Справа № 334/8256/19(2-а/334/67/20)
Суддя: Панченко О.М.
Дата ухвалення: 2020-04-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

08 квітня 2020 року м. Дніпросправа № 334/8256/19(2-а/334/67/20)

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Панченко О.М. (доповідач),

суддів: Чередниченка В.Є., Іванова С.М.,

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу Поліцейського ППП в місті Кривий Ріг УПП в Дніпропетровській області рядового поліції Гринь Владислава Владиславовича

на рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 20 лютого 2020 року у справі № 334/8256/19(2-а/334/67/20)

за позовом ОСОБА_1

до інспектора ППП в м. Кривий Ріг УПП Дніпропетровської області рядового поліції Гринь Владислава Владиславовича

про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,-

встановив:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати протиправною та скасувати постанову серії ЕАК № 1776832 від 22.11.2019 року, винесену відповідачем, про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП, якою накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255 грн за порушення п. 33 ПДР, а саме - вимоги знаку 3.3. - «Рух вантажних автомобілів заборонено»,

Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 20 лютого 2020 року позов задоволено.

Рішення суду вмотивовано тим, що постанова серії ЕАК №1567722 від 28.09.2019 року по справі про адміністративне правопорушення про накладення адміністративного стягнення на позивача не підтверджує наявність адміністративного правопорушення та інші обставини, що мають значення для прийняття рішення про притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, скаржник оскаржив його в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі відповідач посилається на порушення судом норм матеріального і процесуального права.

Зазначає в апеляційній скарзі, що в своєму позові позивач посилається майже на весь наказ 1395 та норми КУпАП але так і не зазначив, що саме інспектором під час розгляду справи було порушено, якої норми чинного законодавства останній не дотримався під час розгляду та винесення постанови про притягнення останнього до адміністративної відповідальності.

Відповідно до Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом МВС України від 07.11.2015 №1395, якою встановлено, що поліцейський під час підготовки до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує питання чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законного представника і адвоката. З відео, на якому зафіксовано розгляд справи, чітко вбачається, що вимоги щодо розгляду справи відповідач виконав, ознайомив позивача з правами, запропонував заявити клопотання.

Відповідно до ст. 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь- які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненням особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновками експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосується забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 252 КУпАП посадова особа оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю. Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Позивачу було роз`яснено порядок та строки оскарження постанови згідно зі ст. 287 - 289 КУпАП. Отже відповідачем вищезазначені вимоги закону, як суб`єктом владних повноважень, були дотримані в повному обсязі.

Крім того, просить суд врахувати судову практику, а саме рішення по справі № 213/4027/18 в спірному випадку позивачем зобов`язаний надати докази на підтвердження обставин, які викладені у позовній заяві, а також доказів на спростування факту вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КУпАП. Факт вчиненого правопорушення позивачем підтверджується відеозаписом, на якому зафіксовано, що автомобіль яким керував позивач знаходиться в зоні дії знаку, та й сам позивач цього не заперечує.

Доказів того, що факт правопорушення не мав місце з боку позивача, останній суду не надав. Факт скоєння правопорушення підтверджується складеною у відповідності до вимог КУпАП постановою про адміністративне правопорушення, відеозаписом та самим позовом.

По суті, позивач спотворює дійсні обставини справи з метою ухилитися від адміністративної відповідальності за вчинене ним адміністративне правопорушення, а тому його вимоги є безпідставними і задоволенню не підлягають.

Просить скасувати рішення суду першої інстанції та відмовити у задоволенні позову.

Позивач надіслав на адресу суду відзив на апеляційну скаргу, в якому заперечує проти задоволення апеляційної скарги. Просить рішення суду залишити без змін.

В судове засідання сторони, повідомлені в порядку ст. 268 КАС України про дату, час і місце судового розгляду справи, не прибули. Крім того, сторони повідомлені судом про заходи з приводу карантину, встановленого з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), проте клопотання про відкладення справи суду від учасників справи не надійшли. Справа розглядається без участі сторін.

Дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги дотримання судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права, апеляційний суд дійшов висновку, що скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серія ЕАК №1776832 від 22.11.2019 року, позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП і накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255 грн. Відповідно до оскаржуваної постанови, позивач, керуючи вантажним транспортним засобом, порушив вимогу знаку 3.3, а саме «Рух вантажних автомобілів заборонено», чим порушив п. 33 ПДР.

Суд врахував посилання позивача на те, що маршрутом його слідування не було встановлено забороняю чого знаку 3.3 «Рух вантажних автомобілів заборонено».

Відеозапису або письмових пояснень на спростовання показань позивача суду не надано.

При таких обставинах суд дійшов до висновку, що постанова серії ЕАК №1567722 від 28.09.2019 року по справі про адміністративне правопорушення про накладення адміністративного стягнення на позивача не підтверджує наявність адміністративного правопорушення та інші обставини, що мають значення для прийняття рішення про притягнення особи до адміністративної відповідальності, у зв`язку з чим підлягає скасуванню.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Згідно ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Виходячи з положень вказаної процесуальної норми, суд апеляційної інстанції не приймає до уваги доводи апеляційної скарги, що стосуються позовної заяви та її недоліків, які мали місце на думку відповідача.

Разом з тим, колегія суддів приймає до уваги, що в матеріалах справи міститься відеозапис, яким супроводжувався процес оформлення постанови про адміністративне правопорушення.

Колегія суддів погоджується із судом першої інстанції, що відеозаписом не зафіксований сам факт правопорушення.

Доводи відповідача стосовно того, що позивач не заперечував вчиненого правопорушення, не знайшли свого підтвердження, оскільки позивач зазначає, що дізнався про встановлення знаку лише від працівників поліції під час його зупинки.

Проте жодними належними доказами такий факт не підтверджений.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 року № 23-рп / 2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпціях, в тому числі, і закріпленої в статті 62 Конституції України презумпції невинуватості.

Така позиція Конституційного Суду України відповідає і правовим позиціям Європейського Суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), практика якого при розгляді справ судами в обов`язковому порядку використовується як джерело права відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини».

Відповідно до ч.1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 77 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

В рішенні від 21.07.2011 року у справі "Коробов проти України" ЄСПЛ висловив позицію, що суд має право обґрунтувати свої висновки лише доказами, що випливають з співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту. Тобто, таких, які не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується зі стандартом доведення "поза розумним сумнівом".

Сама постанова про притягнення до адміністративної відповідальності не є належним та допустимим доказом такого порушення.

Доводи апеляційної скарги щодо врахування судової практики, а саме - постанови Третього апеляційного адміністративного суду в справі 213/4027/18 не приймаються колегією суддів до уваги, оскільки процесуальним законом не передбачений такий обов`язок.

Виходячи з вищенаведеного також неможливо перекладення на позивача обов`язку доведення відсутності правопорушення, оскільки це було б порушенням презумпції невинуватості.

За таких обставин колегія суддів не може зробити висновок «поза розумним сумнівом» про наявність події, з якою пов`язане притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Згідно ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. 316, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

Постановив:

Апеляційну скаргу Поліцейського ППП в місті Кривий Ріг УПП в Дніпропетровській області рядового поліції Гринь Владислава Владиславовича на рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 20 лютого 2020 року у справі № 334/8256/19(2-а/334/67/20) залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили с дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя О.М. Панченко

суддя В.Є. Чередниченко

суддя С.М. Іванов