Справа № 360/1052/20
Суддя: К.О. Пляшкова
Дата ухвалення: 2020-04-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про повернення позовної заяви

14 квітня 2020 рокуСєвєродонецькСправа № 360/1052/20

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Пляшкова К.О., перевіривши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Луганській області про визнання дій протиправними, стягнення коштів,

ВСТАНОВИВ:

До Луганського окружного адміністративного суду 11 березня 2020 року надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Луганській області, з такими вимогами:

1) визнати дії відповідача по відрахуванню необхідних податків та зборів на доходи фізичних осіб, сплата яких є обов`язковою у встановленому законом порядку з виплат по середньому заробітку за час затримки видачі трудової книжки за рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 19 липня 2019 року по справі № 812/973/17 в сумі 206537,85 грн протиправними, та зобов`язати зробити перерахунок необхідних податків та зборів у відповідності до чинного законодавства, що повинно становити 244382,72 грн;

2) визнати дії відповідача про внесення записів до Пенсійного фонду України про нараховану суму з виплат по середньому заробітку за час затримки видачі трудової книжки за рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 19 липня 2019 року по справі № 812/973/17 протиправними, та зобов`язати внести до Пенсіонного фонду України повну суму без вирахування будь-яких внесків, тобто зазначити суму, яку встановлено рішенням суду - 247426,06 грн;

3) стягнути з відповідача на користь позивача недоотримані кошти середнього заробітку за час затримки видачі трудової книжки в сумі 37844,87 грн;

4) стягнути з відповідача на користь позивача недоотримані кошти за невикористану основну і додаткову відпустку при звільненні у сумі 3868,78 грн;

5) стягнути з відповідача на користь позивача недоотриману заробітну плату у грудні 2015 року в сумі 5,28 грн;

6) стягнути з на користь позивача середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні починаючи з 15.01.2016 на день фактичного розрахунку, з розрахунку 6240,00 грн за місяць.

Ухвалою суду від 16 березня 2020 року адміністративний позов ОСОБА_1 залишено без руху. Запропоновано позивачу протягом семи календарних днів з дня отримання даної ухвали надати суду: уточненої позовної заяви, оформленої з дотриманням вимог статті 160 КАС України, разом з її копією для вручення відповідачу; документ про сплату судового збору в загальному розмірі, який складається з суми 1681,60 грн та 1 % від орієнтованої суми середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

Позивач 30 березня 2020 року через відділ діловодства та обліку звернень громадян (канцелярію) надав до суду лист разом з уточненою позовною заявою та належним чином засвідчені копії письмових доказів.

Ухвалою від 02 квітня 2020 року продовжено ОСОБА_1 строк для усунення недоліків позовної заяви на 3 (три) календарних дні з дати отримання даної ухвали. Запропоновано ОСОБА_1 протягом трьох календарних дня з дати отримання даної ухвали усунути недоліки позовної заяви шляхом надання суду: документу про сплату судового збору в загальному розмірі, який складається з суми 1681,60 грн та 1% від орієнтованої суми середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

Від позивача 09 квітня 2020 року через відділ діловодства та обліку звернення громадян (канцелярію) за вхідним реєстраційним номером № 14175/2020 надійшов уточнений адміністративний позов від 07 квітня 2020 року б/н, в якому позивач серед іншого заявив клопотання про звільнення від сплати судового збору у зв`язку зі стягненням заробітної плати та порушенням його прав.

В обґрунтування клопотання зазначив, що на його думку, суд дійшов помилкового висновку, що позивачем заявлені позовні вимоги в пунктах 1-3 та 6 позовних вимог не пов`язані з порушенням його прав, передбачених статтею 12 Закону України від 22 жовтня 1993 року № 3551-XII «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», а отже, позивачем має бути сплачений судовий збір за подання до суду даної позовної заяви в частини позовних вимог, зазначених в пунктах 1-3 та 6, як фізичною особою за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру.

Не погоджуючись з висновками суду, позивач зазначає, що всі позовні вимоги стосуються саме: порушень, з боку суб`єкта владних повноважень, його прав на отримання належного рівня пенсії, всієї суми грошової компенсації з виплат по середньому заробітку за час затримки видачі трудової книжки, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, недоотриманої заробітної плати, коштів за невикористану основну і додаткову відпустку. Звернення до суду з позовом, здійснюється з приводу оскарження дій, які зачіпляють порядок та обсяг моїх соціальних гарантій та стосується соціального і правового захисту, тому, на думку позивача, всі позовні вимоги заявлені ним підпадають під дію пункту 13 частини першої статті 5 Закону № 3674-VІ.

З посиланням на правову позицію Касаційного цивільного, та Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду, викладену у постановах від 21.03.2018 № 2-3901/08ц, від 10.07.2019 № 753/6459/16, від 11.10.2018 у справах № 805/3957/17-а, № 805/604/18-а, від 17.10.2019 у справі № 0640/4372/18, від 09.03.2019 № 806/3267/17, щодо сплати судового збору, за розгляд справи в судах усіх інстанцій на підставі пункту 13 частини першої статті 5 Закону № 3674-VI, позивач вважає, що як учасник бойових дій, має право на звільнення від сплати судового збору, бо всі позовні вимоги стосуються саме його прав і пов`язані з оскарженням незаконних дій відповідача, як суб`єкта владних повноважень.

Просив звільнити його від сплати судового збору.

Оригінал квитанції про сплату судового збору у розмірі, який складається з суми 1681,60 грн та 1 % від орієнтованої суми середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, позивачем суду не надано.

Разом з тим, суд звертав увагу позивача на позицію Великої Палати Верховного Суду, викладену у постановах від 09 жовтня 2019 року у справі № 9901/311/19 (№ рішення в ЄДРСР 85412901), від 18 грудня 2019 року у справі № ЗП/9901/4/19 (№ рішення в ЄДРСР 86877196) та від 12 лютого 2020 року у справі № 545/1149/17 (№ рішення в ЄДРСР 87641523), відповідно до якої позивачі - учасники бойових дій звільняються від сплати судового збору на підставі пункту 13 статті 5 Закону України «Про судовий збір» у справах про порушення прав позивача, пов`язаних з наявністю та відсутністю у позивача статусу учасника бойових дій.

Також суд зазначає, що згідно з пунктом 104 постанови Великої Палати Верховного Суду від 26 червня 2019 року у справі № 761/9584/15-ц (№ рішення в ЄДРСР 87952206) з урахуванням висновку, викладеного в постанові Верховного Суду від 30 січня 2019 року у справі № 910/4518/16 (провадження № 12-301гс18) та постанові Верховного Суду України від 30 листопада 2016 року у справі № 226/168/15-ц (провадження № 6-1121цс16) з 01 вересня 2015 року працівник не вважається звільненим від сплати судового збору за звернення до суду з позовними вимогами про стягнення з роботодавця середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 30 січня 2019 року у справі № 910/4518/16 дійшла висновку, що за змістом приписів статей 94, 116, 117 Кодексу законів про працю України та статей 1, 2 Закону України від 24 березня 1995 року № 108/95-ВР «Про оплату праці» середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за своєю правовою природою є спеціальним видом відповідальності роботодавця, спрямованим на захист прав звільнених працівників щодо отримання ними в передбачений законом строк винагороди за виконану роботу (усіх виплат, на отримання яких працівники мають право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій), який нараховується у розмірі середнього заробітку та не входить до структури заробітної плати. Пільга щодо сплати судового збору, передбачена пунктом 1 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», згідно з якою від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі, не поширюється на вимоги позивачів про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні під час розгляду таких справ в усіх судових інстанціях.

Отже, станом на 13 квітня 2020 року недоліки позовної заяви не усунені позивачем у строк, встановлений судом.

Згідно з пунктом 1 частини четвертої статті 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

З огляду на вищевикладене, позовна заява ОСОБА_1 підлягає поверненню у зв`язку з не усуненням недоліків.

Керуючись статтею 169 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 повернути позивачу.

Повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Копію ухвали невідкладно надіслати особі, яка подала позовну заяву.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання суддею та може бути оскаржена в апеляційному порядку окремо від рішення суду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Першого апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

СуддяК.О. Пляшкова