Справа № 824/312/20-а
Суддя: Лелюк Олександр Петрович
Дата ухвалення: 2020-04-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2020 р. м. Чернівці Справа № 824/312/20-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Лелюка О.П., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії,

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Чернівецькій області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії.

Позивач просить суд:

- визнати дії Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області щодо відмови у призначенні пенсії за віком йому, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , протиправними;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області зарахувати до страхового стажу йому, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , період здійснення підприємницької діяльності з 01 січня 1998 року по 2007 рік включно.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказував, що у період часу з 01 січня 1998 року по 2007 рік включно займався підприємницькою діяльністю, здійснював торгівлю по Україні та вносив фіксовану плату прибуткового податку за патент. У липні 2019 року звернувся до Кіцманського відділу обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області із заявою про призначення йому пенсії за віком у зв`язку із досягненням 60 років та наявності необхідного страхового стажу (не менше 26 років). Однак позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком, оскільки у нього відсутній необхідний страховий стаж 26 років, у системі персоніфікованого обліку відсутні дані за період здійснення підприємницької діяльності з 2000 року по 2007 рік включно та вказаний період не може бути зараховано до страхового стажу. Позивач вважає, що вказаний період повинен бути зарахований до його страхового стажу. Зазначає, що даних на підтвердження вказаних обставин орган Пенсійного фонду України не витребував та завчасно прийняв незаконне рішення про відмову у призначенні позивачу пенсії за віком.

Ухвалою Чернівецького окружного адміністративного суду від 04 березня 2020 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у даній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні); встановлено строк для подання відзиву на позовну заяву.

Відповідач щодо задоволення позову заперечував. У наданому суду відзиві на позовну заяву вказував, що вимоги позивача про зобов`язання зарахувати до страхового стажу період здійснення підприємницької діяльності з 01 січня 1998 року по 2007 рік включно є передчасними, оскільки до заяви про призначення пенсії за віком не були додані всі документи відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України 25 листопада 2005 року № 22-1, а позивачем не вчинено дій для відображення в реєстрі застрахованих осіб інформації про час здійснення підприємницької діяльності. Просив суд у задоволенні позову відмовити повністю.

Позивач подав до суду відповідь на відзив. Однак указану суд не бере до уваги, оскільки відповідно до змісту частини третьої статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України, якою визначені особливості розгляду даної категорії справ, у цій справі заявами по суті справи є позов та відзив.

Дослідивши наявні матеріали, всебічно та повно з`ясувавши всі обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення для вирішення спору по суті, суд зазначає таке.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , 26 липня 2019 року звернувся до Кіцманського відділу обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області із заявою про призначення йому пенсії за віком у зв`язку із досягненням 60 років та наявністю необхідного страхового стажу (не менше 26 років).

Листом Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області від 29 серпня 2019 року №1432/03-14 позивача повідомлено, що згідно з наданими документами страховий стаж позивача становить 22 роки 5 місяців 25 днів (враховано по 31 січня 2017 року). Відповідно до Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» період здійснення фізичної особою підприємницької діяльності, крім осіб, які здійснювали підприємницьку діяльність за спрощеною системою оподаткування, з 1 липня 2000 року підтверджується довідкою із бази даних реєстру застрахованих осіб. У зв`язку з відсутністю даних в системі персоніфікованого обліку, період здійснення підприємницької діяльності з 2000 року по 2007 рік включно не зараховано до страхового стажу.

Позивачу відмовлено в призначенні пенсії за віком при досягненні 60 років у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу 26 років.

10 лютого 2020 року позивач звернувся до Кіцманського ДПІ ГУ ДПС у Чернівецькій області із заявою, в якій просив надати для ознайомлення матеріали облікової справи платника податку.

При ознайомленні з матеріалами облікової справи платника податку позивачем отримано документи, що підтверджують сплату фіксованого прибуткового податку, до складу якого входять і внески до органу Пенсійного фонду: банківську квитанцію про сплату фіксованого податку на доходи фізичних осіб від підприємницької діяльності в сумі 50 грн; банківські квитанції про сплати сум фіксованого податку за патенти у сумі по 350 грн; патенти серій: АЕ №452543, АЕ №452727, АЕ №452993, АЕ №453257, АЕ №453456, НОМЕР_2 №453690, видані Державною податковою адміністрацією у Кіцманському районі Чернівецької області; патенти серій: ПАБ №080644, ПАГ № 307741, ПАД № 531298, ПАД №561892, видані ДПІ у Кіцманському районі Чернівецької області Державної податкової адміністрації України.

На думку позивача, вказані документи підтверджують те, що у спірний період він здійснював підприємницьку діяльність, сплачував фіксований податок, а тому період здійснення підприємницької діяльності з 2000 року по 2007 рік включно повинен бути зарахований до страхового стажу. Також позивачем було отримано довідку Головного управління ДПС у Чернівецькій області №656/ФОП/24-13-52 від 30 вересня 2019 року.

За таких обставин ОСОБА_1 звернувся до суду з цим позовом.

До встановлених обставин суд застосує такі норми права та робить відповідні висновки.

Законом, що визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом, є Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 №1058-IV (далі Закон №1058-IV).

Відповідно до частини першої статті 24 Закону №1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Абзацом першим частини другої статті 24 Закону №1058-IV страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Згідно з частиною четвертою статті 24 Закону №1058-IV періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Частиною першою статті 26 Закону №1058-IV визначено, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу, зокрема, з 1 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року - не менше 26 років.

Згідно з частиною другою статті 26 Закону №1058-IV у разі відсутності, починаючи з 1 січня 2018 року, страхового стажу, передбаченого частиною першою цієї статті, право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 63 роки мають особи за наявності страхового стажу, зокрема, з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - від 19 до 29 років.

Відповідно до частини першої статті 44 Закону №1058-IV заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Згідно з абзацом третім пункту 2.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за № 1566/11846 (далі Порядок №22-1), період здійснення фізичною особою підприємницької діяльності, крім осіб, які здійснювали підприємницьку діяльність за спрощеною системою оподаткування, з 01 липня 2000 року підтверджується довідкою із бази даних реєстру застрахованих осіб за інформацією відділу персоніфікованого обліку. Період здійснення фізичною особою підприємницької діяльності за спрощеною системою оподаткування до 01 січня 2004 року підтверджується спеціальним торговим патентом, або свідоцтвом про сплату єдиного податку, або патентом про сплату фіксованого розміру прибуткового податку з громадян, або довідкою про сплату страхових внесків, а з 01 січня 2004 року - довідкою із бази даних реєстру застрахованих осіб за інформацією відділу персоніфікованого обліку. Для визначення права на призначення пенсії за віком згідно зі статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» за період ведення підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, а також із застосуванням фіксованого податку з 01 січня 1998 року по 30 червня 2000 року включно надається довідка про реєстрацію як суб`єкта підприємницької діяльності.

Відповідно до абзацу 2 пункту 4 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637, періоди провадження підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, в тому числі із застосуванням фіксованого податку, з 1 січня 1998 р. по 31 грудня 2003 р. зараховуються до трудового стажу фізичних осіб - підприємців на підставі довідки про реєстрацію особи як суб`єкта підприємницької діяльності, а з 1 січня 2004 р. по 31 грудня 2017 р. за бажанням особи - за умови сплати страхових внесків (єдиного внеску) незалежно від суми сплачених коштів.

Згідно змісту листа Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області від 29 серпня 2019 року №1432/03-14 при поданні заяви від 26 липня 2019 року позивачем було подано наступні документи: трудову книжку від 07 жовтня 1976 року НОМЕР_3 ; військовий квиток від 17 грудня 1979 року НК №3925032; атестат про навчання від 16 липня 1976 року №881; диплом про навчання від 25 липня 1981 року НОМЕР_4 №551057; довідку від 25 липня 2018 року №5563/ФОП/24-13-52-06 Головного управління ДФС у Чернівецькій області; архівну довідку про заробітну плату від 10 липня 2019 року №1/507/28.

Відповідно до наданих документів страховий стаж позивача становить 22 роки 5 місяців 25 днів.

При цьому в наданих відповідачу до заяви про призначення пенсії за віком документах відсутня інформація про систему оподаткування, на якій перебував заявник, що відповідно до наведених вище правових положень необхідно пенсійному органу при вирішенні питання зарахування до страхового стажу періоду здійснення особою підприємницької діяльності.

Указане, фактично, ОСОБА_1 у позовній заяві не заперечувалось.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Враховуючи викладене, суд вважає, що при вирішенні питання про призначення позивачу пенсії за віком за його заявою від 26 липня 2019 року та доданими до неї документами, відповідач дійшов обґрунтованого висновку про відсутність необхідного страхового стажу 26 років та правомірно відмовив у призначенні пенсії за віком при досягненні 60 років, тобто діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Позовна заява не містить обґрунтованих доводів протиправності дій Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області при розгляді заяви позивача про призначення пенсії за віком саме на підставі поданих ним документів.

Водночас щодо тверджень у позовній заяві про невитребування відповідачем необхідних для призначення пенсії за віком документів, то суд зазначає, що згідно положень частини третьої статті 44 Закону №1058-IV органи Пенсійного фонду мають право (а не зобов`язані) вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії.

Відтак, позовні вимоги про визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області щодо відмови у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком є безпідставними та необґрунтованими, а тому задоволенню не підлягають.

Щодо позовних вимог про зобов`язання пенсійний орган зарахувати до страхового стажу позивача період здійснення підприємницької діяльності з 01 січня 1998 року по 2007 рік включно, то варто зазначити, що за положеннями Кодексу адміністративного судочинства України в порядку адміністративного судочинства може бути оскаржене лише таке рішення, дій чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, які безпосередньо порушували права, свободи або інтереси позивача. Адміністративне судочинство спрямоване на захист уже порушених прав осіб у сфері публічно-правових відносин, а для задоволення позову адміністративний суд повинен встановити, що в зв`язку з прийняттям суб`єктом владних повноважень рішення, вчиненню ним дій чи допущенням бездіяльності порушуються права позивача. Захист прав, свобод та інтересів осіб передбачає наявність встановленого судом факту їх порушення.

На переконання суду, позов у названій частині є передчасним, оскільки Головним управлінням Пенсійного фонду України в Чернівецькій області наразі не приймалось рішення про відмову призначити ОСОБА_1 пенсію за віком, враховуючи ті документи, на підставі яких останній стверджує про своє право на неї. Як свідчать обставини справи, документи, на підставі яких позивач обґрунтовує вимоги про зобов`язання відповідача зарахувати до його страхового стажу період здійснення підприємницької діяльності з 01 січня 1998 року по 2007 рік включно, не були предметом розгляду Головним управлінням Пенсійного фонду України в Чернівецькій області при вирішенні питання про призначення позивачу пенсії за віком за його заявою від 26 липня 2019 року.

Отже, за відсутності факту порушення відповідачем права позивача на призначення пенсії за віком, наявність якого він обґрунтовує письмовими доказами, які не подавались Головному управлінню Пенсійного фонду України в Чернівецькій області та оцінку яким ним не надано, суд приходить до висновку про передчасність позовних вимог зобов`язального характеру, а тому такі задоволенню не підлягають.

Згідно з частиною першою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Статтею 72 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Згідно зі статтями 74-76 Кодексу адміністративного судочинства України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до частини першої та другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Згідно з частинами першою-третьою статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

В ході судового розгляду справи відповідач довів правомірність оскаржуваних дій та передчасність, а відтак і безпідставність, позовних вимог про зобов`язання вчинити певні дії, а тому суд відмовляє у задоволенні даного позову повністю.

Поряд з цим суд вважає за доцільне звернути увагу позивача на те, що він не позбавлений права звернення до пенсійного органу із заявою про призначення пенсії за віком на підставі тих документів, які були ним отриманні після рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області, оформленого листом від 29 серпня 2019 року, та які, на його думку, свідчать про наявність підстав для зарахування до страхового стажу періоду здійснення підприємницької діяльності з 01 січня 1998 року по 2007 рік включно (банківські квитанції про сплату фіксованого податку на доходи фізичних осіб від підприємницької діяльності, про сплати сум фіксованого податку за патенти, патенти, довідка Головного управління ДПС у Чернівецькій області №656/ФОП/24-13-52 від 30 вересня 2019 року).

Керуючись статтями 241 - 246, 250, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії відмовити повністю.

Підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Сьомого апеляційного адміністративного суду через Чернівецький окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Датою ухвалення судового рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 10 квітня 2020 року.

Згідно з пунктом 3 Прикінцевих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 47, 79, 80, 114, 122, 162, 163, 164, 165, 169, 177, 193, 261, 295, 304, 309, 329, 338, 342, 363 цього Кодексу, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, подання доказів, витребування доказів, забезпечення доказів, а також строки звернення до адміністративного суду, подання відзиву та відповіді на відзив, заперечення, пояснень третьої особи щодо позову або відзиву, залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви, пред`явлення зустрічного позову, розгляду адміністративної справи, апеляційного оскарження, розгляду апеляційної скарги, касаційного оскарження, розгляду касаційної скарги, подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами продовжуються на строк дії такого карантину. Строк, який встановлює суд у своєму рішенні, не може бути меншим, ніж строк дії карантину, пов`язаного із запобіганням поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19).

Повне найменування учасників справи: позивач ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ), відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області (вулиця Кобилянської Ольги, будинок 1/Площа Центральна, будинок 3, місто Чернівці, ).

Суддя О.П. Лелюк