Справа № 334/7136/19
Суддя: Турбіна Т. Ф.
Дата ухвалення: 2020-03-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Дата документу 03.03.2020
Справа № 334/7136/19
Провадження № 2-а/334/47/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2020 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Турбіної Т.Ф., при секретарі Лапі М.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора батальйону №1 роти №1Управління патрульної поліції в Запорізькій області сержанта поліції Палій Владлени Анатоліївни про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення та закриття провадження по справі, -

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2019 року позивач звернувся до суду з адміністративним позовом інспектора УПП в Запорізькій області сержанта поліції батальйону №1 роти №1 Палій В.А. про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення та закриття провадження по справі, в обґрунтування кого зазначив, що 19.09.2019 року відповідачка склала постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі ЕАК №1535482 (рукописний напис БК АР-00159), згідно якої ОСОБА_1 19.09.2019 року о 12:17:35 год. керуючи автомобілем ГАЗ 330202 414, д.н.з. НОМЕР_1 по вул. Істоміна,11 в м. Запоріжжі, проїхав регульований пішохідний перехід на заборонений червоний сигнал світлофора, чим порушив п. 8.7.3.е ПДР України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч.2 ст.122 КУпАП. Відповідачкою на підставі вказаної постанови на ОСОБА_1 було накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425,00 грн.

З вказаною постановою позивач не згоден та вважає, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, з огляду на те, що насправді він взагалі не проїжджав ані перехрестя, ані пішохідний перехід по вул. Істоміна у м. Запоріжжі в час, який зазначено в постанові. Так, 19.09.2019 року, позивач на автомобілі ГАЗель завантажив будівельні матеріали (цеглу) на складі будівельних матеріалів по вул. Істоміна в м. Запоріжжі, здійснивши загрузку, виїхав з території складу, повернув праворуч та почав рух в бік перехрестя «кільце» вулиць Істоміна - Зачиняєва - Дніпровське шосе і приблизно через 1-2 хвилини руху, його наздогнав патрульний автомобіль, у зв`язку з чим позивач був вимушений зупинитись. Після цього, поліцейські підійшли до позивача та повідомили його про порушення ПДР України, а саме те, що він проїхав на червоний сигнал світлофора. З вказаним ОСОБА_1 не погодився та попросив надати відеодокази. Поліцейськими було надано відео, з якого вбачалося що невідомий позивачу автомобіль ГАЗель, проїхав перехрестя вул. Істоміна - вул. Розенталь (запис був з вул. Розенталь), сигнал світлофора для руху транспорту по вул. Істоміна взагалі не було видно. Після того, як позивач надав свої водійські документи, він повідомив поліцейських про те, що не згоден з інкримінуємим йому правопорушенням, у зв`язку з тим, що на відео взагалі зафіксовано не його автомобіль. Копію оскаржуваної постанови позивач отримав поштою, у зв`язку з чим просить поновити йому строк для її оскарження.

В позові також зазначено, що приблизно через 2 години після складення зазначеної постанови, позивач знову їхав в тому районі, а саме піднімався по вул. Розенталь, де на узбіччі стояв той самий патрульний автомобіль. ОСОБА_1 зупинився поруч з ними і запитав, навіщо вони знову знімають дорогу з місця, де не видно сигналу світлофора, проте, не отримавши відповіді, поїхав по справах. Після цього патрульні поїхали за ним, знову зупинили ТЗ та інспектор ОСОБА_2 повідомив, що відносно позивача буде складено ще одну постанову за користування телефоном, яким останній взагалі не користувався. Копія відповідної постанови також не вручалася позивачу, а була направлена поштою і станом на теперішній час також оскаржується у суді.

Позивач вважає складену у відношенні нього постанову ЕАК №1535482 (рукописний напис БК АР-00159) від 19.09.2019 року незаконною та такою, що підлягає скасуванню, з огляду на те, що її було складено з порушенням норм матеріального та процесуального права, не було надано жодного доказу, що саме його авто порушило ПДР України, на відео не встановлено державного номерного знаку ТЗ, що порушив ПДР, позивачу не було роз`яснено його процесуальні права, не прийнято до уваги його особисті пояснення, у постанові відсутні посилання на технічний засіб, за допомогою якого було здійснено відеозапис.

Позивач вважає вказану постанову незаконною та необґрунтованою, прийнятою з порушенням норм матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим, просить поновити строк для її оскарження, скасувати її, провадження по справі закрити.

В судове засідання позивач не з`явився, суду надав заяву про розгляд справи без його участі. Просить позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не з`явився. Відзив на позовну заяву не надав, з запереченнями на позов та заявою про розгляд справи без його участі до суду не звертався.

Оскільки у судове засідання не прибули всі учасники процесу, суд з урахуванням приписів ч.1 ст.41, ч.4 ст.122, ч.6 ст.128 КАС України вважає за можливе розглянути справу за їх відсутності в порядку письмового провадження.

Вивчивши матеріали справи та проаналізувавши надані документи і докази у сукупності, суд прийшов до наступних висновків.

Згідно ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до ст.287 КУпАП постанова у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, щодо якої її винесено. Згідно ст.247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення, що повинно бути доведене шляхом надання доказів.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.3 Закону України «Про Національну поліцію», у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.

Згідно з п.8 ч.1 ст.23 Закону України «Про Національну поліцію», поліція відповідно до покладених на неї завдань: у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою КМ України від 10 жовтня 2001 року №1306. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Розгляд справи про адміністративні правопорушення, передбачені ч.2 ст.122 КУпАП, відповідно до положень ст. 222 КУпАП відноситься до компетенції Національної поліції України.

У відповідності до правил ст.258 КУпАП в редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху» від 14 липня 2015 року № 596-VIII, відсутність необхідності складати адміністративний протокол застосовується і до правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції.

Відповідно п. 4 розділу І Наказу Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 року № 1395 «Про затвердження Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі» у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Відповідно до п.2 розділу ІІІ цієї Інструкції, постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені ч.2 ст.122 КУпАП виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Статтею 252 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

У відповідності до вимог ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до п. 5 розділу ІІІ Інструкції поліцейський під час підготовки до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: 1) чи належить до його компетенції розгляд цієї справи; 2) чи правильно складено протокол (якщо складання протоколу передбачено КУпАП) та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; 3) чи повідомлено належним чином осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду (якщо справа не розглядається на місці); 4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали, які потрібні для вирішення справи; 5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників та адвоката.

Судом встановлено, що 19.09.2019 року інспектором батальйону №1 роти №1 Управління патрульної поліції в Запорізькій області сержанта поліції Палій В.А. було складено Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху зафіксованого не в автоматичному режимі ЕАК №1535482, згідно якої на ОСОБА_1 було накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425,00 грн.

У постанові ЕАК №1535482 від 19.09.2019 року зазначено, що ОСОБА_1 19.09.2019 року о 12:17:35 год. керуючи автомобілем ГАЗ 330202 414, д.н.з. НОМЕР_1 , по вул. Істоміна, 11 в м. Запоріжжі, проїхав регульований пішохідний перехід на заборонений червоний сигнал світлофора, чим порушив п. 8.7.3.е ПДР України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч.2 ст.122 КУпАП.

Положеннями ст.289 КУпАП передбачено, що скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови, а щодо постанов по справі у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованого в автоматичному режимі , - протягом десяти днів з дня вручення такої постанови.

Аналогічний строк звернення до суду, закріплений у ч.1 ст. 286 КАС України, яка встановлює особливості провадження у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності.

Згідно долучених матеріалів справи письмових доказів, а саме: копії конверту про поштове відправлення, роздруківки відомостей з сайту ПАТ «Укрпошта» про отримання листа, ОСОБА_1 оскаржувану постанову отримав 30.09.2019 року, а до суду з відповідним позовом він звернувся 07.10.2019 року, у зв`язку з чим суд задовольнив клопотання позивача про поновлення строку на її оскарження.

Відповідно до ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зі ст.251 Кодексу України про адміністративні правопорушення, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно п.п. е) п.8.7.3 ПДР України, червоний сигнал, у тому числі миготливий, або два червоних миготливих сигнали забороняють рух.

Положеннями ч.2 ст.122 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди.

Згідно постанови, що оскаржується, об`єктивна сторона правопорушення полягала у тому, що водій ОСОБА_1 19.09.2019 року о 12:17:35 год. керуючи автомобілем ГАЗ 330202 414, д.н.з. НОМЕР_1 по вул. Істоміна,11 в м. Запоріжжі, проїхав регульований пішохідний перехід на заборонений червоний сигнал світлофора, чим порушив п. 8.7.3.е ПДР України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч.2 ст.122 КУпАП.

Матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять жодних доказів того, що водій ОСОБА_1 19.09.2019 року о 12:17:35 год. керуючи автомобілем ГАЗ 330202 414, д.н.з. НОМЕР_1 по вул. Істоміна,11 в м. Запоріжжі, проїхав регульований пішохідний перехід на заборонений червоний сигнал світлофора.

Згідно з ч.2 ст.251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення.

Із врахуванням положень і тлумачень ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя.

Відповідно до ст.62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Статтею 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Всупереч вищезгаданим нормам, відповідач не представив суду жодних доказів в підтвердження вчинення позивачем вказаного правопорушення та правомірності винесення оскаржуваної постанови та такі в матеріалах справи відсутні. Відтак, доводи позивача не спростовано.

Приймаючи до уваги, що матеріали справи не містять доказів, на основі яких відповідач встановив наявність адміністративного правопорушення і винність даної особи в його вчиненні, вимоги позову ОСОБА_1 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі є обґрунтованими і підлягають задоволенню.

Провадження по даній справі підлягає закриттю відповідно до положень ст. 286 КАС України.

Відповідно до вимог ст. 139 КАС України судові витрати компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Керуючись ст.ст. 6-10, 77, 205, 229, 214-246, 255, 257, 271, 272, 286 КАС України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Постанову інспектора батальйону №1 роти №1 Управління патрульної поліції в Запорізькій області сержанта поліції Палій Владлени Анатоліївни ЕАК №1535482 від 19.09.2019 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП - скасувати.

Справу про адміністративне провадження у відношенні ОСОБА_1 за ч.2 ст.122 КУпАП - закрити.

На рішення суду протягом десяти днів з дня отримання його копії може бути подана апеляційна скарга до Третього апеляційного адміністративного суду через Ленінський районний суд м. Запоріжжя.

Суддя: Турбіна Т. Ф.