Справа № 560/457/20
Суддя: Козачок І.С.
Дата ухвалення: 2020-04-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 560/457/20
РІШЕННЯ
іменем України

10 квітня 2020 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Козачок І.С. розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання виплатити грошову компенсацію за невикористані календарні дні додаткової відпустки учаснику бойових дій за 2017 рік, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що проходив службу у військовій частині НОМЕР_1 , у період з 26.05.2017 року по 07.10.2017 року брав участь в антитерористичній операції в районі с. Успенівка, Донецької області, що підтверджується довідкою про безпосередню участь особи в антитерористичній операції. Позивач зазначає, що набувши статус учасника бойових дій, отримав право на додаткову відпустку, яка за період служби не надавалась і грошова компенсація за неї при звільнені не виплачувалась.

На звернення позивача про виплату компенсації відповідач зазначив, що оскільки додаткова відпустка учаснику бойових дій не належить до переліку відпусток, які надаються попри існування особливого періоду, а є пільгою, грошова компенсація за невикористані дні цієї відпустки виплачена бути не може.

Позивач вважає, що на час прийняття наказу про виключення його зі списків особового складу військовою частиною не проведено повний розрахунок в частині виплати вказаної грошової компенсації.

Провадження у справі відкрите за правилами спрощеного позовного провадження.

Відповідач подав відзив, у якому покликається на те, що грошова компенсація за невикористані дні додаткової відпустки за 2017 рік позивачу не виплачувалась, оскільки позивач не мав права на її одержання у 2017 році, оскільки лише у квітні 2018 року отримав статус учасника бойових дій та відповідне посвідчення, відтак просить у задоволенні позову відмовити.

Дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд виходить з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 проходив службу у військовій частині НОМЕР_1 на посаді водія автомобільного взводу аеродромно-будівельної роти, 04 квітня 2018 року отримав посвідчення учасника бойових дій, що підтверджується копією посвідчення серії НОМЕР_2 .

Згідно з довідкою про безпосередню участь в антитерористичній операції ОСОБА_1 у період з 26.05.2017 року по 07.10.2017 року безпосередньо брав участь в антитерористичній операції в районі с.Успенівка, Донецької області.

14 грудня 2017 року наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №247 на підставі наказу командира 352 окремого інженерно-аеродромного батальйону Повітряних Сил Збройних Сил України від 05 грудня 2017 року №11-РС позивача звільнено з військової служби у запас, виключено зі списків особового складу військової частини, всіх видів забезпечення та проведено розрахунок за час служби.

Позивач у 2019 році звернувся до військової частини НОМЕР_1 з заявою про виплату йому грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки, на що отримав відповідь від 18.12.2019 року про те, що в особливий період надання цієї додаткової відпустки припиняється, відтак при звільненні військовослужбовця компенсація за неї не виплачується.

Вирішуючи спір, суд виходить з наступного.

Правовий статус ветеранів війни визначає Закон України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22.10.1993 №3551-XII. Учасниками бойових дій відповідно до статті 5 Закону є особи, які брали участь у виконанні бойових завдань по захисту Батьківщини у складі військових підрозділів, з`єднань, об`єднань всіх видів і родів військ Збройних Сил діючої армії (флоту), у партизанських загонах і підпіллі та інших формуваннях як у воєнний, так і у мирний час.

Процедуру надання та позбавлення статусу учасника бойових дій особам, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення чи у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, визначає Порядок надання статусу учасника бойових дій особам, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 20.08.2014 №413. Відповідно до Порядку статус учасника бойових дій надається особам, зазначеним у пункті 2 цього Порядку, в разі залучення їх до проведення антитерористичної операції чи здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях на строк не менше ніж 30 календарних днів, у тому числі за сукупністю днів перебування в районах її проведення.

Встановлено, що ОСОБА_1 у період з 26.05.2017 року по 07.10.2017 року безпосередньо брав участь в антитерористичній операції та у квітні 2018 року набув статус учасника бойових дій.

Згідно з п.12 статті 12 Закону №3551-ХІІ "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" учасникам бойових дій надаються такі пільги, зокрема, як використання чергової щорічної відпустки у зручний для них час, а також одержання додаткової відпустки із збереженням заробітної плати строком 14 календарних днів на рік.

Стаття 4 Закону України від 05 листопада 1996 року «Про відпустки» передбачає у тому числі інші додаткові відпустки, передбачені законодавством. Відповідно до статті 16-2 Закону №504/96-ВР учасникам бойових дій, статус яких визначений Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», надається додаткова відпустка зі збереженням заробітної плати тривалістю 14 календарних днів на рік.

Згідно з пунктом 8 статті 10-1 Закону №2011-ХІІ військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, додаткові відпустки у зв`язку з навчанням, творчі відпустки та соціальні відпустки надаються відповідно до Закону України «Про відпустки». Інші додаткові відпустки надаються їм на підставах та в порядку, визначених відповідними законами України.

Абзацом 3 пункту 14 статті 10-1 Закону №2011-ХІІ передбачено, що у рік звільнення зазначених в абзацах першому та другому цього пункту військовослужбовців зі служби у разі невикористання ними щорічної основної або додаткової відпустки їм виплачується грошова компенсація за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки.

Хоча норми Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» не обмежують та не припиняють право учасника бойових дій на отримання грошової компенсації за всі невикористані дні додаткової відпустки, право на відпустку він набуває лише після офіційного підтвердження відповідного статусу учасника бойових дій під час проходження військової служби в особливий період з моменту оголошення мобілізації.

Оскільки позивач на момент звільнення з військової служби у запас у грудні 2017 року ще не набув статус учасника бойових дій, у нього не виникло право на одержання у 2017 році вказаної додаткової відпустки.

Отже, оскільки право на додаткову відпустку позивач у 2017 році не набув, у військової частини на момент звільнення його зі служби не виник обов`язок нарахувати та виплатити компенсацію за невикористані дні цієї додаткової відпустки. Натомість, позивач міг набути право на таку відпустку вже за 2018 рік.

У адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідачем доведена правомірність висновку про те, що під час звільнення позивача зі служби у 2017 році відповідач не допустив протиправну бездіяльність, не виплативши йому компенсацію, оскільки позивач на той момент ще не набув права на вказану додаткову відпустку. Зважаючи на це, позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

у задоволенні адміністративного позову - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складене 10 квітня 2020 року

Позивач:ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_3 )
Відповідач:Військова частина НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ - НОМЕР_4 )

Головуючий суддя І.С. Козачок