Справа № 200/4106/19-а
Суддя: Сіваченко Ігор Вікторович
Дата ухвалення: 2020-04-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 квітня 2020 року справа №200/4106/19-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Сіваченка І.В., суддів: Гаврищук Т.Г., Блохіна А.А., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 29 травня 2019 року (повне судове рішення складено 29 травня 2019 року у м. Слов`янську) у справі № 200/4106/19-а (суддя в І інстанції Чучко В.М.) за позовом ОСОБА_1 до Дружиніної Марини Олександрівни - державного кадастрового реєстратора відділу у Покровському районі Міськрайонного управління у Покровському районі та м. Мирнограді Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області, третя особа Покровська міська рада Донецької області, про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

УСТАНОВИВ:

В березні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до Державного кадастрового реєстратора відділу у Покровському районі Міськрайонного управління у Покровському районі та м. Мирнограді Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області Дружиніної Марини Олександрівни (далі - Державний кадастровий реєстратор), за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Покровської міської ради, про визнання протиправним та скасування рішення № РВ-018 від 23.11.2018 (далі - Спірне рішення), зобов`язання внести відомості до Державного земельного кадастру стосовно реєстрації земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) із земель запасу житлової та громадської забудови комунальної власності кварталу садибної забудови в районі ГК «Южний», ділянка НОМЕР_1 у м. Покровськ Донецької області.

Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач через представника звернувся до державного кадастрового реєстратора із заявою про внесення відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру про земельну ділянку з метою її державної реєстрації, до якої додав всі необхідні документи. Однак, Спірним рішенням йому відмовлено у внесенні відомостей (змін до них) до кадастру щодо державної реєстрації земельної ділянки з підстав невідповідності електронного документа установленим вимогам, а саме: поворотні точки меж запроектованого кварталу садибної забудови визначені без прив`язки до координат пунктів державної геодезичної мережі, у зв`язку з чим під час внесення відомостей до Державного земельного кадастру про межі земельних ділянок, які відображені у детальному плані території, встановлено перетин запроектованих земельних ділянок з існуючими земельними ділянками приватної власності, що є порушенням приписів діючого законодавства. Позивач вважав, що Спірне рішення прийняте з порушенням норм діючого законодавства, а тому у судовому порядку просив його скасувати та зобов`язати відповідача внести відповідні відомості до Державного земельного кадастру.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 29 травня 2019 року позовні вимоги задоволені частково.

Визнано протиправним та скасовано Спірне рішення.

Зобов`язано Державного кадастрового реєстратора повторно розглянути заяву Рябовола О.В., подану через представника за довіреністю Мараховського Ярослава Юрійовича, про внесення відомостей до державного земельного кадастру від 14.11.2018 реєстраційний номер ЗВ-018, з урахуванням висновків суду.

У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовлено.

Не погодившись з таким судовим рішенням, Головне управління Держгеокадастру у Донецькій області (далі - Управління) подало апеляційну скаргу, в якій просило суд скасувати рішення місцевого суду, прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що місцевий суд неповно з`ясував всі обставини справи, що призвело до неправильного вирішення спору. Так, судом не враховано, що окремий генеральний план на земельну ділянку позивача не розроблявся, а розроблявся на цілий квартал садибної забудови для дев`ятнадцяти громадян, а погодження землекористувачів на вилучення земельної ділянки та передачу її у власність іншому громадянину в проекті землеустрою позивача відсутнє. Крім того, з огляду на зміст позовної заяви, характер спірних правовідносин та встановлені обставини, в даному випадку наявний спір, що виникає з земельних правовідносин, які підлягають врегулюванню на підставі норм Цивільного процесуального кодексу України, в порядку цивільного судочинства.

Постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 20 серпня 2019 року апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області (далі - Управління) на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 29 травня 2019 року у справі № 200/4106/19-а - задоволено частково.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 29 травня 2019 року у справі № 200/4106/19-а - скасовано, а провадження по справі № 200/4106/19-а - закрито.

Постановою Верховного Суду від 30 січня 2020 року касаційну скаргу ОСОБА_1 - задоволено частково.

Постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 20 серпня 2019 року скасовано, а справу № 200/4106/19-а направлено для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції.

У відзиві на апеляційну скаргу третьою особою висловлено згоду з висновками місцевого суду та прохання залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Сторони в судове засідання не з`явились, про дату та місце розгляду справи повідомлялись судом належним чином.

Справа розглянута у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами відповідно до ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне вимоги, викладені в апеляційній скарзі, залишити без задоволення, з таких підстав.

Судами першої та апеляційної інстанції встановлено, що 11 травня 2018 року позивач, через представника за довіреністю Мараховського Я.Ю., звернувся до Покровського міського голови із заявою про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 0,08 га для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель та споруд (а.с.21).

Рішенням Покровської міської ради Донецької області від 24.05.2018 № 7/55-30 позивачу надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд із земель запасу житлової та громадської забудови комунальної власності на території м. Покровськ (згідно додатку) (а.с.19-20).

Відповідно до висновку від 10.07.2018 № 16-12/32, відділом містобудування, архітектури та земельних відносин Покровської міської ради Донецької області погоджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,0703 га у власність гр. ОСОБА_1 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, враховуючи, затверджений детальний план території кварталу садибної забудови в районі ГК «Южний» для індивідуального житлового будівництва учасникам бойових дій і особам, прирівняним до них в межах м. Покровськ (а.с.24-25).

Після розроблення проекту землеустрою позивач звернувся із заявою про внесення відомостей до Державного земельного кадастру від 14.11.2018 (а.с.16-18).

Спірним рішенням відповідач відмовив у задоволенні такої заяви з підстав:

- невідповідності поданих документів вимогам, установленим Законом України від 07 липня 2011 року № 3613-VI «Про Державний земельний кадастр» (далі - Закон № 3613-VI) і Порядком ведення Державного земельного кадастру, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2012 року № 1051 (далі - Порядок № 1051), а саме: поворотні точки меж запроектованого кварталу садибної забудови визначені без прив`язки до координат пунктів державної геодезичної мережі, у зв`язку з чим під час внесення відомостей до Державного земельного кадастру про межі земельних ділянок, які відображені у детальному плані території, встановлено перетин запроектованих земельних ділянок з існуючими земельними ділянками приватної власності, що є порушенням абз.2 п. 1 ст. 16 Закону України від 17 лютого 2011 року № 3038-VI «Про регулювання містобудівної діяльності», ст. 8, 11, 22 Закону № 3613-VI, ст. 10 Закону України «Про топографо-геодезичну і картографічну діяльність»;

- невідповідності електронного документа встановленим вимогам, а саме: XSD Схема, Наявні зауваження щодо валідності електронного документа (а.с.13-15).

Також, як вбачається з рішення місцевого суду, ухвала про відкриття провадження із визначенням п`ятнадцятиденного строку для подання відзиву, отримана відповідачем 29.03.2019, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення. Станом на 29.05.2019 відзив з боку відповідача не надходив, що місцевим судом кваліфіковано, як визнання позову відповідачем.

Вирішуючи адміністративну справу по суті заявлених вимог, надаючи оцінку обставинам (фактам), якими обґрунтовано вимоги і заперечення учасників справи, апеляційний суд виходить з такого.

Відповідно до ст. 1 Закону № 3613-VI державний земельний кадастр - єдина державна геоінформаційна система відомостей про землі, розташовані в межах державного кордону України, їх цільове призначення, обмеження у їх використанні, а також дані про кількісну і якісну характеристику земель, їх оцінку, про розподіл земель між власниками і користувачами.

Державна реєстрація земельної ділянки - внесення до Державного земельного кадастру передбачених цим Законом відомостей про формування земельної ділянки та присвоєння їй кадастрового номера.

У відповідності до ч. 5 ст. 5 Закону № 3613-VI внесення відомостей до Державного земельного кадастру та користування такими відомостями здійснюється виключно на підставі та відповідно до цього Закону.

Згідно з ч. 1 ст. 9 Закону № 3613-VI внесення відомостей до Державного земельного кадастру і надання таких відомостей здійснюються державними кадастровими реєстраторами центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.

На підставі ч. 4 ст. 9 Закону № 3613-VI Державний кадастровий реєстратор: здійснює реєстрацію заяв про внесення відомостей до Державного земельного кадастру, надання таких відомостей; перевіряє відповідність поданих документів вимогам законодавства; формує поземельні книги на земельні ділянки, вносить записи до них, забезпечує зберігання таких книг; здійснює внесення відомостей до Державного земельного кадастру або надає відмову у їх внесенні; присвоює кадастрові номери земельним ділянкам; надає відомості з Державного земельного кадастру та відмову у їх наданні; здійснює виправлення помилок у Державному земельному кадастрі; передає органам державної реєстрації речових прав на нерухоме майно відомості про земельні ділянки.

Як вбачається з приписів ч. 6, 7 ст. 9 Закону № 3613-VI, державний кадастровий реєстратор має доступ до всіх відомостей Державного земельного кадастру, самостійно приймає рішення про внесення відомостей до нього, надання таких відомостей, про відмову у здійсненні таких дій. Втручання будь-яких органів, посадових і службових осіб, громадян чи їх об`єднань у діяльність Державного кадастрового реєстратора, пов`язану із здійсненням державної реєстрації земельних ділянок, забороняється.

За ч. 3 ст. 24 Закону № 3613-VI державна реєстрація земельних ділянок здійснюється за заявою: особи, якій за рішенням органу виконавчої влади, органу місцевого самоврядування надано дозвіл на розроблення документації із землеустрою, що є підставою для формування земельної ділянки при передачі її у власність чи користування із земель державної чи комунальної власності, або уповноваженої нею особи; власника земельної ділянки, користувача земельної ділянки державної чи комунальної власності (у разі поділу чи об`єднання раніше сформованих земельних ділянок) або уповноваженої ними особи; органу виконавчої влади, органу місцевого самоврядування (у разі формування земельних ділянок відповідно державної чи комунальної власності).

У відповідності до ч. 4 ст. 24 Закону № 3613-VI для державної реєстрації земельної ділянки Державному кадастровому реєстратору, який здійснює таку реєстрацію, подаються: заява за формою, встановленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері земельних відносин; оригінал документації із землеустрою, яка є підставою для формування земельної ділянки; документація із землеустрою, яка є підставою для формування земельної ділянки у формі електронного документа.

Відповідно до ч. 5 ст. 24 Закону № 3613-VI державний кадастровий реєстратор, який здійснює державну реєстрацію земельних ділянок, протягом чотирнадцяти днів з дня реєстрації заяви: перевіряє відповідність документів вимогам законодавства; за результатами перевірки здійснює державну реєстрацію земельної ділянки або надає заявнику мотивовану відмову у державній реєстрації

Як слідує з вимог ч. 6 ст. 24 Закону № 3613-VI, підставою для відмови у здійсненні державної реєстрації земельної ділянки є: розташування земельної ділянки на території дії повноважень іншого Державного кадастрового реєстратора; подання заявником документів, передбачених частиною четвертою цієї статті, не в повному обсязі; невідповідність поданих документів вимогам законодавства; знаходження в межах земельної ділянки, яку передбачається зареєструвати, іншої земельної ділянки або її частини.

Процедура та вимоги щодо ведення Державного земельного кадастру визначені Порядком № 1051.

Згідно до п. 67 Порядку № 1051 внесення відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру здійснюється виключно на підставі та відповідно до Закону № 3613-VI та цього Порядку.

Забороняється вимагати для внесення відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру надання документів та здійснення дій, прямо не передбачених Законом № 3613-VI.

Документи, які є підставою для внесення відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру, мають відповідати таким вимогам:

- текст документів має бути написаний розбірливо;

- документи не мають містити підчищення або дописки, закреслені слова чи інші не обумовлені в них виправлення, орфографічні та арифметичні помилки, бути заповнені олівцем, а також з пошкодженнями, які не дають змоги однозначно тлумачити їх зміст;

- документи мають відповідати вимогам Закону № 3613-VI та цього Порядку.

Відповідно до п. 70 вказаного Порядку державний кадастровий реєстратор у момент надходження до нього заяви про внесення відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру разом з документами, зазначеними у пункті 69 цього Порядку, перевіряє: 1) повноваження особи, що звернулася за внесенням відповідних відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру; 2) наявність повного пакета документів, необхідних для внесення відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру; 3) розташування об`єкта Державного земельного кадастру на території дії його повноважень; 4) придатність електронного документа для проведення його перевірки за допомогою програмного забезпечення Державного земельного кадастру.

У відповідності до п. 107 Порядку № 1051 державна реєстрація земельної ділянки здійснюється під час її формування за результатами складення документації із землеустрою після її погодження у встановленому порядку та до прийняття рішення про її затвердження органом державної влади або органом місцевого самоврядування (у разі, коли згідно із законом така документація підлягає затвердженню таким органом) шляхом відкриття Поземельної книги на таку земельну ділянку відповідно до пунктів 49 - 54 цього Порядку.

Відповідно до пп.1 п. 109 Порядку № 1051 державна реєстрація земельної ділянки здійснюється за заявою: особи, якій за рішенням органу виконавчої влади, органу місцевого самоврядування надано дозвіл на розроблення документації із землеустрою, що є підставою для формування земельної ділянки у разі її передачі у власність чи користування із земель державної чи комунальної власності, або уповноваженої нею особи.

Як вже було зазначено судом вище, підставою для відмови у внесенні відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру, за результатами розгляду заяви, поданої позивачем через представника за довіреністю Мараховського Ярослава Юрійовича, стала невідповідність поданих документів вимогам, установленим Законом № 3613-VI і Порядком № 1051, так як поворотні точки меж запроектованого кварталу садибної забудови визначені без прив`язки до координат пунктів державної геодезичної мережі, у зв`язку з чим під час внесення відомостей до Державного земельного кадастру про межі земельних ділянок, які відображені у детальному плані території, встановлено перетин запроектованих земельних ділянок з існуючими земельними ділянками приватної власності, та невідповідності електронного документа встановленим вимогам, а саме: XSD Схема Наявні зауваження щодо валідності електронного документа.

Разом з цим, відповідно до ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Однак, на підтвердження цих обставин (підстав для відмови у державній реєстрації) відповідачем не надано суду жодних доказів та письмових пояснень.

Відтак, колегія суддів вважає правильним висновок місцевого суду, що відповідач, відмовляючи позивачу у внесенні відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру, діяв необґрунтовано та непропорційно, чим порушив вимоги ст. 19 Конституції України та ч. 2 ст. 2 КАС України, за якими органи державної влади та органи місцевого самоврядування в тому числі, зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, обґрунтовано та пропорційно.

З приводу позовної вимоги про зобов`язання відповідача внести відповідні відомості до Державного земельного кадастру на підставі заяви позивача слід зазначити наступне.

Так, відповідно до Рекомендацій Комітету Ради Європи N R(80)2 щодо здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Ради 11 березня 1980 року на 316-й нараді, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він уважає найкращим за конкретних обставин, та яке захистить або відновить порушене право.

Адміністративний суд під час розгляду та вирішення публічно-правових спорів перевіряє, чи рішення суб`єкта владних повноважень прийняте у межах законної дискреції. При цьому, відповідно до правил правозастосування практики Європейського суду з прав людини, суд не може своїм рішенням підмінити рішення суб`єкта владних повноважень.

Відповідно до абзацу 3 пункту 10.3 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду "Про судове рішення в адміністративній справі" від 20.05.2013 № 7, суд може ухвалити постанову про зобов`язання відповідача прийняти рішення певного змісту за винятком випадків, коли суб`єкт владних повноважень відповідно до закону приймає рішення на власний розсуд.

Суд не може підміняти державний орган, рішення якого оскаржується, приймати замість нього рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, і давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, що належать до компетенції такого суб`єкта владних повноважень, оскільки такі дії виходять за межі визначених йому повноважень законодавцем.

Відповідно до ст. 9 Закону № 3613-VI внесення відомостей до Державного земельного кадастру і надання таких відомостей здійснюються державними кадастровими реєстраторами центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.

З огляду на вищевикладені обставини та докази у їх сукупності, місцевий суд дійшов правильного висновку, що для належного захисту порушених прав позивача, достатньо буде зобов`язати відповідача повторно розглянути заяву позивача, поданої через представника за довіреністю Мараховського Я.Ю., про внесення відомостей до державного земельного кадастру від 14.11.2018 реєстраційний номер ЗВ-018, з урахуванням висновків суду.

Згідно ч. 1 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Доказів, які б доводили необґрунтованість заявленого позову, матеріали справи не містять, в тому числі, що земельна ділянка позивача перетинається з будь-якою іншою земельною ділянкою, тому місцевий суд дійшов правильного висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню шляхом зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про внесення відомостей до державного земельного кадастру, з урахуванням висновків суду.

Управлінням і під час апеляційного перегляду не надано таких доказів, а доводи апеляційної скарги не спростовують наведених висновків.

Зважаючи на наведене, судова колегія дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. У зв`язку з викладеним, доводи апеляційної скарги не приймаються до уваги, тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області - залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 29 травня 2019 року справі № 200/4106/19-а - залишити без змін.

Повне судове рішення - 14 квітня 2020 року.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому статтею 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя І. В. Сіваченко

Судді А. А. Блохін

Т. Г. Гаврищук