Справа № 160/2509/20
Суддя: Лозицька Ірина Олександрівна
Дата ухвалення: 2020-04-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 квітня 2020 року Справа № 160/2509/20
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Лозицької І.О.
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін у місті Дніпрі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -
03.03.2020 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якому просить суд:
- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо не включення ОСОБА_1 до страхового стажу періоду роботи ОСОБА_1 на ПАТ «Дніпропетровський трубний завод» з 01.08.2017 року по 30.11.2017 року;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до страхового стажу період роботи ОСОБА_1 на ПАТ «Дніпропетровський трубний завод» з 01.08.2017 року по 30.11.2017 року та здійснити перерахунок суми призначеної пенсії з дати її призначення.
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що позивачеві була призначена пенсія на пільгових умовах за Списком № 2, але період роботи з 01.08.2017 року по 31.11.2017 року відповідачем не зарахований до страхового стажу, що негативно відображається на розмірі пенсії позивача.
Позивач звернувся на адресу відповідача з відповідною заявою, на яку отримав лист №9573/Х-09 від 28.12.2019 року, відповідно до якого за даними електронної пенсійної справи, розмір пенсії позивача обчислено, виходячи із загального стажу, зарахованого по 31.07.2019 року, що складає 37 років 05 місяців 12 днів, в тому числі 36 років 05 місяців 12 днів - наявний страховий стаж, 1 повний рік по Списку № 1 та 23 повних роки по Списку № 2, заробітної плати за період роботи з 01.05.1987 року по 30.04.1992 року та за даними системи персоніфікованого обліку за період з 01.07.2000 року по 31.07.2017 року, 01.12.2017 року по 31.07.2019 року. У разі сплати підприємством страхових внесків за період з серпня 2017 року по листопад 2017 року, перерахунок пенсії проводиться відповідно до вимог ч. 4 ст. 42 Закону № 1058.
Позивач вважає дії відповідача неправомірними, такими, що суперечать вимогами Законів України «Про пенсійне забезпечення» та «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Ухвалою суду від 06.03.2020 року відкрито провадження у справі, призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, а також встановлено відповідачу строк для надання відзиву на позов та докази на його обґрунтування.
Заперечуючи проти позову, відповідач надав свій відзив на позов, який долучений до матеріалів справи. В обґрунтування своїх заперечень проти позову відповідач вказав, що страхові внески за спірні періоди за позивача не сплачувалися. Тому розмір пенсії позивача обчислено, виходячи із загального стажу, зарахованого по 31.07.2019 року, що складає 37 років 05 місяців 12 днів, в тому числі 36 років 05 місяців 12 днів - наявний страховий стаж, 1 повний рік по Списку № 1 та 23 повних роки по Списку № 2, заробітної плати за період роботи з 01.05.1987 року по 30.04.1992 року та за даними системи персоніфікованого обліку за період з 01.07.2000 року по 31.07.2017 року, 01.12.2017 року по 31.07.2019 року.
Окрім того, щодо стягнення судового збору з відповідача, останній зазначає, що Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області не має відкритих рахунків в органах Державної казначейської служби для здійснення відповідних видатків.
З урахуванням наведеного, Головне управління пенсійного фонду України в Дніпропетровській області у задоволенні позовних вимог просило відмовити.
Суд, дослідивши та оцінивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, в їх сукупності, проаналізувавши норми чинного законодавства України, прийшов до таких висновків.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області з 06.09.2019 року та отримує пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 2, відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
З записів копії трудової книжки позивача від 15.07.1982 року судом встановлено, що ОСОБА_1 01.11.2012 року переведений слюсарем-ремонтником на ПАТ «Дніпропетровський трубний завод» (наказ № 423 від 01.11.2012 року) - запис № 19, де працює по даний час, станом на 20.02.2020 року.
Вказаний запис виконано без закреслень, виправлень, у чіткій послідовності та відповідності дати, які завірені підписом та печаткою роботодавця.
Отже, трудовою книжкою позивача підтверджено період роботи ОСОБА_1 на ПАТ «Дніпропетровський трубний завод», який позивач просить зарахувати до страхового стажу. Доказів визнання недостовірними записів у трудовій книжці щодо даних періодів роботи відповідачем суду не надано, а тому їх безпідставно не взято до уваги відповідачем.
Позивач звернувся на адресу відповідача з відповідною заявою з питання розрахунку загального страхового стажу та заробітної плати.
Листом від 28.12.2019 року № 9573/Х-09 «Про розгляд звернення» позивача повідомлено, що чинним механізмом нарахування пенсій, відповідно до Закону № 1058, передбачено, що розмір пенсії кожного пенсіонера визначається індивідуально залежно від набутого стажу та отриманого заробітку, з якого сплачувались страхові внески.
За даними системи персоніфікованого обліку позивач працює на ПАТ «Дніпропетровський трубний завод». Згідно індивідуальних відомостей про застраховану особу, виданих на ім`я позивача на дату призначення пенсії, страхові внески даним підприємством сплачені з квітня 2014 року по липень 2017 року та з грудня 2017 року по липень 2019 року.
Вказано, що за даними електронної пенсійної справи, розмір пенсії позивача обчислено, виходячи із загального стажу, зарахованого по 31.07.2019 року, що складає 37 років 05 місяців 12 днів, в тому числі 36 років 05 місяців 12 днів - наявний страховий стаж, 1 повний рік по Списку № 1 та 23 повних роки по Списку № 2, заробітної плати за період роботи з 01.05.1987 року по 30.04.1992 року та за даними системи персоніфікованого обліку за період з 01.07.2000 року по 31.07.2017 року, 01.12.2017 року по 31.07.2019 року. У разі сплати підприємством страхових внесків за період з серпня 2017 року по листопад 2017 року, перерахунок пенсії проводиться відповідно до вимог ч. 4 ст. 42 Закону № 1058.
Не погодившись з такими діями відповідача, вважаючи їх протиправними, позивач звернувся до суду з позовною заявою.
Тому, вирішуючи спір по суті, суд зазначає наступне.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.
Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам регулює Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV, прийнятий 09.07.2003 року (далі Закон №1058 в редакції, чинній на момент виникнення правовідносин).
Згідно з ч.3ст.4 Закону №1058, виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються види пенсійного забезпечення, умови, норми та порядок пенсійного забезпечення.
Статтею 8 Закону № 1058 передбачено право громадян на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.
Положенням ч.1ст. 9 Закону № 1058 передбачено, що за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов`язаного з роботою, інвалідності з дитинства); пенсія у зв`язку з втратою годувальника.
Стаття 4 Закону № 1058 зазначає, що виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються, зокрема: види пенсійного забезпечення, умови участі в пенсійній системі чи їх рівнях, пенсійний вік для чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат, джерела формування коштів, що спрямовуються на пенсійне забезпечення, умови, норми та порядок пенсійного забезпечення, організація та порядок здійснення управління в системі пенсійного забезпечення.
Відповідно до п. 1 ст. 11 Закону № 1058 загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню підлягають, зокрема, громадяни України, іноземці (якщо інше не встановлено міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України) та особи без громадянства, які працюють на підприємствах, в установах, організаціях, створених відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, у філіях, представництвах, відділеннях та інших відокремлених підрозділах цих підприємств та організацій, у громадських об`єднаннях, у фізичних осіб - підприємців, осіб, які провадять незалежну професійну діяльність, та в інших фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або працюють на інших умовах, передбачених законодавством, або виконують роботи (надають послуги) на зазначених підприємствах, в установах, організаціях чи у фізичних осіб за договорами цивільно-правового характеру.
Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 20 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" - страхові внески обчислюються виключно в грошовій формі, у тому числі з виплат (доходу), що здійснюються в натуральній формі. Обчислення страхових внесків застрахованих осіб, зазначених у пунктах 1, 2, 5 - 7, 9, 10, 12, 15, 17 і 18 статті 11 цього Закону, здійснюється страхувальниками на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) заробітної плати (доходу), грошового забезпечення, на які відповідно до цього Закону нараховуються страхові внески.
Частиною 1 ст. 24 Закону №1058 передбачено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Згідно із частиною 4 статті 42 Закону №1058-IV, у разі якщо застрахована особа після призначення пенсії продовжувала працювати, перерахунок пенсії проводиться з урахуванням не менш як 24 місяців страхового стажу після призначення (попереднього перерахунку) пенсії незалежно від перерв у роботі. Перерахунок пенсії проводиться із заробітної плати (доходу), з якої обчислена пенсія. У разі якщо застрахована особа після призначення (перерахунку) пенсії має менш як 24 місяці страхового стажу, перерахунок пенсії проводиться не раніше ніж через два роки після призначення (попереднього перерахунку) з урахуванням страхового стажу після її призначення (попереднього перерахунку) та заробітної плати, з якої призначено (попередньо перераховано) пенсію.
Частиною 3 статті 20 Закону №1058 визначено, що у разі ухилення страхувальника чи його посадових осіб від надання територіальному органу Пенсійного фонду звітності чи інших документів про сплату страхових внесків страхові внески обчислюються територіальним органом Пенсійного фонду в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, за непрямим методом виходячи з оцінки валового доходу та витрат страхувальника, кількості осіб, які перебувають з ним у трудових відносинах, обсягу виробленої (реалізованої) продукції (послуг), суми сплачених ним податків, інших обов`язкових платежів, передбачених законодавством.
Відповідно до ч.10 ст. 20 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» - якщо страхувальники несвоєчасно або не в повному обсязі сплачують страхові внески, до них застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про сплату страхових внесків, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.
Суд зазначає, що в даному випадку, невнесення страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування відбулось не з вини позивача.
За таких обставин, суд дійшов висновку, що несплата ПАТ «Дніпропетровський трубний завод» страхових внесків не може бути підставою для не зарахування до страхового стажу періоду роботи, оскільки відповідальність за несплату страхових внесків несе підприємство-страхувальник, в якому працює застрахована особа.
Сам факт ненадходження відрахувань до Пенсійного фонду України із заробітної плати позивача за відсутності його вини, не є підставою для відмови у зарахуванні позивачу стажу роботи у період з 01.08.2017 року по 30.11.2017 року.
Таким чином, суд зазначає, що позивач не повинен відповідати за неналежне виконання підприємством - страхувальником свого обов`язку щодо належної сплати страхових внесків, а отже, наявність заборгованості підприємства по страховим внескам не може бути підставою для не зарахування до страхового стажу при перерахунку пенсії позивача періодів його роботи.
Внаслідок невиконання ПАТ «Дніпропетровський трубний завод» обов`язку по сплаті внесків до Пенсійного фонду України позивач позбавлений соціальної захищеності та пенсійного стажу за спірний період на вказаному підприємстві, що є неприпустимим та таким, що суперечить основним конституційним засадам в сфері соціального захисту.
Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про визнання протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо не включення ОСОБА_1 до страхового стажу періоду роботи ОСОБА_1 на ПАТ «Дніпропетровський трубний завод» з 01.08.2017 року по 30.11.2017 року.
З метою захисту прав позивача, суд вважає за необхідне зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до страхового стажу позивача період роботи ОСОБА_1 на ПАТ «Дніпропетровський трубний завод» з 01.08.2017 року по 30.11.2017 року та здійснити перерахунок суми призначеної пенсії з дати її призначення.
Відповідно до частини 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до приписів статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Суд зазначає, що відповідач як суб`єкт владних повноважень не довів правомірності своїх дій. Натомість, позивачем доведено та підтверджено належними доказами обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги.
Враховуючи викладене, суд робить висновок про наявність підстав для задоволення позовної заяви.
З приводу розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.
Відповідно до ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Керуючись ст.ст. 9, 72-77, 139, 242-243, 245-246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити повністю.
Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо не включення ОСОБА_1 до страхового стажу періоду роботи ОСОБА_1 на ПАТ «Дніпропетровський трубний завод» з 01.08.2017 року по 30.11.2017 року.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до страхового стажу період роботи ОСОБА_1 на ПАТ «Дніпропетровський трубний завод» з 01.08.2017 року по 30.11.2017 року та здійснити перерахунок суми призначеної пенсії з дати її призначення.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд, відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складений 13.04.2020 року.

Суддя І.О. Лозицька