Справа № 380/1004/20
Суддя: Грень Наталія Михайлівна
Дата ухвалення: 2020-04-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа№380/1004/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 квітня 2020 року

м. Львів, вул. Чоловського, 2

Львівський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Грень Н.М. розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Адміністрації держаної прикордонної служби України про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії, -

в с т а н о в и в:

31.01.2020 до Львівського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 до Адміністрації державної прикордонної служби України, в якому позивач просить суд:

- визнати протиправними дії Адміністрації державної прикордонної служби України (01601 м. Київ, вул. Володимирська, 26) щодо ненадання ОСОБА_1 завіреної Відомості (Довідки) щодо додаткових видів мого грошового забезпечення за займаною посадою, які носили постійний характер, за нормами, чинними на 01.03.2018.

- зобов`язати Адміністрацію державної прикордонної служби України (01601 м. Київ, вул. Володимирська, 26) надати ОСОБА_1 завірену Відомість (Довідку) щодо додаткових видів грошового забезпечення за займаною посадою, які носили постійний характер, за нормами, чинними на 01.03.2018.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 12.12.2018, яке набрало законної сили 05.03.2019, у справі № 826/3858/18 визнано протиправними та нечинними п. п. 1, 2 Постанови № 103 та зміни до п. 5 і додатку 2 Порядку № 45. Відтак, позивач 19.11.2019 звернувся до Адміністрації Державної прикордонної служби України щодо надання нової довідки про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 для проведення перерахунку пенсії з 01.01.2018 , включивши в таку довідку додаткові види грошового забезпечення за займаною посадою, які носили постійний характер, за нормами чинними на 01.03.2018 (надбавку за вислугу років; надбавку за кваліфікацію, в/сл. клас майстер; особи, які працюють в умовах режимних обмежень; ОУС; надбавка за особливо важливі завдання; премія, тощо). Однак, листом Адміністрації Держприкордонслужби № 11/Ш-17447 від 12.12.2019 в задоволенні заяви позивача відмовлено, посилаючись на те, що рішення про умови, порядок та розміри проведення перерахунку пенсій військовим пенсіонерам усіх силових структур-прикордонникам, не прийнято, то в уповноваженого структурного підрозділу Адміністрації Державної прикордонної служби відсутні підстави для оформлення довідок для проведення перерахунку пенсій з розміру грошового забезпечення, визначеного відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №704 на будь-яку дату. Позивач, вважаючи протиправною відмову відповідача щодо видачі нової довідки, звернувся із цим позовом до суду.

Ухвалою судді від 10.02.2020 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі без виклику сторін, та надано відповідачеві строк на подання відзиву на позовну заяву протягом 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.

Згідно з повідомленням про вручення поштового відправлення, ухвалу про відкриття провадження у справі відповідач отримав 19.02.2020, про що свідчить підпис уповноваженої особи відповідача на повідомленні. Строк для подання відзиву закінчився 05.03.2020, тобто до набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19). Станом на день розгляду справи судом, відзиву на позовну заяву не надходило.

Ухвалою від 10.04.2020 відмовлено у задоволенні клопотання відповідача про закриття провадження у справі.

Суд, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення на них, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для вирішення спору, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.

Судом встановлено, що Позивач, ОСОБА_1 , перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Львівській області як отримувач пенсії за вислугу років відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

Відповідно до довідки Адміністрації Державної прикордонної служби України про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 від 31.03.2018 за № 11/5062, що враховується для перерахунку пенсії, розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 станом на 01.03.2018 становить 11520,00 грн, в тому числі: посадовий оклад - 6200 грн, оклад за військове звання - 1480,00 грн, процентна надбавка за вислугу років 50% - 3840,00 грн /а. с. 9/.

Згідно з наявним у справі перерахунком пенсії вбачається, що пенсію позивачу перераховано з 01.05.2018, виходячи із вищевказаних сум грошового забезпечення /а. с. 11/.

19.11.2019 позивач звернувся до Адміністрації Державної прикордонної служби України з заявою про видачу нової довідки про розмір його грошового забезпечення для перерахунку пенсії із включенням до неї, окрім посадового окладу, окладу за військовим званням та відсоткової надбавки за вислугу років, ще й щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, за нормами чинними на 01.01.2018 за посадою, з якої його звільнено зі служби.

За результатами розгляду вказаної заяви листом Адміністрації Державної прикордонної служби України № 11/Ш-17447 від 12.12.2019 позивачу повідомлено, що на сьогоднішній день рішення про умови, порядок та розміри проведення перерахунку пенсій військовим пенсіонерам усіх силових структур-прикордонникам, не прийнято, то в уповноваженого структурного підрозділу Адміністрації Державної прикордонної служби відсутні підстави для оформлення довідок для проведення перерахунку пенсій з розміру грошового забезпечення, визначеного відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №704 на будь-яку дату. Також, зазначено, що суперечить п. 2 та п. 3 Порядку № 45 подання довідок до 25-ти регіональних управлінь Пенсійного фонду України в одноосібному порядку на підставі звернень військових пенсіонерів або ж на їх адресу.

Зміст спірних правовідносин полягає у тому, що позивач, покликаючись на те, що рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 12.12.2018, яке набрало законної сили 05.03.2019, у справі № 826/3858/18 визнано протиправними та нечинними п. п. 1, 2 постанови Кабінету Міністрів України № 103 та зміни до п. 5 і додатку 2 Порядку № 45, вважає, що перерахунок пенсій, призначених згідно з Законом "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", здійснюється за правилами, що були передбачені до внесення змін Постановою № 103, що є підставою для видачі відповідачем нової довідки про розмір грошового забезпечення з урахуванням розміру посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням та відсоткової надбавки за вислугу років, а також додаткових видів грошового забезпечення, зокрема: щомісячні надбавки, доплати та підвищення, конкретні розміри яких за відповідними посадами (категоріями) установлені Кабінетом Міністрів України; інші щомісячні надбавки, доплати (крім доплати, розмір якої визначається як різниця між розміром грошового забезпечення до і після затвердження нових умов його виплати), підвищення та щомісячна премія - у середніх розмірах, що фактично виплачені за місяць у якому виникло право на перерахунок пенсії за відповідною посадою (посадами) у тому державному органі, звідки особа звільнилася на пенсію.

При вирішенні спору суд керувався наступним.

Спеціальним законом, який регулює правовідносини у сфері пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, є Закон № 2262-ХІІ.

Відповідно до частини третьої (четвертої) статті 63 Закону № 2262-ХІІ усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку зі зміною розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, або у зв`язку із введенням для зазначених категорій осіб нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством. Перерахунок пенсій здійснюється на момент виникнення права на перерахунок пенсій і провадиться у строки, встановлені частиною другою статті 51 цього Закону.

Як вбачається з наведеної норми права, вказана норма не пов`язує рішення суб`єкта владних повноважень про зміну видів грошового забезпечення військовослужбовців з підставами для перерахунку пенсії, а визначає такими підставами фактичну зміну видів грошового забезпечення.

Законом України від 06.12.2016 № 1774-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України»(далі Закон № 1774-VIII) частину 4 статті 63 Закону № 2262-ХІІвикладено у такій редакції: «усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України» (зміни набрали чинності з 01.01.2017).

Таким чином, починаючи з 01.01.2017 законодавцем змінено правові підстави перерахунку пенсії військовослужбовцям та віднесено до повноважень Кабінету Міністрів України визначати умови, порядок проведення перерахунку пенсії та встановлювати розміри проведених виплат.

Постановою № 103, яка набрала чинності з 01.03.2018, передбачено, що військовослужбовцям та деяким іншим особам перерахунок пенсій здійснюватиметься із урахуванням трьох складових оновленого грошового забезпечення, визначеного на 01.03.2018: окладу за посадою, військовим (спеціальним) званням та надбавки за вислугу років.

Крім того, Постановою № 103 також внесені зміни до Порядку № 45, зокрема: пункт 5 викладено в такій редакції: «Під час перерахунку пенсій використовуються такі види грошового забезпечення, як посадовий оклад, оклад за військовим (спеціальним) званням та відсоткова надбавка за вислугу років на момент виникнення права на перерахунок пенсії за відповідною або аналогічною посадою та військовим (спеціальним) званням»; додаток 2 до Порядку викладено в новій редакції, в якій відсутні такі складові грошового забезпечення, як щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії.

Згідно з пунктом 1 Порядку № 45 у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію згідно із Законом, перераховуються на умовах та в розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України.

Пунктами 2, 3 названого Порядку передбачено, що Пенсійний фонд України після прийняття Кабінетом Міністрів України рішення щодо перерахунку пенсій та отримання відповідного повідомлення від Мінсоцполітики повідомляє своїм головним управлінням в Автономній Республіці Крим, областях, мм. Києві та Севастополі (далі - головні управління Пенсійного фонду України) про підстави для проведення перерахунку пенсій та про необхідність підготовки списків осіб, пенсії яких підлягають перерахунку (далі - списки), та надсилає відповідну інформацію Міноборони, МВС, Національній поліції, Мін`юсту, Мінінфраструктури, СБУ, Службі зовнішньої розвідки, ДФС, Управлінню державної охорони, Адміністрації Держспецзв`язку, Адміністрації Держприкордонслужби, ДСНС (далі - державні органи).

Головні управління Пенсійного фонду України у десятиденний строк з моменту надходження зазначеного повідомлення складають списки за формою згідно з додатком 1 та подають їх органам, які уповноважені рішеннями керівників державних органів (далі - уповноважені органи) видавати довідки про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії.

На підставі списків уповноважені органи готують довідки про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсій, для кожної особи, зазначеної в списку, за формою згідно з додатками 2 і 3 (далі - довідки) та у місячний строк подають їх головним управлінням Пенсійного фонду України.

Відповідно до частини 1статті 49 Закону України від 27.02.2014 № 794-VII «Про Кабінет Міністрів України» Кабінет Міністрів України на основі та на виконання Конституції і законів України, актів Президента України, постанов Верховної Ради України, прийнятих відповідно до Конституції та законів України, видає обов`язкові для виконання акти - постанови і розпорядження.

Отже, оскільки Постановою № 103 при перерахунку пенсії не передбачалось врахування надбавки за особливі умови служби, за службу в умовах режимних обмежень та премії, які отримував позивач, на момент виникнення у нього права на призначення пенсії, вони правомірно не були включені до довідки від 31.03.2018 № 11/5062, виданої відповідачем про розмір грошового забезпечення позивача.

Суд зауважує, що Постанова № 103 була чинною на момент видачі зазначеної довідки відповідачем.

Довідка про розмір грошового забезпечення від 31.03.2018 № 11/5062, що враховується для перерахунку пенсії, видана Адміністрацією ДПСУ у порядку, визначеному рішенням Кабінету Міністрів України, та містить такі складові за посадою «начальник речової служби тилу ЗРУ Державної прикордонної служби України»: посадовий оклад 6200,00 грн, оклад за військовим званням (полковник) 1480,00 грн., надбавка за вислугу років (50 %) 3840,00 грн. /а.с. 9/. Позивачу перераховано розмір пенсії з 01.01.2018 на підставі цієї довідки /а.с. 11/.

Отже, станом на момент складення та надсилання вказаної довідки до органу Пенсійного фонду всі види грошового забезпечення, передбачені пунктом 5 Порядку №45 та пунктом 1 Постанови № 103, були правомірно зазначені відповідачем у довідці. Зазначення будь-яких інших видів грошового забезпечення, окрім посадового окладу, окладу за військовим званням та надбавки за вислугу років, суперечило б приписам нормативно-правового акту, яким безпосередньо врегульовано порядок перерахунку пенсій особам, яким пенсія призначена за нормами Закону № 2262-ХІІ.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 12.12.2018 у справі №826/3858/18, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 05.03.2019, визнані протиправними та нечинними пункти 1, 2 Постанови №103 та зміни до пункту 5 та додатку 2 до Порядку № 45.

Відповідно до ч.2ст. 265 КАС України, нормативно-правовий акт втрачає чинність повністю або в окремій його частині з моменту набрання законної сили відповідним рішенням суду.

Відповідно до ч. 1ст. 325 КАС України, постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття.

Суд зазначає, що пункти 1, 2 Постанови №103 та зміни до пункту 5 і додатку 2 Порядку № 45 втратили чинність з 05.03.2019, як того вимагає ч. 2 ст. 265 КАС України.

Разом з тим, скасування пунктів 1, 2 Постанови №103 та змін до пункту 5 і додатку 2 Порядку №45 не дає відповідачу на вимогу позивача додаткових або нових підстав для складення нової довідки про розмір грошового забезпечення та направлення її до пенсійного органу, оскільки відповідач на момент надання довідки від 31.03.2019 № 11/5062 керувався чинними приписами Постанови № 103 та Порядку № 45.

Визнання нечинними в подальшому п. п.1, 2 Постанови № 103 не може мати наслідком зобов`язання відповідача до вчинення певних дій за період до 05.03.2019, оскільки цей факт не розповсюджує свою дію на правовідносини, що склались між позивачем та відповідачем до набрання відповідним судовим рішенням законної сили.

Аналогічна правова позиція викладена в ухвалі Верховного Суду від 14.06.2019 по справі №2040/6355/18.

Суд також вважає за необхідне зазначити, що специфіка призначення та перерахунку пенсій військовим пенсіонерам полягає у тому, що розмір пенсій, які призначаються за Законом, знаходиться у пропорційному відношенні до розміру грошового забезпечення за посадою, яку пенсіонер займав на момент звільнення зі служби або за відповідною посадою (при перерахунку пенсії).

До 01.01.2017 на законодавчому рівні закріплено правило, згідно якого підставою для проведення перерахунку пенсії була фактична зміна видів грошового забезпечення (введення додаткових видів грошового забезпечення або підвищення рівня грошового забезпечення).

Водночас після прийняття Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» № 1774-VIII від 06.12.2016, яким внесені зміни до частини четвертої статті 63 Закону, підставою для перерахунку пенсії зазначено рішення Кабінету Міністрів України, до повноважень якого належить визначення на яких умовах та в якому розмірі слід здійснити перерахунок пенсії. Отже, саме Кабінет Міністрів України за наявності фінансових можливостей держави визначає підстави коли може бути проведено перерахунок пенсії особам, яким пенсія призначена за нормами Закону, але в будь-якому випадку з урахуванням закріплених в Преамбулі Закону вимог щодо гідного пенсійного забезпечення у зв`язку із збільшенням рівня грошового забезпечення.

У контексті спірних правовідносин таке рішення про перерахунок пенсії прийнято Урядом України у формі Постанови № 103 та на виконання вказаної постанови було проведено перерахунок пенсії усім категоріям осіб, які мають право на пенсію за Законом. Отже, проведення наступного перерахунку пенсії буде наслідком прийняття Кабінетом Міністрів України нового рішення про перерахунок пенсії.

Отже, визнання протиправним та нечинним пунктів 1, 2 Постанови № 103 за відсутності рішення Кабінету Міністрів України про перерахунок пенсії не створює для Державної прикордонної служби України обов`язку скласти та направити до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області нової довідки про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсії, з урахуванням додаткових видів грошового забезпечення на підставі ст.ст. 43, 8, 10 та 63 Закону України від 09.04.1992 №2262-12, за формою передбаченою Додатком №2 до постанови Кабінету Міністрів України від 13.02.2008 №45, з урахуванням змін в грошовому забезпеченні передбачених Постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704.

Таким чином, у випадку, коли спеціальним Законом передбачено право, форми і види пенсійного забезпечення, але не унормовано розмір та види складових перерахунку пенсії та віднесено визначення підстав для перерахунку пенсії до повноважень Кабінету Міністрів України, то підвищення розміру грошового забезпечення та/або введення додаткових видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців без прийняття відповідного урядового рішення не зумовлює для уповноваженого органу обов`язку повторно вчиняти дії, спрямовані на видачу довідки для проведення перерахунку пенсії.

Внесення змін до Порядку № 45, які визнані протиправними та такими, що не відповідають законодавчим актам вищої юридичної сили, не зобов`язує органи владних повноважень застосовувати законодавчі акти вищої юридичної сили та положення Порядку № 45 у попередній редакції.

Чинна редакція статі 63 Закону не містить положень про підстави, розмір та види складових перерахунку пенсії, вказуючи лише на право на перерахунок пенсії за умови прийняття відповідного Урядового рішення.

При цьому судом враховується, що в абзаці 4 пункту 3 рішення Конституційного Суду України № 9-рп/2001 від 19.06.2001 зазначено, що право на пенсію, її розмір та суми виплат можна пов`язувати з фінансовими можливостями держави, з економічною доцільністю, соціально-економічними обставинами у той чи інший період її розвитку, а також з часом ухвалення відповідних нормативно-правових актів.

У абзаці 10 пункту 2.1 рішення № 1-42/2011 від 26.12.2011 Конституційний Суд України відзначив, що передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства.

Окремо у рішенні № 3-рп/2012 від 25.01.2012 Конституційний Суд України підкреслив, що одним з визначальних елементів у регулюванні суспільних відносин у соціальній сфері є додержання принципу пропорційності між соціальним захистом громадян та фінансовими можливостями держави, а також гарантування кожному достатнього життєвого рівня. Конституційний Суд України виходив із того, що додержання конституційних принципів соціальної і правової держави, верховенства права, обумовлює здійснення законодавчого регулювання суспільних відносин на засадах справедливості та розмірності з урахуванням обов`язку держави забезпечувати гідні умови життя кожному громадянину України.

Таким чином, передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість її фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Крім того, такі заходи можуть бути обумовлені необхідністю запобігання чи усунення реальних загроз економічній безпеці України.

Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 6 Кодексу адміністративного судочинства України, суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини», суди при розгляді справ, практику Європейського Суду з прав людини, застосовують як джерело права.

Європейський суд з прав людини в рішенні «Великода проти України» від 03.06.2014 року зазначив, що законодавчі норми можуть змінюватися, передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Зміна механізму нарахування певних видів соціальних виплат та допомоги є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів сама сутність змісту права на соціальний захист.

Згідно з ст. 22 Загальної декларації прав людини, розміри соціальних виплат і допомоги встановлюються з урахуванням фінансових можливостей держави. Європейський суд з прав людини у рішенні від 09.10.1979 у справі «Ейрі проти Ірландії» констатував, що здійснення соціально-економічних прав людини значною мірою залежить від становища в державах, особливо фінансового. Такі положення поширюються й на питання допустимості зменшення соціальних виплат, про що зазначено в рішенні цього суду у справі «Kjartan Asmundsson проти Ісландії» від 12.10.2004.

Отже, одним з визначальних елементів у регулюванні суспільних відносин у соціальній сфері є додержання принципу пропорційності між соціальним захистом громадян та фінансовими можливостями держави, а також гарантування права кожного на достатній життєвий рівень.

Суд вважає за необхідне зазначити, що важливим питанням у межах спірних правовідносин є проблема застосування акта, який був визнаний протиправним та нечинним за рішенням суду, а тому припинив свою дію. За загальним правилом, визнання таким, що втратив чинність, нормативного акта чи його скасування не поновлює дію актів, які ним скасовані або змінені; дія нормативного акта поновлюється шляхом прийняття аналогічного нового акта або нового акта, що містить спеціальну норму про відновлення дії попереднього акта та визначення спеціального порядку такого відновлення регулювання відповідних правовідносин.

Аналогічна позиція міститься у пункті 32 Правил підготовки проектів актів Кабінету Міністрів України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 870 від 06.09.2005. Таке ж положення міститься у пункту 2.36 наказу Міністерства юстиції України № 34/5 від 12.04.2005 «Про вдосконалення порядку державної реєстрації нормативно-правових актів у Міністерстві юстиції України та скасування рішення про державну реєстрацію нормативно-правових актів», в якому зазначено, що визнання нормативно-правового акта таким, що втратив чинність, не поновлює дію актів, які в свою чергу визнані ним такими, що втратили чинність, а також не узгоджується з положеннями Указу Президента України «Про порядок офіційного оприлюднення нормативно-правових актів та набрання ними чинності» № 503/97 від 10.06.1997.

Отже, визнання протиправним та нечинними змін до пункту 5 і додатку 2 Порядку № 45 не зумовлює відновлення дії попередньої редакції норм Порядку № 45.

Згідно з ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку (ч. 2 ст. 2 КАС України).

Під час судового розгляду справи судом не встановлено ознак протиправності дій відповідача в контексті спірних правовідносин. Натомість, доводи позивача, зазначені у позовній заяві є безпідставними та ґрунтуються на неправильному тлумаченні норм чинного законодавства, а тому в задоволенні адміністративного позову слід відмовити в повному обсязі.

Відповідно до ст. 139 КАС України повернення судових витрат позивачу, якому відмовлено у задоволенні позову не передбачено.

Керуючись ст. ст. 2, 72-77, 139, 242-246, 255, 293, 295, пп. 15.5 п.15 розділу VII "Перехідні положення" КАС України, суд

в и р і ш и в :

в задоволенні позову відмовити повністю.

Розподіл судових витрат не здійснюється.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кодексом адміністративного судочинства України, якщо таку скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення суду.

Повний текст рішення виготовлено та підписано 10.04.2020.

Суддя Грень Н.М.