Справа № 160/7109/19
Суддя: Кадникова Ганна Володимирівна
Дата ухвалення: 2020-02-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07 лютого 2020 року Справа № 160/7109/19
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Кадникової Г.В.
при секретарі судового засідання Корсун М.О.
за участю: представника позивача П`ятигорець Ю.О.,
представника відповідача Бузунової К.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Промислова Інвестиційна Компанія "Енерго-Інвест" до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,
01.08.2019 року ухвалою суду позовну заяву залишено без руху через невідповідність вимогам ст.ст.160, 161 КАС України.
04.09.2019 року ухвалою суду продовжено строк для усунення недоліків позовної заяви. На виконання ухвали суду, позивачем усунуті виявлені недоліки позовної заяви.
Ухвалою суду від 26.11.2019 року позов прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, вирішено її розгляд здійснювати за правилами загального позовного провадження.
Відповідач заперечує проти позовних вимог. Письмовий відзив на позовну заяву долучений до матеріалів справи.
В обґрунтування своїх заперечень відповідач зазначив, що перевіркою встановлено порушення ТОВ "ПІК "Енерго-Інвест" податкового законодавства в результаті чого занижено суму податку на додану вартість, що підлягає сплаті до бюджету в загальній сумі 2' 186' 640грн. 00коп. та встановлено завищення суми від`ємного значення на 186' 128грн. 00коп.
14.01.2020р. представником позивача подано відповідь на відзив, яка за своїм змістом підтверджує обґрунтування позову.
22.01.2020 року за згодою сторін, в порядку ч.7 ст.181 КАС України, суд ухвалив закрити підготовче провадження та призначити розгляд справи по суті у той самий день.
Дослідивши подані сторонами документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.
З матеріалів справи вбачається, що на підставі направлень від 28.01.2019 року №610, №611, №609, №612, №608 та від 27.02.2019 №1438, виданих ГУ ДФС у Дніпропетровській області, відповідно до ст.77 Податкового кодексу України проведено документальну планову виїзну перевірку ТОВ "ПІК "Енерго-Інвест" з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.2015 по 30.09.2018 роки, валютного законодавства за період з 01.01.2015 року по 30.09.2018 роки, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2015 по 30.09.2018 роки.
- п.185.1 ст.185, п.188.1 ст.188, п.198.6 ст.198 Податкового кодексу - підприємство занизило податок на додану вартість в загальній сумі 2' 186' 640грн. 00коп. та встановлено завищення суми від`ємного значення на 186' 128грн. 00коп.
- п.201.10 ст.201 Податкового кодексу - застосовано штрафну санкцію за несвоєчасну реєстрацію податкових накладних на суму податкового зобов`язання з ПДВ.
Не погодившись з висновками зазначеного акту, позивач подав заперечення.
Надаючи правову оцінку предмету спору, суд виходить з наступного.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства встановлені Податковим кодексом України (далі - ПКУ).
Згідно ст.1 ПКУ, відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства, регулює ПКУ.
Відповідно до п.16.1 ст.16 ПКУ, платник податків зобов`язаний вести в установленому порядку облік доходів і витрат, складати звітність, що стосується обчислення і сплати податків та зборів; подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків та зборів; сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.
Згідно п.54.1 ст.54 ПКУ, крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою.
Статтею 203 ПКУ передбачено, що податкова декларація подається за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному місяцю, протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця. Сума податкового зобов`язання, зазначена платником податку в поданій ним податковій декларації, підлягає сплаті протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого пунктом 203.1 цієї статті для подання податкової декларації.
Декларації з податку на додану вартість за період з січня 2015 по вересень 2018 роки подавались позивачем своєчасно до відповідного контролюючого органу, про що свідчать «Зведені данні щодо декларування ТОВ "ПІК "Енерго-Інвест"».
Відповідачем зазначені обставини не спростовані ані під час перевірки, ані під час судового розгляду справи.
Отже, відповідач безпідставно дійшов висновку про несвоєчасність реєстрації податкових накладних. Відповідних доказів суду не надано.
Підпунктом 14.1.156 ПКУ визначено, що податкове зобов`язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк).
Відповідно до пп.14.1.265 п.14.1 ст.14 ПКУ, штрафна санкція (фінансова санкція, штраф) - плата у вигляді фіксованої суми та/або відсотків, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.
Згідно п.31.1., 31.3 ст.31 ПКУ, строком сплати податку та збору визнається період, що розпочинається з моменту виникнення податкового обов`язку платника податку із сплати конкретного виду податку і завершується останнім днем строку, протягом якого такий податок чи збір повинен бути сплачений у порядку, визначеному податковим законодавством. Податок чи збір, що не був сплачений у визначений строк, вважається не сплаченим своєчасно. Момент виникнення податкового обов`язку платника податків, у тому числі податкового агента, визначається календарною датою. Строк сплати податку та збору встановлюється відповідно до податкового законодавства для кожного податку окремо.
Відповідно до п.75.1 ст.75 ПК контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.
Пункт 102.1 ст.102 ПКУ визначає, що контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, має право провести перевірку та самостійно визначити суму грошових зобов`язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня (2555 дня у разі проведення перевірки контрольованої операції відповідно до статті 39 цього Кодексу), що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації, звіту про використання доходів (прибутків) неприбуткової організації, визначеної пунктом 133.4 статті 133 цього Кодексу, та/або граничного строку сплати грошових зобов`язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов`язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов`язання (в тому числі від нарахованої пені), а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку.
Відповідачем, в порушення п.102.1 ст.102 ПКУ, проведено перевірку та самостійно визначено суму грошових зобов`язань платника податків і встановлено заниження суми податку на додану вартість, що підлягає сплаті до бюджету за періоди, за якими з останнього дня гранічного строку подання податкової декларації вже минуло 1095 днів, в зв`язку з чим протиправно збільшено позивачу суму грошового зобов`язання за платежем податок на додану вартість на суму 2' 186' 640грн. 00коп. та застосовано штрафні (фінансові) санкції в сумі 546' 660грн. 00коп.
Таким чином, податкове повідомлення-рішення підлягає скасуванню.
З акту перевірки вбачається, що за договором оренди вантажних вагонів, позивачем проведено капітально-відновлювальний ремонт та за вимогою орендодавця повернуто з користування 500 зерновозів у квітні, травні та вересні 2015 року, що підтверджено первинними документами, а саме: акти приймання-передачі з оренди рухомого складу.
Позивачем відображено списання з балансу підприємства залишкової вартості капітальних поліпшень зерновозів (з урахуванням замортизованої частини) у сумі 9' 662' 656грн. 27коп.
Відповідно до п.187.1 ПКУ, датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше:
а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку;
б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.
Позивачем у бухгалтерському обліку, операції повернення зерновозів з оренди відображено за фактом отримання первинних документів, як операції з ліквідації необоротних активів.
Повернення об`єктів з оренди без передачі вартості капітального ремонту є вилученням, тобто ліквідуванням капітального ремонту із складу необоротних активів, внаслідок невідповідності критеріям визнання активом, тому повернення вагонів орендодавцю не відповідає визначенню операцій з постачання товарів/послуг та не підлягає оподаткуванню ПДВ, таким чином позивачем не порушено п.185.1 ст.185, п.188.1 ПКУ.
Відтак, висновки відповідача щодо завищення позивачем суми від`ємного значення в акті перевірки, за якими складено податкове повідомлення-рішення, не знайшли підтвердження, спростовані матеріалами справи та поясненнями представників сторін.
Згідно до ч.1 ст.72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ч.1, ч.4 ст.73 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.
Згідно до ст.76 Кодексу адміністративного судочинства України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Відповідно до ч.1, ч.2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Положення Кодексу адміністративного судочинства України передбачає не лише обов`язок суб`єкта владних повноважень (відповідач у справі) щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності (ч.2 ст.77 КАС України), але й обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення (ч.1 ст.77 КАС України), з урахуванням наведених положень КАС України позивачем доведено протиправність винесених ГУ ДФС у Дніпропетровській області податкових повідомлень-рішень.
Згідно із пунктом 3 частини першої статті 129 Конституції України однією із основних засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Частиною першою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Згідно з ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Оцінюючи усі докази, які були досліджені судом у їх сукупності, суд дійшов висновку про неправомірність прийняття контролюючим органом оспорюваних податкових повідомлень-рішень, а тому адміністративний позов підлягає задоволенню.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд зазначає, що відповідно до ч.1 ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Враховуючи викладене, сплачений позивачем судовий збір за подачу позову до суду в сумі 20'070грн. 00коп. підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Дніпропетровській області.
Керуючись ст.ст. 90, 139, 241-246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,
Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Промислова Інвестиційна Компанія "Енерго-Інвест" до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення - задовольнити повністю.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Г. В.Кадникова