Справа № 120/1656/20-а
Суддя: Комар Павло Анатолійович
Дата ухвалення: 2020-04-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про відмову в забезпеченні адміністративного позову

м. Вінниця

15 квітня 2020 р. Справа № 120/1656/20-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Комара Павла Анатолійовича, розглянувши у письмовому провадженні заяву про забезпечення позову у справі за позовом: ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Вінницькій області про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду звернулась ОСОБА_1 з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Вінницькій області про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу.

Одночасно з пред`явленням позовної заяви представник позивач подав заяву про забезпечення позову шляхом зупинення стягнення за вимогою про сплату боргу №Ф-9070-17 У від 22.12.2018 про сплату боргу у сумі 15819,54 грн., на підставі якої Замостянським відділом державної виконавчої служби у місті Вінниця, Центрально-Західного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції відкрито виконавче провадження №5976384.

Відповідно до ч. 1 ст. 154 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.

Розглянувши заяву про забезпечення позову та додані до неї документи, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 150 КАС України забезпечення позову допускається якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Згідно приписів ч. 1 ст.151 КАСУ позов може бути забезпечено:

1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта;

2) забороною відповідачу вчиняти певні дії;

4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору;

5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Відповідно до частини 2 вказаної статті суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Пунктом 5 частини 3 статті 151 КАС України встановлено заборону щодо забезпечення позову шляхом зупинення дії рішення суб`єкта владних повноважень, яке не є предметом оскарження в адміністративній справі, або встановлення заборони або обов`язку вчиняти дії, що випливають з такого рішення.

Судом встановлено, що предметом оскарження у цій справі є вимога Головного управління ДФС у Вінницькій області №Ф-9070-17 У від 22.12.2018 про сплату боргу у сумі 15819,54 грн., в той час, як позивач фактично просить суд забезпечити позов шляхом зупинення вчинення виконавчих дій по виконавчому провадженню №5976384, що не є предметом оскарження у цій справі.

Відповідно до ч. 4 ст. 25 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" вимога про сплату недоїмки є виконавчим документом.

Постановою державного виконавця Замостянського відділу державної виконавчої служби у місті Вінниці Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) відкрито виконавче провадження №59763842 за вказаною вимогою №Ф-9070-17 У від 22.12.2018 про сплату боргу у сумі 15819,54 грн.

З огляду на те, що вищевказана постанова про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання вимоги не є предметом оскарження у цій справі, суд не може забезпечити позов шляхом зупинення вказаного виконавчого провадження.

Суд зазначає, що забезпечуючи такий позов до вирішення справи по суті, і якому ще не надано офіційну правову оцінку в межах оскарження та без застосування принципів адміністративного судочинства, зокрема, таких як гласності і відкритості, рівності та змагальності тощо, суд фактично ухвалює рішення без розгляду справи по суті, що не відповідає меті застосування правового інституту забезпечення позову.

Крім того, для можливості застосування судом вищезазначених форм забезпечення позову необхідна наявність певних підстав, передбачених чинним законодавством України, підтверджених відповідними доказами.

Загальновідомим є факт пов`язаності процедури по примусовому виконанню вимоги Головного управління ДФС у Вінницькій області №Ф-9070-17 У від 22.12.2018 безпосередньо з оскаржуваним рішенням за їх логічною послідовністю, однак при цьому слід зважати на правову природу вимоги як акті індивідуальної дії та рішень і дій державного виконавця під час примусового виконання вимоги.

Зокрема, правові акти індивідуальної дії - це рішення, які є актом одноразового застосування норм права і дію яких поширено на конкретних осіб (тобто вони є персоніфікованими) або які стосуються конкретної ситуації.

Пов`язаність таких рішень і дій з огляду на принцип юридичної визначеності як складову принципу верховенства права не зумовлює їх тотожність у розумінні предмету спору, а тому суд приходить до висновку про неможливість застосувати заходи забезпечення позову шляхом зупинення стягнення за вимогою про сплату боргу №Ф-9070-17 У від 22.12.2018 відповідно до імперативного припису п. 5 ч. 3 ст. 151 КАС України.

Дослідивши зміст заяви про забезпечення позову та матеріали справи, суд доходить висновку про відсутність підстав для забезпечення даного адміністративного позову, зокрема з тих підстав, що заявником не конкретизовано яких саме зусиль буде змушений докласти та яких понесе витрат у разі невжиття судом заходів, про які він просить, та підстав при яких буде неможливе виконання рішення суду.

Разом із тим, суд зазначає, що застосування заходів забезпечення позову є виправданим у разі, якщо наявне достатньо обґрунтоване припущення, що їх невжиття може у подальшому утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Враховуючи зазначене вище, суд приходить до висновку, що з`ясувавши та перевіривши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення, враховуючи вимоги законодавства України, доводи викладені представником позивача у заяві про забезпечення позову не надають суду підстав для вжиття заходів забезпечення позову, передбачених статтею 150 КАС України.

У відповідності з ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно з ч. 5 ст. 154 КАС України про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

З огляду на викладене, керуючись ст.ст. 9, 150, 151, 154, 243, 248, 256 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви позивача про забезпечення позову - відмовити.

Ухвала з питань забезпечення адміністративного позову може бути оскаржена. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Ухвала суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 256 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст ухвали складено 15.04.2020

Суддя Комар Павло Анатолійович