Справа № 520/6212/19
Суддя: Жигилій С.П.
Дата ухвалення: 2020-04-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 квітня 2020 р.Справа № 520/6212/19
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Жигилія С.П.,

Суддів: Русанової В.Б. , Перцової Т.С. ,

за участю: секретаря судового засідання - Ващук Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 17.02.2020 року (суддя Рубан В.В.; м. Харків; повний текст ухвали складено 24.02.2020) по справі № 520/6212/19

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області

про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду із заявою про встановлення способу виконання рішення суду від 02.08.2019 року по справі № 520/6212/19, в якій просить суд встановити спосіб виконання рішення шляхом: зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області негайно (без відстрочення) здійснити позивачу виплату компенсації втрати частини доходу з 01.09.2008 р. та з 01.01.2014 р. розрахувавши її розмір за методикою відповідно ст. 3 Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строку їх виплати", без використання при такій виплаті постанови Кабінету Міністрів України чи інших нормативно правових актів (постанова № 649 від 22.08.18р. № 103 від 21.02.2018р. тощо), які надають боржнику можливість для відстрочення чи розстрочення виплат.

В обґрунтування поданої заяви вказано, що на теперішній час рішення Харківського окружного адміністративного суду від 02.08.2019 року по справі №520/6212/19 в частині виплати позивачу компенсації втрати частини доходу з 01.09.2008 р. та з 01.01.2014 р. відповідачем не виконується. При цьому, відповідач посилається на те, що вказана виплата, буде здійснена в порядку, передбаченому постановою Кабінету Міністрів України від 22.08.2018 №649 "Питання погашення заборгованості пенсійних виплат за рішенням суду". Вказані обставини слугували підставою для звернення до суду із даною заявою.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 17 лютого 2020 року заяву ОСОБА_1 про встановлення способу виконання рішення - залишено без задоволення.

Не погодившись із вказаним судовим рішенням, позивачем подано апеляційну скаргу в якій, посилаючись на її прийнятті при неповному з`ясуванні обставин, що мають значення правильного вирішення справи, порушення судом процесуального права, а також прав позивача як людини, які передбачені ч. 1 ст. 6, ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, просить суд апеляційної інстанції скасувати ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 17.02.2020 та прийняти постанову, якою надати ефективний спосіб захисту права та інтересу за захистом якого позивач звернувся до суду, з метою надання ефективного способу захисту права та інтересу, за захистом якого позивач звернувся до суду, вийти за межі заявлених вимог; оцінити зміст постанови КМУ від 22.08.2018 № 649 з точки зору її відповідності Конституції України, ст. 4 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строку їх виплати» і застосувати Конституцію України як акт прямої дії.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що належним та ефективним способом захисту прав позивача у даній справі буде встановлення способу та виконання рішення суду в частині зобов`язання ГУПФУ здійснити позивачу виплату компенсації втрати частини доходу з 01.09.2008 р. та з 01.01.2014 р. без її відстрочення, тобто без застосування постанови Кабінету Міністрів України № 649 від 22.08.2018, оскільки зазначена постанова прийнята за межами повноважень Кабінету Міністрів України та не відповідає положенням Конституції України, зокрема, ст. ст. 8, 22, 46, 113 Основного закону. Також позивач вважає, що постанова № 649 не може бути застосована до спірних правовідносин, оскільки є конкуренція норм права: підзаконного акту - Постанови № 649 та ст. 4 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати».

Розгляд справи проведено за відсутності сторін, без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу у відповідності до ч. 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши, в межах апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 02.08.2019 року у справі № 520/6212/19 адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного Управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії - задоволено частково.

Визнано бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, яка полягає у не нарахуванні і не виплаті ОСОБА_1 компенсації втрати частини доходу у зв`язку із порушенням строку виплати частини основного розміру пенсії нарахованої та виплаченої на виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 17.12.2018 р. по справі № 520/10222/18 з 01.09.2008 р. та з 01.01.2014 р. протиправною та такою, що порушує права ОСОБА_1 .

Зобов`язано Головне управління Пенсійного Фонду України в Харківській області нарахувати і виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходу з 01.09.2008 р. та з 01.01.2014 р. розрахувавши її розмір за методикою відповідно ст. 3 Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строку їх виплати".

В іншій частині позовні вимоги залишено без задоволення.

Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 08.11.2019 апеляційну скаргу залишено без задоволення, рішення Харківського окружного адміністративного суду від 02.08.2019 залишено без змін.

За даними програми "Діловодство спеціалізованого суду" судом встановлено, що у зв`язку із набранням судовим рішенням законної сили Харківським окружним адміністративним судом 22.11.2019 року позивачу видано виконавчий лист по справі № 520/6212/19.

Листом від 29.11.2019 № 6491/0-14 року ГУПФУ повідомлено позивача, що компенсація втрати частини доходів нарахована на виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 02.08.2019 року по справі № 520/6212/19, яке набрало законної сили 08.11.19р. та буде виплачуватись в порядку, який визначений постановою Кабінету Міністрів України від 22.08.2018 року № 649 "Про погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішенням суду".

Відповідно до копії розрахунку на доплату (виплату, утримання) пенсії за пенсійною справою заявника за період з вересня 2008 року по травень 2019 року позивачу нарахована сума доплати компенсації втрати частини доходу згідно рішення суду у розмірі 163 058 грн. 93 коп.

Оскільки ГУПФУ в Харківській області рішення суду від 02.08.2019 року по справі №520/6212/19 в частині виплати позивачу компенсації втрати частини доходу з 01.09.2008 р. та з 01.01.2014 р. не виконано, позивач звернувся до суду із заявою про встановлення способу виконання судового рішення.

Відмовляючи у задоволенні заяви позивача, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для встановлення способу виконання судового рішення.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до ст.378 КАС України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Питання про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення може бути розглянуто також за ініціативою суду.

Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Отже, зі змісту зазначених правових приписів випливає те, що встановлення способу або порядку виконання рішення суду здійснюється за умови наявності обставини, що істотно ускладнюють виконання судового рішення або роблять його неможливим.

При цьому, зміна на підставі статті 378 КАС способу чи порядку виконання судового рішення не передбачає зміни обраного судом при ухваленні рішення способу відновлення порушеного права.

Системний аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що встановлення або зміна способу або порядку виконання судового рішення може мати місце виключно за умови існування обставин, які істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Як встановлено з матеріалів справи, позивач обґрунтовував необхідність встановлення способу виконання рішення суду посиланням на те, що пенсійний орган не виконує рішення суду в частині позивачу нарахованої компенсації втрати частини доходу у розмірі 163 058 грн. 93 коп. з огляду на приписи Постанови Кабінету Міністрів України №649 від 22 серпня 2018 року.

Таким чином, висновки позивача щодо необхідності встановлення способу та порядку виконання рішення суду фактично ґрунтуються на незгоді з висновками пенсійного органу щодо можливості застосування при виконанні рішення суду положень Постанови Кабінету Міністрів України №649 від 22 серпня 2018 року.

Однак, колегія суддів зазначає, що прийняття Кабінетом Міністрів України постанови №649 «Питання погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду» не має наслідком саме істотного ускладнення виконання судового рішення або неможливість його виконання.

Суд апеляційної інстанції вважає, що встановлення способу виконання рішення суду з огляду на прийняття Кабінетом Міністрів України Постанови №649 від 22.08.2018 року має наслідком надання оцінки можливості застосування при виконанні судового рішення норм матеріального права, що з огляду на положення ст. 378 КАС України є неприпустимим.

Питання щодо застосування тих чи інших норм матеріального права до спірних правовідносин підлягають вирішенню під час розгляду справи по суті, а не під час розгляду процесуальних питань, пов`язаних з виконанням судових рішень.

При цьому, правомірність рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду підлягає оцінці саме в порядку ст. 383 КАС України, відповідно до якої особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів звертає увагу на те, що рішення суду у даній справі, яким визнано протиправною бездіяльність відповідача, яка полягає у не нарахуванні і не виплаті позивачу компенсації втрати частини доходу у зв`язку із порушенням строку виплати частини основного розміру пенсії, частково виконано відповідачем, зокрема щодо проведення її нарахування.

В іншій частині, зокрема щодо виплати нарахованих позивачу коштів, відповідачем рішення суду не виконано через відсутність відповідних бюджетних надходжень і відповідач не відмовляється від його виконання, а зазначає про відсутність відповідних асигнувань і черговість проведення виплат у порядку, визначеному КМУ.

Однак, такі обставини не вказують на неможливість виконання судового рішення у цій справі саме через спосіб захисту, застосований судом при його ухваленні, та не надають достатніх правових підстав для застосування процесуального інституту встановлення порядку і способу виконання судового рішення, регламентованого статтею 378 КАС України.

З огляду на вищевикладене, проаналізувавши встановлені обставини справи у сукупності, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відсутності правових підстав для задоволення заяви про встановлення способу і порядку виконання рішення суду у цій справі.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (PRONINA vs UKRAINE, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Суд враховує й те, що згідно п. 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 229, 241, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 327-329 Кодексу адміністративного судочинства України суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 17.02.2020 року по справі № 520/6212/19 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню.

Головуючий суддя (підпис)С.П. Жигилій
Судді(підпис) (підпис) В.Б. Русанова Т.С. Перцова
Повний текст постанови складено 13.04.2020 року