Справа № 524/5284/16-а
Суддя: Берназюк Я.О.
Дата ухвалення: 2020-04-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

09 квітня 2020 року

Київ

справа №524/5284/16-а

адміністративне провадження №К/9901/33374/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: судді-доповідача Берназюка Я.О., судді Желєзного І.В., судді Коваленко Н.В., розглянувши в письмовому провадженні у касаційному порядку адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Управління соціального захисту населення Автозаводського району Департаменту праці, соціального захисту населення та питань АТО виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії

за касаційною скаргою ОСОБА_1

на постанову Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 29 листопада 2016 року (прийняту у складі головуючого судді Рибалки Ю.В.) та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 30 січня 2017 року (постановлену у складі колегії: головуючого судді Резнікової С.С., суддів Старостіна В.В., Бегунца А.О.),

В С Т А Н О В И В :

Короткий зміст позовних вимог

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області з адміністративним позовом до Управління соціального захисту населення Автозаводського району Департаменту праці, соціального захисту населення та питань АТО виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області, в якому просив суд:

визнати протиправними дії Управління соціального захисту населення Автозаводського району департаменту праці, соціального захисту населення та питань АТО виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області щодо відмови в реалізації законного права на отримання пільг з оплати комунальних послуг;

зобов`язати Управління соціального захисту населення Автозаводського району департаменту праці, соціального захисту населення та питань АТО виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області відновити надання ОСОБА_1 пільг - 50% знижки плати за користування житлом та комунальними послугами шляхом поновлення у Єдиному автоматизованому реєстрі осіб, які мають право на пільги з 7 листопада 2015 року;

зобов`язати відповідача подати протягом двох місяців, з дня набрання судовим рішенням законної сили, звіт про виконання постанови суду.

Короткий зміст рішень судів попередніх інстанцій

Постановою Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 29 листопада 2016 року, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 30 січня 2017 року, відмовлено в задоволенні позову.

Суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, приймаючи рішення про відмову у задоволенні позову, виходив з того, що у відповідача були відсутні правові підстави для надання позивачу пільг на оплату житлово-комунальних послуг, оскільки вказані пільги не передбачені чинним законодавством, зокрема Законом України «Про Національну поліцію», а тому позовні вимоги позивача є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Короткий зміст та обґрунтування вимог касаційної скарги

Не погоджуючись з рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, позивач звернувся з касаційною скаргою до Вищого адміністративного суду України, в якій просив скасувати рішення судів попередніх інстанцій та прийняти нове рішення, яким задовольнити позов у повному обсязі.

Касаційна скарга обґрунтована тим, що суди попередніх інстанцій дійшли помилкових висновків про поширення на спірні правовідносини у цій справі Порядку надання пільг окремим категоріям громадян з урахуванням з урахуванням середньомісячного сукупного доходу сім`ї, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №389 від 4 червня 2015 року, та змін, внесених Законом України №1166-VII від 27 березня 2014 року «Про запобігання фінансової катастрофи та створення умов для економічного зростання в Україні» в статтю 22 Закону України «Про міліцію», яка встановлює державні гарантії соціального захисту працівникам міліції.

З огляду на вищенаведене, позивач вважає, що починаючи з 30 листопада 2010 року, згідно із Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», та відповідно будучи звільненим зі служби позивач і члени його сім`ї набули право довічно на 50 % знижки по оплаті жилої площі, комунальних послуг, а також палива.

Позиція інших учасників справи

28 березня 2017 року до суду надійшли заперечення відповідача на касаційну скаргу позивача, в яких зазначається, що рішення судів першої та апеляційної інстанцій є законними та обґрунтованими, прийнятими з правильним застосуванням норм матеріального права та при дотриманні норм процесуального права, тому просить залишити касаційну скаргу без задоволення, а рішення судів першої та апеляційної інстанцій - без змін.

Процесуальні дії у справі та клопотання учасників справи

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 3 березня 2017 року відкрито касаційне провадження у справі №524/5284/16-а, витребувано адміністративну справу та запропоновано сторонам надати заперечення на касаційну скаргу, однак розгляд справи цим судом не був закінчений.

У зв`язку із початком роботи Верховного Суду, на виконання підпункту 4 пункту 1 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, чинній з 15 грудня 2017 року, далі - КАС України) матеріали цієї справи передано до Верховного Суду.

Суддя-доповідач ухвалою від 8 квітня 2020 року прийняв до провадження адміністративну справу №524/5284/16-а та призначив її до розгляду в порядку письмового провадження за наявними матеріалами без повідомлення та виклику учасників справи колегією у складі трьох суддів з 9 квітня 2020 року.

При розгляді цієї справи в касаційному порядку учасниками справи клопотань заявлено не було.

Встановлені судами попередніх інстанцій обставини справи

Судами попередніх інстанцій на підставі наявних у матеріалах справи доказів встановлено, що позивачу ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з сім`єю, на підставі довідки Управління державного департаменту України з питань виконання покарань в Полтавській області від 16 листопада 2010 року №1/6-215 надавалася 50% знижка на оплату житлово-комунальних послуг, відповідно до статті 22 Закону України "Про міліцію", пункту 5 статті 23 Закону України "Про Державну кримінально-виконавчу службу".

7 листопада 2015 року у зв`язку з набранням чинності пункту 5 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про Національну поліцію», Закон України «Про міліцію» втратив чинність, а отже позивачу припинено надання відповідної знижки.

Також судами встановлено, що позивач звернувся до відповідача з заявою про відновлення з дня скасування належних йому пільг, відповідно до статті 22 Закону України «Про міліцію». Відповідь не отримав, відповідних доказів її отримання суду не надано.

13 червня 2016 року позивач повторно звернувся до відповідача з заявою про відновлення з дня скасування належних йому пільг, відповідно статті 22 Закону України «Про міліцію», частини п`ятої статті 23 Закону України «Про Державну кримінально-виконавчу службу».

15 червня 2016 року відповідач листом №09-6832 повідомив позивача, що дію пільги на житлово-комунальні послуги з 1 липня 2015 року припинено на підставі Закону України від 28 грудня 2014 року №76-VІІІ "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України", постанови Кабінету Міністрів України від 4 квітня 2015 року №389.

Позивач, не погодившись із такими діями відповідача, звернувся до суду з позовом.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

Оцінка висновків судів попередніх інстанції доводів учасників справи

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам касаційної скарги, а також виходячи з меж касаційного перегляду справи, визначених статтею 341 КАС України, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з положенням частини четвертої статті 328 КАС України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частин першої, другої та третьої статті 242 КАС України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Крім того, стаття 2 та частина четверта статті 242 КАС України встановлюють, що судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, а саме бути справедливим та неупередженим, своєчасно вирішувати спір у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Зазначеним вимогам процесуального закону постанова Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 29 листопада 2016 року та ухвала Харківського апеляційного адміністративного суду від 30 січня 2017 року відповідають, а доводи касаційної скарги є необґрунтованими з огляду на наступне.

Згідно зі статтею 19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та способом, передбаченими Конституцією та законами України.

Відповідно до частини четвертої статті 22 Закону України «Про міліцію» від 20 грудня 1990 року №565-XII (далі - Закон №565-XII), в редакції, чинній на час призначення позивачу спірної пільги, працівникам міліції та членам їх сімей надається 50 % знижка по оплаті жилої площі, комунальних послуг, а також палива.

Згідно з частиною шостою цієї ж статті за працівниками міліції, звільненими зі служби за віком, хворобою або вислугою років, зберігається право на пільги за цим Законом.

На підставі підпунктів «а» та «в» пункту 68 розділу ІІ Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» в статтю 22 Закону №565-XII внесено зміни: частину четверту доповнено словами «в межах норм, встановлених законодавством», а частину шосту доповнено словами «якщо середньомісячний сукупний доход сім`ї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців не перевищує величини доходу, який дає право на податкову соціальну пільгу у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України».

Однак, зміни, внесені в підпункт «в» пункту 68 розділу II Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України», визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), згідно з Рішенням Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року №10-рп/2008.

Пунктом 12 розділу ІІ Закону України «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні» від 27 березня 2014 року №1166-VII частини шосту та сьому статті 22 Закону №565-XII викладено у такій редакції: «За працівниками міліції, звільненими зі служби за віком, хворобою або вислугою років, зберігається право на пільги згідно з цим Законом. Пільги, передбачені частинами четвертою, п`ятою цієї статті, надаються за умови, якщо розмір середньомісячного сукупного доходу сім`ї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців не перевищує величини доходу, який дає право на податкову соціальну пільгу, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України».

Законом України від 28 грудня 2014 року №76-VІІІ "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України" (далі - Закон №76-VІІІ) внесені зміни в Закон №565-XII і частина сьома статті 22 викладена у новій редакції, згідно якої пільги, передбачені частинами четвертою, п`ятою та шостою цієї статті, надаються за умови, якщо розмір середньомісячного сукупного доходу сім`ї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців не перевищує величини доходу, який дає право на податкову соціальну пільгу, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до вказаного Закону, Кабінетом Міністрів України 4 червня 2015 року прийнято постанову №389, яка набрала чинності 1 липня 2015 року та якою затверджено Порядок надання пільг окремим категоріям громадян з урахуванням середньомісячного сукупного доходу сім`ї.

Вказаним Порядком визначено механізм реалізації права на отримання пільг з оплати послуг за користування житлом (квартирна плата, плата за послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій), комунальних послуг (централізоване постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення, газо - та електропостачання, централізоване опалення, вивезення побутових відходів), паливом, скрапленим газом, телефоном, а також послуг із встановлення квартирних телефонів (далі - пільги) залежно від середньомісячного сукупного доходу сім`ї осіб, які мають право на пільги згідно із законодавчими актами.

Згідно з пунктом 2 цього Порядку дія останнього поширювалась на осіб, які мають право на пільги за соціальною ознакою згідно із Законом №565-XII.

З 7 листопада 2015 року у зв`язку з набуттям чинності Законом України «Про Національну поліцію» від 2 липня 2015 року №580-VIII (далі - Закон №580-VIII) втратив чинність Закон №565-XII, відповідно до статті 22 якого позивач мав право на 50 % знижку по сплаті за користування житлом, комунальними послугами, та паливом.

Абзацами 2 та 3 підпункту 15 Прикінцевих та Перехідних положень Закону №580-VIII встановлено, що за колишніми працівниками міліції, у тому числі пенсіонерами, а також членами їхніх сімей, іншими особами зберігаються пільги, компенсації і гарантії, передбачені цим Законом для колишніх поліцейських, членів їхніх сімей, інших осіб.

Отже, Закон №580-VIII не містить норм, які б передбачали пільги, а саме 50-відсоткову знижку по оплаті жилої площі, комунальних послуг, не тільки для колишніх міліціонерів, але і для тих, які виходять на пенсію після вступу цього закону в силу.

Конституційний Суд України у пункті 3 мотивувальної частини Рішення від 3 жовтня 1997 року №4-зп у справі про набуття чинності Конституцією України зазначив, що конкретна сфера суспільних відносин не може бути водночас врегульована однопредметними нормативними правовими актами однакової сили, які за змістом суперечать один одному. Звичайною є практика, коли наступний у часі акт містить пряме застереження щодо повного або часткового скасування попереднього. Загальновизнаним є й те, що з прийняттям нового акта, якщо інше не передбачено самим цим актом, автоматично скасовується однопредметний акт, який діяв у часі раніше.

Враховуючи те, що останнім в часі є Закон №580-VIII, то пріоритетними в даному випадку є положення саме цього Закону.

Враховуючи викладене, колегія суддів Верховного Суду вважає, що суди попередніх інстанцій дійшли вірного висновку про те, що відповідач, відмовляючи позивачу у наданні пільги, як пенсіонеру МВС України, у вигляді 50 % знижки по оплаті жилої площі, комунальних послуг, палива та електроенергії, діяв на підставі та у спосіб, що передбачені чинним законодавством України.

Зазначені висновки суду узгоджуються із позицією Верховного Суду, викладеною, зокрема, в постановах від 20 лютого 2018 року у справі №484/655/16-а, від 17 квітня 2018 року у справі №243/4524/16-а, від 19 березня 2019 року у справі №183/7517/15 (2-а/183/13/16), від 20 березня 2019 року у справі №367/6940/16-а та від 15 травня 2019 року у справі №159/1783/16-а.

Посилання позивача на те, що таку пільгу встановлено йому довічно також є безпідставним, оскільки дія пільги нерозривно пов`язана з дією закону, яким її передбачено. У разі втрати законом чинності дія передбаченої ним пільги також припиняється.

Згідно з імперативними вимогами статті 341 КАС України, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги; на підставі встановлених фактичних обставин справи лише перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального та дотримання норм процесуального права.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

У відповідності до частини першої статті 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Враховуючи наведене, Верховний Суд не встановив неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень і погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанцій у справі.

Рішення судів першої та апеляційної інстанцій у цій справі є законними та обґрунтованими і не підлягають скасуванню, оскільки суди, всебічно перевіривши обставини справи, вирішили спір у відповідності з нормами матеріального права та при дотриманні норм процесуального права, в оскаржених судових рішеннях повно і всебічно з`ясовані обставини в адміністративній справі з наданням оцінки всім аргументам учасників справи, а доводи касаційної скарги їх не спростовують.

Висновки щодо розподілу судових витрат

Оскільки колегія суддів залишає в силі рішення суду першої та апеляційної інстанцій, то відповідно до статті 139 КАС України судові витрати не підлягають новому розподілу.

Керуючись статтями 341, 345, 349, 350, 355, 356, 359 КАС України,

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 29 листопада 2016 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 30 січня 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий Я.О. Берназюк

Судді: І.В. Желєзний

Н.В. Коваленко