та документів митного органу Литовської Республіки від 27 червня 2018 року.

Зокрема, відповідно до експортної декларації №18LTKC0100EK00Е246 від 28 березня 2018 року Литовської Республіки відправником транспортного засобу «RENAULT MEGANE» VIN: НОМЕР_2 виступала компанія UAB «TD Transport», отримувачем - громадянин України ОСОБА_2 , а вартість вищезазначеного автомобіля становила 4 700 Євро. Даний транспортний засіб 29 березня 2018 року ввезений на митну територію України громадянином ОСОБА_1 та оформлений у валютному відношенні в режимі «імпорт» (випуск для вільного обігу) Волинською митницею ДФС за митною декларацією №UA205090/2018/023330 від 29 березня 2018 року.

Відповідно до вказаної митної декларації отримувачем транспортного засобу «RENAULT MEGANE» VIN: НОМЕР_2 виступав ОСОБА_1 , а вартість вищезазначеного автомобіля становила 1 800 Євро, тобто занижена митна вартість.

Крім того, митним департаментом Міністерства фінансів Литовської Республіки надані документально підтверджені відомості про фактичну ціну придбання транспортного засобу, що експортований на митну територію України відправником UAB «TD TRANSPORT», а саме рахунок-фактури (інвойс) №03657 від 28 березня 2018 року, квитанції про отримання грошового переказу від 28 березня 2018 року №0140995 відповідно до яких вартість «RENAULT MEGANE» VIN: НОМЕР_2 становить саме 4 700 Євро, а не 1 800 Євро, як зазначено позивачем у митній декларації №UA205090/2018/023330 від 29 березня 2018 року.

Таким чином, під час опрацювання та порівняння документів, отриманих від митних органів Литовської Республіки, та документів, на підставі яких здійснено митне оформлення на Волинській митниці ДФС за митною декларацією типу №UA205090/2018/023330 від 29 березня 2018 року. В результаті порівняння та співставлення відомостей, задекларованих ОСОБА_1 у митній декларації від 29 березня 2018 року №UA205090/2018/023330 і супровідних документів до неї, та митній декларації, отриманій від уповноважених органів Литовської Республіки, що стосуються експорту транспортного засобу з території іноземної держави встановлено повну ідентичність транспортного засобу.

Встановлені порушення призвели до заниження податкових зобов`язань по сплаті митних платежів на загальну суму 29 720,16 грн., в тому числі ввізне мито - 9 287,55 грн., податок на додану вартість із ввезених на митну територію України товарів - 20 432,16 грн. З врахуванням вищевикладеного, ГУ ДПС у Волинській області вважає, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення прийняті правомірно, а тому просить відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .

У відповіді на відзив від 24 березня 2020 року представник позивача зазначив, що відповідач довільно трактує фактичні події ввезення в Україну автомобіля. ОСОБА_1 заявляв і заявляє, що автомобіль Renault Megane, номер кузова НОМЕР_2 з території ЄС не вивозився за експортними документами оформленими Литовською митницею. Просив суд задовольнити позовні вимоги в повній мірі.

У заперечені на відповідь на відзив від 27 березня 2020 року представник відповідача заперечив твердження позивача та просила суд відмовити у задоволенні позовних вимог позивача повністю.

Дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку, що адміністративний позов не підлягає до задоволення з таких мотивів та підстав.

Судом встановлено, що на підставі наказу від 16 серпня 2019 року №2923, з метою перевірки дотримання вимог законодавства України з питань правильності визначення бази оподаткування, повноти нарахування та сплати митних платежів при оформленні товару за митною декларацією від 29 березня 2018 року №UA205090/2018/023330 громадянином ОСОБА_1 відповідно до пункту 2 частини другої статті 351 Митного кодексу України (далі - Митного кодексу України), Головним управління ДФС у Волинській області проведено документальну невиїзну перевірку громадянина ОСОБА_1 дотримання вимог законодавства України з питань правильності визначення бази оподаткування, повноти нарахування та сплати митних платежів при оформленні товару за митною декларацією від 29 березня 2018 року №UA205090/2018/023330, за результатами якої складено акт від 30 березня 2019 №17534/03-20-13-02/ НОМЕР_1 .

Згідно з висновками акта перевірки від 30 березня 2019 №17534/03-20-13-02/ НОМЕР_1 позивачем порушено:

- пункт 1 статті 49, пункт 2 частини другої статті 52, частину першу статті 257, частину першу статті 295 Митного кодексу України;

- пункт 190.1 статті 190 Податкового кодексу України (далі - ПК України), у результаті чого занижено податкове зобов`язання за митною декларацією №UA205090/2018/023330 від 29 березня 2018 року, які підлягають перерахуванню до Державного бюджету України на загальну суму на загальну суму 29 720,16 грн. в тому числі ввізне мито - 9 287,55 грн., податок на додану вартість із ввезених на митну територію України товарів - 20 432,61 грн.

На підставі вищезазначеного акту перевірки Головним управлінням ДФС у Волинській області винесено оскаржувані податкові повідомлення-рішення:

- від 04 жовтня 2019 року №, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на додану вартість з ввезених товарів в загальному розмірі 25 540,76 грн. (у тому числі: 20 432,61 грн. - основний платіж; 5 108,15 грн. - штрафні санкції);

- від 04 жовтня 2019 року №, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем мито на товари, що ввозяться суб`єктами підприємницької діяльності, в загальному розмірі 11 609,44 грн. (в тому числі: 9 287,55 грн. - основний платіж; 2 321,89 грн. - штрафні санкції).

Позивач не погодився із податковими повідомленнями-рішеннями від 04 жовтня 2019 №№№, , подавши до ДМС України скаргу, за результатами розгляду якої рішенням ДМС України №1/10-04/В/711 від 17 грудня 2019 останні залишені без змін, а скарга без задоволення.

Надаючи правову оцінку спірним рішенням, суд приходить до таких висновків.

Як свідчать матеріали справи, позивач ОСОБА_1 придбав за кордоном транспортний засіб марки RENAULT MEGANE.

На підставі поданих до митного оформлення документів, зокрема, рахунку-фактури від 28 березня 2018 року, за яким ОСОБА_1 придбав у компанії Petras Skuckas автомобіль марки RENAULT MEGANE, VIN: НОМЕР_2 вартістю 1 800 Євро, технічного паспорту на транспортний засіб, митним органом проведено митне оформлення товару за митною декларацією від 29 березня 2018 року №205090/2018/023330 за резервним методом.

При цьому, одержувачем товару згідно графи 8 вказаної декларації вказано громадянина ОСОБА_1 , а декларантом згідно графи 14 виступало ПП «Респект Брок».

Листом від 16 серпня 2018 року №2140/7/03-70-20-05 Волинська митниця ДФС повідомила Головне управління ДФС у Волинській області про отримане нею звернення митного органу Литовської Республіки про надання адміністративної допомоги у підтвердженні фактів ввезення на митну територію України та митного оформлення транспортних засобів, у тому числі вищезазначеного транспортного засобу «RENAULT MEGANE» VIN: НОМЕР_2 , яким направила інформацію митного органу Литовської Республіки та просила провести контрольні заходи з використанням механізму, передбаченого пунктом 54.4 статті 54 Податкового кодексу України.

Як свідчить акт перевірки ОСОБА_1 від 30 березня 2019 року №17534/03-20-13-02/ НОМЕР_1 , підставою для проведення перевірки позивача стала інформація та відомості, викладені в листі митного органу Литовської Республіки. Відповідно до експертної декларації Литви №18LTKC0100EK00Е246 відправником транспортного засобу «RENAULT MEGANE» (VIN: НОМЕР_2 ) виступала компанія «TD Transport» (V.BORISEVICIAUS 4, 68137 MARIJAMPOLE, LT) оформлено в митному режимі експорт в Литовській Республіці вартістю 4 700 Євро.

Під час співставлення контролюючим органом відомостей, зазначених у МД від 29 березня 2018 року №205090/2018/023330 та експортній декларації від 28 березня 2018 року №18LTKC0100EK00Е246, контролюючим органом встановлено заниження митної вартості вищевказаного транспортного засобу, що призвело до заниження податкових зобов`язань по сплаті митних платежів на загальну суму 29 720,16 грн. в тому числі ввізне мито - 9 287,55 грн., податок на додану вартість із ввезених на митну територію України товарів - 20 432,61 грн.

У акті перевірки від 30 серпня 2019 року №17534/03-20-13-02/ НОМЕР_1 податковий орган зазначив, що перевіркою встановлено, що автомобіль, вказаний в отриманих від митних органів Литовської Республіки документах, можна однозначно ідентифікувати як такий, що був оформлений за митною декларацією від 29 березня 2018 року №205090/2018/023330.

На підставі документально підтверджених даних митного оформлення товарів, задекларованих у країні відправлення Литовській Республіці, контролюючим органом встановлено, що при митному оформленні ОСОБА_1 заявлено недостовірні відомості щодо митної вартості товару.

Суд погоджується з висновками контролюючого органу, викладеними у акті перевірки ОСОБА_1 від 30 серпня 2019 року №17534/03-20-13-02/ НОМЕР_1 , з огляду на таке.

Відповідно до пункту 24 частини першої статті 4 Митного кодексу України митний контроль - сукупність заходів, що здійснюються митними органами в межах своїх повноважень з метою забезпечення додержання норм цього Кодексу, законів та інших нормативно-правових актів з питань державної митної справи, міжнародних договорів України, укладених у встановленому законом порядку.

Пунктами 23 та 29 частини першої статті 4 Митного кодексу України передбачено, що митне оформлення - виконання митних формальностей, необхідних для випуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення. Митні формальності - сукупність дій, що підлягають виконанню відповідними особами і органами доходів і зборів з метою дотримання вимог законодавства України з питань державної митної справи.

Відповідно до статті 49 Митного кодексу України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно з частиною першою статті 51 Митного кодексу України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані, зокрема, подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню (частина друга статті 52 Митного кодексу України).

Відповідно до частини другої статті 53 Митного кодексу України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Положеннями статті 272 Митного кодексу України, підпункту «в» пункту 185.1 статті 185 Податкового кодексу України визначено, що ввезення товарів на митну територію України є об`єктом оподаткування митними платежами - ввізним митом та податком на додану вартість.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 279 Митного кодексу України базою оподаткування митом товарів, що переміщуються через митний кордон України, є: для товарів, на які законом встановлено адвалорні ставки мита, - митна вартість товарів; для товарів, на які законом встановлено специфічні ставки мита, - кількість таких товарів у встановлених законом одиницях виміру.

Відповідно до статті 278 Митного кодексу України датою виникнення податкових зобов`язань із сплати мита у разі ввезення товарів на митну територію України чи вивезення товарів з митної території України є дата подання органу доходів і зборів митної декларації для митного оформлення або дата нарахування такого податкового зобов`язання органом доходів і зборів у випадках, визначених цим Кодексом та законами України.

Пунктом 190.1 статті 190 Податкового кодексу України передбачено, що базою оподаткування для товарів, що ввозяться на митну територію України, є договірна (контрактна) вартість, але не нижче митної вартості цих товарів, визначеної відповідно до розділу III Митного кодексу України, з урахуванням мита та акцизного податку, що підлягають сплаті і включаються до ціни товарів.

Згідно з пунктом 187.8 статті 187 Податкового кодексу України датою виникнення податкових зобов`язань у разі ввезення товарів на митну територію України є дата подання митної декларації для митного оформлення.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що митну вартість автомобіль марки RENAULT MEGANE, VIN: НОМЕР_2 , вказану у митній декларації від 29 березня 2018 року №205090/2018/023330, визначено за резервним методом на рівні 1 800 Євро.

Пунктом 7 частини першої статті 336 Митного кодексу України передбачено, що митний контроль здійснюється безпосередньо посадовими особами органів доходів і зборів шляхом проведення документальних перевірок дотримання вимог законодавства України з питань державної митної справи, у тому числі своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів.

Згідно із частиною першою статті 345 Митного кодексу України документальна перевірка - це сукупність заходів, за допомогою яких органи доходів і зборів переконуються у правильності заповнення митних декларацій, декларацій митної вартості та в достовірності зазначених у них даних, законності ввезення (пересилання) товарів на митну територію України або на територію вільної митної зони, вивезення (пересилання) товарів за межі митної території України або за межі території вільної митної зони, а також своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів.

Частиною першою статті 351 цього ж Кодексу визначено, що предметом документальних невиїзних перевірок є дані про своєчасність, достовірність, повноту нарахування та сплати митних платежів при переміщенні товарів через митний кордон України підприємствами, а також при переміщенні товарів через митний кордон України громадянами з поданням митної декларації, передбаченої законодавством України для підприємств.

Як передбачено пунктом 2 частини другої статті 351 Митного кодексу України документальна невиїзна перевірка проводиться у разі: надходження від уповноважених органів іноземних держав документально підтвердженої інформації про непідтвердження автентичності поданих органові доходів і зборів документів щодо товарів, митне оформлення яких завершено, недостовірність відомостей, що в них містяться, а також запитів стосовно надання інформації про зовнішньоекономічні операції, які здійснювалися за участю суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності - резидентів України.

Згідно із статтею 352 Митного кодексу України посадовими особами органів доходів і зборів під час проведення перевірок можуть бути використані: 1) документи, визначені цим Кодексом; 2) податкова інформація; 3) експертні висновки; 4) судові рішення; 5) отримані від уповноважених органів іноземних держав документально підтверджені відомості щодо вартісних, кількісних або якісних характеристик, країни походження, складу та інших характеристик, які мають значення для оподаткування товарів, їх ввезення (пересилання) на митну територію України або на територію вільної митної зони чи вивезення (пересилання) за межі митної території України або території вільної митної зони, які відрізняються від задекларованих під час митного оформлення; 6) інші матеріали, отримані в порядку та спосіб, передбачені цим Кодексом або іншими законами України.

Частиною шостою статті 345 цього ж Кодексу визначено, що результати перевірки оформлюються актом (довідкою) та є підставою для самостійного визначення органом доходів і зборів суми податкового зобов`язання підприємства щодо сплати митних платежів.

Згідно із підпунктом 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 ПК України контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо результати митного контролю, отримані після закінчення процедури митного оформлення та випуску товарів, свідчать про заниження або завищення податкових зобов`язань, визначених платником податків у митних деклараціях.

Відповідно до пункту 54.4 статті 54 ПК України у разі надходження від уповноважених органів іноземних держав документально підтверджених відомостей щодо країни походження, вартісних, кількісних або якісних характеристик, які мають значення для оподаткування товарів і предметів при ввезенні (пересиланні) на митну територію України або територію вільної митної зони або вивезенні (пересиланні) товарів і предметів з митної території України або території вільної митної зони, які відрізняються від задекларованих під час митного оформлення, контролюючий орган має право самостійно визначити базу оподаткування та податкові зобов`язання платника податків шляхом проведення дій, визначених пунктом 54.3 цієї статті, на підставі відомостей, зазначених у таких документах.

Таким чином, підставою для висновку про заниження платником податків податкових зобов`язань під час ввезення товарів на митну територію України може слугувати лише офіційна документально-підтверджена інформація від уповноважених органів іноземних держав щодо, зокрема, вартості ввезених товарів. Крім того, така інформація повинна підтверджувати або не підтверджувати автентичність поданих документів щодо ввезених товарів.

Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 05 березня 2019 року у справі №820/305/17 та враховується судом при вирішенні даної справи.

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до отриманої з Литовської Республіки експортної митної декларації від 28 березня 2018 року №18LTKC0100EK00Е246 та рахунку-фактури від 28 березня 2018 року №03657 продавцем (відправником) товару зазначено UAB «TD TRANSPORT», покупцем (отримувачем) ОСОБА_2 (Україна, місто Дубно, вулиця Зелена АДРЕСА_1 ), вартість автомобіля марки RENAULT MEGANE, VIN: НОМЕР_3 Євро. Квитанцією про прийом грошей від 28.03.2018 підтверджується факт оплати 4 700 Євро за легковий автомобіль марки RENAULT MEGANE, VIN: НОМЕР_2 .

Отже, наданою інформацією Литовської Республіки підтверджується факт придбання ОСОБА_2 саме в Литовській Республіці транспортного засобу марки RENAULT MEGANE, VIN: НОМЕР_2 за ціною 4 700 Євро. Крім того, зазначений автомобіль можна однозначно ідентифікувати як такий, що був оформлений за МД від 29 березня 2018 року №205090/2018/023330 та ввезений на територію України позивачем ОСОБА_1 .

Таким чином, наданими з Литовської Республіки документами не підтверджується автентичність документів, що стали підставою для митного оформлення транспортного засобу марки RENAULT MEGANE, VIN: НОМЕР_2 , відтак висновки контролюючого органу про заниження позивачем при здійсненні митного оформлення даного товару його митної вартості відповідають фактичним обставинам справи, а прийняті за результатами проведеної перевірки позивача податкові повідомлення-рішення від 04 жовтня 2019 №№, є правомірними.

Відповідно до частин першої, другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З врахуванням встановлених судом обставин справи та досліджених доказів, суд дійшов висновку, що відповідач довів правомірність прийнятих податкових повідомлень-рішень, відтак позовні вимоги позивача є необґрунтованими та безпідставними, з огляду на що у задоволенні адміністративного позову слід відмовити повністю.

Керуючись статтями 73-77, 241-246, 250, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі Митного кодексу України, Податкового кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення, з врахуванням вимог пункту 3 розділу VI «Прикінцеві положення» КАС України.

Суддя А.Я. Ксензюк