Справа № 160/12366/19
Суддя: Ніколайчук Світлана Василівна
Дата ухвалення: 2020-03-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Ніколайчук С.В.,
при секретарі судового засідання Федуркіній А.В.,
без участі представників сторін
09 грудня 2019 року товариство з обмеженою відповідальністю «Мокша-Сервіс» звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою до головного управління ДПС у Дніпропетровській області, у якій позивач просить:
На думку позивача, оскаржуване податкове повідомлення-рішення є протиправним та підлягає скасуванню, у зв`язку з чим він звернувся до суду з даним позовом та просить позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13.12.2019 року відкрито провадження в адміністративній справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання, за наявними у справі матеріалами.
На виконання вимог ухвали Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13.12.2019 року на адресу суду від відповідача 08.01.2020 року надійшов відзив на позовну заяву.
В наданому до суду відзиві зазначено, що відповідач не наділений повноваженнями тлумачення чинного витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки, сформованого 05.04.2019 року №1204-2398-НГО, а лише визначає суму орендної плати за наявними даними, отриманими від центральних органів виконавчої влади, що реалізують державну політику у сфері земельних відносин.
22.01.2020 року від представника позивача надійшла відповідь на відзив, в якій зазначено, що розмір ставки 3% під час розрахунку розміру орендної плати позивачем не змінювався та був застосований під час розрахунку розміру річної орендної плати за 2017 рік у податковій декларації з плати за землю. Відповідач неправомірно використав під час проведення перевірки позивача для визначення податкового зобов'язання з орендної плати за 2017 рік витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки від 05.04.2019 року.
В подальшому підготовче засідання перенесено на 03.03.2020р.
03.03.2020 року представником відповідача надані суду додаткові пояснення, в яких зазначено, що відповідач, приймаючи оскаржуване податкове повідомлення-рішення діяв на підставі чинного законодавства.
Призначено розгляд справи по суті у судовому засіданні 31.03.2020 року
10.03.2020 року від представника третьої особи надійшли письмові пояснення, в яких просив відмовити в задоволенні позовних вимог, зазначаючи, що сформований витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки містить інформацію, яка фактично відображає цільове використання земельної ділянки позивача з коефіцієнтом, який характеризує функціональне використання земельної ділянки, застосовується зі значенням 2,5.
В судове засідання, призначене на 31.03.2020 року, представники сторін не з'явились, надали суду клопотання про розгляд справи в письмовому провадженні.
Відповідно до ч. 1 ст. 205 Кодексу адміністративного судочинства України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
Згідно з ч. 9 ст. 205 Кодексу адміністративного судочинства України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з'явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.
З огляду на приписи ч. 1, ч. 9 ст. 205 Кодексу адміністративного судочинства України суд вважає за можливе здійснити судовий розгляд справи в порядку письмового провадження за наявними у справі доказами.
Суд, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, відзив та пояснення, оцінивши докази, які мають значення для розгляду і вирішення позову по суті, проаналізувавши застосування норм матеріального та процесуального права, встановив наступне.
За результатами перевірки складено акт від 22.10.2019 року №5526/04-36-05-04/23075511.
Не погоджуючись з прийнятим податковим повідомленням-рішенням, позивач звернувся з цим позовом до суду.
Вирішуючи спір по суті, суд виходить з таких міркувань.
Пунктом 2.2 договору визначено, що цільове використання земельної ділянки: землі житлової та громадської забудови.
Відповідно до п.1.1 договору підставою для надання земельної ділянки в оренду є рішення міської ради від 06.10.2010 року №257/61 та від 02.02.2011 року №216/8.
Згідно з п. 2 договору в оренду передається земельна ділянка загальною площею 0,0690 га.
Пунктом 8 договору визначено, що договір укладено на 10 років.
Відповідно до п. 10.1 договору зміна нормативної грошової оцінки земельної ділянки проводиться без внесення змін та доповнень до цього договору. Зазначені зміни відображаються лише у витягу з технічної документації щодо нормативної грошової оцінки земельної ділянки та розрахунку орендної плати, що є невід'ємними частинами договору.
- місце розташування земельної ділянки: м. Дніпропетровськ, Бабушкінський район, вул. Січових Стрільців, 93-М;
-площа земельної ділянки 0,0690 га;
-середня (базова) вартість земель населеного пункту, грн/кв.м.: 581,21;
-коефіцієнт Км2: 3,02;
-сукупний коефіцієнт КмЗ: 0,93;
-коефіцієнт Кф: 2,00;
-коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки: 1; 1,249; 1,433; 1,06;
-нормативна грошова оцінка земельної ділянки, грн.: 2252693,24 грн.
Отримавши від центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, відповідний витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки, що перебуває у користуванні ТОВ «Мокша-Сервіс» на виконання вимог п. 289.2 ст. 289 ПК України розрахувало річну суму орендної плати за 2017 рік, задекларувавши її в податковій декларації з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) за 2017 рік, застосувавши дані нормативної грошової оцінки земельної ділянки, зазначені у витязі від 18.05.2017 року №1/180517/03-07.
Позивачем відповідно до поданої податкової декларації з плати за землю були сплачені податки в повному обсязі.
Згідно з ч. 288.1статті 288 Податкового кодексу України, підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки.
У відповідності до пунктів288.4 статті288 Податкового кодексу України розмір та умови внесення орендної плати встановлюються у договорі оренди між орендодавцем (власником) і орендарем.
Згідно з пунктом 288.5 статті 288 Податкового кодексу України розмір орендної плати встановлюється у договорі оренди, але річна сума платежу:
288.5.1. не може бути меншою за розмір земельного податку;
288.5.2. не може перевищувати 12 відсотків нормативної грошової оцінки;
288.5.3. може перевищувати граничний розмір орендної плати, встановлений у підпункті 288.5.2, у разі визначення орендаря на конкурентних засадах.
Відповідно до пункту 286.1 статті 286 Податкового кодексу України підставою для нарахування земельного податку є дані державного земельного кадастру.
Центральні органи виконавчої влади, що реалізують державну політику у сфері земельних відносин та у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, у сфері будівництва щомісяця, але не пізніше 10 числа наступного місяця, а також за запитом відповідного контролюючого органу за місцезнаходженням земельної ділянки подають інформацію, необхідну для обчислення і справляння плати за землю, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Такими чином, Податковим кодексом України прямо визначено, що порядок надання інформації контролюючим органом, яка необхідна для обчислення та справляння земельного податку встановлюється Постановою Кабінету Міністрів України.
Так, згідно з пунктом 4 Порядку подання інформації про платників податків, об`єкти оподаткування та об`єкти, пов`язані з оподаткуванням, для забезпечення ведення їх обліку, а також обчислення та справляння податків і зборів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №1386 від 21.12.2011 року, Держгеокадастр та Мін`юст подають щомісяця до 10 числа, а також на запит територіального органу ДФС за місцезнаходженням земельної ділянки або ДФС інформацію, необхідну для обчислення і справляння плати за землю та єдиного податку.
Держгеокадастр - про земельні ділянки, зокрема про кадастровий номер земельної ділянки, дату реєстрації у Державному земельному кадастрі, дату державної реєстрації земельної ділянки (відповідно до державного акта на право власності на земельну ділянку або на право постійного користування земельною ділянкою чи договору оренди), площу відповідно до правовстановлюючих документів, цільове призначення та місце розташування земельної ділянки, дату та значення нормативної грошової оцінки, частку кожного із співвласників земельної ділянки (у разі коли земельна ділянка перебуває у спільній частковій власності), а також про землевласників або землекористувачів, зокрема найменування та місцезнаходження або прізвище, ім`я, по батькові та місце проживання землевласника або землекористувача.
У відповідності до вимог ст.5 Закону України «Про оцінку земель» грошова оцінка земельних ділянок залежно від призначення та порядку проведення може бути нормативною і експертною.
Нормативна грошова оцінка земельних ділянок використовується, зокрема: для визначення розміру земельного податку; орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності -ст. 13 Закону України «Про оцінку земель».
Згідно з ч.1 ст.15 Закону України «Про оцінку земель» підставою для проведення оцінки земель (бонітування ґрунтів, економічної оцінки земель та нормативної грошової оцінки земельних ділянок) є рішення органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування.
Нормативна грошова оцінка земельних ділянок проводиться: розташованих у межах населених пунктів незалежно від їх цільового призначення - не рідше ніж один раз на 5-7 років.
Нормативна грошова оцінка земельних ділянок проводиться юридичними особами, які є розробниками документації із землеустрою відповідно до Закону України «Про землеустрій»-ст.18 Закону України «Про оцінку земель».
Статтею 20 вказаного Закону визначено, що за результатами нормативної грошової оцінки земельних ділянок складається технічна документація.
Дані про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки оформляються як витяг з технічної документації з нормативної грошової оцінки земель.
Витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки видається центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.
25.11.2016 року Міністерством аграрної політики та продовольства України прийнято наказ № 489, яким затверджено новий Порядок нормативної грошової оцінки земель населених пунктів» (далі - Порядок №489), та визначено, що він застосовується з 01.01.2017 року.
Відповідно до пункту 1 розділу ІІІ Порядку № 489 за результатами нормативної грошової оцінки земель складається технічна документація. Дані про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки оформлюється за заявою зацікавленої особи (додаток 8) як витяг із технічної документації про нормативну оцінку земельної ділянки (додаток 9).
Згідно з пунктами 3, 5 Розділу ІІ Порядку, коефіцієнт Кф - це коефіцієнт, який характеризує функціональне використання земельної ділянки та встановлюється на підставі Класифікації видів цільового призначення земель, затвердженої наказом Державного комітету України із земельних ресурсів від 23 липня 2010 року №548.
З аналізу вищенаведених норм видно, що підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди земельної ділянки, а платником орендної плати є орендар такої земельної ділянки, в разі несплати орендарем обов`язкових платежів з орендної плати за землю, контролюючий орган зобов`язаний здійснити нарахування сум податку.
Судом встановлено, що різниця між задекларованою сумою податку з орендної плати позивачем та нарахованої відповідачем в податковому повідомленні-рішенні відбулась на підставі розрахунку суми орендної плати з різних витягів з технічної документації.
Позивачем використано витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки від 18.05.2017 року №1/180517/03-07, де вказана сума нормативної грошової оцінки спірної земельної ділянки в розмірі 2252693,24 грн., а відповідач витяг від 05.04.2019 року №1204-2398-НГО.
Між тим, умовами договору оренди землі 26.04.2011 р. (п.13 договору) передбачено, що розмір орендної плати переглядається щорічно у разі: змін умов господарювання, передбачених договором; змін розмірів земельного податку, підвищення цін, тарифів; зміни коефіцієнтів індексації;; погіршення стану орендованої земельної ділянки не з вини орендаря, в інших випадках.
Суд зазначає, що в діях позивача не було умислу на свідоме порушення вимог податкового законодавства, спрямованого на заниження сум орендної плати за вищезазначену земельну ділянку.
Невірне визначення суми орендної плати за земельну ділянку відбулось внаслідок колізії двох витягів з технічної документації, виданих головним управлінням Держгеокадастру.
Також, суд зазначає, що невірні дані у витягу з технічної документації на земельну ділянку, що спричинили неправильний розрахунок орендної плати із земельної ділянки, не є підставою для звільнення позивача від обов`язку сплачувати орендну плату за землю у розмірах та порядку, встановлених законодавством.
Проте, у зв'язку зі встановленою судом відсутністю умислу на свідоме порушення вимог податкового законодавства з боку позивача і протиправних дій позивача, суд не вбачає підстав щодо застосування до позивача суми штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 4223,77 грн.
Отже, в цій частині податкове повідомлення-рішення №000625504 від 12.11.2019 року підлягає скасуванню судом.
Відповідно до ч.3 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з частиною 2 статті 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Відповідно до статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
З огляду на вищевикладене, позов підлягає частковому задоволенню.
Відповідно до ч. 1 ст. 143 Кодексу адміністративного судочинства України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.
При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (ч. 3 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України).
Позивачем при зверненні до суду понесені судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору за подання позову до суду в розмірі 1921 грн., що документально підтверджується платіжним дорученням № 832 від 05.12.2019 року.
Отже, оскільки позовну заяву задоволено частково, сплачений судовий збір за подачу позову майнового характеру до суду в сумі 1921 грн. підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідачів у розмірі 384,20 грн. (20%) пропорційно до задоволених вимог майнового характеру.
Керуючись ст. ст. 241-246, 255, 295 , Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення №000625504 від 12.11.2019 року, видане головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області, в частині нарахування суми штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) на суму 4223,77 грн.
В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складений 10 квітня 2020 року.

Суддя С.В. Ніколайчук