Справа № 480/1911/20
Суддя: М.М. Шаповал
Дата ухвалення: 2020-04-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 квітня 2020 р. Справа № 480/1911/20

Сумський окружний адміністративний суд у складі судді - Шаповала М.М., розглянувши в порядку спрощеного провадження в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області про зобов`язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 просить суд:

- зобов`язати відповідача призначити та виплачувати позивачу з 25.02.2020 пенсію державного службовця відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" у розмірі 60 % суми заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування згідно з довідками ГУ ДПС у Сумській області від 25.02.2020 № 22/013 та № 23/013, зарахувавши до стажу державної служби стаж роботи в податкових органах 21 рік 02 місяці 05 днів, визначені довідкою ГУ ДПС у Сумській області від 25.02.2020 № 1216/Х/18-28-11-01-20.

В обґрунтування позову зазначено, що позивач звернувся до відповідача із заявою про перехід з пенсії за віком, призначено відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", на пенсію за віком згідно Закону України "Про державну службу". Листом відповідач відмовив позивачу в призначенні пенсії відповідно до Закону України "Про державну службу", у зв`язку з тим, що посади посадових осіб державної податкової служби не належать до посад, віднесених до категорій посад державної служби, та основним критерієм для зарахування періоду роботи на посаді державного службовця до стажу, який дає право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" є встановлення за займаною посадою відповідного рангу. Позивач вважає відмову відповідача про призначення пенсії відповідно до вимог Закону України "Про державну службу" протиправною, необґрунтованою та такою, що не відповідає вимогам чинного законодавства.

27.03.2020 ухвалою суду відкрито провадження та ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Від представника ГУ ПФУ в Сумській області до суду надійшов відзив на позов, у якому відповідач просив відмовити у задоволенні позовних вимог. В обґрунтування своєї позиції зазначив, що позивачу відмовлено у призначення пенсії відповідно до Закону України "Про державну службу", оскільки посади керівних працівників і спеціалістів державної податкової адміністрації (інспекції) не належать до посад, віднесених до категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України "Про державну службу".

Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні докази в їх сукупності відповідно до вимог ст. 90 КАС України, суд визнає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Як встановлено матеріалами справи, ОСОБА_1 , перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Сумській області з 22.01.2015 та отримує пенсію за віком, призначену відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

25.02.2020 позивач звернувся до ГУ ПФУ в Сумській області із заявою про перехід з пенсії за віком на пенсію державного службовця, відповідно до Закону України "Про державну службу".

Листом без номера та дати ГУ ПФУ в Сумській області відмовлено позивачу у призначенні пенсії відповідно до Закону України "Про державну службу". Відмова мотивована тим, що основним критерієм, який визначає підстави для зарахування періоду роботи особи на посад державного службовця до стажу, який дає право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" є встановлення за займаною посадою відповідного рангу. Посади керівних працівників і спеціалістів державної податкової адміністрації (інспекції) не належать до посад, віднесених до категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України "Про державну службу". Таким чином, органом ПФУ зроблено висновок, що ОСОБА_1 не має права на призначення пенсії відповідно до Закону України "Про державну службу" (а.с. 5).

Вказуючи на відсутність у позивача права на пенсію згідно Закону України "Про державну службу" з підстав недостатності стажу державної служби, відповідач не врахував службу позивача в органах податкової служби, посилаючись на їх неналежність до державної служби.

Проте, суд вважає такі доводи відповідача необґрунтованими, з огляду на наступне.

Так, записами у трудовій книжці підтверджено, що ОСОБА_1 з 18.05.1990 прийнятий на посаду начальника відділу оподаткування кооперативних організацій та податку з обороту ДПІ по Сумській області (а.с. 9).

15.07.1994 позивач прийняла Присягу державного службовця (а.с. 9, 14).

До 14.04.2014 позивач безперервно працював на різних посадах в органах державної податкової служби.

Відповідно до п. 344.1 ст. 344 Податкового кодексу України пенсійне забезпечення посадових осіб контролюючих органів, крім діючих у них підрозділів податкової міліції, здійснюється в порядку та на умовах, передбачених Законом України "Про державну службу".

При цьому період роботи зазначених осіб (у тому числі тих, яким присвоєні спеціальні звання) у контролюючих органах зараховується до стажу державної служби та стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, що дає право на призначення пенсії відповідно до Закону України "Про державну службу" незалежно від місця роботи на час досягнення віку, передбаченого зазначеним Законом.

Порядком обчислення стажу державної служби, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 283 від 03.05.1994 (чинного до 01.05.2016, тобто в період проходження позивачем служби в податкових органах) визначались посади і органи, час роботи в яких зараховується до стажу державної служби.

Згідно п. 2 вказаного Порядку до стажу державної служби зараховується робота (служба), зокрема, на посадах керівних працівників і спеціалістів в апараті органів прокуратури, судів, нотаріату, дипломатичної служби, митного контролю, внутрішніх справ, служби безпеки, розвідувальних органів, інших органів управління військових формувань, Держспецзв`язку, Адміністрації Держспецтрансслужби, державної податкової та контрольно-ревізійної служби, Держфінінспекції, її територіальних органів.

З 01 травня 2016 року набрав чинності Закон України "Про державну службу" від 10.12.2015 року № 889-VIII (далі - Закон № 889-VIII), яким передбачено певні особливості пенсійного забезпечення державних службовців.

Відповідно до п. 12 "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 889-VІІІ для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України "Про державну службу" (Відомості Верховної Ради України, 1993, № 52, ст. 490 із наступними змінами) та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" (Відомості Верховної Ради України, 1993, № 52, ст. 490 із наступними змінами) у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Частиною 1 статті 37 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 № 3723-ХІІ передбачено, що на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що періоди роботи позивача на посадах в органах державної податкової служби (із присвоєнням спеціального звання), відповідачем неправомірно не враховано у стаж роботи на посадах державної служби.

Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 19.06.2018 по справі № 465/7218/16-а.

Як встановлено частиною другою статті 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Статтею 19 Конституції України закріплено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд вважає, що відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не надав до суду достатньо належних і допустимих доказів в обґрунтування свого рішення щодо відмови у призначенні позивачу пенсії на підставі Закону України "Про державну службу", а тому рішення відповідача підлягає скасуванню.

Також, суд зазначає, що відповідно до частини 3 статті 45 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

Отже, порушене право позивача має бути відновлено шляхом зобов`язання відповідача призначити ОСОБА_1 пенсію державного службовця з дати звернення, а саме з 25.02.2020.

Суд зазначає, що позивачем в позовній заяві заявлено вимогу про призначення пенсії в розмірі 60 відсотків суми заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

З цього приводу суд зазначає, що вказаний розмір пенсії передбачено для осіб, які на час призначення пенсії перебували на державній службі, тоді як для осіб, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, пенсія призначається у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Враховуючи те, що конкретний розмір пенсії визначено в статті 37 Закону України "Про державну службу", суд вважає за необхідне зобов`язати ГУ ПФУ в Сумській області призначити позивачу пенсію державного службовця за вислугу років на підставі ст. 37 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 № 3723-XII.

За таким обставин, позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню повністю.

На підставі ч. 1 ст. 139 КАС України на користь позивача належить стягнути понесені ним судові витрати зі сплаті судового збору, сплаченого при поданні позовної заяви до суду.

Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241- 246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області про зобов`язання вчинити дії задовольнити.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області призначити та виплачувати ОСОБА_1 з 25.02.2020 пенсію державного службовця відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" у розмірі 60 % суми заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування згідно з довідками ГУ ДПС у Сумській області від 25.02.2020 № 22/013 та № 23/013, зарахувавши до стажу державної служби стаж роботи в податкових органах 21 рік 02 місяці 05 днів, визначені довідкою ГУ ДПС у Сумській області від 25.02.2020 № 1216/Х/18-28-11-01-20.

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картка платника податків НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області (вул. Пушкіна, 1, м. Суми, 40009, код 21108013) судовий збір у розмірі 840,80 грн.

Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення. Апеляційні скарги до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи подаються через Сумський окружний адміністративний суд.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя М.М. Шаповал