Справа № 420/4380/19
Суддя: Шляхтицький О.І.
Дата ухвалення: 2020-04-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 квітня 2020 р.м.ОдесаСправа № 420/4380/19
Головуючий в 1 інстанції: Танцюра К.О.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача Шляхтицького О.І.,

суддів: Семенюка Г.В., Домусчі С.Д.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 07 жовтня 2019 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту освіти і науки Одеської обласної державної адміністрації про визнання бездіяльності протиправною та стягнення оплати вимушеного прогулу,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог.

У липні 2019 року ОСОБА_1 звернулась з адміністративним позовом про визнання протиправною бездіяльності директора Департаменту освіти і науки Одеської обласної державної адміністрації щодо неприйняття рішення про призначення ОСОБА_1 , у порядку переведення з Департаменту освіти і науки Донецької обласної державної адміністрації на відповідну вакантну посаду державної служби категорії Б у Департаменті освіти і науки Одеської обласної державної адміністрації, зобов`язання директора Департаменту освіти і науки Одеської обласної державної адміністрації призначити ОСОБА_1 , у порядку переведення з Департаменту освіти і науки Донецької обласної державної адміністрації на відповідну вакантну посаду державної служби категорії Б у Департаменті освіти і науки Одеської обласної державної адміністрації, стягнення з Департаменту освіти і науки Одеської обласної державної адміністрації на користь ОСОБА_1 оплати вимушеного прогулу за період з 01.10.2018 по день призначення її у порядку переведення з Департаменту освіти і науки Донецької обласної державної адміністрації на відповідну вакантну посаду державної служби категорії Б у Департаменті освіти і науки Одеської обласної державної адміністрації (з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог).

В обґрунтування позовних вимог зазначалось, що з 2006 року вона перебуває на державній службі, а з жовтня 2015 року по вересень 2018 року обіймала посаду директора департаменту освіти і науки Донецької обласної державної адміністрації.

Відповідно до наданого Департаментом освіти і науки Одеської обласної державної адміністрації листа від 25.09.2018 за № 1748/01/52-05 розпорядженням голови Донецької обласної державної адміністрації від 28.09.2018 № 152/7-18-рк «Про кадри» ОСОБА_1 було звільнено із займаної посади директора Департаменту освіти та науки Донецької облдержадміністрації за переведенням для подальшої роботи в Департаменті освіти і науки Одеської обласної державної адміністрації. Позивач зазначала, що 01.10.2018 вона звернулась до Департаменту освіти і науки Одеської обласної державної адміністрації з приводу призначення її на відповідну вакантну посаду державної служби категорії «Б» у вказаному Департаменті з урахуванням професійної підготовки та професійної компетентності з представленням при цьому усіх необхідних документів та у ході бесіди особисто з Головою Департаменту ОСОБА_2 їй було повідомлено, що на даний час вакантні посади державної служби категорії «Б» у Департаменті освіти і науки Одеської обласної державної адміністрації відсутні, про можливість працевлаштування (призначення на посаду) буде повідомлено. Позивач зазначала, що вона неодноразово зверталась до відповідача із заявою при призначення на посаду за переведенням, однак відповідне рішення прийнято не було. Також ОСОБА_1 зазначала, що листом від 12.06.2019 № 0-65/07/52-05/2 за результатами розгляду заяви від 24.05.2019 відповідачем було відмовлено у призначенні її на вакантну посаду у Департаменті освіти і науки Одеської обласної державної адміністрації переведенням відповідно до статті 41 Закону України «Про державну службу» з посиланням на нез`явлення до Департаменту та ненаданням заявником документів, необхідних для призначення, що не відповідає дійсності. Позивач, посилаючись на положення Закону України «Про державну службу» та КЗпП зазначила, що бездіяльність відповідача щодо не прийняття рішення про призначення її на посаду державного службовця суперечить приписам Закону України "Про державну службу", Кодексу законів про працю України та порушує право позивача обіймати посаду державного службовця, а тому є протиправною.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Одеський окружний адміністративний суд рішенням від 07 жовтня 2019 року у задоволенні адміністративного позову відмовив.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі зазначено, що рішення судом першої інстанції ухвалене з порушенням норм процесуального та неправильним застосуванням норм матеріального права, неповним з`ясуванням судом обставин, що мають значення для справи, невідповідністю висновків суду обставинам справи, у зв`язку з чим просить його скасувати та ухвалити нове рішення, яким адміністративний позов задовольнити.

Апелянт, мотивуючи власну правову позицію, акцентує на таких обставинах і причинах незаконності і необґрунтованості оскаржуваного судового рішення:

- у розпорядженні голови Донецької обласної державної адміністрації від 28.09.2018 № 152/7-18-рк "Про кадри" щодо звільнення із займаної посади директора Департаменту освіти та науки Донецької облдержадміністрації за переведенням для подальшої роботи в Департаменті освіти і науки Одеської обласної державної адміністрації зазначена заява ОСОБА_1 від 24.09.2018;

- не обов`язковість подання заяви про прийняття на роботу згідно з КЗпП.

Розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для її задоволення.

Обставини справи.

Суд першої інстанції встановив, що Листом № 1748/01/52-06 від 25.09.2018 директор Департаменту освіти і науки Одеської обласної державної адміністрації звернувся до голови Донецької обласної державної адміністрації Куць О.І. з проханням про звільнення ОСОБА_1 за переведенням для подальшої роботи у Департаменті освіти і науки Одеської обласної державної адміністрації.

Розпорядженням голови Донецької обласної державної адміністрації від 28.09.2018 № 152/7-18-рк ОСОБА_1 було звільнено з посади директора Департаменту освіти і науки облдержадміністрації, за переведенням для подальшої роботи у Департаменті освіти і науки Одеської обласної державної адміністрації, відповідно до статті 41 Закону України «Про державну службу», пункту 5 частини 1 статті 36 КЗпП України.

ОСОБА_1 звернулась до директора Департаменту освіти і науки Одеської обласної державної адміністрації із заявою від 05.03.2019, згідно якої просила повідомити причини, за яких переведення її на рівнозначну або нижчу посаду у Департаменті освіти і науки Одеської обласної державної адміністрації не реалізовано та прийняти рішення про призначення ОСОБА_1 на відповідну вакантну посаду державної служби категорії «Б» у вказаній установі.

Також встановлено, що ОСОБА_1 звернулась до директора Департаменту освіти і науки Одеської обласної державної адміністрації із заявою від 24.05.2019 про невідкладне прийняття рішення про призначення її на відповідну вакантну посаду державної служби категорії «Б» у вказаній установі.

До того ж, ОСОБА_1 звернулась до директора Департаменту освіти і науки Одеської обласної державної адміністрації із заявою від 11.07.2019 про призначення її за переведенням на відповідну вакантну посаду державної служби категорії «Б» у вказаній установі.

Листом Департаменту освіти і науки Одеської обласної державної адміністрації від 12.06.2019 № 0-65/07/52-05/2, на повторну заяву від 24.05.2019 ОСОБА_1 повідомлено про неможливість її призначення на вакантну посаду Департаменту освіти і науки Одеської обласної державної адміністрації за переведенням відповідно до статті 41 Закону України «Про державну службу», оскільки після звільнення заявник не з`явилась до Департаменту і не надала необхідні для призначення документи.

Вказані обставини сторонами не заперечуються, а отже є встановленими.

Висновок суду першої інстанції.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що у відповідача були відсутні підстави для прийняття рішення про призначення позивача на відповідну посаду.

Колегія суддів вважає ці висновки суду першої інстанції правильними і такими, що відповідають вимогам статей 2, 6, 8, 9, 73, 74, 75, 76, 77, 78 КАС України, Законом України «Про державну службу» від 10 грудня 2015 року № 889-VIII (далі Закон № 889-VIII).

Джерела права й акти їх застосування та оцінка суду.

За змістом частини 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Надаючи оцінку правомірності дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у статті 2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури, встановлюючи при цьому чи прийняті (вчинені) ним рішення (дії): на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Закон № 889-VIII визначає принципи, правові та організаційні засади забезпечення публічної, професійної, політично неупередженої, ефективної, орієнтованої на громадян державної служби, яка функціонує в інтересах держави і суспільства, а також порядок реалізації громадянами України права рівного доступу до державної служби, що базується на їхніх особистих якостях та досягненнях.

На підставі пункту 2 частини 1 статті 41 Закону № 889-VIII передбачено, що державний службовець з урахуванням його професійної підготовки та професійних компетентностей може бути переведений без обов`язкового проведення конкурсу на рівнозначну або нижчу вакантну посаду в іншому державному органі, у тому числі в іншій місцевості (в іншому населеному пункті), - за рішенням суб`єкта призначення або керівника державної служби в державному органі, з якого переводиться державний службовець, та суб`єкта призначення або керівника державної служби в державному органі, до якого переводиться державний службовець.

За правилами частини 2 статті 41 Закону № 889-VIII визначено, що переведення здійснюється лише за згодою державного службовця.

Згідно з частиною 5 статті 1 статті 36 КЗпП України визначено, що підставами припинення трудового договору є переведення працівника, за його згодою, на інше підприємство, в установу, організацію або перехід на виборну посаду.

Відповідно до статті 24 КЗпП України передбачено, що особі, запрошеній на роботу в порядку переведення з іншого підприємства, установи, організації за погодженням між керівниками підприємств, установ, організацій, не може бути відмовлено в укладенні трудового договору.

Отже, приписами частини 2 статті 41 Закону № 889-VIII та частини 5 статті 1 статті 36 КЗпП України визначено, що переведення без обов`язкового проведення конкурсу на рівнозначну або нижчу вакантну посаду в іншому державному органі, здійснюється лише за згодою працівника.

В ході судового розгляду позивач зазначала, що 01.10.2018 вона прибула до Департаменту освіти і науки Одеської обласної державної адміністрації для працевлаштування за переведенням. Водночас, рішення Департаменту освіти і науки Донецької обласної державної адміністрації на відповідну вакантну посаду державної служби категорії Б у Департаменті освіти і науки Одеської обласної державної адміністрації прийнято не було. Проте, докази звернення ОСОБА_1 до відповідача 01.10.2018 із відповідною заявою від яка б свідчила про її згоду на переведення на рівнозначну або нижчу вакантну посаду в Департаменті освіти і науки Одеської обласної державної адміністрації, до суду не надано.

Водночас, при переведенні на посаду в інший орган позивач мала з`явитися до органу до якого здійснюється переведення, а саме до Одеської обласної державної адміністрації, наступного після звільнення робочого дня, або узгодити дату такого звернення, однак доказів зазначеного до суду не надано. Не надано до суду і доказів щодо вчасного повідомлення позивачем Одеської обласної державної адміністрації про її згоду на переведення до Одеської обласної державної адміністрації згідно листа директора Департаменту освіти і науки Одеської обласної державної адміністрації № 1748/01/52-06 від 25.09.2018.

З огляду на викладене, суд першої інстанції обґрунтовано прийняв доводи відповідача, що факт ненадання позивачем документів для призначення за переведенням було розцінено відповідачем як її відмову від такого призначення, а її звернення у березні, травні та липні 2019 року на підставі листа з пропозицією щодо переведення від 25.09.2018 є порушенням порядку та строків переведення.

Отже, враховуючи ОСОБА_1 після звільнення за переведенням згідно розпорядження голови Донецької обласної державної адміністрації від 28.09.2018 № 152/7-18-рк для подальшої роботи в Департаменті освіти і науки Одеської обласної державної адміністрації не звернулась до відповідача із відповідною заявою (згодою) про призначення на рівнозначну або нижчу вакантну посаду у вказаній установі, колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції, що у відповідача були відсутні підстави для прийняття рішення про призначення позивача на відповідну посаду, а тому позовні вимоги про визнання протиправною бездіяльності директора Департаменту освіти і науки Одеської обласної державної адміністрації щодо неприйняття рішення про призначення ОСОБА_1 , у порядку переведення з Департаменту освіти і науки Донецької обласної державної адміністрації на відповідну вакантну посаду державної служби категорії Б у Департаменті освіти і науки Одеської обласної державної адміністрації, є необґрунтованими та не належать задоволенню.

Водночас, не підлягає задоволенню і вимога ОСОБА_1 про стягнення з відповідача на користь ОСОБА_1 оплати вимушеного прогулу за період з 01.10.2018 по день призначення у порядку переведення з Департаменту освіти і науки Донецької обласної державної адміністрації на відповідну вакантну посаду державної служби категорії Б у Департаменті освіти і науки Одеської обласної державної адміністрації, враховуючи, що вказана вимога є похідною від заявленої позивачем позовної вимоги про визнання бездіяльності протиправною.

Відповідно до статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

В ході розгляду справи позивач не довів суду ті обставини, на які він посилався в обґрунтування заявлених вимог, а відповідач надав суду належні докази на підтвердження своїх заперечень проти позову.

Доводи апеляційної скарги.

Посилання апелянта на те, що у розпорядженні голови Донецької обласної державної адміністрації від 28.09.2018 № 152/7-18-рк "Про кадри" щодо звільнення із займаної посади директора Департаменту освіти та науки Донецької облдержадміністрації за переведенням для подальшої роботи в Департаменті освіти і науки Одеської обласної державної адміністрації зазначена заява ОСОБА_1 від 24.09.2018, колегія суддів відхиляє, адже саме по собі зазначення у розпорядженні про певну заяву не може достеменно свідчити про її наявність.

Доводи апелянта щодо не обов`язковості подання заяви про прийняття на роботу згідно з КЗпП колегія суддів відхиляє, оскільки висновок суду першої інстанції, що у відповідача були відсутні підстави для прийняття рішення про призначення позивача на відповідну посаду ґрунтується не на законодавчому закріпленні обов`язковості подання такої заяви, а на доведенні факту звернення позивача з відповідним проханням (згодою) про призначення на рівнозначну або нижчу вакантну посаду у вказаній установі.

Інші доводи апеляційної скарги, яким була дана оцінка в мотивувальній частині постанови, ґрунтуються на суб`єктивній оцінці фактичних обставин справи та доказів. Зазначені доводи не містять посилань на конкретні обставини чи факти або на нові докази, які б давали підстави для скасування рішення суду першої інстанції.

Отже, на підставі встановлених в ході судового розгляду обставин, суд першої інстанції правильно дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.

Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують. За таких обставин, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

З огляду на залишення рішення суду першої інстанції без змін відповідно до приписів статті 139 КАС України підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 308, 309, 315, 321, 322, 325 КАС України,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, рішення Одеського окружного адміністративного суду від 07 жовтня 2019 року у справі № 420/4380/19 залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках, передбачених підпунктами а), б), в), г) пункту 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Головуючий: О.І. Шляхтицький

Суддя: Г.В. Семенюк

Суддя: С.Д. Домусчі