Справа № 640/6635/20
Суддя: Шейко Т.І.
Дата ухвалення: 2020-04-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 квітня 2020 року м. Київ № 640/6635/20

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі:

головуючого судді Шейко Т.І.,

розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу

за позовомОСОБА_1 , ОСОБА_2
до Приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Ярошенка Костянтина Юрійовича
проскасування постанов про стягнення основної винагороди
встановив:

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулись до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Ярошенка Костянтина Юрійовича, в якому просили:

-визнати неправомірною та скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Ярошенка Костянтина Юрійовича «Про стягнення з боржника основної винагороди» №61390863 від 25 лютого 2020 року, якою з ОСОБА_1 стягнуто основну винагороду у сумі 314 598,08 грн. (триста чотирнадцять тисяч п`ятсот дев`яносто вісім гривень 08 коп.);

- визнати неправомірною та скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Ярошенка Костянтина Юрійовича «Про стягнення з боржника основної винагороди» №61391162 від 25 лютого 2020 року, якою з ОСОБА_2 стягнуто основну винагороду у сумі 314 598,08 грн. (триста чотирнадцять тисяч п`ятсот дев`яносто вісім гривень 08 коп.).

Позовні вимоги позивачі мотивували тим, що на час прийняття оскаржуваних постанов приватний виконавець фактично не виконав рішення Деснянського районного суду м. Києва, яким визначено стягнути солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Кейт-Колект» заборгованості за кредитним договором №0 від 12 липня 2007 року у розмірі 128410 доларів США, відповідно, відсутні підстави для стягнення основної винагороди приватного виконавця. Крім того, відповідно до пункту 19 Порядку виплати винагород державним виконавцям та їх розміри і розмір основної винагороди приватного виконавця, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 вересня 2016 року №643, приватний виконавець не може стягнути солідарно з позивачів суму боргу за виконавчим листом більш ніж 3 145 980,80 грн. Тому розмір основної винагороди приватного виконавця не може перевищувати 314 598,08 грн., стягнутих з обох позивачів.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 23 березня 2020 року відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду на 07 квітня 2020 року.

У судове засідання 07 квітня 2020 року учасники справи не прибули, хоча належним чином повідомлялись про дату, час та місце проведення судового засідання.

03 квітня 2020 року через канцелярію суду надійшов від відповідача відзив на позов разом з матеріалами виконавчого провадження, в якому останній вказав на правомірність своїх дій та рішень та їх відповідність вимогам чинного законодавства.

В зв`язку з неявкою у судове засідання 07 квітня 2020 року учасників справи суд здійснив розгляд даної справи у порядку письмового провадження.

Суд, дослідивши матеріали справи, наявні в ній докази дійшов наступних висновків.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Визначає основи організації та діяльності з примусового виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб) органами державної виконавчої служби та приватними виконавцями, їхні завдання та правовий статус Закон України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Відповідно до частини першої статті 1 цього Закону примусове виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) покладається на органи державної виконавчої служби та у визначених Законом України "Про виконавче провадження" випадках - на приватних виконавців.

Частиною першою статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Рішення, що підлягають примусовому виконанню на підставі виконавчих документів визначені статтею 3 Закону України «Про виконавче провадження».

Зокрема, відповідно до пункту 1 частини першої цієї статті підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів - виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Ярошенком Костянтином Юрійовичем 25 лютого 2020 року на підставі виконавчого листа №2-400/11, виданого Деснянським районним судом м. Києва, яким ухвалено стягнути солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Кейт-Колект» заборгованості за кредитним договором №0 від 12 липня 2009 року у розмірі 128410 доларів США, відкрито виконавче провадження ВП №61390863, про що винесено відповідну постанову.

Згідно даної постанови боржником є ОСОБА_1 .

Пунктом 3 резолютивної частини постанови про відкриття виконавчого провадження ВП №61390863 від 25 лютого 2020 року постановлено стягнути з боржника основну винагороду приватного виконавця у розмірі 314598,08 грн.

Окрім того, 25 лютого 2020 року приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Ярошенком Костянтином Юрійовичем у виконавчому провадженні №61390863 винесено постанову про стягнення з боржника ОСОБА_1 основної винагороди у розмірі 314 598,08 грн.

Аналогічно, приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Ярошенком Костянтином Юрійовичем 25 лютого 2020 року на підставі виконавчого листа №2-400/11, виданого Деснянським районним судом м. Києва, яким ухвалено стягнути солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Кейт-Колект» заборгованості за кредитним договором №0 від 12 липня 2009 року у розмірі 128410 доларів США, відкрито виконавче провадження ВП №61391162, про що винесено відповідну постанову.

Згідно даної постанови боржником є ОСОБА_2 .

Пунктом 3 резолютивної частини постанови про відкриття виконавчого провадження ВП №61391162 від 25 лютого 2020 року постановлено стягнути з боржника основну винагороду приватного виконавця у розмірі 314598,08 грн.

Окрім того, 25 лютого 2020 року приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Ярошенком Костянтином Юрійовичем у виконавчому провадженні №61391162 винесено постанову про стягнення з боржника ОСОБА_2 основної винагороди у розмірі 314 598,08 грн.

У відповідності з частиною першою статті 26 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону.

Згідно частини п`ятої цієї статті виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

Частиною першою статті 31 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» встановлено, що за вчинення виконавчих дій приватному виконавцю сплачується винагорода.

Винагорода приватного виконавця складається з основної та додаткової (частина друга цієї статті).

Відповідно до частин третьої та четвертої цієї статті основна винагорода приватного виконавця залежно від виконавчих дій, що підлягають вчиненню у виконавчому провадженні, встановлюється у вигляді:

1) фіксованої суми - у разі виконання рішення немайнового характеру;

2) відсотка суми, що підлягає стягненню, або вартості майна, що підлягає передачі за виконавчим документом.

Основна винагорода приватного виконавця, що встановлюється у відсотках, стягується з боржника разом із сумою, що підлягає стягненню за виконавчим документом (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

Відповідно до частини сьомої статті 31 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» приватний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення основної винагороди, в якій наводить розрахунок та зазначає порядок стягнення основної винагороди приватного виконавця (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

Згідно з частиною третьою статті 45 Закону України «Про виконавче провадження» основна винагорода приватного виконавця стягується в порядку, передбаченому для стягнення виконавчого збору.

Так, відповідно до частини другої статті 27 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів.

Проте, частиною дев`ятою статті 31 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» визначено, що солідарні боржники несуть солідарний обов`язок із сплати основної винагороди.

Тобто, 10 відсотків від суми, що підлягає примусовому стягненню за виконавчим документом, як основна винагорода приватного виконавця, є сумою, що покладається солідарно на боржників, а не окремо на кожного.

Відповідач у своєму відзиві на позов щодо солідарного стягнення суми основної винагороди вказував на положення статті 543 Цивільного кодексу України, зауваживши, що у разі повного фактичного виконання рішення в рамках одного із відкритих виконавчих проваджень щодо боржників з солідарним стягненням, то друге виконавче провадження підлягає закінченню з тих самих підстав, таким чином сума боргу як і сума основної винагороди не може бути стягнута двічі.

Однак, з оскаржуваної постанови про стягнення з боржника основної винагороди від 25 лютого 2020 року у ВП №61390863, вбачається, що приватним виконавцем ухвалено стягнути з боржника ОСОБА_1 основну винагороду у сумі 314598,08 грн.

Аналогічно, у постанові про стягнення з боржника основної винагороди від 25 лютого 2020 року у ВП №61391162 приватним виконавцем ухвалено стягнути з боржника ОСОБА_2 основну винагороду у сумі 314598,08 грн.

При цьому, як постанова про стягнення з боржника основної винагороди від 25 лютого 2020 року у ВП №61390863, так і постанова про стягнення з боржника основної винагороди від 25 лютого 2020 року у ВП №61391162, не містить вказівки на солідарний обов`язок стягнення основної винагороди.

Вказаними постановами приватний виконавець поклав обов`язок по сплаті 10 відсотків від суми, що підлягає стягненню за виконавчим листом, і за своєю природою є основною винагородою, - окремо на кожного із боржників за виконавчим документом, що суперечить частині дев`ятій статті 31 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» (Закон №1403-VІІІ).

За змістом положень частин четвертої, п`ятої статті 31 Закону №1403-VІІІ основна винагорода приватного виконавця, що встановлюється у відсотках, стягується з боржника разом із сумою, що підлягає стягненню за виконавчим документом.

Якщо суму, передбачену в частині четвертій цієї статті, стягнуто частково, сума основної винагороди приватного виконавця, визначена як відсоток суми стягнення, виплачується пропорційно до фактично стягнутої суми.

Відповідно до вимог частини сьомої статті 31 Закону №1403-VІІІ приватний виконавець протягом трьох днів з дня відкриття виконавчого провадження здійснює розрахунок основної винагороди, ознайомлює з ним сторони виконавчого провадження, роз`яснює їм порядок сплати та стягнення основної винагороди приватного виконавця.

Тобто, слід відмітити, що станом на час відкриття виконавчих проваджень (25 лютого 2020 року) законодавством чітко розрізнялися поняття порядку сплати, в якій на переконання суду входить визначення розміру основної винагороди, та окремо порядку стягнення такої винагороди.

Як вже було зазначено вище, у відповідності з частиною дев`ятою статті 31 Закону №1403-VІІ солідарні боржники несуть солідарний обов`язок із сплати основної винагороди.

Порядок виплати винагород державним виконавцям та їх розмірів і розміру основної винагороди приватного виконавця, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 08 вересня 2016 року за №643 ( Постанова №643).

Так, у відповідності до пункту 19 Постанови №643 приватний виконавець, який забезпечив повне або часткове виконання виконавчого документа майнового характеру в порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження", одержує основну винагороду у розмірі 10 відсотків стягнутої ним суми або вартості майна, що підлягає передачі за виконавчим документом.

Суд наголошує, що пунктом 19 Постанови №643 чітко визначено умову, за якої приватний виконавець має право на одержання основної винагороди, а саме забезпечення повного або часткового виконання виконавчого документа майнового характеру, що в свою чергу дає право на отримання приватним виконавцем такої винагороди у розмірі 10 відсотків саме стягнутої ним суми.

Вказане повністю відповідає частині четвертій і п`ятій статті 31 Закону №1403-VІІІ.

Отож, в даному випадку мова йде про те, що для стягнення основної винагороди приватного виконавця повинно мати місце забезпечення повного або часткового виконання виконавчого документа.

Тобто, ключовим в такому випадку є слово "виконання" як реальний наслідок.

Крім вказаного, аналіз коментованого свідчить, що приватний виконавець має право на визначення (розрахунок) і як результат отримання основної винагороди виключно у розмірі 10 відсотків стягнутої ним суми.

Слід відмітити, що за змістом статті 45 Закону №1404-VІІІ розподіл стягнутих виконавцем з боржника за виконавчим провадженням грошових сум (у тому числі одержаних від реалізації майна боржника) здійснюється у такій черговості: у першу чергу повертається авансовий внесок стягувача на організацію та проведення виконавчих дій; у другу чергу компенсуються витрати виконавчого провадження, не покриті авансовим внеском стягувача; у третю чергу задовольняються вимоги стягувача та стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків фактично стягнутої суми або основна винагорода приватного виконавця пропорційно до фактично стягнутої з боржника суми (крім виконавчих документів про стягнення аліментів); у четверту чергу стягуються штрафи, накладені виконавцем відповідно до вимог цього Закону, та виконавчий збір або основна винагорода за виконавчими документами про стягнення аліментів.

Розподіл грошових сум у черговості, зазначеній у частині першій цієї статті, здійснюється в міру їх стягнення.

Основна винагорода приватного виконавця стягується в порядку, передбаченому для стягнення виконавчого збору.

Виходячи із послідовного аналізу даної правової норми, суд вважає за необхідне відмітити, що дана стаття встановлює черговість розподілу стягнутих виконавцем з боржника за виконавчим провадженням грошових сум (у тому числі одержаних від реалізації майна боржника), а також порядок стягнення основної винагороди приватного виконавця.

Частина третя даної норми, в свою чергу, визначає порядок стягнення основної винагороди, а не встановлення розміру, і тим паче не визначає розрахунок відповідного розміру, що врегульовується виключно абзацом 4 пункту 3 статті 31 Закону України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

За змістом частини другої статті 27 Закону №1404-VІІІ визначено, що виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів.

Водночас згідно вимог пункту 5 частини п`ятої статті 27 Закону №1404-VІІІ виконавчий збір не стягується, у разі виконання рішення приватним виконавцем.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 42 Закону №1404-VІІІ кошти виконавчого провадження складаються з виконавчого збору, стягнутого з боржника в порядку, встановленому статтею 27 цього Закону, або основної винагороди приватного виконавця.

З даного приводу слід зауважити, що законодавець розмежовує поняття розмір виконавчого збору і основної винагороди приватного виконавця, при цьому встановлює однаковий порядок їх стягнення, але різний порядок їх встановлення (визначення).

При цьому, розмір основної винагороди приватного виконавця, визначений спеціальними нормами Закону України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" та постановою Кабінету Міністрів України "Про затвердження Порядку виплати винагород державним виконавцям та їх розмірів і розміру основної винагороди приватного виконавця".

До того ж, основна винагорода має бути розрахована, у даному випадку, зважаючи на солідарне стягнення боргу за виконавчим документом.

При цьому, суд вважає за необхідне зазначити, що приватним виконавцем в оскаржуваних постановах в якості розрахунку суми основної винагороди приватного виконавця наведена лише формула, за якою має здійснюватись розрахунок винагороди. В той же час, вказуючи до стягнення 10 відсотків суми основної винагороди, а саме 314598,08 грн., виконавцем не зазначено суму, з якої відраховано ці 10 відсотків, при цьому, що за виконавчим документом сума заборгованості визначена у доларах США (128410 доларів США), а не у національній валюті і на час винесення оскаржуваних постанов фактично не стягнута.

Враховуючи вищевказане, суд не знайшов правових підстав вважати правомірним винесення приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Ярошенком Костянтином Юрійовичем постанови від 25 лютого 2020 року у ВП №61390863 про стягнення з боржника ОСОБА_1 основної винагороди у сумі 314598,08 грн. та постанови від 25 лютого 2020 року у ВП №61391162 про стягнення з боржника ОСОБА_2 основної винагороди у сумі 314598,08 грн.

Відтак позовні вимоги є обгрунтованими та підлягають задоволенню.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивач ОСОБА_1 є учасником бойових дій згідно посвідчення серії МВ №050003 від 14 квітня 2016 року, відповідно звільнений від сплати судового збору.

Згідно частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати за рахунок відповідача підлягають відшкодуванню позивачці ОСОБА_2 .

Керуючись статтями 2, 77, 139, 241-246, 287, 250, 251 Кодексу адміністративного судочинства України Окружний адміністративний суд міста Києва -

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до Приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Ярошенка Костянтина Юрійовича задовольнити.

Визнати неправомірною та скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Ярошенка Костянтина Юрійовича «Про стягнення з боржника основної винагороди» №61390863 від 25 лютого 2020 року, якою з ОСОБА_1 стягнуто основну винагороду у сумі 314 598,08 грн. (триста чотирнадцять тисяч п`ятсот дев`яносто вісім гривень 08 коп.).

Визнати неправомірною та скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Ярошенка Костянтина Юрійовича «Про стягнення з боржника основної винагороди» №61391162 від 25 лютого 2020 року, якою з ОСОБА_2 стягнуто основну винагороду у сумі 314 598,08 грн. (триста чотирнадцять тисяч п`ятсот дев`яносто вісім гривень 08 коп.).

Стягнути на користь ОСОБА_2 (рнокпп НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Ярошенка Костянтина Юрійовича (рнкопп НОМЕР_2 , 01001, м. Київ, пров. Музейний, 10, каб. 208) судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 3145,98 грн.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду в порядку та у строки, встановлені статтями 287, 295 - 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Т.І. Шейко