Справа № 373/462/20
Суддя: Залеська А. О.
Дата ухвалення: 2020-04-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 373/462/20
Номер провадження 2-а/373/16/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 квітня 2020 року Переяслав-Хмельницький міськрайонний суд Київської області

в складі:

головуючого-судді Залеської А.О.

при секретарі Руденко О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Переяславі адміністративну справу за ОСОБА_1 до інспектора роти № 4 батальйону № 1 патрульної поліції у м. Борисполі Управління патрульної поліції у Київській області Департаменту патрульної поліції, старшого лейтенанта поліції Ільїна Олега Ігоровича про визнання протиправною і скасування постанови серії ЕАК № 2275486 від 21.03.2020 про накладення адміністративного стягнення за адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду в порядку адміністративного судочинства з адміністративним позовом до суб`єкта владних повноважень - інспектора роти № 4 батальйону № 1 патрульної поліції у м. Борисполі Управління патрульної поліції у Київській області Департаменту патрульної поліції, старшого лейтенанта поліції Ільїна Олега Ігоровича та просить визнати постанову про накладення адміністративного стягнення за адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАК № 2275486 від 21.03.2020 - протиправною та скасувати її.

Позов обґрунтований тим, що інспектор роти №4 батальйону №1 патрульної поліції у м. Бориспіль Управління патрульної поліції у Київській області Департаменту патрульної поліції старший лейтенант поліції Ільїн О.І. 21.03.2020 о 03:35 год. на 90 км автодороги Київ-Харків зупинив та звинуватив його, що він керує транспортним засобом, будучи непристебнутим ременем безпеки та при цьому в порушенні п.2.1.ґ) ПДР водій не мав при собі поліса обов`язкового страхування цивільно-правої відповідальності власників наземних транспортних засобів. На тому ж місці лейтенант поліції розглянув справу та виніс відносно нього постанову про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 126 КУпАП та наклав стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн. Вважає постанову протиправною та такою, що підлягає скасуванню, оскільки законні підстави для зупинення транспортного засобу, яким він керував у інспектора були відсутні, а тому не мав права вимагати у нього документів, які засвідчують обов`язкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів, а отже, на думку позивача, підстав для притягнення його до адміністративної відповідальності не було.

Відповідач направив відзив на позовну заяву, в якому просив у задоволенні позову відмовити в повному обсязі, оскільки, оскільки підстави для зупинки були :водій в порушення п.2.3.в) ПДР не був пристебнутий ременями безпеки, що згідно ч.5 ст. 121 КУПАП є адміністративно караним діянням, а тому у поліцейського були підстави вимагати документи, передбачені п. 2.1 ПДР, в тому числі поліс (сертифікат) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. В свою чергу водій не законні вимоги поліцейського пред`явити страховий поліс як то передбачено п. 2.4 а) та п. 2.1 ґ) ПДР, за що і був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 126 КУпАП на місці виявлення правопорушення, згідно з Інструкцією та у відповідності до положень КУпАП.

Враховуючи порушення позивачем при керуванні транспортним засобом відповідних правил дорожнього руху та враховуючи вимоги ч.2 ст. 36 КУпАП, поліцейським 21.03.2020 було винесено позивачу постанову за ч.1 ст. 126 КУпАП з урахуванням ст. 36 КУпАП та накладено на нього штраф у розмірі 425 грн - в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

Також відповідач не погоджується з твердженням позивача, що останньому перешкоджали в реалізації права на отримання правової допомоги на місці розгляду справи чи в телефонному режимі, про що позивачу було роз`яснено, проте останній не з власної волі не скористався таким правом.

Позивач та відповідач про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином у спосіб, передбачений ч.1 ст. 268 КАС України, однак в судове засідання не з`явились, що відповідно до ч.3 ст. 268 КАС України не перешкоджає розгляду справи.

Врахувавши аргументи сторін, викладені в заявах по суті спору, дослідивши письмові матеріали, судом встановлено наступне.

За змістом постанови Серії ЕАК № 2275486 ОСОБА_1 21.03.2020 о 03:35 год. на 90 км автодороги Київ-Харків керував транспортним засобом марки «ЗАЗ Lanos», номерний знак НОМЕР_1 , не будучи пристебнутий ременем безпеки та без чинного страхового поліса обов`язкового страхування, чим порушив п.2.1.ґ) ПДР України - водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі поліс (сертифікат) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

З матеріалів справи вбачається, що згідно полісу № ЕР-109488452 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних страхувальником транспортного засобу ЗАЗ Lanos», номерний знак НОМЕР_1 є СП ТОВ «Нива Переяславщини», який дійсний до 07.03.2021, однак, як видно зі змісту позовної заяви, позивач його не пред`явив.

За порушення правил користування ременями безпеки передбачена адміністративна за ч.5 ст. 121 КУпАП з накладенням стягнення в розмірі трьох неоподатковуваних мінімумів громадян.

Частиною 1 ст. 126 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність у виді накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, зокрема, у разі керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката «Зелена картка»).

Відповідно до ч.2 ст. 36 КУпАП, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою) стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

В досліджуваній ситуації більш серйозним правопорушенням є правопорушення, передбачене ч.1 ст. 126 КУпАП.

Відповідно до положень ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, зокрема щодо порушень правил дорожнього руху. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень. Уповноваженими працівниками підрозділів Національної поліції штраф може стягуватися на місці вчинення адміністративного правопорушення незалежно від розміру виключно за допомогою безготівкових платіжних пристроїв.

Відповідно до положень ст. 258 КУпАП протоколи не складаються і в інших випадках, коли відповідно до закону штраф накладається і стягується, а попередження оформлюється на місці вчинення правопорушення.

За правилами ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі ст. 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. Кожна особа, яка звернулася за судовим захистом, розпоряджається своїми вимогами на свій розсуд, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За правилами ч.1 ст. 77 КАС України Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст. 78 КАС України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.

Відповідно до ч.2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Вимога позивача про скасування рішення суб`єкта владних повноважень та закриття справи про адміністративне правопорушення, вимагає з`ясування судом наявності чи відсутності події та складу правопорушення.

Згідно ч.1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до п.1.1. ПДР України ці Правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні грунтуватися на вимогах цих Правил.

Згідно п.1.9. ПДР України особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно вимог ч.5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» Учасники дорожнього руху зобов`язані, зокрема: знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам; виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Відповідно до п.2.3.в) ПДР України для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний на автомобілях, обладнаних засобами пасивної безпеки (підголовники, ремені безпеки), користуватися ними і не перевозити пасажирів, не пристебнутих ременями безпеки.

За не виконання цієї вимоги передбачена відповідальність згідно ч.5 ст. 126 КУпАП.

Відповідно до п.21.4. ст. 21 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі експлуатації транспортного засобу на території України без наявності чинного поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності особа несе відповідальність, встановлену законом.

Згідно п.1.8. ст. 1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховий поліс - єдина форма внутрішнього договору страхування, яка посвідчує укладення такого договору.

Відповідно до п.21.2. ст. 21 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» контроль за наявністю договорів обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється: Відповідними підрозділами Національної поліції при складанні протоколів щодо порушень правил дорожнього руху та оформленні матеріалів дорожньо-транспортних пригод.

Відповідно до абз.1 ч.2 ст. 16 Закону України «Про дорожній рух» водій зобов`язаний мати при собі та на вимогу поліцейського, а водії військових транспортних засобів - на вимогу посадових осіб військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, пред`являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Згідно положень ст. 53 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» посадові особи відповідних підрозділів Національної поліції, що мають право здійснювати контроль за дотриманням правил дорожнього руху, перевіряють документи водія транспортного засобу, які підтверджують наявність чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності

Відповідно до п.2.4.а) ПДР України На вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1 цих Правил.

Згідно п.2.1.ПДР України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі: а) посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії; б) реєстраційний документ на транспортний засіб; ґ) чинний страховий поліс (страховий сертифікат "Зелена картка") про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів або чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса (на електронному або паперовому носії). Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи (посвідчення).

Отже, вищевказані положення Закону та Правил дорожнього руху встановлюють обов`язок водія мати при собі та на вимогу працівника поліції пред`явити страховий поліспро укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Як зазначалося вище, ч.1 ст. 126 КУпАП передбачає відповідальність не лише за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката «Зелена картка»), а й за не пред`явлення поліса для перевірки.

Та обставину, що ОСОБА_1 не пред`явив поліцейському страховий поліс, водій визнав, та вказує, що він зробив це свідомо, оскільки, на його думку, зупинка транспортного засобу була безпідставною.

Твердження позивача, що у поліцейського не було підстав для зупинки транспортного засобу, оскільки була темна пора доби і він не міг розгледіти чи пристебнутий ременем безпеки водій, не заслуговують на увагу, оскільки є припущенням позивача та характеризують його надмірну самовпевненість не бути поміченим при порушенні.

Правомірність зупинки та вимоги поліцейського від водія страхового полісу підтверджується змістом постанови, де вказано підстава зупинки - водій не був пристебнутим ременем безпеки.

Суд не вбачає переконливими аргументи позивача, що він не пред`явив поліс обов`язкового страхування, виключно тому що не вважав законною зупинку його транспортного засобу поліцейським. Так, якби позивач мав при собі відповідний Поліс і пред`явив його поліцейському, як той від нього від нього вимагав у відповідності до Правил дорожнього руху, то позивач міг бути притягнутий до адміністративної відповідальності за незначне правопорушення (ч.5 ст. 121 КУпАП) у виді штрафу в розмірі 51 грн, постанова про що так само може бути оскаржити в суді.

Отже, у позивача не було мотиву не пред`являти страховий поліс, якби він був у нього, при тому що інші документи він поліцейському надав.

Крім того, про відповідно до ст. 258 КУпАП, розгляд справ про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху здійснюється саме безпосередньо на місці вчинення правопорушення та без складання протоколу, що в свою чергу свідчить про дотримання відповідачем процедури розгляду справи та притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Аргументи позивача щодо порушення його прав під час складання постанови про адміністративне правопорушення, не знайшли свого підтвердження матеріалами справи. Позивач не довів належними та допустимими доказами про обмеження поліцейським у наданні пояснень, в тому числі письмових, та поданні клопотань під час розгляду питання притягнення його до адміністративної відповідальності. З огляду на специфіку розгляду справи на місці правопорушення, позивач мав змогу скористатися правовою допомогою засобами телефонного зв`язку, або попросити відкласти розгляд до прибуття адвоката, якщо б цього вимагали обставини справи.

Частиною 3 статті 286 КАС України передбачені повноваження адміністративного суду щодо рішень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Таким чином, суд дійшов висновку, що розглядаючи дану адміністративну справу, відповідач діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачений законом. Позивач дійсно вчинив адміністративне правопорушення в сфері безпеки дорожнього руху, передбачене ч.1 ст. 126 КУпАП, за що і був правомірно підданий стягненню на підставі постанови серії ЕАК № 2275486 від 21.03.2020.

На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 8-11, 72-77, 241-244, 286 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до інспектора роти № 4 батальйону № 1 патрульної поліції у м. Борисполі Управління патрульної поліції у Київській області Департаменту патрульної поліції, старшого лейтенанта поліції Ільїна Олега Ігоровича про визнання протиправною і скасування постанови серії ЕАК № 2275486 від 21.03.2020 про накладення адміністративного стягнення за адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 КАС України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги можуть подаватися через Переяслав-Хмельницький міськрайонний суд Київської області.

Суддя А.О. Залеська