Справа № 532/327/20
Суддя: Омельченко І. І.
Дата ухвалення: 2020-04-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 квітня 2020 р. м. Кобеляки

Кобеляцький районний суд Полтавської області в складі:

судді - Омельченко І. І.,

з участю секретаря судового засідання - Логвиненко А. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

представник позивача - адвокат Болтік А. С.,

відповідач:

- інспектор відділу безпеки дорожнього руху Управління патрульної полції в Кіровоградській області Ситнік О.М.;

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог - Управління патрульної поліції у Кіровоградській області Департаменту патрульної поліції,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Кобеляки адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора відділу безпеки дорожнього руху Управління патрульної поліції в Кіровоградській області Департаменту патрульної поліції Ситнік Олександра Миколайовича про визнання протиправною та скасування постанови, -

Встановив:

19 лютого 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Кобеляцького районного суду Полтавської області з адміністративним позовом до інспектора відділу безпеки дорожнього руху Управління патрульної поліції в Кіровоградській області Департаменту патрульної поліції Ситнік Олександра Миколайовича про визнання протиправною та скасування постанови НК № 547085 від 05.02.2020 року, мотивуючи свої позовні вимоги наступним.

Так, 05 лютого 2020 року о 00 годині 58 хвилин на автошляху Олександрівка-Кропивницький-Миколаїв 75 км + 812 м, ОСОБА_2 був зупинений працівниками патрульної поліції для проходження габаритно-вагового контролю та перевірки наявності дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні. Після здійснення габаритно-вагового контролю та проведеного зважування транспортного засобу, інспектор патрульної поліції Ситнік О. М. надав чек зважування та запропонував пред`явити дозвіл на участь у русі транспортного засобу, параметри якого перевищують нормативні, однак в зв`язку з відсутністю останнього, виніс постанову про накладення адміністративного стягнення, яка є предметом розгляду даної справи.

Зазначену постанову позивач вважає незаконною, оскільки на правопорушення, пов`язані з перевищенням габаритних та або вагових параметрів поширюється норма ч. 2 ст. 132-1 КУпАП, а не ч.1.

Крім цього доданий до постанови чек не може бути належним доказом по справі, оскільки працівник поліції не уповноважений визначати транспортний засіб до великовагових та або великогабаритних, оскільки це повноваження працівників Укртрансбезпеки, які за результатами контролю видають довідку про результати здійснення габаритно-вагового контролю та складають акт про перевищення транспортним засобом нормативних габаритних або вагових параметрів.

Доданий до постанови чек сформований в електронному вигляді на іноземній мові, не містить відомостей про місце проведення габаритно-вагового контролю та підписів уповноважених посадових осіб органів Укртрансбезпеки, національної поліції України, які забезпечували проведення габаритно-вагового контролю відносно транспортного засобу ОСОБА_1 , внаслідок чого зазначений чек не може підтверджувати правомірність притягнення його до відповідальності.

Враховуючи вище викладене, позивач прохає суд визнати постанову протиправною та скасувати її, а провадження по справі закрити.

Ухвалою Кобеляцького районного суду Полтавської області від 21 лютого 2020 року відкрито провадження по даній справі.

Ухвалою Кобеляцького районного суду Полтавської області від 27 лютого 2020 року до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору залучено Управління патрульної поліції в Кіровоградській області Департаменту патрульної поліції.

20 березня 2020 року від відповідача, ОСОБА_2 до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якій відповідач зазначив, що позовні вимоги є незаконними, безпідставними та необґрунтованими, оскільки позивач не надав суду необхідних доказів, якими мотивує обставини позову. 05 лютого 2020 року о 00:58 годині зафіксовано перевезення ОСОБА_1 вантажу з фактичною масою 53,94 т, а тому в діях водія наявний склад правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 132-1 КУпАП. Крім цього додав до відзиву диск із записом з місця події. Справу розглянути без його участі.

Позивач, ОСОБА_1 та його представник, адвокат Болтік А.С., будучи завчасно, належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явились, однак Болтік А.С. подав до суду заяву, в якій підтримав позовну заяву та прохав суд позов задовольнити, а справу розглянути без участі сторони позивача.

Відповідач, ОСОБА_2 , будучи завчасно, належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, однак у наданому суду відзиві прохав розглянути справу без його участі.

Представник третьої особи, Управління патрульної поліції в Кіровоградській області Департаменту патрульної поліції, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив.

Суд, розглянувши матеріали справи, знаходить, що позов підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що постановою серії НК № 547085 від 05.02.2020 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 статті 132-1 КУпАП, а саме за те, що він 05 лютого 2020 року о 00 годині 58 хвилин керуючи транспортним засобом марки DAF XF 105.460, державний номерний знак НОМЕР_1 із спеціалізованим напівпричепом СМТ W-25-50 державний номерний знак НОМЕР_2 , на автошляху Н-14 Олександрівка-Кропивницький-Миколаїв на 75 кв + 812 м, перевозив вантаж з фактичною масою понад 40 тон, а саме 53,94 тони без спеціального дозволу, чим порушив п. 22.5 Правил дорожнього руху України. На ОСОБА_1 накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 510 гривень.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

У відповідності до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 283 КУпАП передбачено, що розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Наданий суду СД диск не зазначений у прийнятій відносно ОСОБА_1 постанові.

Рішення суб`єкта владних повноважень має бути обґрунтованим на момент його прийняття, оскільки воно має значимі наслідки для суб`єктів приватного права, що знаходяться в нерівному положенні по відношенні до суб`єкта владних повноважень.

В контексті наведеного слід відмітити, що дотримання передбаченої законом процедури та порядку винесення такого рішення має виключно важливу роль для встановлення об`єктивної істини органом, на який законом покладено повноваження, зокрема, щодо розгляду справ про адміністративне правопорушення. Порушення норм процесуального права суб`єктом владних повноважень (в даному випадку - інспектором патрульної поліції) при прийнятті та складанні постанови про притягнення до адміністративної відповідальності зводить нанівець саму суть та завдання, покладені в основу поняття адміністративної відповідальності, оскільки ускладнює, а подекуди й унеможливлює встановлення судом, що розглядає справу про адміністративне правопорушення, об`єктивної сторони вчинюваного порушення та вини особи в його вчиненні.

Відповідно до ч. 3 ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Суд вважає, що наявна у справі постанова про адміністративне правопорушення не може бути належним доказом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 132-1 КУпАП, оскільки викладені в ній обставини не підтверджуються належними та допустимими доказами.

Крім цього, пунктом 11 частини першої статті 23 Закону України від 02 липня 2015 року №580-VIII "Про Національну поліцію" визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів.

Підпунктом «з» пункту 30.3 ПДР України передбачено, що на відповідних транспортних засобах установлюються такі розпізнавальні знаки, зокрема, «негабаритний вантаж» - сигнальні щитки або прапорці розміром 400 х 400 мм з нанесеними по діагоналі червоними і білими смугами, що чергуються (ширина - 50 мм), а в темну пору доби та в умовах недостатньої видимості - світлоповертачами або ліхтарями: спереду білого кольору, ззаду - червоного, збоку - оранжевого. Знак розміщується на крайніх зовнішніх частинах вантажу, що виступає за габарити транспортного засобу на відстань, більшу ніж це передбачено пунктом 22.4 цих Правил.

Згідно п.22.4 ПДР вантаж, що виступає за габарити транспортного засобу спереду або ззаду більш як на 1 м, а за шириною перевищує 0,4 м від зовнішнього краю переднього або заднього габаритного ліхтаря, повинен бути позначений відповідно до вимог підпункту «з» пункту 30.3 цих Правил.

Відповідно до ч.1 ст.132-1 КУпАП передбачена відповідальність за порушення правил дорожнього перевезення небезпечних вантажів, правил проїзду великогабаритних і великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами тягне за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб, відповідальних за технічний стан, обладнання, експлуатацію транспортних засобів, уповноважених з питань безпеки перевезення небезпечних вантажів, громадян - суб`єктів господарської діяльності - у розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Як вбачається із оскаржуваної постанови, остання не містить відомостей щодо фактичних габаритів ТЗ з вантажем, що могло б надати підстави вважати що ТЗ з вантажем повинен був бути позначений відповідно до вимог підпункту «з» пункту 30.3 ПДР України.

Відповідно до абзацу 17 п. 1.10 ПДР «габаритно-ваговий контроль - перевірка габаритних і вагових параметрів транспортного засобу (в тому числі механічного транспортного засобу), причепу і вантажу на предмет відповідності встановленим нормам щодо габаритів (ширина, висота від поверхні дороги, довжина транспортного засобу) та щодо навантаження (фактична маса, осьове навантаження), яка проводиться відповідно до встановленого порядку на стаціонарних або пересувних пунктах габаритно-вагового контролю».

Згідно п.3 Порядку взаємодії Державної інспекції України з безпеки на наземному транспорті, Міністерства внутрішніх справ України, Державного агентства автомобільних доріг України під час організації та проведення робіт із зважування та здійснення габаритно-вагового контролю транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів на автомобільних дорогах загального користування, затверджений наказом Міністерства інфраструктури України, Міністерства внутрішніх справ України від 10.10.2013 № 1007/1207 (далі - Порядок № 1007/1207) габаритно-ваговий контроль транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів під час їх проїзду автомобільними дорогами загального користування проводиться посадовими особами Укртрансбезпеки та працівниками відповідних підрозділів МВС.

Як вбачається із пп.2 п.2 Порядку здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 27.06.2007 № 879, великовагові та великогабаритні транспортні засоби - транспортні засоби, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні навантаження на вісь (осі) та загальна маса або габарити яких перевищують один з параметрів, що зазначені у пункті 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306 (Офіційний вісник України, 2001 р., № 41, ст. 1852). При цьому транспортний засіб не може вважатися великоваговим та/або великогабаритним, якщо його параметри не перевищують нормативи більш як на 2 відсотки.

Даний порядок визначає механізм здійснення габаритно-вагового контролю великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, що використовуються на автомобільних дорогах загального користування (п.1 Порядку №879).

Підпунктом 2 пункту 2 Порядку №879 встановлено, що вимірювання (зважування) - процес визначення за допомогою вимірювального (зважувального) облад- нання габаритно-вагових параметрів фактичної маси та навантаження на вісь (вісі) транспортного засобу, що проводяться згідно з методикою, затвердженою спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері метрології.

Вимірювальним і зважувальним обладнанням вважаються технічні засоби, які застосовуються під час визначення габаритно-вагових параметрів транспортних засобів і мають нормовані метрологічні характеристики (підп.6 п.2 Порядку №879).

В п.6 Порядку №879 габаритно-ваговий контроль, крім документального, здійснюється виключно в пунктах габаритно-вагового контролю посадовими особами та/або працівниками відповідних органів.

Крім цього, відповідно до п.п. 16, 18, 19 Порядку №879, габаритно-ваговий контроль на стаціонарних пунктах включає документальний, попередній та/або точний контроль, на пересувних - документальний, точний контроль. За результатами точного габаритно-вагового контролю на стаціонарному або пересувному пункті водієві транспортного засобу видається довідка результатів здійснення контролю із зазначенням часу і місця його проведення, а на запит водія - міжнародний сертифікат зважування вантажних транспортних засобів, якщо пункт габаритно-вагового контролю уповноважений видавати такі сертифікати.

Згідно п.20 Порядку №879, за результатами точного та/або документального габаритно-вагового контролю посадові особи та/або працівники Укртрансбезпеки або її територіальних органів визначають належність транспортного засобу до великовагових та/або великогабаритних.

Відповідно до пп. 4-8 п. 4 Порядку № 1007/1207, посадові особи Укртрансбезпеки під час здійснення габаритно-вагового контролю: видають довідку про результати здійснення габаритно-вагового контролю; складають акт про перевищення транспортним засобом нормативних габаритних або вагових параметрів та визначають суму плати за проїзд за формулою розрахунку відповідно до пунктів 30-31-1 Порядку здійснення габаритно-вагового контролю; у разі невиконання водієм транспортного засобу вимог посадових осіб Укртрансбезпеки щодо зупинки транспортного засобу для проведення габаритно-вагового контролю повідомляють про це працівників відповідних підрозділів МВС; у разі відмови водія транспортного засобу від проходження габаритно-вагового контролю складають акт про відмову водія від проходження габаритно-вагового контролю; реєструють транспортні засоби, щодо яких здійснювався габаритно-ваговий контроль і параметри яких перевищують нормативні, у журналі обліку великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів.

Пунктом 25 Порядку №879 передбачено, що у разі відмови водія транспортного засобу від проходження габаритно-вагового контролю посадові особи та/або працівники Укртрансбезпеки або її територіальних органів складають акт за формою, встановленою Мінінфраструктури, з оперативним повідомленням відповідного підрозділу МВС, що забезпечує безпеку дорожнього руху.

Таким чином, доказом належності транспортних засобів до категорії великогабаритних є відповідний документ, який видають посадові особи Укртрансбезпеки: акт про перевищення транспортним засобом нормативних габаритних або вагових параметрів, акт про відмову водія від проходження габаритно-вагового контролю, журнал обліку великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів.

Враховуючи вище викладене, суд не може вважати належним та допустимим доказом доданий до постанови чек зважування.

Крім цього суду судом встановлено, що зважування транспортного засобу відбулось о 00 годині 58 хвилин, тобто в темну пору доби, а наданий суду чек зважування не містить посилання на місце зважування ( стаціонарний чи пересувний пункт). Пунктом 11 Порядку № 879 експлуатація пересувних пунктів у темну пору доби, крім випадків, коли такий пункт розташовано на освітлених ділянках автомобільних доріг, у морських, річкових портах, вантажних терміналах, місцях формування вантажопотоків заборонено.

Крім цього, ч.1 ст. 132-1 КУпАП передбачено відповідальність за порушення правил дорожнього перевезення небезпечних вантажів, правил проїзду великогабаритних і великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами. Оскаржувана постанова не містить посилання на те, що саме порушено водієм.

Таким чином, обставини і місце події, зазначені в постанові про адміністративне правопорушення, складені відносно позивача, не знайшли свого підтвердження в ході дослідження матеріалів справи та доказів, а тому позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: залишити рішення субєкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; скасувати рішення субєкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Враховуючи вище викладене, суд вважає, що оскаржувану постанову слід скасувати, а провадження по справі закрити.

Керуючись статтями 19, 20, 77, 159, 160, 244-246 КАС України, суд, -

Ухвалив:

Позов ОСОБА_1 до інспектора відділу безпеки дорожнього руху Управління патрульної поліції в Кіровоградській області Департаменту патрульної поліції Ситнік Олександра Миколайовича про визнання протиправною та скасування постанови задовольнити повністю.

Скасувати постанову серії НК № 547085 від 05.02.2020 року про накладення адміністартивного стягнення на ОСОБА_1 за ч.1 ст. 132-1 КУпАП у виді штрафу у розмірі 510 (п`ятсот десять) гривень.

Справу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 132-1 КУпАП відносно ОСОБА_1 - закрити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Рішення може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до другого апеляційного адміністративного суду через Кобеляцький районний суд Полтавської області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя