Справа № 380/1124/20
Суддя: Коморний Олександр Ігорович
Дата ухвалення: 2020-04-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа№380/1124/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 квітня 2020 року м.Львів

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого-судді Коморного О.І. розглянув за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 про визнання протиправними та скасування рішень Львівської митниці ДФС, Галицької митниці Держмитслужби.

Обставини справи:

На розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 в якій просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення Львівської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів №UA209000/2019/000390/2 від 10.09.2019;

- визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA209190/2019/01027 від 11.09.2019.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 14.07.2019 ОСОБА_1 придбав у нерезидента транспортний засіб легковий автомобіль марки Subaru, модель Legasy Outback, 2013 року випуску, з об`ємом двигуна 1998, куб см. номер кузова НОМЕР_1 , що підтверджується рахунком-фактурою від 14.07.2019 та свідоцтвом про реєстрацію серії НОМЕР_2 . На момент купівлі автомобіля, його пробіг складав 239302 км. Вказує, що автомобіль придбано у Швейцарії за ціною 3 800 франків, що є середньою ціною за такий автомобіль з зазначеними ушкодженнями та пробігом у даному випадку. Зазначає, що на підтвердження ціни товару декларантом, як це передбачено ст. 53 Митного Кодексу України (далі - МК України), надано наступні рахунок-фактура (інвойс) 14.07.2019, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, акт про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу та експортну декларацію. Однак вказує, що відповідач з невідомих причин не врахував, що автомобіль було придбано за 3 800,00 франків, що підтверджується відповідними документами, зокрема рахунком фактурою, в якому чітко зазначено, що ціна автомобіля становить 3800 франків і таку суму отримано продавцем від покупця. Натомість, позивач врахував інформацію, що згенерована АСАУР ДФС, зокрема з програмного продукту «Schwacke», та визначено вартість товару в розмірі 8 450,00 Євро. Вказує, що за результатом розгляду наданих декларантом документів митний орган прийняв спірне рішення від 10.09.2019 про коригування митної вартості товарів №UA209000/2019/000390/2. Також Львівською митницею ДФС видано картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA209190/2019/01027. Зазначає, що з метою подальшого розмитнення автомобіля позивачем сплачено всі митні платежі, виходячи із вартості 8 450,00 євро, що була визначена відповідачем. Однак, із вказаними рішенням про коригування митної вартості товарів та карткою відмови не погоджується та вважає їх протиправними та такими, що суперечать поданим декларантом документам та нормам чинного законодавства, а отже такими, що підлягають скасуванню. Таким чином, позивач просить суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Ухвалою суду від 11.02.2020 позовну заяву залишено без руху.

Ухвалою суду від 13.02.2020 провадження у справі відкрито та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Відповідач позов не визнав, долучив до матеріалів справи відзив на позовну заяву в якому зазначив, що відповідно до митного оформлення товару "Легковий автомобіль марки SUBARU, модель LEGACY OUTBACK, рік виготовлення 2013 року, модельний рік 2013 року, дата першої реєстрації 22.10.2013 року, номер двигуна немає даних, номер кузова НОМЕР_3 , об`єм двигуна 1998 см.куб., 110 Kw., тип двигуна - дизельний, колір - сірий. Призначений для використання по дорогах загального користування» задекларованого за МД №UA209190/2019/057017 від 30.08.2019, до митного оформлення подано фактуру №б/н від 14.07,2019, в якій вартість транспортного засобу зазначено 3 800,00 швейцарських франків. Вказує, що відповідно до Методичних рекомендацій щодо роботи посадових осіб органів доходів і зборів з аналізу, виявлення та оцінки ризиків при здійсненні митного контролю за правильністю визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, затверджених наказом від 11.09.2015 №689 у митного органу виникли сумніви у правильності визначення митної вартості декларантом, оскільки заявлена митна вартість товару не підтверджена документально і не відповідає інформації по вартості даного транспортного засобу, яка згенерована АСАУР ДФС та складає 8 450 Євро. Зазначає, що відповідно до п.9 Тимчасового порядку рішення про проведення перевірки достовірності заявленої фактурної вартості транспортних засобів приймається органом доходів і зборів на підставі результатів застосування системи управління ризиками. Якщо заявлена фактурна вартість оцінюваного транспортного засобу є меншою від встановленого індикатора ризику для такого транспортного засобу, проводиться перевірка достовірності заявленої фактурної вартості такого транспортного засобу. Стверджує, що системою управління ризиків встановлено індикатор ризику для вказаного транспортного засобу. Вказує, що при перевірці поданої митної декларації №UA209190/2019/057017 від 30.08.2019 та документів, долучених до декларації, митним органом встановлено, що документи, які підтверджують числові значення складових митної вартості не містять всіх відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінюваний транспортний засіб. Джерелом інформації для визначення митної вартості при винесенні рішення про коригування митної вартості від 10.09.2019 №UA209000/2019/000390/2 використано рівень ціни, за який транспортний засіб визначеної марки, моделі, комплектації пропонується до продажу при звичайному ході торгівлі за умов повної конкуренції, визначений за результатами спрацювання АСАУР - 8 450,00 EUR. Зважаючи на викладене, Галицька митниця Держмитслужби вважає, що рішення про коригування митної вартості товару від 10.09.2019 №UA209000/2019/000390/2 прийнято з дотриманням вимог чинного законодавства та не підлягає скасуванню. Тому просить суд відмовити в задоволення позовних вимог повністю.

Представники сторін в судове засідання 18.03.2020 не прибули, хоча були повідомлені належним чином. На підставі ч. 9 ст. 205, ч. 4 ст. 229 КАС України судом ухвалено справу продовжити розглядати в письмовому провадженні.

Суд всебічно і повно з`ясував всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінив докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті та,

встановив:

14.07.2019 ОСОБА_1 придбав у нерезидента транспортний засіб легковий автомобіль марки Subaru, модель Legasy Outback, 2013 року випуску, з об`ємом двигуна 1998 куб см. номер кузова НОМЕР_1 , що підтверджується рахунком-фактурою від 14.07.2019 та свідоцтвом про реєстрацію серії НОМЕР_2 (а.с.26-31).

Позивачем в електронному вигляді подано до митного оформлення електронну митну декларацію типу ІМ 40 ДЕ 209190/2019/059267 (а.с.34-35) для здійснення митного оформлення товару: легковий автомобіль, бувший у використанні, призначений для використання на дорогах загального користування, марки Subaru, модель Legasy Outback, 2013 року випуску, з об`ємом двигуна 1998, куб см. номер кузова НОМЕР_1 .

Відповідно до декларації, товар імпортовано на ім`я позивача та митну вартість заявлено 3 800,00 франків.

Відповідачем проведено огляд вказаного автомобіля та складено акт про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу, де зазначено, що автомобіль має такі пошкодження : пошкоджено ЛФП; незначні вм`ятини від граду (а.с. 39-41).

Згідно Карки відмови №UA209190/2019/01027 (а.с.44-45) на підтвердження ціни товару декларантом, як це передбачено ст. 53. МКУ, надано наступні документи: рахунок-фактура (інвойс) 14.07.2019, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, акт про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу, сертифікат відповідності щодо індивідуального затвердження колісного транспортного засобу UА.005.040337-19 від 26.08.2019, паспортний документ України НОМЕР_4 від 05.08.2004, паспортний документ, що дає право перетину кордону України НОМЕР_5 від 30.01.2019, митну декларацію.

За результатом розгляду наданих декларантом документів митний орган прийняв рішення від 10.09.2019 про коригування митної вартості товарів №UA209000/2019/000390/2 (а.с.42-43).

Львівською митницею ДФС видано картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA209190/2019/01027 (а.с.44-45).

Позивач, не погодившись із рішеннями відповідача, звернувся із даним позовом до суду для захисту своїх прав та інтересів.

При вирішенні спору по суті суд керувався наступним.

Завданням адміністративного судочинства відповідно до ч.1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (КАС України) є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Однією із основних засад (принципів) адміністративного судочинства відповідно до п.4 ч.3 ст. 2 КАС України є змагальність сторін, диспозитивність та офіційне з`ясування всіх обставин у справі.

У відповідності до вимог статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 2 жовтня 2019 року №858 Про утворення територіальних органів Державної митної служби утворено як юридичні особи публічного права територіальні органи Державної митної служби за переліком згідно з додатком 1, у тому числі Галицьку митницю Держмитслужби. Реорганізовано деякі територіальні органи Державної фіскальної служби шляхом їх приєднання до відповідних територіальних органів Державної митної служби за переліком згідно з додатком 2, зокрема, Львівську митницю ДФС приєднано до Галицької митниці Держмитслужби.

Постановою Кабінету Міністрів України від 6 березня 2019 року №227 Про затвердження положень про Державну податкову службу України та Державну митну службу України затверджено Положення про Державну податкову службу України; Положення про Державну митну службу України.

Установлено, що Державна митна служба, її територіальні органи виконують встановлені законодавчими та іншими нормативно-правовими актами функції та повноваження органів доходів і зборів до внесення до таких актів відповідних змін у частині, що стосується повноважень Державної митної служби, її територіальних органів.

Згідно з розпорядженням Кабінету Міністрів України від 04.12.2019 №1217-р, Кабінет Міністрів України погодився з пропозицією Міністерства фінансів щодо можливості забезпечення з 08.12.2019 Державною митною службою покладених на неї постановою від 06.03.2019 №227 функцій і повноважень Державної фіскальної служби, що припиняється, з реалізації митної політики, державної політики у сфері боротьби з правопорушеннями під час застосування законодавства з питань державної митної справи. З 00.00 год. 08.12.2019 згідно з даного розпорядженням Кабінету Міністрів України про початок роботи Державної митної служби України повноваження Львівської митниці ДФС перейшли до Галицької митниці Держмитслужби.

Митний Кодекс України (далі МК України) визначає засади організації та здійснення митної справи в Україні, регулює економічні, організаційні, правові, кадрові та соціальні аспекти діяльності митної служби України, спрямований на забезпечення захисту економічних інтересів України, створення сприятливих умов для розвитку її економіки, захисту прав та інтересів суб`єктів підприємницької діяльності та громадян, а також забезпечення додержання законодавства України з питань митної справи.

У відповідності до ст.49 МК України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно ч.2 ст.51 МК України митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 52 МК України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Як встановлено ч. 2 ст. 52 МК України, декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

За правилами ч. 1 ст. 53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Перелік документів, які підтверджують митну вартість товарів, визначається ч. 2 ст. 53 МК України, а саме: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 53 МК України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісній характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару (ч.6 ст.53 МК України).

Як встановлено ч. 1 ст. 54 МК України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу. За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Згідно ч. 4 ст. 54 МК України орган доходів і зборів під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Частиною 6 ст. 54 МК України визначено, що орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі:

- невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості;

- неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;

- невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу;

- надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Відповідно до ч. 1 ст. 55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Відповідно до ст. 57 МК України, визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами:

1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції);

2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, відповідно до ч. 2 цієї статті є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Згідно із ч. ч. 3-6 ст. 57 МК України Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу. Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності. У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу. При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

Відповідно до ч.1 ст. 58 МК України, метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо: 1) немає жодних обмежень щодо прав покупця (імпортера) на використання оцінюваних товарів, за винятком тих, що: а) встановлюються законом чи запроваджуються органами державної влади в Україні; б) повторно); в) не впливають значною мірою на вартість товару; 2) щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів; 3) жодна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу, розпорядження або використання товарів покупцем не надійде прямо чи опосередковано продавцеві, якщо тільки не буде зроблено відповідне коригування з урахуванням положень частини десятої цієї статті; 4) покупець і продавець не пов`язані між собою особи або хоч і пов`язані між собою особи, однак ці відносини не вплинули на ціну товарів.

Згідно з ч. 2 ст. 58 МК України метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

Відповідно до 4-5 ст.58 МК України, митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті. Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.

Згідно з ч. 3 ст. 58 МК України, у разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої статті 57 цього Кодексу. У разі якщо митна вартість оцінюваних товарів не може бути визначена згідно з положеннями статті 58 цього Кодексу, за основу для її визначення береться вартість операції з ідентичними товарами, що продаються на експорт в Україну з тієї ж країни і час експорту яких збігається з часом експорту оцінюваних товарів або є максимально наближеним до нього.

За приписами ч. 1, 2, 4 ст. 64 МК України у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58 - 63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GATT). Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) органами доходів і зборів митних вартостях. У разі якщо ця стаття застосовується органом доходів і зборів, він на вимогу декларанта або уповноваженої ним особи зобов`язаний письмово проінформувати їх про митну вартість, визначену відповідно до положень цієї статті, та про використаний при цьому метод.

Митним органом відмовлено в прийнятті митної декларації та прийнято 10.09.2019 оскаржуване Рішення про коригування митної вартості товарів №UA209000/2019/000390/2 з підстав того, що не підтверджена документально і не відповідає інформації по вартості даного транспортного засобу, яка згенерована АСУР ДФС та складає 8450 євро.

Судом встановлено зі змісту рішення №UA209000/2019/000207/2, що згідно п.33, обставинами прийняття рішення та джерелами інформації, що використовувалися митним органом для визначення митної вартості товару, зазначено «відповідно до Методичних рекомендацій щодо роботи посадових осіб органів доходів і зборів з аналізу, виявлення та оцінки ризиків при здійсненні митного контролю за правильністю визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, затверджених наказом від 11.09.2015 №689, та постанови Кабінету Міністрів України №1077 від 12.12.2018 у митного органу виникли сумніви у правильності визначення митної вартості декларантом, оскільки заявлена митна вартість товару не підтверджена документально і не відповідає інформації по вартості даного транспортного засобу, яка згенерована АСАУР ДФС та складає 8 450.00 євро. Проведено консультації з декларантом згідно з ст.57 Митного кодексу України. Неможливо застосувати наступні методи визначення митної вартості, а саме методу 2а (ст.59 МК України) та методу 2б (ст.60 МК України) з причини відсутності в органу доходів і зборів та декларанта інформації про ідентичні та подібні (аналогічні) товари, методу 2в (ст.62 МК України) та методу 2г (ст.63 МК України) з причини відсутності вартісної основи для розрахунку митної вартості в органу доходів і зборів. Митну вартість визначено за резервним методом у зв`язку з наявністю у митного органу цінової інформації з системи АСАУР ДФС. Виходячи із вищезазначеного, митна вартість товару становитиме 8 450,00 євро. Джерелом інформації для визначення митної вартості використано середню ціну, за яку транспортний засіб визначеної марки, моделі, комплектації пропонується до продажу при звичайному ході торгівлі за умов повної конкуренції, визначену за результатами спрацювання АСАУР.

Судом встановлено з матеріалів справи, що позивачем подавалися наступні документи: рахунок-фактура (інвойс) від 14.07.2019 із зазначенням ціни товару 3800 швейцарських франків, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, акт про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу, сертифікат відповідності щодо індивідуального затвердження колісного транспортного засобу UА.005.040337-19 від 26.08.2019, паспортний документ України НОМЕР_4 від 05.08.2004, паспортний документ, що дає право перетину кордону України НОМЕР_5 від 30.01.2019, митну декларацію.

Зі змісту Карти відмови в прийнятті митної декларації встановлено, що причинами відмови зазначено наступне: «неможливість завершення митного оформлення по причині необхідності внесення змін у гр.12, 45 МД (у зв`язку із коригуванням митної вартості товару №1 після прийняття рішення про коригування митної вартості товарів Декларантом порушено умови декларування, передбачені п.п.1, 8 ст. 257 Митного кодексу України та наказом Міністерства фінансів України «Про затвердження Порядку заповнення митних декларацій на бланку єдиного адміністративного документа» від 30.05.2012 року №651), невірно розраховано митну вартість, неправильно заповнена гр. 12, 45 ВМД, МКУ (а.с.44).

Як встановлено з матеріалів справи, декларантом надано до митного органу митну декларацію № UA209190.2019.059267 із зазначенням ціни товару 3800 швейцарських франків та на підтвердження ціни також надано рахунок-фактура (інвойс) від 14.07.2019 (а.с. 26-27) де також вказано вартість придбавання автомобіля 3800 швейцарських франків.

Таким чином, на переконання суду, декларант надав відповідачу всі необхідні документи, які давали можливість встановити дійсну митну вартість товару за ціною рахунку рахунок-фактуру (інвойс) від 14.07.2019 виданого нерезидентом юридичною особою Automobile Manda GmbH (Thurfeldstrasse 20, 9220, Bischofszell TG).

Відтак, подані позивачем до митного оформлення документи, зокрема рахунок-фактура (інвойс), за назвою і змістом відповідали вимогам пунктів 1, 3 ч.2 ст.53 Митного кодексу України.

Відповідачем прийнято Рішення про коригування митної вартості товарів від 10.09.2019 №UA209000/2019/000390/2 з підстав того, що митна вартість заявлена декларантом не може бути визнана у зв`язку з відсутністю документального підтвердження митної вартості та не поданням зокрема платіжних документів, однак не взято до уваги, що на час подання митної декларації, рахунок-фактура (інвойс) від 14.07.2019 є тим документом, що виданий продавцем фірмою Automobile Manda GmbH (Thurfeldstrasse 20, 9220, Bischofszell TG) і який засвідчує дійсну вартість придбаного автомобіля в сумі 3800 швейцарських франків, а також власний акт огляду товарів в якому чітко вказано про пошкодження атомобіля.

Згідно правової позиції Верховного Суду, викладеної в постанові від 20.02.2018 за результатом розгляду справи №809/1884/16, посилання відповідача на те, що сума, яка зазначена в рахунку-фактурі (інвойсі), поданому декларантом, не була підтверджена, є безпідставними, оскільки положення статті 53 Митного кодексу України не містять вимог щодо додаткового підтвердження ціни, вказаної у документах, які підтверджують митну вартість товару.

Судом встановлено з матеріалів справи, що на рахунку-фактурі міститься відмітка «betrag dankend erhalten» (а.с.26), що згідно перекладу означає «оплату прийнято» (а.с.27).

До матеріалів справи позивачем надано лист продавця Automobile Manda GmbH (Thurfeldstrasse 20, 9220, Bischofszell TG) підтвердження про оплату, згідно якого вказано, що сума 3800 швейцарських франків за автомашину Subaru Legacy Outback (номер кузова НОМЕР_3 ) здійснена у повному обсязі готівкою. Продаж автомашини Subaru Legacy Outback здійснено згідно законів Швейцарії і підтверджується договором купівлі-продажу автомашини, що була у використанні, від 14.07.2019. Інші квитанції законом не передбачені (а.с.32-33).

Суд звертає увагу також, що на час придбання автомобіля Subaru Legacy Outback пробіг складав 239302 км., тобто є значним і впливає на вартість транспортного засобу.

Також судом встановлено, що згідно з долученого позивачем висновку №8047 експертного автотоварознавчого дослідження по зверненню ОСОБА_1 від 15.09.2019 експерта ОСОБА_2 , вартість автомобіля Subaru Legacy Outback, ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , що ввезений на митну територію України 25.08.2019, визначеного в межах виконання даного дослідження, становила 96468,40 грн (а.с.53-59).

Суд зазначає, що згідно пункту 28 Рішення про коригування митної вартості товарів від 10.09.2019 №UA209000/2019/000390/2, розрахована декларантом митна вартість товару вказана 3800 швейцарських франків за курсом валюти 25,666575 дорівнює 97574,79 гривень.

Покликання відповідача про встановлені неточності в інших поданих документах жодним чином не впливають на правові підстави заявленого позову та суть спору в цілому та в сукупності не можуть бути підставами для прийняття рішення про коригування митної вартості автомобіля.

Відповідно до оскаржуваного рішення про коригування митної вартості товарів, митна вартість транспортного засобу визначена за резервним методом у зв`язку з наявністю у митного органу цінової інформації з системи АСАУР ДФС. Другий та третій метод не застосовані у зв`язку з відсутністю в органу доходів і зборів та декларанта інформації про ідентичні та подібні (аналогічні) товари; четвертий та п`ятий метод не застосовані з причин відсутності вартісної основи для розрахунку митної вартості в органу доходів і зборів.

Суд зазначає, що спрацювання системи управління ризиками є лише рекомендацією посадовій особі органу доходів і зборів більш детально проаналізувати умови зовнішньоекономічної операції, та не може бути безумовною підставою для відмови в оформленні товару за самостійно заявленою декларантом митною вартістю товарів. Різниця між вартістю товару, задекларованого особою та вартістю схожих товарів, що розмитнювалися цією особою чи іншими особами у попередніх періодах також: не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не є підставою для автоматичного збільшення митної вартості товарів до показників автоматизованої системи аналізу та управління ризиками.

Такий висновок суду відповідає позиції Верховного Суду, викладеній в постанові від 19.02.2019 в справі №805/2713/16-а.

Під час розгляду справи, відповідачем не доведено наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення позивачем митної вартості товарів за першим методом, натомість позивач підтвердив заявлену митну вартість товарів належними документами. Зазначене, в свою чергу, свідчить про відсутність підстав для коригування митної вартості імпортованого позивачем транспортного засобу та протиправність прийнятого митницею рішення та, на підставі такого, картки відмови у прийнятті митної декларації.

З урахуванням вищевикладеного, суд дійшов висновку що оскаржувані рішення відповідача прийняті не у спосіб, що визначений Конституцією та законами України, не обґрунтовано, без з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), не відповідає вимогам ч. 2 ст. 2 КАС України, а відповідно підлягає скасуванню.

Згідно з нормами частини другої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

За приписами вимог пункту 4 частини першої статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Відповідно до положень статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з нормами частин першої, другої статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановленим статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

На підставі викладеного, зважаючи на всі наведені обставини в їх сукупності та з урахуванням того, що відповідачем доводи позовної заяви не спростовані, суд дійшов висновку, що позовні вимоги належить задовольнити.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Щодо судових витрат, а саме судового збору підтвердженого позивачем квитанцією №62683 від 28.01.2020 на суму 840, 80 грн та квитанцією №62694 від 28.01.2020 на суму 840,80 грн, у відповідності до вимог ст.139 КАС України, такі належить присудити на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Галицької митниці Держмитслужби.

Разом з тим, позивачем заявлено вимогу про стягнення за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача судові витрати, зокрема витрати за проведення експертизи.

Відповідно до статті 132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:1) на професійну правничу допомогу;2) сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду;3) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз;4) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;5) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Згідно з ч. 4 ст. 134 Кодексу адміністративного судочинства України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

У відповідності до ч. 7 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Згідно з долученого акту наданих послуг від 15.09.2019 ФОП ОСОБА_2 надав ОСОБА_1 послуги : визначення вартості відновлювального ремонту, з коефіцієнтом фізичного зносу, вартості матеріального збитку, визначення ринкової вартості, пошкодженого транспортного засобу Subaru Legacy Outback, ідентифікаційний номер НОМЕР_3 . Висновок №8047 від 15.09.2019. Вартість послуг складає : огляд КТЗ 1000 грн, дослідження КТЗ 2500 грн, разом 3500 грн.

На підтвердження оплати послуги, до матеріалів справи долучено квитанцію до прибуткового касового ордеру №8047 від 13.09.2019 на суму 3500 грн.

Згідно з долученого акту наданих послуг від від 03.03.2020 ФОП ОСОБА_2 надав ОСОБА_1 послуги : визначення вартості відновлювального ремонту, з коефіцієнтом фізичного зносу, вартості матеріального збитку, визначення ринкової вартості, пошкодженого транспортного засобу Subaru Legacy Outback, ідентифікаційний номер НОМЕР_3 . Висновок №9966 від 03.03.2020. Вартість послуг складає : дослідження КТЗ 1000 грн.

На підтвердження оплати послуги, до матеріалів справи долучено квитанцію до прибуткового касового ордеру №9966 від 27.02.2020 на суму 1000 грн.

Також надано до матеріалів справи договір про надання експертних послуг №9966 від 27.02.2020 укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

Враховуючи вищевикладене, а також документальне підтвердження наданих експертом послуг, суд вважає обґрунтованими доводи про покладення на відповідача судових витрат у вигляді витрат пов`язаних із проведенням експертиз в сумі 4500 грн.

Керуючись ст. ст. 2, 8-10, 14, 72-79, 90, 139, 241-246, 250, Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ухвалив:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Визнати протиправним та скасувати Рішення Львівської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів №UA209000/2019/000390/2 від 10.09.2019.

3. Визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення Львівської митниці ДФС №UA209190/2019/01027 від 11.09.2019.

4. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Галицької митниці Держмитслужби (вул. Костюшка, 1, м. Львів, 79000; ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний код: НОМЕР_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ) судовий збір в сумі 1681,60 грн (одна тисяча шістсот вісімдесят одна гривня, 60 копійок).

5. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Галицької митниці Держмитслужби (вул. Костюшка, 1, м. Львів, 79000; ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний код: НОМЕР_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ) понесені судові витрати у вигляді витрат пов`язаних із проведенням експертиз в сумі 4500,00 грн (чотири тисячі п`ятсот гривень, 0 копійок).

Рішення може бути оскаржене, згідно зі ст. 295 КАС України, протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили, згідно зі ст. 255 КАС України, після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складений 10.04.2020.

Суддя Коморний О.І.