Справа № 440/3780/19
Суддя: Жигилій С.П.
Дата ухвалення: 2020-04-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 квітня 2020 р. Справа № 440/3780/19
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Жигилія С.П.,

Суддів: Русанової В.Б. , Перцової Т.С. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Карлівської міської ради Полтавської області на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 09.12.2019 року (суддя Костенко Г.В.; м. Суми) по справі № 440/3780/19

за позовом ОСОБА_1

до Карлівської міської ради Полтавської області

про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

07.10.2019 ОСОБА_1 (надалі - ОСОБА_1 , позивач) звернулася до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Карлівської міської ради (надалі - відповідач), в якій просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення 39 позачергової сесії 7 скликання Карлівської міської ради Полтавської області від 21.06.2019 "Про розгляд заяви ОСОБА_1 щодо затвердження проекту землеустрою зі зміною цільового призначення земельної ділянки";

- зобов`язати Карлівську міську раду Полтавської області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 щодо затвердження проекту землеустрою зі зміною цільового призначення земельної ділянки.

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначила, що нею подано до відповідача заяву про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,015 га, кадастровий номер :50:002:1163 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 . Однак, рішенням від 21.06.2019 їй відмовлено у затвердженні проекту землеустрою. Вказане рішення вважає протиправним, просить скасувати його та зобов`язати повторно розглянути її заяву про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Рішенням Сумського окружного адміністративного суджу від 09 грудня 2019 року позов ОСОБА_1 - задоволено.

Визнано протиправним та скасувати рішення 39 позачергової сесії 7 скликання Карлівської міської ради Полтавської області від 21.06.2019 "Про розгляд заяви ОСОБА_1 щодо затвердження проекту землеустрою зі зміною цільового призначення земельної ділянки".

Зобов`язано Карлівську міську раду Полтавської області (вул. Полтавський шлях, 20, м. Карлівка, Карлівський район, Полтавська область, 39500 ) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , рнокпп НОМЕР_1 ) про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, яка перебуває у власності ОСОБА_1 зі зміною цільового призначення, а саме із земель для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд в землі для будівництва і обслуговування будівель торгівлі, площею 0,0150 га, кадастровий номер :50:002:1163, що знаходиться у АДРЕСА_1 , з урахуванням висновків суду.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Карлівської міської ради Полтавської області (вул. Полтавський шлях, 20, м. Карлівка, Карлівський район, Полтавська область, 39500 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , рнокпп НОМЕР_1 ) витрати на зі сплати судового збору в розмірі 768,40 грн (сімсот шістдесят вісім гривень сорок копійок).

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідачем подано апеляційну скаргу в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального права, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 09.12.2019 по справі № 440/3780/19 та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 - відмовити.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги відповідач зазначає, що позивач ОСОБА_1 не виготовляла та не подавала до міської ради на затвердження детальний план територій за наявності затверджених в установленому законом порядку планів зонування території. Вказує, що підставою для відмови ОСОБА_1 у затвердженні проекту землеустрою відведення земельної ділянки, яка перебуває у власності позивача, зі зміною цільового призначення є відсутність розробленої містобудівної документації, а саме: детального плану території, що передбачено п. 4 ст. 24 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та ст. 12 Закону України «Про основи містобудування», що не було перевірено та встановлено судом першої інстанції під час розгляду справи.

Враховуючи подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, яке ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження, справа розглядається в порядку письмового провадження, відповідно до приписів п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, за наявними в справі матеріалами.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши, в межах апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що згідно з договором дарування господарських будівель від 14.01.2019, ОСОБА_1 є власником господарських будівель, що знаходяться у АДРЕСА_1 . Договір дарування посвідчений приватним нотаріусом Карлівського районного нотаріального округу Полтавської області Пусаном В.С. та зареєстрований у реєстрі для вчинення нотаріальних дій за №41 /а.с.7/.

Право власності на господарські будівлі, що знаходяться у АДРЕСА_1 зареєстроване у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за №29842710 про що свідчить копія витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №152553163 від 14.01.2019 /а.с.8/.

Згідно з договором дарування земельної ділянки від 14.01.2019, ОСОБА_1 є власником земельної ділянки, площею 0,0150 га, кадастровий номер :50:002:1163, що знаходиться у АДРЕСА_1 . Договір дарування посвідчений приватним нотаріусом Карлівського районного нотаріального округу Полтавської області Пусаном В.С. та зареєстрований у реєстрі для вчинення нотаріальних дій за №42 /а.с.9/.

Право власності на земельну ділянку, площею 0,0150 га, кадастровий номер :50:002:1163, що знаходиться у АДРЕСА_1 зареєстроване у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за №29843513 про що свідчить копія витягу заДержавного реєстру речових прав на нерухоме майно №152559943 від 14.01.2019 /а.с.10/.

ТОВ "Агроземінформ" розроблено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки, яка перебуває у власності гр. ОСОБА_1 зі зміною цільового призначення для будівництва та обслуговування будівель торгівлі в межах АДРЕСА_3 а.с.12-29/.

З метою зміни цільового призначення земельної ділянки 06.05.2019 представник ОСОБА_1 - Позняк С.М. подав через центр надання адміністративних послуг Карлівської районної державної адміністрації заяву про видачу рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність чи користування (зі зміною цільового призначення), до якої додав копії проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, яка перебуває у власності гр. ОСОБА_1 зі зміною цільового призначення для будівництва та обслуговування будівель торгівлі в межах АДРЕСА_3 та довіреності /а.с.30/.

Рішенням 39 сесії 7 скликання Карлівської міської ради Полтавської області від 21.06.2019 "Про розгляд ОСОБА_1 щодо затвердження проекту землеустрою зі зміною цільового призначення земельної ділянки" вирішено відхилити заяву ОСОБА_1 про затвердження проекту землеустрою зі зміною цільового призначення, а саме із земель для будівництва і обслуговування житлового будинку господарських будівель і споруд в землі для будівництва і обслуговування будівель торгівлі, площею 0,0150 га, кадастровий номер :50:002:1163, що знаходиться у АДРЕСА_1 , враховуючи невідповідність виготовленого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки містобудівній документації міста-Генеральному плану м. Карлівка /а.с.32/.

Позивач не погодилася з відмовою Карлівської міської ради у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, у зв`язку з чим звернулася до суду з даним адміністративним позовом.

Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач не надав належних та допустимих доказів на підтвердження невідповідності проекту землеустрою вимогам Генерального плану міста Карлівка, а отже, не довів та не обґрунтував суду правомірність прийнятого відносно позивача оскаржуваного рішення.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів виходить з такого.

Відповідно до частин 1, 2 статті 2 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) земельні відносини - це суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження землею. Суб`єктами земельних відносин є громадяни, юридичні особи, органи місцевого самоврядування та органи державної влади.

Статтею 19 ЗК України визначено, що землі України за основним цільовим призначенням поділяються на такі категорії: а) землі сільськогосподарського призначення; б) землі житлової та громадської забудови; в) землі природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення; г) землі оздоровчого призначення; ґ) землі рекреаційного призначення; д) землі історико-культурного призначення; е) землі лісогосподарського призначення; є) землі водного фонду; ж) землі промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення.

Відповідно до частини 1 статті 20 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) зміна цільового призначення земельних ділянок здійснюється за проектами землеустрою щодо їх відведення.

Частиною 3 статті 20 ЗК України передбачено, що зміна цільового призначення земельних ділянок приватної власності здійснюється за ініціативою власників земельних ділянок.

Зміна цільового призначення земельних ділянок приватної власності провадиться:

щодо земельних ділянок, розташованих у межах населеного пункту, - сільською, селищною, міською радою;

щодо земельних ділянок, розташованих за межами населених пунктів, - районною державною адміністрацією, а щодо земельних ділянок, розташованих за межами населених пунктів, що не входять до території району, або в разі якщо районна державна адміністрація не утворена, - Радою міністрів Автономної Республіки Крим, обласною державною адміністрацією.

Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки приватної власності, цільове призначення якої змінюється, розробляється на замовлення власника земельної ділянки без надання дозволу Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органу виконавчої влади, органу місцевого самоврядування на його розроблення.

Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється в порядку, встановленому законом.

Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується в порядку, встановленому статтею 186-1 цього Кодексу.

Рада міністрів Автономної Республіки Крим, орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування у місячний строк з дня отримання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, погодженого в порядку, встановленому статтею 186-1 цього Кодексу, приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та зміну її цільового призначення.

Відмова Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у зміні цільового призначення земельної ділянки або залишення клопотання без розгляду можуть бути оскаржені до суду.

Відповідно до ч. 5 ст. 20 Земельного кодексу України, види використання земельної ділянки в межах певної категорії земель (крім земель сільськогосподарського призначення та земель оборони) визначаються її власником або користувачем самостійно в межах вимог, встановлених законом до використання земель цієї категорії, з урахуванням містобудівної документації та документації із землеустрою.

Отже, зміна виду використання земельної ділянки в межах однієї категорії земель (за виключенням земель сільськогосподарського призначення та земель оборони), здійснюється її власником самостійно з урахуванням містобудівної документації та документації із землеустрою.

Статтею 39 Земельного кодексу України визначено, що використання земель житлової та громадської забудови здійснюється відповідно до генерального плану населеного пункту, іншої містобудівної документації, плану земельно-господарського устрою з дотриманням будівельних норм, державних стандартів і норм.

Стаття 1 Закону України «Про землеустрій» містить наступне визначення: «цільове призначення земельної ділянки - використання земельної ділянки за призначенням, визначеним на підставі документації із землеустрою у встановленому законодавством порядку».

Цільове призначення земельних ділянок, які надані громадянам, юридичним особам у власність чи постійне користування, зазначається в державних актах на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою.

Отже, цільове призначення конкретної земельної ділянки фіксується у рішенні уповноваженого органу про передачу її у власність або надання у користування та в документі, що посвідчує право на земельну ділянку.

Виходячи з принципу Земельного кодексу України щодо раціонального використання та охорони земель, зміна виду використання землі в межах її цільового призначення повинна проводитися у порядку, встановленому для зміни цільового призначення землі.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 травня 2018 року у справі № 308/7923/16-ц, та в постанові Верховного Суду від 08 травня 2018 року у справі № 521/4789/17.

Згідно із ч. 1 ст. 186-1 Земельного Кодексу України проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок усіх категорій та форм власності (крім земельних ділянок зони відчуження та зони безумовного (обов`язкового) відселення території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи) підлягає обов`язковому погодженню з територіальним органом центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.

Відповідно до ч. 4 ст. 186- 1 Земельного Кодексу України розробник подає на погодження до органу, визначеного в частині першій цієї статті, за місцем розташування земельної ділянки оригінал проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, а до органів, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, - завірені ним копії проекту.

Органи, зазначені в частинах 1 - 3 цієї статті, зобов`язані протягом десяти робочих днів з дня одержання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або копії такого проекту безоплатно надати або надіслати рекомендованим листом з повідомленням розробнику свої висновки про його погодження або про відмову в такому погодженні з обов`язковим посиланням на закони та прийняті відповідно до них нормативно-правові акти, що регулюють відносини у відповідній сфері (ч. 5 ст. 186-1 ЗК України).

Згідно з ч. 6 ст. 186-1 Земельного Кодексу України підставою для відмови у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише невідповідність його положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівній документації.

Аналіз викладених норм дає підстави для висновку, що за наслідками розгляду звернення розробника проектної документації уповноважений орган зобов`язаний протягом десяти робочих днів з дня одержання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або копії такого проекту надати висновок про погодження проекту землеустрою чи про відмову у його погодженні.

При цьому, єдиною підставою для відмови у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише невідповідність його положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівній документації.

Судом встановлено, що листом №06-21/692 від 08.04.2019, Карлівська міська рада, розглянувши проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки з кадастровим номером :50:002:1163, яка перебуває у власності громадянки ОСОБА_1 зі міною цільового призначення для будівництва та обслуговування будівель торгівлі, розташована по АДРЕСА_1 , міська рада не заперечує щодо зміни цільового призначення вищевказаної земельної ділянки /а.с.28/.

Крім цього, у матеріалах справи наявний висновок про розгляд проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки №3971 від 18.03.2019, згідно з яким проект землеустрою відповідає вимогам земельного законодавства та прийнятим відповідно до нього нормативно-правовим актам /а.с.29/.

Як вбачається із рішення 39 сесії 7 скликання Карлівської міської ради Полтавської області від 21.06.2019 "Про розгляд ОСОБА_1 щодо затвердження проекту землеустрою зі зміною цільового призначення земельної ділянки", в якості підстави для відмови позивачу у затвердженні проекту землеустрою зі зміною цільового призначення, а саме із земель для будівництва і обслуговування житлового будинку господарських будівель і споруд в землі для будівництва і обслуговування будівель торгівлі, площею 0,0150 га, кадастровий номер :50:002:1163, що знаходиться у АДРЕСА_1 , зазначено невідповідність виготовленого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки містобудівній документації міста-Генеральному плану м. Карлівка, а також відсутність містобудівної документації у формі Детального плану території м. Карлівка /а.с.32/.

Разом з тим, відповідач не надав належних та допустимих доказів на підтвердження невідповідності проекту землеустрою вимогам Генерального плану міста Карлівка. Матеріали справи не містять доказів наявності обмежень, встановлених генеральним планом території, на якій розташована спірна земельна ділянка, або заборон, які б не узгоджувались із цільовим призначенням, визначеним у проекті землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

З приводу посилання відповідача в якості підстави для відмови у затвердженні проекту землеустрою на п. 4 статті 24 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» № 3038-VI від 17.02.2011 (далі - Закон № 3038-VI), внаслідок відсутності містобудівної документації у формі Детального плану території м. Карлівка, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до частин 1, 2 статті 16 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» планування територій на місцевому рівні здійснюється шляхом розроблення та затвердження генеральних планів населених пунктів, планів зонування територій і детальних планів території, їх оновлення та внесення змін до них. Містобудівна документація на місцевому рівні розробляється з урахуванням даних державного земельного кадастру на актуалізованій картографічній основі в цифровій формі як просторово орієнтована інформація в державній системі координат на паперових і електронних носіях. Містобудівна документація на місцевому рівні може бути оновлена за рішенням місцевих рад. Оновлення містобудівної документації передбачає: 1) актуалізацію картографо-геодезичної основи; 2) перенесення з паперових носіїв у векторну цифрову форму; 3) приведення містобудівної документації у відповідність із вимогами законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил.

За приписами частин 1, 2 статті 18 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» план зонування території розробляється на основі генерального плану населеного пункту (у його складі або як окремий документ) з метою визначення умов та обмежень використання території для містобудівних потреб у межах визначених зон. План зонування території розробляється з метою створення сприятливих умов для життєдіяльності людини, забезпечення захисту територій від надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру, запобігання надмірній концентрації населення і об`єктів виробництва, зниження рівня забруднення навколишнього природного середовища, охорони та використання територій з особливим статусом, у тому числі ландшафтів, об`єктів історико-культурної спадщини, а також земель сільськогосподарського призначення і лісів та підлягає стратегічній екологічній оцінці. План зонування території встановлює функціональне призначення, вимоги до забудови окремих територій (функціональних зон) населеного пункту, їх ландшафтної організації.

Вимоги до детального плату регламентує стаття 19 Закону № 3038-VI.

Детальний план у межах населеного пункту уточнює положення генерального плану населеного пункту та визначає планувальну організацію і розвиток частини території.

Детальний план розробляється з метою визначення планувальної організації і функціонального призначення, просторової композиції і параметрів забудови та ландшафтної організації кварталу, мікрорайону, іншої частини території населеного пункту, призначених для комплексної забудови чи реконструкції, та підлягає стратегічній екологічній оцінці (частина перша статті 19 Закону № 3038-VI).

Детальний план території за межами населених пунктів розробляється відповідно до схеми планування території (частини території) району та/або області з урахуванням державних і регіональних інтересів (частина друга статті 19 Закону № 3038-VI).

На підставі та з урахуванням положень затвердженого детального плану території може розроблятися проект землеустрою щодо впорядкування цієї території для містобудівних потреб, який після його затвердження стає невід`ємною частиною детального плану території (частина третя статті 19 Закону № 3038-VI).

Детальний план території у межах населеного пункту розглядається і затверджується виконавчим органом сільської, селищної, міської ради протягом 30 днів з дня його подання, а за відсутності затвердженого в установленому цим Законом порядку плану зонування території - відповідною сільською, селищною, міською радою (частина восьма статті 19 Закону № 3038-VI).

Внесення змін до детального плану території допускається за умови їх відповідності генеральному плану населеного пункту та плану зонування території (частина десята статті 19 Закону № 3038-VI).

Відповідно до пункту 4.1. Порядку розроблення містобудівної документації, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 16.11.2011 №290, рішення про розроблення генерального плану, плану зонування території, детального плану території, яка розташована в межах населеного пункту, а також внесення змін до цієї містобудівної документації приймає відповідна сільська, селищна, міська рада.

Згідно із п. п. 4.3 Порядку № 290, замовником розроблення містобудівної документації з планування території на місцевому рівні або внесення змін до неї є: при розробленні генерального плану населеного пункту, плану зонування території, а також детального плану території, яка розташована в межах населеного пункту, - виконавчий орган сільської, селищної, міської ради, Київська та Севастопольська міські державні адміністрації.

Відповідно до частини 4 статті 24 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» зміна цільового призначення земельної ділянки, яка не відповідає плану зонування території та/або детальному плану території забороняється.

Таким чином, для застосування заборони, передбаченої цією нормою статті, обов`язковою є наявність плану зонування та/або детального плану відповідної території, на відповідність яким має перевірятися цільове призначення земельної ділянки. При цьому, відсутність вказаних документів унеможливлює застосування наведеної частини статті.

В ході судового розгляду справи встановлено, що у Карлівської міської ради відсутній план зонування та детальний план території населеного пункту, де розташована земельна ділянка позивача, а Генеральний план м. Карлівка знаходиться в Полтавській обласній державній адміністрації на стадії розгляду затвердження після виправлених помилок.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення відповідача про відмову у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки приватної власності, цільове призначення якої змінюється, з підстав не відповідності вимогам містобудівної документації є необґрунтованим, оскільки відсутність містобудівної документації м. Карлівки не означає невідповідність поданого позивачем плану землеустрою вимогам чинного законодавства та не є підставою для застосування заборон, передбачених ч. 4 ст. 24 Закону № 3038-VI.

Також з аналізу положень Закону №3038-VI вбачається, що відмовляючи у зміні цільового призначення земельної ділянки, відповідач має навести вичерпний перелік підстав для відмови.

При цьому, матеріали справи не містять належних та допустимих доказів виконання суб`єктом владних повноважень обов`язків встановлених законами України.

Згідно з частинами першою та другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З урахуванням зазначеного, колегія суддів, на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України, погоджується з висновком суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_1 ..

У відповідності до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Згідно ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв законне і обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги встановлених обставин справи та висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 229, 241, 243, 250, 308, 310, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 327-329 Кодексу адміністративного судочинства України суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Карлівської міської ради Полтавської області - залишити без задоволення.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 09.12.2019 по справі № 440/3780/19 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя (підпис)С.П. Жигилій
Судді(підпис) (підпис) В.Б. Русанова Т.С. Перцова