Справа № 160/8846/19
Суддя: Неклеса Олена Миколаївна
Дата ухвалення: 2020-04-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 квітня 2020 року Справа № 160/8846/19
Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Неклеса О.М., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні адміністративну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «ДАК-ЕНЕРГЕТИКА» до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Державна податкова служба України про визнання протиправним та скасування рішення,-
Товариство з обмеженою відповідальністю «ДАК-ЕНЕРГЕТИКА» звернулося до суду із позовною заявою до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, в якому просить:
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12 вересня 2019 року відкрито провадження по вказаній справі, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, залучено до справи в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Державну фіскальну служба України.
16 вересня 2019 року від Товариства з обмеженою відповідальністю "ДАК-ЕНЕРГЕТИКА" на адресу суду надійшло клопотання про залучення Державної фіскальної служби України як співвідповідача замість третьої особи.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23 вересня 2019 року клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "ДАК-ЕНЕРГЕТИКА" про залучення співвідповідача по справі №160/8846/19 повернуту без розгляду.
02.10.2019 року на адресу суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому він не погоджується з доводами позивача та в задоволенні позовних вимог просить відмовити. В обґрунтування відзиву зазначив, що позивач є платником єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та згідно з п. 1 ч. 2 ст. 6 Закону № 2464 зобов`язаний своєчасно та в явному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок. Позивачем відповідно до інтегрованої картки платника податків не виконувалися норми ст.9 Закону України №2464, а саме єдиний внесок та червень-грудень 2018 року, січень-квітень 2019 року сплачено з порушенням законодавчо встановленого строку, у зв`язку з чим відносно нього було прийняте спірне рішення, яким застосовано штрафні санкції та нараховано пеню. Щодо рішення по скарзі ДФС України позивач зазначив, що працівники контролюючого органу отримали конверт із скаргою позивача поза робочим часом і поза операційним часом, тому зареєструвати скаргу мали фактичну змогу лише 23.07.2019 року, що і було виконано. Отже, рішення про результати розгляду скарги повинно було бути прийняте ДФС України до 22.08.2019 року включно. ДФС України прийнято рішення про результати розгляду скарги 22.08.2019 року та того ж дня направлено скаржнику.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12.11.2019 року позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "ДАК-ЕНЕРГЕТИКА" залишено без розгляду.
Ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 25.11.2019 року апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ДАК-ЕНЕРГЕТИКА" на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12.11.2019 року повернуто заявнику.
Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 21.01.2020 року ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12.11.2019 року скасовано, справу №160/8846/19 направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11.02.2020 року справу №160/8846/19 прийнято до провадження судді Неклеси О.М., розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.
Ухвалою суду від 10 квітня 2020 року допущено заміну відповідача та третьої особи у справі.
Вивчивши та дослідивши всі матеріали справи та надані докази, а також проаналізувавши зміст норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, з`ясувавши всі обставини справи, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд прийшов до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог, з огляду на наступне.
Рішенням ДФС України №40578/6/99-99-11-05-02-25 від 22.08.2019 року скаргу позивача залишено без задоволення, а рішення № від 01.07.2019 року - без змін.

Вважаючи, що ДФС України було порушено строк прийняття рішення за результатами розгляду його скарги, тому скарга повинна бути повністю задоволеною, а оскаржене рішення контролюючого органу припинило регулюючу дію та не створює для платника податків юридичного обов`язку, позивач звернувся до суду з цим позовом, з метою визнання протиправним та скасування рішення № від 01.07.2019 року.

Вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог суд виходить з наступного.

Згідно ст. 67 Конституції України, кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Стаття 68 Конституції України передбачає, що кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України, законів України.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку визначені Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 року №2464-VI (далі - Закон України №2464), Інструкцією про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженого наказом МФУ від 20.04.2015 р. №449 (далі - Інструкція №449).

Відповідно до ч.1 ст.2 Закону України №2464 дія цього Закону поширюється на відносини, що виникають під час провадження діяльності, пов`язаної із збором та веденням обліку єдиного внеску. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на зазначені відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 4 Закону України №2464 визначено, що платниками єдиного внеску є роботодавці, зокрема підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами.

Відповідно до зазначеної норми, позивач є платником єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 6 Закону України №2464 платник єдиного внеску зобов`язаний своєчасно та в явному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Частиною 8 ст.9 Закону України №2464 визначено Платники єдиного внеску, крім платників, зазначених у пунктах 4, 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 20 числа наступного місяця, крім гірничих підприємств, які зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 28 числа наступного місяця.

Згідно з п.1 ч. 10 ст. 9 Закону України №2464 у разі перерахування сум єдиного внеску з рахунку платника на відповідні рахунки податкового органу - день списання банком або центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, суми платежу з рахунку платника незалежно від часу її зарахування на рахунок податкового органу.

Згідно з ч. 12 ст. 9 Закону України №2464 єдиний внесок підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника.

За наявності у платника єдиного внеску одночасно із зобов`язаннями із сплати єдиного внеску зобов`язань із сплати податків, інших обов`язкових платежів, передбачених законом, або зобов`язань перед іншими кредиторами зобов`язання із сплати єдиного внеску виконуються в першу чергу і мають пріоритет перед усіма іншими зобов`язаннями, крім зобов`язань з виплати заробітної плати (доходу).

В силу приписів Закону України №2464 сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена у строки, встановлені цим Законом є недоїмкою.

Відповідно до п.2 ч.11 ст.25 Закону України №2464 податковий орган застосовує до платника єдиного внеску такі штрафні санкції: за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску накладається штраф у розмірі 20 відсотків своєчасно не сплачених сум.

Частиною ч. 10 ст. 25 Закон України №2464 передбачено, що на суму недоїмки нараховується пеня з розрахунку 0,1 відсотка суми недоплати за кожний день прострочення платежу.

Згідно з ч. 13 ст. 25 Закону України №2464 нарахування пені, передбаченої цим Законом, починається з першого календарного дня, що настає за днем закінчення строку внесення відповідного платежу, до дня його фактичної сплати (перерахування) включно.

Частиною 14 ст. 25 Закону України №2464 визначено, що про нарахування пені та застосування штрафів, передбачених цим Законом, посадова особа податкового органу у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, за погодженням з Пенсійним фондом, приймає рішення, яке протягом трьох робочих днів надсилається платнику єдиного внеску.

Відповідно до ч. 15 ст. 25 Закону України №2464 рішення органу доходів і зборів про нарахування пені та/або застосування штрафів, передбачених частинами одинадцятою і дванадцятою цієї статті, є виконавчим документом.

Частиною 16 ст. 25 Закону України №2464 визначено, що строк давності щодо нарахування, застосування та стягнення сум недоїмки, штрафів та нарахованої пені не застосовується.

Відповідно до п.5 розділу VII Інструкції №449, на суму недоїмки платнику єдиного внеску нараховується пеня з розрахунку 0,1 відсотка на суму фактично сплаченої недоїмки за кожний день прострочення платежу.

Нарахування пені починається з першого календарного дня, що настає за днем закінчення строку внесення відповідного платежу, до дня його фактичної сплати (перерахування) включно.

Відповідно до п. 8 розділу VI Інструкції №449 за рахунок сум, що надходять від платника єдиного внеску або від державної виконавчої служби, погашаються суми недоїмки, штрафних санкцій та пені у порядку календарної черговості їх виникнення. У разі якщо платник має несплачену суму недоїмки, штрафів та пені, сплачені ним суми єдиного внеску зараховуються в рахунок сплати недоїмки, штрафів та пені у порядку календарної черговості їх виникнення.

Судом встановлено, що позивачем не виконувалися норми ст.9 Закону України №2464, а саме єдиний внесок та червень-грудень 2018 року, січень-квітень 2019 року сплачено з порушенням законодавчо встановленого строку, що підтверджується копією витягу з інтегрованої картки платника податків за 2018-2019 роки. Докази протилежного до суду не надано.

Наведені обставини, в силу приписів вищенаведених норм чинного законодавства, є підставою для застосування до позивача штрафу та нарахування пені на суму недоїмки та, як наслідок, для прийняття спірного рішення.

Позивач разом з позовною заявою надав до суду розрахунок штрафних санкцій та пені, який було здійснено контролюючим органом, проте в позовній заяві позивач не наводить жодних обґрунтувань з приводу неправомірності визначення відповідачем сум штрафних санкцій та пені, також в позовній заяві відсутні будь-які обґрунтування з приводу протиправності спірного рішення.

Що стосується доводів позивача про порушення ДФС України строків прийняття рішення за результатами розгляду скарги, як підстави для визнання протиправним та скасування рішення № від 01.07.2019 р., суд зазначає наступне.

Порядок розгляду скарг платників податків ДФС України передбачено Порядком розгляду контролюючими органами скарг на вимоги про сплату недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та на рішення про нарахування пені та накладення штрафу, затверджений наказом Міністерства фінансів України №1124 від 09 грудня 2015 року (далі - Порядок).

Згідно з п.1 Розділу ІV Порядку контролюючий орган, який розглядає скаргу платника єдиного внеску, зобов`язаний прийняти вмотивоване рішення та надіслати його платнику єдиного внеску протягом 30 календарних днів, наступних за днем отримання скарги, на адресу платника єдиного внеску поштою з повідомленням про вручення або надати йому під підпис. Якщо протягом цього строку вмотивоване рішення контролюючим органом не надсилається платнику єдиного внеску, така скарга вважається повністю задоволеною на користь платника єдиного внеску.

Відповідно до п.4 Розділу І Порядку перебіг строку розгляду скарги починається з наступного робочого дня після її надходження до контролюючого органу. Реєстрація скарг на вимоги та на рішення про нарахування пені та накладення штрафу здійснюється працівником контролюючого органу, уповноваженим на це керівником цього органу, у журналі реєстрації скарг, форму якого наведено у додатку 1 до цього Порядку.

Слід зазначити, що у Порядку використовується поняття «день надходження» скарги та «момент реєстрації» скарги.

При цьому, суд погоджується з доводами відповідача, що момент реєстрації скарги і є правочином, який підтверджує факт надходження скарги до контролюючого органу та настання певних наслідків для контролюючого органу (початок відліку строку для відповіді на скаргу).

На офіційному сайті Державної фіскальної служби, роздруківка з якого зроблена судом та залучена до матеріалів справи, оприлюднений графік роботи податкового органу:

з понеділка по п`ятницю з 09:00 до 13:45 та з 13:45 до 18:00 (у п`ятницю - до 16-45).

Відповідно до витягу з офіційного сайту Укрпошти, датою фактичної передачі рекомендованого повідомлення №504 із скаргою є 22.07.2019 року о 23 год. 00 хв., тобто працівники контролюючого органу отримали конверт із скаргою позивача поза робочим часом і поза операційним часом.

Таким чином, зареєструвати скаргу працівники контролюючого органу мали фактичну змогу лише 23.07.2019 року, тому рішення про результати розгляду скарги повинно було бути прийняте ДФС України до 22.08.2019 року включно, що і було зроблено.

Отже, ДФС України було дотримано строки розгляду скарги позивача, а тому доводи позивача спростовані під час розгляду справи.

Окремо суд вважає за необхідне зазначити, що вказані позивачем доводи про порушення ДФС України строків прийняття рішення за результатами розгляду скарги, жодним чином не впливають на правомірність самого рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (несвоєчасну сплату) єдиного внеску та ніяким чином не звільняють платника єдиного внеску від обов`язку сплачувати штраф і пеню за допущені порушення вимог чинного законодавства.

За наведених обставин суд прийшов до висновку, що при прийнятті рішення № від 01.07.2019 р. відповідач діяв на підставі та у межах наданих йому повноважень, рішення є правомірним та не підлягає скасуванню.

Відповідно до частини другої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з ч.1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч.1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.78 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачем, як суб`єктом владних повноважень рішення якого оскаржується, доведено правомірність прийняття рішення № від 01.07.2019 р. про застосування штрафних санкцій та рахування пені за несплату єдиного внеску. В свою чергу доводи відповідача позивачем не спростовані.

За наведених обставин суд прийшов до висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає, що оскільки позовні вимоги є такими, що не підлягають задоволенню, підстави для стягнення з відповідача судового збору відсутні.

Керуючись ст. ст. 2, 9, 72, 77, 241, 243-246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «ДАК-ЕНЕРГЕТИКА» (, вул. Степова, 2А, 2Б, с. Піщанка, Новомосковський район, Дніпропетровська обл., 51283) до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області (, вулиця Сімферопольська, 17а, м. Дніпро, Дніпропетровська область, 49600), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Державна податкова служба України (, Львівська площа, 8, м.Київ, 04053) про визнання протиправним та скасування рішення - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст.255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено в порядку та у строки, встановлені ст.295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення складено та підписано 10.04.2020 р.

Суддя О.М. Неклеса