Справа № 712/1325/20
Суддя: Троян Т. Є.
Дата ухвалення: 2020-04-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 712/1325/20
Провадження № 2-а/712/53/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 квітня 2020 року м. Черкаси

Соснівський районний суд м. Черкаси у складі:

головуючого/судді - Троян Т.Є.

за участю секретаря - Ліпатової Н.Г.

розглянувши в спрощеному позовному провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Черкаській області Департаменту патрульної поліції, поліцейського взводу № 1 роти № 1 батальйону Управління патрульної поліції в Черкаській області старшого сержанта поліції Кравченка Максима Григоровича про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

Представник позивача - адвокат Макєєв В.Ф. звернувся до суду з адміністративним позовом в інтересах ОСОБА_1 до поліцейського взводу № 1 роти № 1 батальйону Управління патрульної поліції в Черкаській області старшого сержанта поліції Кравченка Максима Григоровича про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, посилаючись на те, що 28 січня 2020 року старшим сержантом поліції Кравченком М.Г. було винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення серії НК № 358328 про порушення ОСОБА_1 п. 2.1 а ПДР та скоєння ним адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 ст.126 КУпАП. У постанові зазначено, що ОСОБА_1 28.01.2020 о 22:48 год. в м. Черкаси, керуючи транспортним засобом Volkswagen Transporter номерний знак НОМЕР_1 керував автомобілем з неосвітленими задніми державними номерними знаками та на вимогу поліцейського не пред`явив посвідчення водія та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу.

Вказав, що постанова про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вказане порушення є незаконною, необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню в зв`язку з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків поліцейського фактичним обставинам справи.

Посадовими особами патрульної поліції не надано належних та допустимих доказів того, що позивач 28.01.2020 здійснив зазначене у постанові правопорушення. Обов`язок доведення провини покладається на посадових осіб патрульної поліції, а наявними доказами не підтверджується припущення щодо скоєння позивачем адміністративного правопорушення. Отже, поліцейський неправомірно виніс оскаржувану постанову.

Зазначив, що оскільки позивач не має юридичної освіти, то для оскарження постанови від 28.01.2020 він звернувся за правовою допомогою до адвоката Макєєва В.Ф., з яким уклав договір про надання правничої допомоги, за умовами якого ОСОБА_1 має сплатити адвокату гонорар у розмірі 4517 грн. Тому понесені позивачем витрати в сумі 4517 грн. підлягають поверненню з Державного бюджету України за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

Просить скасувати постанову поліцейського взводу № 1 роти № 1 батальйону УПП в Черкаській області старшого сержанта поліції Кравченка М.Г. серії НК № 358328 від 28.01.2020, якою ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 425 грн. за ч. 1 ст. 126 КУпАП. Стягнути з Державного бюджету України за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати в розмірі 4517, 00 грн.

Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 12 лютого 2020 року по справі відкрито спрощене позовне провадження.

Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 11 березня 2020 року до справи в якості відповідача залучене Управління патрульної поліції в Черкаській області Департаменту патрульної поліції.

Відповідно до ст. 257 КАС України, за правилами спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь - яка справа, віднесена до юрисдикції адміністративного суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.

Положеннями ч. 5 ст. 262 КАС України визначено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь якої зі сторін про інше. За клопотання однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Згідно ст. 258 КАС України суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 263 КАС України, суд розглядає за правилами спрощеного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справи щодо стягнення грошових сум, які ґрунтуються на рішеннях суб`єкта владних повноважень, щодо яких завершився встановлений цим Кодексом строк оскарження та сума яких не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного позовного провадження, судове засідання в справі не проводилось та особи, які беруть участь у справі не викликались.

26.02.2020 відповідачем надіслані на адресу суду надані копії відеозаписів на оптичному носії загальним об`ємом 6,54 ГБ щодо факту фіксації адміністративного правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 126 КУпАП.

24.03.2020 у визначений законодавством термін представником відповідача скерований відзив на адміністративний позов, відповідно до якого просить відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог. Зазначив, що 28.01.2020 близько 22 год. 48 хв. відповідач 2 ніс службу по забезпеченню публічної безпеки і порядку в м. Черкаси шляхом патрулювання на службовому автомобілі та виконував службові обов`язки відповідно повноважень, передбачених Законом України «Про Національну поліцію». В цей час відповідач 2 став свідком того, як по вул.. Смілянській водій керував транспортним засобом «Volkswagen Transporter», державний номерний знак якого не освітлений у темну пору доби, чим порушив п. 2.9.в) ПДР України. Після чого, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 35 ЗУ «Про Національну поліцію», п. 2.4. ПДР водієві вищевказаного транспортного засобу було подано сигнали про зупинку, визначені п. 8.9 ПДР, а саме шляхом увімкнення проблискових маячків синього та червоного кольорів та увімкнення спеціального звукового сигналу. Вищевказані вимоги про зупинку, всупереч положенням п. 3.2. та п.8.9 б) ПДР, водієм були проігноровані та автомобіль збільшив швидкість, намагаючись зникнути з поля зору у дворах будинків № 4 та № 6 по вул. 30-річчя Перемоги . Згодом даний транспортний засіб був зупинений поблизу одного із під`їздів буд. № 126/2 по вул. Смілянській. Інспектор, звертаючись до позивача, представився, згідно з ч. 2 ст. 35 ЗУ «Про Національну поліцію» проінформував про вищезазначене порушення ПДР, за що передбачена відповідальність за ч. 6 ст. 121 КУпАП, а також порушення п. 8.9. б) ПДР, за що передбачена відповідальність за ст. 122-2 КУпАП. В подальшому інспектор оголосив законні вимоги щодо пред`явлення посвідчення водія та свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, на що позивач відповів відмовою, оскільки йому не було пред`явлено доказів вчиненого правопорушення. Після ознайомлення з доказами, а саме відеозаписом з автомобільного відео реєстратора, закріпленого у службовому автомобілі працівників поліції, позивачем також вищевказані документи не були пред`явлені, незважаючи на неодноразові вимоги та попередження про адміністративну відповідальність за ст. 126 КУпАП. В подальшому були встановлені анкетні дані позивача за обліками Інформаційного порталу Національної поліції України а, у відповідності до вимог ст. 279 КУпАП, з врахуванням положень ст. 280 КУпАП, здійснено розгляд справи про адміністративне правопорушення, в ході проведення якого позивачеві були роз`яснені його права, передбачені ст. 63 Конституції України, а також право особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, передбачені ст. 268 КУпАП. Розглянувши справу у відповідності до положень ст. 258 КУпАП з дотриманням вимог ст. 283 КУпАП з врахуванням ч. 2 ст. 33 КУпАП, ст.ст. 251, 252 КУпАП було винесено постанову НК № 358328 за ч. 6 ст. 121 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 425 грн. Надалі відповідач згідно ст. 285 КУпАП ознайомив позивача із постановою та вручив її копію. Також позивачеві було роз`яснено зміст ст.ст. 307, 308 КУпАП щодо порядку виконання постанови про накладення штрафу та ст. 289 КУпАП щодо порядку оскарження постанови. Окрім того, відносно позивача були складені протоколи про адміністративні правопорушення за ст. 122-2 КУпАП та за ч. 1 ст. 130 КУпАП. Крім того вказав, що незгода позивача з пред`явленими доказами чи вчиненим правопорушенням не звільняє його від обов`язку пред`явити на вимогу працівників поліції посвідчення водія та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу. Щодо стягнення з суб`єкта владних повноважень на користь позивача витрат на правничу допомогу заперечував, оскільки будь-яких документів, які б містили детальний опис робіт, виконаних адвокатом, та які б підтверджували здійснення ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, як того вимагають положення ст. 134 КАС України, до матеріалів справи не долучено. До того ж сума витрат з надання правничої допомоги є неспівмірною із сумою штрафу.

Суд, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 5 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом, зокрема, визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Судом встановлено, що 28 січня 2020 року поліцейським взводу № 1 роти № 1 БУПП в Черкаській області старшим сержантом поліції Кравченком М.Г. винесено постанову про адміністративне правопорушення серія НК № 358328 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425,00 грн.

Виходячи зі змісту оскаржуваної постанови, 28 січня 2020 року о 22 год. 48 хв. в м. Черкаси, водій керував автомобілем з неосвітленим заднім державним номерним знаком та на законну вимогу поліцейського не пред`явив посвідчення водія та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чим порушив п. 2.1 а ПДР України, та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Поліцейські, під час оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, керуються наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 року №1395 «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення усфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі».

Відповідно до п. 4 Розділу 1 Інструкції, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу. Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п`ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП.

Згідно п. п. 1, 2, 8 Розділу 3 Інструкції, справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, за місцем проживання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за місцем реєстрації транспортного засобу та на місці вчинення адміністративного правопорушення. Постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п`ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. За відсутності цієї особи справа розглядається лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи (стаття 268 КУпАП).

До інших технічних несправностей, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація транспортного засобу забороняється в розумінні п.п. 31.4.3. «а» ПДР України є те, що така експлуатація забороняється за наявності технічних несправностей і невідповідності вимогам щодо кількості, типу, кольору, розміщення і режиму роботи зовнішніх світлових приладів, якщо вони не відповідають вимогам конструкції транспортного засобу.

Відповідно до 5.1 ДСТУ 3649:2010. Колісні транспортні (далі ДСТУ) засоби, технічний стан КТЗ повинен відповідати вимогам законодавства, чинної нормативної документації щодо безпеки дорожнього руху і охорони навколишнього середовища та вимогам підприємства-виробника.

Згідно п.п. 6.1.5 ДСТУ кількість, колір та наявність ПЗС (прилад зовнішній світловий) на КТЗ (колісний транспортний засіб) визначають згідно з таблицею 1.

Відповідно до п.п. 6.1.7.1 ДСТУ, Габаритні вогні, контурні вогні та знак автопоїзда повинні функціювати у сталому режимі. Ліхтар освітлення заднього номерного знака має вмикатися одночасно з габаритними вогнями та надійно освітлювати поверхню номерного знака.

Таким чином, вказаними правилами, нормами і стандартами передбачено, що, зокрема автомобіль Volkswagen Transporter, яким керував позивач, повинен відповідати певним вимогам щодо своєї конструкції, режиму роботи приладів, їх комплектації тощо. Вимогами до конструкції, зокрема, передбачено, що вказаний транспортний засіб повинен мати Ліхтар освітлення номерного знака, який укомплектований джерелами світла, тобто лампою, яка має працювати чи не працювати у певному режимі роботи. Враховуючи те, що позивач рухався в темну пору доби ліхтар освітлення номерного знака повинен працювати належним чином, що відповідає вимогам щодо конструкції транспортного засобу.

Так, відповідно до положень п. 2.3 ПДР України для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: а) перед виїздом перевірити і забезпечити технічно справний стан і комплектність транспортного засобу, правильність розміщення та кріплення вантажу; б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно частини 1 статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Завданням КУпАП є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Відповідно до частини п`ятої статті 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані, зокрема: знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху.

Відповідно до пункту 1.1. ПДР ці правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Згідно пункту 1.9 ПДР особи, які порушують ПДР, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії; реєстраційний документ на транспортний засіб (пункт 2.1.а, б) ПДР).

На вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1. (пункт 2.4. а) ПДР).

Аналогічні положення закріплені законодавцем також у статті 16 Закону України «Про дорожній рух» від 30 червня 1993 року №3353-XII.

А саме, водій зобов`язаний мати при собі та на вимогу поліцейського, пред`являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (стаття 16 Закону України «Про дорожній рух»).

Виходячи з наведених вище правових норм право органів Національної поліції перевіряти наявність зазначених у пункті 2.1 ПДР України документів кореспондується із обов`язком водія мати при собі та на вимогу працівника поліції пред`явити такі документи.

У відповідності до частини 1 статті 126 КУпАП, керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

З пояснень відповідача вбачається, що позивач керував транспортним засобом, державний номерний знак якого не освітлювався, що і стало підставою для зупинки водія.

Стаття 35 Закону України «Про Національну поліцію» передбачає випадки, в яких поліцейський може зупиняти транспортні засоби. До них відноситься, зокрема, якщо водій порушив ПДР.

З аналізу вищенаведених норм вбачається, що згідно законодавства України на вимогу поліцейського, водій транспортного засобу зобов`язаний пред`являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб.

Разом з тим, як вбачається з відеозапису реєстратора закріпленим на форменому одязі патрульного, позивач відмовився пред`явити посвідчення водія та реєстраційний документ на транспортний засіб для перевірки на вимогу працівника поліції, що вказує на правомірність притягнення його до відповідальності та накладення адміністративного стягнення на підставі частини першої статті 126 КУпАП.

Згідно з пунктом 1 статті 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Стаття 72 КАС України передбачає, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Так, судом встановлено, що оскаржувана постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії НК № 358328 від 28 січня 2020 року складена з огляду на відмову позивача пред`явити посвідчення водія відповідної категорії та реєстраційного документа на транспортний засіб, цей факт підтверджується матеріалами справи і встановлено відеозаписом реєстратора закріпленим на форменому одязі патрульного.

Суд наголошує, право органів Національної поліції перевіряти наявність посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб кореспондується із обов`язком водія мати при собі та на вимогу працівника поліції пред`явити такі документи.

Відтак доводи позивача стосовно необґрунтованості винесення постанови, а саме факту не здійснення правопорушення, за яке передбачена відповідальність за частиною першою статті 126 КУпАП, спростовуються матеріалами справи.

З урахуванням викладених обставин, вбачається, що у відповідача по справі були наявні достатні підстави вважати, що особа вчинила правопорушення. Існування наведених обставин і зумовило виникнення в інспектора поліції права на реалізацію повноважень вимагати у позивача пред`явлення документів, що підтверджують відповідне право особи.

Дані висновки узгоджуються з позицією Вищого адміністративного суду України, викладеної в ухвалі від 06.04.2016 у справі № 753/457/16-а.

Водночас вищевказані нормативно правові акти були проаналізовані Вищим адміністративним судом України при розгляді касаційної скарги по справі К/800/9435/17 (К/800/13010/17) та зроблено наступний правовий висновок, який полягає в тому, що на вимогу поліцейського водій транспортного засобу зобов`язаний пред`являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а також поліс обов`язкового страхування власників наземних транспортних засобів, а не виконання свого обов`язку та не пред`явлення для перевірки вищевказаних документів, вказує на правомірність винесеної постанови інспектором про притягнення позивача до адміністративної відповідальності на підставі ч. 1 ст. 126 КУпАП, оскільки подальше не виконання вимоги інспектора патрульної поліції щодо пред`явлення вищевказаних документів не виключає адміністративну відповідальність за дії позивача, якими він вже вчинив склад адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення (ухвала Вищого адміністративного суду України від 11 липня 2017 року).

Аналогічний висновок також міститься в Постанові Верховного Суду від 25.09.2019 у справі № 127/19283/17.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 порушив вимоги Правил дорожнього руху. Отже, при прийнятті рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності інспектором не було порушено права позивача. Оскаржувана постанова складена повноважною особою, за своєю формою і змістом відповідає нормам закону, розмір штрафу відповідає вимогам санкції ч. 1 ст. 126 КУпАП, а інспектор патрульної поліції при винесенні постанови діяв на підставі закону та в межах наданих йому повноважень.

Відповідно до ст. 245 Кодексу адміністративного судочинства України, діючи в межах наданих адміністративному суду повноважень, проаналізувавши наведені доводи з приводу заявлених позовних вимог, оцінивши наявні у справі докази, суд приходить до висновку, що адміністративний позов ОСОБА_1 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, є необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню.

Щодо витрат на правничу допомогу, суд зазначає наступне.

Відповідно до частин 1 та 3 (пункт 1) статті 132 та частин 1 - 4 ст. 134 КАС України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до ч. 5 ст. 134 КАС України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із ціною позову та (або) значенням справи для сторони.

Згідно з ч. 7 ст.139 КАС України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

До позовної заяви наданий ордер адвокат Макєєва В.Ф. та копія свідоцтва про право заняття адвокатською діяльністю Макєєва В.Ф. Однак не наданий Договір про надання правової допомоги, Акт про надані послуги, детальний опис робіт, виконаних адвокатом, не визначена вартість послуги адвоката за одну годину, а тому позов в частині стягнення витрат на правничу допомогу також не підлягає до задоволення.

Враховуючи викладене та керуючись ст. 2, 5, 7, 126, 245, 251, 252, 254, 256, 268 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ст. 2, 4, 5, 6, 7, 72, 211, 217, 241, 245, 246, 262, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ВИРІШИВ :

Відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Черкаській області Департаменту патрульної поліції, поліцейського взводу № 1 роти № 1 батальйону Управління патрульної поліції в Черкаській області старшого сержанта поліції Кравченка Максима Григоровича про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Рішення суду може бути оскаржене у відповідності до ч. 4 ст. 286 Кодексу адміністративного судочинства України протягом десяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду. До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи через суд першої інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано або за результатом розгляду справи судом апеляційної інстанції.

Головуючий: Т.Є. Троян