Справа № 490/10344/19
Суддя: Черенкова Н. П.
Дата ухвалення: 2020-04-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

н/п 2-а/490/256/2020
Центральний районний суд м. Миколаєва
УХВАЛА
09 квітня 2020 року суддя Центрального районного суду м. Миколаєва Черенкова Н.П., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Управління державного архітектурно-будівельного контролю Миколаївської міської ради про скасування постанови про адміністративне правопорушення,-
ВСТАНОВИВ:
Позивач звернувся до суду з даним позовом до відповідача, в якому просив визнати протиправною та скасувати постанову №83, винесену 28.11.2019 року Управлінням державного архітектурно-будівельного контролю Миколаївської міської ради про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності, яка передбачена ч. 1 ст. 96 КУпАП.
Ухвалою судді Центрального районного суду м. Миколаєва Черенкової Н.П. від 10.01.2020 року матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Управління державного архітектурно-будівельного контролю Миколаївської міської ради про скасування постанови про адміністративне правопорушенняпередано на розгляд за підсудністю до Ленінського районного суду м. Миколаєва. В ухвалі зазначено, що предметом даного позову є скасування постанови управління державного архітектурно-будівельного контролю Миколаївської міської ради №83 від 28.11.2019 року.При цьому, місцезнаходженням відповідача Управління державного архітектурно-будівельного контролю Миколаївської міської ради є: м. Миколаїв, Херсонське шосе, 48/8.У відповідності до ст. 93 ЦК України, місцезнаходженням юридичної особи є фактичне місце ведення діяльності чи розташування офісу, з якого проводиться щоденне керування діяльністю юридичної особи (переважно знаходиться керівництво) та здійснення управління і обліку.За такого, вищевказаний позов є підсудним Ленінському районному суду м. Миколаєва за місцезнаходженням відповідача.
Ухвалою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 20.02.2020 року матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Управління державного архітектурно-будівельного контролю Миколаївської міської ради про скасування постанови про адміністративне правопорушення, передано на розгляд за підсудністю до Центрального районного суду м. Миколаєва, оскільки місце проживання позивача - АДРЕСА_1 ) та місцезнаходження відповідача - АДРЕСА_2 ).
Відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 36 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя не може брати участі в розгляді адміністративної справи і підлягає відводу (самовідводу) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді.
Відповідно до ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, установленим законом.
Згідно з практикою Європейського Суду з прав людини об`єктивно безстороннім є судовий орган, діяльність якого відповідає таким критеріям: забезпечується не лише здійснення правосуддя, а й зовнішній вияв того, що відбувається; суддею створено достатні гарантії для усунення об`єктивно виправданих підстав (і навіть потенційної можливості) побоюватися, що він, незалежно від особистої поведінки, не є безстороннім. При зовнішній демонстрації судом незалежності та безсторонності можуть виникнути щодо цього сумніви. Тому важливою є та довіра, яку суди в демократичному суспільстві повинні викликати у громадськості (Хаушільдт проти Данії).
На неупередженість судді, як однієї з важливих ознак правосуддя акцентується увага й у пункті 3 Європейського статуту судді: «Суддя не тільки повинен бути неупередженим, але й має сприйматися будь-ким як неупереджений».
З аналізу наведених обставин та норм Кодексу адміністративного судочинства України вбачається те, що підставою для відводу не обов`язково має бути доведений факт необ`єктивності чи заінтересованості судді, оскільки участь судді у розгляді справи унеможливлюється і в тому випадку, коли в учасника справи могли б виникнути сумніви в неупередженості судді (суддів).
Пункт 2.5 Бангалорських принципів поведінки суддів, які схвалені резолюцією 2006/23 Економічної і Соціальної Ради ООН від 27 липня 2006 року, наголошує, що суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього є неможливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в його неупередженості.
ЄСПЛ зазначає у рішеннях у справах «Делкурт проти Бельгії», «Пєрсак проти Бельгії» і «Де Куббер проти Бельгії», що будь-який суддя, стосовно неупередженості якого є обґрунтований сумнів, повинен заявити самовідвід.
Частиною 1 ст.30 КАС України передбачено, що спори між адміністративними судами щодо підсудності не допускаються.
Вказані обставини виключають можливість подальшого вирішення руху позову ОСОБА_1 суддею Черенковою Н.П.
Керуючись п. 4 ч. 1 ст. 36 КАС України, суддя,-
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Н.П. Черенкова