Справа № 200/2908/20-а
Суддя: Зінченко О.В.
Дата ухвалення: 2020-04-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 квітня 2020 р. Справа№200/2908/20-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Зінченка О.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 (зареєстрованого за місцем проживання: АДРЕСА_1 , фактичне місце проживання/перебування: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області (за місцезнаходженням юридичної адреси: 84122, Донецька обл., місто Слов`янськ, ВУЛИЦЯ СВОБОДИ, будинок 5, ) про визнання протиправними дії щодо припинення щомісячних грошових сум за період з 01 вересня 2016 року по 31 січня 2020 року та зобов`язання відновити нарахування та виплату заборгованості по страховим виплатам за період з 01 вересня 2016 року по 31 січня 2020 року, -

В С Т А Н О В И В:

12 березня 2020 року до Донецького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області, в якій просить:

- визнати протиправними дії щодо припинення щомісячних грошових сум в разі часткової чи повної втрати працездатності, що компенсує відповідну частину втраченого заробітку за період з 01 вересня 2016 року по 31 січня 2020 року;

- зобов`язати відновити нарахування та виплатити заборгованість з щомісячних грошових сум в разі часткової чи повної втрати працездатності, що компенсує відповідну частину втраченого заробітку за період з 01 вересня 2016 року по 31 січня 2020 року;

- допустити негайне виконання в частині стягнення заборгованості за один місяць.

Позивач обґрунтовує свої позовні вимоги тим, що він перебував на обліку в Бахмутському міському відділенні управлінні виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області. У період з травня 2014 року по серпень 2016 року він отримував страхові виплати. У січні 2020 року звернувся із заявою про продовження щомісячної страхової виплати до Лиманського міського відділення, де його поставили на облік та поновили страхові виплати з січня 2020 року, проте заборгованість, яка склалась за період з вересня 2016 року по грудень 2019 року включно, відповідачем була не виплачена, посилаючись на постанову Кабінету Міністрів України від 25 квітня 2018 року № 335, згідно якої суми соціальних виплат, які не виплачені за минулий період, обліковуються в органі, до прийняття окремого порядку, визначеного Кабінетом Міністрів України. Вважає такі дії відповідача протиправними та такими, що порушують його конституційні права, тому звернувся до суду з даним позовом.

В позовній заяві позивач просить розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження.

Ухвалою суду від 16 березня 2020 року позовна заява прийнята до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні). Позивачу поновлений строк звернення до суду із даним позовом (арк. справи 10-11).

Розгляд справи проведено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) відповідно до статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України без проведення судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі.

Згідно з нормами частини третьої статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) у справах, визначених частиною першою цієї статті, заявами по суті справи є позов та відзив.

27 березня 2020 року відповідачем до суду наданий відзив на позов, в якому відповідач заперечив проти задоволення заявлених вимог позивача. Свою позицію відповідач вмотивовував тим, що чинними нормативно-правовими актами Кабінету Міністрів України врегульовано порядок страхових виплат особам, переміщеним з тимчасово окупованих територій. Зазначив, що позивач за період з травня 2014 року по серпень 2016 року, як внутрішньо переміщена особа отримував щомісячні виплати у Бахмутському відділенні управління. 12 вересня 2016 року позивач звернувся із заявою до відділення про зняття його з обліку у зв`язку зі зміною місця мешкання. Постановою відділення ФД Фонду ССНВВП у м. Артемівську від 12 вересня 2016 року № 0503/7200/7200.1/6, ОСОБА_1 припинено виплату щомісячної грошової суми. Відповідач зазначає, що за період з вересня 2016 року по грудень 2019 року, позивач не звертався до будь-яких відділень із заявою про продовження виплат, звернувся лише 20 січня 2020 року із заявою про продовження щомісячної страхової виплати до Лиманського міського відділення, де його було поставлено на облік, як внутрішньо переміщену особу та призначено щомісячну страхову виплату. Стосовно заборгованості по виплаті страхових виплат за період з вересня 2016 року по грудень 2019 року відповідач зазначив, що страхові виплати будуть виплачені позивачеві на умовах окремого порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Також заперечував проти стягнення заборгованості по страховим виплатам за один місяць (негайне виконання), зазначивши, що згідно зі статтею 4 Закону України 1105-ХІУ, Фонд соціального страхування України є некомерційною самоврядною організацією, що діє на підставі статуту, який затверджується його правлінням. Кошти Фонду не включаються до складу Державного бюджету України та використовуються тільки за цільовим призначенням. Відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області має організаційно-правову форму - «інші організаційно-правові форми», що свідчить про те, що юридична особа не є державним органом, не є органом місцевого самоврядування, комунальної власності та не є державною організацією, установою, закладом. На підставі чого, вважає безпідставними вимоги позивача щодо визнання факту неправомірності з боку Фонду, у зв`язку з чим, просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі (арк. справи 15-18).

Суд, розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив.

Позивач, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є громадянином України та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується паспортом громадянина України серії НОМЕР_2 (арк. справи 4).

16 серпня 2017 року за № позивачу видана довідка про те, що він є особою, яка переміщена з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції за адресою: АДРЕСА_2 (арк. справи 6).

Відповідно до довідки МСЕК № 055142 Серії ДОН-04 від 17 травня 2007 року позивачу встановлено 80 % втрати працездатності безстроково (арк. справи 5).

Згідно довідки МСЕК № 114074 Серії ДОН-05 від 17 травня 2007 року позивачу встановлена друга група інвалідності безстроково (арк. справи 5).

12 вересня 2016 року позивач звернувся із заявою до відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві па професійних захворювань у м. Артемівську Донецької області про зняття з обліку у зв`язку зі міною місця проживання та припинення страхових виплат з 01 вересня 2016 року (арк. справи 24).

Постановою відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві па професійних захворювань у м. Артемівську Донецької області від 12 вересня 2016 року припинена виплата з вересня 2016 року на підставі поданої заяви позивачем від 12 вересня 2016 року (арк. справи 23).

20 січня 2020 року позивач звернувся до Лиманського міського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області із заявою про продовження раніше призначеної щомісячної страхової виплати безстроково (арк. справи 25).

Постановою Лиманського міського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Донецькій області від 07 лютого 2020 року № 0528/2508/2508 ОСОБА_1 продовжені виплати з 01 січня 2020 року безстроково у розмірі 7255,82 грн. (арк. справи 26).

Листом Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області від 27 лютого 2020 року за вихідним № К01-04/19-82 повідомило позивача про те, що з вересня 2016 року здійснення страхових виплат було припинено згідно його заяви про зміну місця мешкання. При зверненні позивача 20 січня 2020 року до Лиманського відділення із заявою про продовження страхових виплат, страхові виплати поновлені позивачеві. Щодо невиплати заборгованості по страховим виплатам за період з вересня 2016 року по грудень 2019 рік, у листі, відповідач па посилається на постанову Кабінету Міністрів України від 06 червня 2018 року № 355, згідно якої виплати за минулий період, обліковуються в органі, що здійснюють соціальні виплати, та будуть виплачені за умови прийняття окремого порядку, визначеного Кабінетом Міністрів України (арк. справи 7-8).

Згідно пред`явленої відповідачем довідки про доходи вбачається, що ОСОБА_1 страхові виплати за період з вересня 2016 року про грудень 2019 року не нараховані та не виплачені. Також зазначена загальна сума страхових виплат, яка обліковується за період з вересня 2016 року по грудень 2019 року у розмірі 237 305,68 грн. (арк. справи 21).

Отже, спірним питанням у даній справі є невиплата страхових виплат позивачу за період з вересня 2016 року по грудень 2019 року.

Надаючи правову оцінку правовідносинам, суд виходив з наступного.

Відповідно до частини 2статті 19 Конституції Україниоргани державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбаченіКонституцієюта Законами України.

Статтею 46 Конституції Українивизначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Питання щодо страхових виплат врегульовані Законом України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 23 вересня 1999 року № 1105-ХІV (далі-Закон № 1105-ХІV).

У відповідності до вимог статті 46 Закону № 1105-ХІV, страхові виплати і надання соціальних послуг припиняються:

1) на весь час проживання потерпілого за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України;

2) на весь час, протягом якого потерпілий перебуває на державному утриманні, за умови, що частка виплати, яка перевищує вартість такого утримання, надається особам, які перебувають на утриманні потерпілого;

3) якщо з`ясувалося, що виплати призначено на підставі документів, які містять неправдиві відомості. Сума витрат на страхові виплати, отримані застрахованим, стягується в судовому порядку;

4) якщо страховий випадок настав внаслідок навмисного наміру заподіяння собі травми;

5) якщо потерпілий ухиляється від медичної чи професійної реабілітації або не виконує правил, пов`язаних з установленням чи переглядом обставин страхового випадку, або порушує правила поведінки та встановлений для нього режим, що перешкоджає одужанню;

6) в інших випадках, передбачених законодавством.

Як вказувалось судом вище, з листа відповідача від 27 лютого 2020 року за вихідним № К01-04/19-82 вбачається, що заборгованість зі страхових виплат позивачеві не виплачується у зв`язку з дією постанови Кабінету Міністрів України від 25.04.2018 року № 335 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 08.06.2016 року № 365» відповідно до норм якої орган, що здійснює соціальні виплати, на підставі рішення комісії призначає (відновлює) таку соціальну виплату з місяця, в якому надійшла заява внутрішньо переміщеної особи. Суми соціальних виплат, які не виплачені за минулий період, обліковуються в органі, що здійснює соціальні виплати та виплачується на умовах окремого порядку, визначеного КМУ. На даний час окремий порядок визначений КМУ, відсутній.

Водночас, суд зазначає, що статтею 46 Закону № 1105-ХІV такої підстави для припинення страхових виплат не передбачено.

Крім того, слід зазначити, що закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Верховна Рада України може змінити закон виключно законом, а не шляхом прийняття підзаконного правового акта. Нормативно-правові акти Кабінету Міністрів України відносяться до категорії підзаконних.

Відповідно до частин п`ятої, шостої статті 47 Закону № 1105-XIV, страхові виплати провадяться протягом строку, на який встановлено втрату працездатності у зв`язку із страховим випадком, а фінансування додаткових витрат згідно з цим Законом - протягом строку, на який визначено потребу в них; страхові виплати провадяться протягом строку, встановленого МСЕК або ЛКК. Строк проведення страхових виплат продовжується з дня їх припинення і до часу, встановленого при наступному огляді МСЕК або ЛКК, незалежно від часу звернення потерпілого або заінтересованих осіб до Фонду. При цьому сума страхових виплат за минулий час виплачується за умови підтвердження МСЕК втрати працездатності та причинного зв`язку між настанням непрацездатності та ушкодженням здоров`я.

Суд зазначає, що згідно довідки МСЕК № 114074 від 17 травня 2007 року, виданої позивачеві, він є особою з інвалідністю другої групи безстроково та переогляду не потребує, тому в даному випадку відсутні підстави для невиплати раніше призначених щомісячних страхових виплат.

Згідно з нормами частини другої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до положень статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до вимог частин першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Нормами частини другої зазначеної статті встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд, відповідно до положень частини п`ятої статті 77 КАС України, вирішує справу на підставі наявних доказів.

З пред`явленої відповідачем довідки про доходи позивача вбачається, що за ОСОБА_1 загальна суми страхових виплат обліковується за період з вересня 2016 року по грудень 2019 рік у розмірі 237 305,68 грн. ( арк. справи 21-22).

Отже, судом встановлено, що позивачеві не виплачені страхові виплати за період з вересня 2016 року по грудень 2019 року включно.

Разом із цим, суд надаючи оцінку спірним правовідносинам виходить із того, що припинення відповідачем виплат позивачеві обумовлювалось діями самого позивача, зокрема тим, що позивач 12 вересня 2016 року звернувся із заявою до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві па професійних захворювань у м. Артемівську Донецької області про зняття з обліку у зв`язку зі міною місця проживання та припинення страхових виплат з 01 вересня 2016 року (арк. справи 24). Наслідком означених дій позивача було прийняття Відділенням виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві па професійних захворювань у м. Артемівську Донецької області постанови від 12 вересня 2016 року про припинення виплат позивачеві з вересня 2016 року на підставі поданої ним заяви від 12 вересня 2016 року (арк. справи 23).

За даних обставин, на переконання суду, в розглядуваному випадку протиправність дій відповідача стосовно припинення виплат позивачеві відсутня, оскільки означене припинення здійснено за наслідками розгляду його заяви.

Водночас, за приписами пункту 4 частини 1 статті 47 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» виплати, призначені, але не одержані своєчасно потерпілим або особою, яка має право на одержання виплат, провадяться за весь минулий час, але не більш як за три роки з дня звернення за їх одержанням.

Частиною 7 наведеної статті Закону визначено, якщо потерпілому або особам, які мають право на одержання страхової виплати, з вини Фонду своєчасно не визначено або не виплачено суми страхової виплати, ця сума виплачується без обмеження протягом будь-якого строку та підлягає коригуванню у зв`язку із зростанням цін на споживчі товари та послуги в порядку, встановленому статтею 34 Закону України "Про оплату праці".

З огляду на встановлені обставини у справі, а саме те, що позивач стосовно продовження раніше призначеної щомісячної страхової виплати звернувся до Лиманського міського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області із заявою лише 20 січня 2020 року, а також враховуючи факт того, що припинення виплат відповідачем здійснено на підставі заяви позивача, і в його діях не встановлена судом протиправність, то в розглядуваному випадку з оглядку на положення пункту 4 частини 1 статті 47 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» підлягають виплати позивачеві не більш як за три роки з дня звернення за їх одержанням, тобто з січня 2017 року.

Таким чином, аналізуючи всі докази у їх сукупності та обставини, якими обґрунтовувалися вимоги позивача, заперечення відповідача, суд приходить до висновку, що відповідача слід зобов`язати виплатити заборгованість позивачеві з щомісячних грошових сум в разі часткової чи повної втрати працездатності, що компенсує відповідну частину втраченого заробітку за період з січня 2016 року по грудень 2019 року. Отже, позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню.

Разом з тим, відповідно до пункту 1 частини 1 статті 371 Кодексу адміністративного судочинства України негайно виконуються рішення суду про присудження виплати пенсій, інших періодичних платежів з Державного бюджету України або позабюджетних державних фондів - у межах суми стягнення за один місяць.

Отже, з викладеної норми вбачається, що до негайного виконання застосовуються судові рішення в яких виплата пенсії або інших періодичних платежів стягується, зокрема з позабюджетних державних фондів.

З огляду на наведене, суд вважає за можливе на підставі пункту 1 частини 1 статті 371 Кодексу адміністративного судочинства України допустити негайне виконання рішення суду у межах суми стягнення за один місяць.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

У зв`язку з тим, що позивач має інвалідність 2 групи, відповідно до пункту 9 частини 1 статті 5 Закону України "Про судовий збір", він звільнений від сплати судового збору, судові витрати розподілу не підлягають.

На підставі вищевикладеного та керуючись статями 2, 3, 5, 9, 12, 15, 19, 22, 25, 32, 72, 76, 77, 79, 139, 194, 205, 241-243, 245, 246, 291, 371 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 (зареєстрованого за місцем проживання: АДРЕСА_1 , фактичне місце проживання/перебування: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області (за місцезнаходженням юридичної адреси: 84122, Донецька обл., місто Слов`янськ, ВУЛИЦЯ СВОБОДИ, будинок 5, ) про визнання протиправними дії щодо припинення щомісячних грошових сум за період з 01 вересня 2016 року по 31 січня 2020 року та зобов`язання відновити нарахування та виплату заборгованості по страховим виплатам за період з 01 вересня 2016 року по 31 січня 2020 року, - задовольнити частково.

Зобов`язати Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області (за місцезнаходженням юридичної адреси: 84122, Донецька обл., місто Слов`янськ, ВУЛИЦЯ СВОБОДИ, будинок 5, ) виплатити ОСОБА_1 (зареєстрованого за місцем проживання: АДРЕСА_1 , фактичне місце проживання/перебування: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) страхові виплати за період з січня 2017 року по грудень 2019 року включно.

Допустити негайне виконання рішення суду у межах суми стягнення за один місяць.

В іншій частині позовних вимог, - відмовити.

Рішення прийнято в порядку письмового провадження 14 квітня 2020 року.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, або спрощеного позовного провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту судового рішення.

Відповідно до пункту 3 розділу VI Прикінцевих положень внесених до КАС України згідно із Законом України від 30 березня 2020 року № 540-ІХ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-2019)", строки визначені статтею 295 КАС УКраїни, а також інші процесуальні строки продовжуються на строк дії карантину.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Текст рішення розміщений в Єдиному державному реєстрі судових рішень (веб-адреса сторінки: http://www.reyestr.court.gov.ua/).

Суддя О.В. Зінченко