Справа № 360/1068/20
Суддя: І.О. Свергун
Дата ухвалення: 2020-04-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

14 квітня 2020 рокуСєвєродонецькСправа № 360/1068/20

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Свергун І.О., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Рубіжанського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

12.03.2020 до Луганського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі - позивач) до Рубіжанського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області (далі - відповідач), в якій позивач просить: 1) визнати протиправним та скасувати рішення Рубіжанського об`єднаного управління пенсійного фонду України Луганської області № 20 від 22.01.2020 «Про відмову в призначенні пенсії»; 2) зобов`язати Рубіжанське об`єднане управління пенсійного фонду України Луганської області призначити пенсію за віком з урахуванням періодів роботи: прийнята в Ровеньківську фабрику індпошиття і ремонту одягу кравчинею легкої сукні 3 розряду 22.08.1977 (наказ № 65-ок від 22.08.1977). Переведена учнем кравця верхнього одягу строком на 2 місяці 23.10.1978 (наказ № 119-ок від 02.11.1978). Присвоєна кваліфікація кравчині по шиття верхнього одягу 4 розряду 04.01.1979 (наказ № 3-ок від 04.01.1979). Присвоєний 4 розряд кравчині по шиттю легкої сукні 11.06.1981 (наказ № 60-ок від 11.06.1981). Звільнена за власним бажанням ст. 38 КЗпП 05.08.1985 (наказ № 96-ок від 05.08.1985). Прийнята в Ровеньківську фабрику індпошиття і ремонту одягу контролером ОТК 16.09.1986 (наказ № 109-ок від 15.09.1986). Переведена кравчинею жіночої легкої сукні 5 розряду в експериментальний цех 28.01.1988 (наказ № 62-ок від 28.01.1988). В зв`язку з введенням нових тарифних умов оплати праці підтверджений 5 розряд кравчині жіночої легкої сукні 11.05.1988 (наказ № 127-ок від 11.05.1988). В зв`язку з реорганізацією Ровеньківської фабрики індпошиття і ремонту одягу переведена в Ровеньківський міськпобуткомбінат 01.04.1990 (наказ №376 ОБУ від 18.12.1989). Прийнята Ровеньківський міськпобуткомбінат по переводу з фабрики індпошиття і ремонту одягу в якості кравчині жіночої легкої сукні 5 розряду 01.04.1990 (наказ № 376 ОБУ від 18.12.1989). Згідно з рішенням виконкому Ровеньківської міськради народних депутатів Ровеньківський міськпобуткомбінат зареєстрований як орендне підприємство 29.09.1992 (рішення № 277/15 від 22.09.1992). Згідно рішення зборів засновників від 20.01.1997 Ровеньківський АКБО зареєстрований як товариство з обмеженою відповідальністю 07.07.1997 (наказ № 49 від 01.07.1997). Звільнена в зв`язку з переводом в дочірнє підприємство «Дім одягу» п. 5 ст. 36 КЗпП України 15.04.2000 (наказ №87-ок від 17.04.2000). Прийнята за переводом з ТОВ «Ровенькипобутсервіс» в фірму «Дім одягу» ДП ТОВ «Ровенькипобутсервіс» кравчинею 15.04.2000 (наказ № 3-ок від 17.04.2000). Звільнена за згодою сторін ст. 36 п.1 КЗпП України 09.02.2004 (наказ № 10-ок від 09.02.2004). ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) з дати звернення з заявою про призначення пенсії, тобто з 20.01.2020.

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги, позивач посилається на те, що вона досягла пенсійного віку та має достатній стаж для призначення пенсії за віком, тому 03.09.2019 вона звернулася до відповідача з письмовою заявою про призначення пенсії, однак рішенням № 4100/02.2-17к від 02.10.2019 відповідач відмовив в призначенні пенсії за віком на підставі того, що некоректно виконано записи при внесенні відомостей до трудової книжки позивача, в зв`язку з чим позивачка звернулася до суду. Рішенням Луганського окружного адміністративного суду визнано протиправним та скасовано рішення Рубіжанського ОУПФУ Луганської області від 02.10.2019 № 4100/02-2-17к про відмову в призначенні позивачу пенсії та зобов`язано Рубіжанське ОУПФУ Луганської області розглянути заяву ОСОБА_1 від 03.09.2019 в порядку, визначеному Законом України «Про звернення громадян». 22.01.2020 рішенням Рубіжанського ОУПФУ Луганської області № 20 ОСОБА_1 знову було відмовлено в призначенні пенсії за віком. Позивач не погоджується з прийнятим рішенням та вважає його неправомірним, що стало підставою для звернення позивача до суду.

Ухвалою суду від 16.03.2020 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

30.03.2020 за вх. № 12599/2020 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву (арк. спр. 39-43), в якому останній заперечував проти позовних вимог з огляду на таке.

03.09.2019 позивачка звернулася до Кремінського відділу обслуговування громадян Рубіжанського ОУПФУ з заявою, в якій просила провести правову оцінку документів для призначення пенсії за віком згідно зі ст. 26 Закону № 1058.

Рішенням відповідача від 02.10.2019 № 4100/02.2-17к відмовлено ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону № 1058, оскільки неможливо розрахувати загальний стаж у зв`язку з некоректним внесенням відомостей про роботу заявника в трудовій книжці.

Не погодившись із рішенням відповідача, позивачка оскаржила його до суду. Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 03.12.2019 у справі № 360/4822/19 позов ОСОБА_1 задоволено частково: визнано протиправним та скасовано рішення управління від 02.10.2019 № 4100/02.2-17к про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 , зобов`язано управління розглянути заяву ОСОБА_1 від 03.09.2019 в порядку, визначеному Законом України «Про звернення громадян». У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Позивачка звернулася до управління із заявою від 20.01.2020 про призначення/перерахунок пенсії, за наслідками розгляду якої прийнято рішення від 22.01.2020 № 20 про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 .

Рішення від 20.01.2020 № 20 обґрунтовано тим, що згідно з наданими документами загальний стаж роботи ОСОБА_1 складає 9 років 4 місяці 21 день. До загального стажу роботи зараховано період догляду за дитиною до 3 років, періоди роботи згідно з трудовою книжкою та індивідуальними відомостями про застраховану особу.

Не зараховано до загального стажу роботи період роботи на Ровеньківській фабриці з пошиву та ремонту одягу з 22.08.1977 по 22.10.1978 у зв`язку з нерозбірливим записом у даті наказу про прийняття на роботу; з 12.06.1981 по дату звільнення у зв`язку з тим, що дату запису про звільнення, а саме - рік та дату наказу про звільнення розібрати не можливо; з 16.09.1986 по 01.04.1990 у зв`язку з нерозбірливим записом у даті наказу про прийняття на роботу та у зв`язку з тим, що дата наказу про звільнення - 18.12.1989 (більше одного тижня); за період роботи у Ровеньківському «горбыткомбинате» з 01.04.1990 по 15.04.2000 у зв`язку з тим, що дата наказу про прийняття на роботу - 18.12.1989 (більше одного тижня); за період перебування на обліку у Ровеньківському центрі зайнятості з 24.03.2004 по 18.03.2005 у зв`язку з відсутністю дати та номеру наказу про закінчення виплати допомоги по безробіттю.

Відповідно до статті 26 Закону № 1058 жінки, які народились з 01.04.1959 по 30.09.1959 мають право на призначення пенсії за віком після досягнення 58 років та за наявності страхового стажу не менше 15 років.

Відповідно до п. 3 Порядку № 637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Документальним підтвердженням даних, на підставі яких у даному випадку здійснюється обчислення страхового стажу, є записи в трудовій книжці працівника про призначення допомоги по безробіттю та її припинення або довідка центу зайнятості про періоди виплати допомоги по безробіттю.

Разом з тим, позивачем відповідачу будь-які довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про спірні періоди роботи не надані.

Надані позивачем до суду довідки видані ТОВ «Ровенькибитсервіс» м. Ровеньки, довідку від 18.12.2019 № 1203 видано територіальним відділенням фонду соціального страхування на випадок безробіття Луганської народної республіки в м. Ровеньки. Ці довідки викликають сумніви в їх достовірності, оскільки станом на дату видачі довідок ТОВ «Ровенькибитсервіс» та територіальне відділення фонду соціального страхування на випадок безробіття Луганської народної республіки в м. Ровеньки не здійснюють свою діяльність згідно чинного законодавства України.

Щодо наданих позивачем довідок про заробітну плату, крім того, що вони видані підприємством, що перебуває на території, де органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, зазначає таке.

Довідка про розмір нарахованої заробітної плати, яка подається особою для призначення пенсії, повинна бути підтверджена необхідними первинними документам, а у випадку відсутності доказів достовірності такої довідки, органи пенсійного фонду мають право не брати її до уваги та не враховувати відомості, зазначені у ній.

Обов`язковою умовою для призначення пенсії з урахуванням заробітної плати за період роботи до 01.07.2000 є підтвердження нарахування такої заробітної плати первинними документами. Іншого чинним законодавством не передбачено. Для витребування довідки про періоди роботи позивача, виписки із наказів по підприємству, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати та врахувати вказані вище довідки та здійснити проведення зустрічної перевірки не можливо, оскільки відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15.04.2014 № 1207-VІІ будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.

Надані позивачем до суду довідки від 01.10.2019 № 124-128, видані ТОВ «Ровенькибитсервіс» м. Ровеньки, довідку від 23.10.2019 № 1032, видану територіальним відділенням фонду соціального страхування на випадок безробіття ЛНР в м. Ровеньки. Ці довідки викликають сумніви в їх достовірності, оскільки станом на дату видачі довідок ТОВ «Ровенькибитсервіс» та територіальне відділення фонду соціального страхування на випадок безробіття ЛНР в м. Ровеньки не здійснюють свою діяльність згідно чинного законодавства України.

Щодо вимоги про зобов`язання призначити пенсію з урахуванням періодів роботи з 22.08.1977 по 18.03.2005, відповідач зазначив про дискреційні повноваження органів ПФУ в питаннях призначення пенсії, та про неможливість суду підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади. При цьому суд може лише вказати на виявлені порушення, допущені при прийнятті оскаржуваного рішення (дій), та зазначити норму закону, яку відповідач повинен застосувати при вчиненні дії (прийняття рішення) з урахуванням встановлених судом обставин.

Станом на день подання відзиву на позовну заяву позивач з довідками про стаж, які підтверджують спірні періоди роботи з 22.08.1977 по 18.03.2005, до відповідача не звертався, і у зв`язку з некоректними записами, які внесені до трудової книжки позивача за період з 22.08.1977 по 18.03.2005, неможливо врахувати для обчислення страхового стажу при призначенні позивачу пенсії.

Також відповідач заперечував проти стягнення судових витрат за рахунок бюджетних асигнувань.

На підставі вищевикладеного відповідач просив суд відмовити у задоволенні позову.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих доказів, оцінивши докази відповідно до вимог ст. 72-77,90 Кодексу адміністративного судочинства України, суд дійшов такого.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , має статус внутрішньо переміщеної особи, що підтверджено наявними в матеріалах справи копіями: паспорта громадянина України (арк. спр. 11-12), довідки про присвоєння ідентифікаційного номера (арк. спр. 12), довідки від 02.09.2019 № 915- про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи (зв. бік арк. спр. 54).

03.09.2019 позивач звернулась до Рубіжанського ОУПФУ із заявою, в якій просила провести первинну оцінку документів щодо права на призначення пенсії за віком (арк. спр. 44).

02.10.2019 Рубіжанським ОУПФУ прийнято рішення № 4100/02-2-17-к про відмову в призначенні пенсії (арк. спр. 45).

Не погодившись із рішенням відповідача, позивачка звернулася до суду з позовом. Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 03.12.2019 у справі № 360/4822/19 позов задоволено частково: визнано протиправним та скасовано рішення Рубіжанського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області від 02 жовтня 2019 року № 4100/02-2-17к про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 ; зобов`язано Рубіжанське об`єднане управління Пенсійного фонду України Луганської області розглянути заяву ОСОБА_1 від 03 вересня 2019 року в порядку, визначеному Законом України «Про звернення громадян»; у задоволенні решти позовних вимог відмовлено (арк. спр. 22-27).

20.01.2020 ОСОБА_1 звернулася до Рубіжанського ОУПФУ Луганської області із заявою про призначення/перерахунок пенсії (арк. спр. 47).

За наслідками розгляду вказаної заяви відповідачем прийнято рішення від 22.01.2020 № 20 про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 (арк. спр. 19а-19б). У рішенні, зокрема, зазначено таке.

Згідно з наданими документами загальний стаж роботи ОСОБА_1 складає 9 років 4 місяці 21 день. До загального стажу роботи зараховано період догляду за дитиною до 3 років, періоди роботи згідно з трудовою книжкою та індивідуальними відомостями про застраховану особу.

Не зараховано до загального стажу роботи період роботи на Ровеньківській фабриці з пошиву та ремонту одягу з 22.08.1977 по 22.10.1978 у зв`язку з нерозбірливим записом у даті наказу про прийняття на роботу; з 12.06.1981 по дату звільнення у зв`язку з тим, що дату запису про звільнення, а саме - рік та дату наказу про звільнення розібрати не можливо; з 16.09.1986 по 01.04.1990 у зв`язку з нерозбірливим записом у даті наказу про прийняття на роботу та у зв`язку з тим, що дата наказу про звільнення - 18.12.1989 (більше одного тижня); за період роботи у Ровеньківському «горбыткомбинате» з 01.04.1990 по 15.04.2000 у зв`язку з тим, що дата наказу про прийняття на роботу - 18.12.1989 (більше одного тижня); за період перебування на обліку у Ровеньківському центрі зайнятості з 24.03.2004 по 18.03.2005 у зв`язку з відсутністю дати та номеру наказу про закінчення виплати допомоги по безробіттю.

Вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд керується таким.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбаченим законом.

Статтею 1 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 1788-XII передбачено, що громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом

Відповідно до статті 8 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV (далі - Закон № 1058-IV) передбачено право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.

Відповідно до частини першої статті 5 Закону № 1058-IV цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.

Згідно з частиною першою статті 24 Закону № 1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом (частина друга статті 24 Закону № 1058-IV).

Відповідно до положень статті 26 Закону № 1058-IV особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу:

з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року - не менше 25 років;

з 1 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року - не менше 26 років;

з 1 січня 2020 року по 31 грудня 2020 року - не менше 27 років;

з 1 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року - не менше 28 років;

з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - не менше 29 років;

з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - не менше 30 років;

з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - не менше 31 року;

з 1 січня 2025 року по 31 грудня 2025 року - не менше 32 років;

з 1 січня 2026 року по 31 грудня 2026 року - не менше 33 років;

з 1 січня 2027 року по 31 грудня 2027 року - не менше 34 років;

починаючи з 1 січня 2028 року - не менше 35 років.

До досягнення віку, встановленого абзацами першим і другим цієї частини, право на пенсію за віком за наявності відповідного страхового стажу мають жінки 1961 року народження і старші після досягнення ними такого віку:

58 років - які народилися з 1 квітня 1959 року по 30 вересня 1959 року;

ОСОБА_1 народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 (арк. спр. 11), 01.05.2019 їй виповнилося 60 років, тобто, досягла віку, який дає право на призначення пенсії за статтею 26 Закону № 1058 за умови наявності відповідного страхового стажу.

Надаючи оцінку правомірності прийнятого відповідачем рішення від 22.01.2020 № 20 про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 , суд зазначає таке.

Відповідно до частини першої статті 44 Закону № 1058-IV заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Зазначена норма кореспондується з п. 1.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління ПФУ від 25.11.2005 № 22-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 за № 1566/11846 (далі - Порядок № 22-1), відповідно до якої заява про призначення пенсії непрацюючим особам, а також членам сім`ї у зв`язку з втратою годувальника подається заявником особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально, безпосередньо до управління Пенсійного фонду України у районі, місті, районі у місті, об`єднаного управління (далі - орган, що призначає пенсію) за місцем проживання (реєстрації).

Форма і зміст заяви затверджена Порядком № 22-1 (додаток № 3).

Згідно з абзацом 5 пункту 1.7 розділу І Порядку № 22-1 днем звернення за перерахунком пенсії, переведенням з одного виду пенсії на інший, поновленням виплати пенсії, виплатою недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, заяви з усіма необхідними документами.

Відповідно до пункту 4.1 розділу І Порядку № 22-1 орган, що призначає пенсію, розглядає питання про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший при зверненні особи з відповідною заявою. Заяви про переведення з одного виду пенсії на інший, про перерахунок пенсії й поновлення виплати раніше призначеної пенсії приймаються органом, що призначає пенсію, за наявності в особи всіх необхідних документів. Заяви осіб про призначення, перерахунок, поновлення, переведення з одного виду пенсії на інший реєструються в журналі реєстрації рішень органу, що призначає пенсію. Особі або посадовій особі органом, що призначає пенсію, видається розписка із зазначенням дати прийняття заяви, а також переліку одержаних і відсутніх документів, які необхідно подати у тримісячний строк з дня прийняття заяви. Копія розписки зберігається в пенсійній справі.

При прийманні документів орган, що призначає пенсію: 1) перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж; 2) перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів; 3) перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності). Орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі; 4) видає пам`ятку пенсіонеру (додаток 4), копія якої зберігається у пенсійній справі (пункт 4.2 розділу ІV Порядку № 22-1).

Пунктом 4.3 розділу ІV Порядку № 22-1 визначено, що не пізніше 10 днів після надходження заяви та за наявності документів, необхідних для призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший та поновлення виплати пенсії (у тому числі документів, одержаних відповідно до абзацу другого підпункту 3 пункту 4.2 цього розділу), орган, що призначає пенсію, розглядає подані документи та приймає рішення щодо призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший, поновлення раніше призначеної пенсії без урахування періоду, за який відсутня інформація про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України.

Рішення органу про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший візується спеціалістом, який його підготував, та спеціалістом, який його перевірив. Рішення підписується начальником управління (заступником начальника управління відповідно до розподілу обов`язків) та завіряється печаткою управління.

Згідно з пунктом 4.7. розділу IV Порядку № 22-1, право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію. Орган, що призначає пенсію, не пізніше 10 днів після винесення рішення видає або направляє адміністрації підприємства, установи, організації або особі повідомлення про призначення, відмову в призначенні, перерахунку, переведенні з одного виду пенсії на інший із зазначенням причин відмови та порядку його оскарження.

Підставою для повідомлення заявника про перерахунок/відмову перерахувати пенсію може бути виключно рішення, прийняте територіальним органом ПФУ з цього питання.

У відповідності до пункту 2 частини другої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Згідно з оскарженим рішенням про відмову в призначенні позивачці пенсії відповідачем не зараховано до загального стажу роботи період роботи на Ровеньківській фабриці з пошиву та ремонту одягу з 22.08.1977 по 22.10.1978 у зв`язку з нерозбірливим записом у даті наказу про прийняття на роботу; з 12.06.1981 по дату звільнення у зв`язку з тим, що дату запису про звільнення, а саме - рік та дату наказу про звільнення розібрати не можливо; з 16.09.1986 по 01.04.1990 у зв`язку з нерозбірливим записом у даті наказу про прийняття на роботу та у зв`язку з тим, що дата наказу про звільнення - 18.12.1989 (більше одного тижня); за період роботи у Ровеньківському «горбыткомбинате» з 01.04.1990 по 15.04.2000 у зв`язку з тим, що дата наказу про прийняття на роботу - 18.12.1989 (більше одного тижня); за період перебування на обліку у Ровеньківському центрі зайнятості з 24.03.2004 по 18.03.2005 у зв`язку з відсутністю дати та номеру наказу про закінчення виплати допомоги по безробіттю.

Згідно зі статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 2.2 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників від 29.07.1993 № 58 (далі - Інструкція) встановлено, що усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Записи виконуються арабськими цифрами (число і місяць двозначними). Наприклад, якщо робітник або службовець прийнятий на роботу 5 січня 1993 р., у графі 2 трудової книжки записується "05.01.1993".

Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.

Пунктом 3 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою КМУ від 12.08.1993 № 637 (далі - Порядок № 637) визначено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Трудова книжка НОМЕР_2 , видана на ім`я ОСОБА_1 , дійсно містить нерозбірливі записи щодо спірного періоду роботи:

Так, Ровеньківська фабрика індпошиву та ремонту одягу: запис № 2 датовано 22.08.1977, міститься посилання на наказ № 65 о/к із нерозбірливим записом у даті наказу про прийняття на роботу;

у записі № 6 - нерозбірливо виконано внесення відомостей щодо дати запису та дати документу, на підставі якого внесено запис (а саме - нерозбірливо зазначено рік);

Ровеньківська фабрика індпошиву:

у записі № 7 - нерозбірливо внесено відомості щодо дати наказу (15.9.86) та номеру наказу;

запис № 10 - 01.04.1990 - у зв`язку з реорганізацією Ровеньківської фабрики індпошиву та ремонту одягу переведена у Ровеньківський міськпобуткомбінат, дата наказу про звільнення - 18.12.1989 (більше одного тижня);

запис № 11 - 01.04.1990 - прийнята за переводом з фабрики індпошиву та ремонту одягу та прийнята в якості кравчині жіночого легкого плаття п`ятого розряду; дата наказу про прийняття на роботу від 18.12.1989 (більше одного тижня);

Ровеньківський центр зайнятості:

запис № 17 - 24.03.2004 - розпочата виплата допомоги по безробіттю відповідно ст. 23 п.1 Закону України «Про ЗОДСС на випадок безробіття» від 24.03.2004 № 105;

запис № 18 - 18.03.2005 - закінчена виплата допомоги по безробіттю відповідно до п.1 ст. 23 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», без зазначення номеру та дати документа (арк. спр. 20-21, 49-52).

Щодо записів № 17 та 18 про початок та припинення виплати допомоги по безробіттю Ровеньківським центром зайнятості суд зауважує, що згідно із частиною другою статті 24 Закону № 1058 страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Відповідачем у відзиві зазначено, що документ, який підтверджує стаж роботи до січня 2004 року - це трудова книжка, після 01.01.2004 - дані, що містяться в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Тобто, оскільки виплату допомоги по безробіттю позивачеві розпочато 24.03.2004, відповідач повинен обчислювати страховий стаж ОСОБА_1 після січня 2004 року за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, і відсутність в записі № 18 трудової книжки номеру та дати документа не може бути безумовною підставою для відмови в зарахуванні періоду отримання допомоги по безробіттю у порядку, визначеному законом, до загального страхового стажу позивача.

Щодо записів №№ 6, 7, 10 та 11, які дійсно є частково нерозбірливими та містять записи, що здійснені строку за спливом понад один тиждень, суд зазначає, що ОСОБА_1 має довідки, видані ТОВ «Ровенькибитсервіс» від 17.01.2020 (арк. спр. 14-18), які можуть бути надані відповідачеві на підтвердження страхового стажу, і відповідач повинен надати оцінку відомостям, що містяться у таких довідках, у взаємозв`язку з даними, що внесені до трудової книжки, та вирішити питання про призначення пенсії ОСОБА_1 .

Відповідач у відзиві зазначив про неможливість прийняття до роботи вказаних довідок, оскільки вони видані підприємством, що знаходиться на тимчасово непідконтрольній українській владі території.

Згідно із витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань від 14.04.2020 за № місцезнаходженням ТОВ «Ровенькибитсервіс» є Луганська область, м. Ровеньки, вул. Комуністична, буд. 1 (арк. спр. 74-77).

Згідно зі статтею 14 Закону України «Про боротьбу з тероризмом» (зі змінами, внесеними згідно із Законом України від 05.06.2014) у районі проведення АТО можуть вводитися тимчасові обмеження прав і свобод громадян.

Відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 № 1085-р м. Роеньки належить до населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження.

Закон України «Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях» від 18.01.2018 № 2268-VIII (далі - Закон № 2268-VIII) має на меті визначити особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях.

У межах тимчасово окупованих територій у Донецькій та Луганській областях діє особливий порядок забезпечення прав і свобод цивільного населення, визначений цим Законом, іншими законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, принципами та нормами міжнародного права.

Відповідно до частин другої та третьої статті 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.

Європейський суд з прав людини неодноразово у своїх рішеннях зазначав, що предмет і мета Конвенції як інструменту захисту прав людини потребують такого тлумачення і застосування її положень, завдяки яким гарантовані нею права були б не теоретичними чи ілюзорними, а практичними та ефективними (пункт 53 рішення у справі «Ковач проти України» від 07.02.2008, пункт 59 рішення у справі «Мельниченко проти України» від 19.10.2004, пункт 50 рішення у справі «Чуйкіна проти України» від 13.01.2011, пункт 54 рішення у справі «Швидка проти України» від 30.10.2014 тощо).

Це означає, що суд має оцінювати фактичні обставини справи з урахуванням того, що права, гарантовані Конституцією України та Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, мають залишатися ефективними та людину не можна ставити в ситуацію, коли вона завідомо не може реалізувати своїх прав.

Відповідно до частини другої статті 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

За статтею 14 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод користування правами та свободами, визнаними в цій Конвенції, має бути забезпечене без дискримінації за будь-якою ознакою.

Отже, позивач опинився в ситуації, що відповідно позбавляє його можливості забезпечити належний захист своїх прав.

Суд звертає увагу на те, що відповідно до частини третьої статті 23 Загальної Декларації прав людини, пункту 4 частини першої Європейської Соціальної хартії та частини третьої статті 46 Конституції України кожна особа похилого віку має право на справедливу і задовільну винагороду, соціальний захист, за роки важкої праці та шкідливих робіт, - яка є основним джерелом існування для них самих та їхніх сімей.

Крім того, відповідач має враховувати висновки ЄСПЛ у справах проти Туреччини (зокрема, «Loizidou v. Turkey», «Cyprus v. Turkey»), а також Молдови та Росії (зокрема, «Mozer v. the Republic of Moldova and Russia», «Ilascu and Others v. Moldova and Russia»), де, ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibia case), ЄСПЛ наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони. Застосовуючи «намібійський виняток» у справі «Кіпр проти Туреччини», ЄСПЛ, зокрема, зазначив, що виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать.

Враховуючи викладене, суд вважає, що у даному випадку і за обставин, що склались у зв`язку з тимчасовою окупацією певних територій Луганської області, відмова відповідачем - органом державної влади, позивачці - фізичній особі, у реалізації її права на отримання пенсії з підстави видачі уточнюючих страховий стаж довідок підприємством, що розташоване на тимчасово непідконтрольній українській владі території, порушує баланс між конституційним правом позивача на соціальне забезпечення та завданням відповідача щодо перевірки правильності нарахування пенсії.

З огляду на наведене суд вважає, що посилання відповідача не неможливість прийняття до роботи довідок, виданих ТОВ «Ровенькибитсервіс», є безпідставними та необґрунтованими.

Щодо посилання відповідача на ту обставину, що записи у трудовій книжці за №№ 10, 11 здійснено за спливом строку понад один тиждень, суд зазначає таке.

Станом на час внесення спірних записів діяла Інструкція про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, установах, організаціях, затверджена 20.06.1974 № 162 ДК СРСР по праці і соціальним питанням (далі - Інструкція № 162).

Відповідно до пункту 18 Інструкції № 162 відповідальність за організацію робіт з ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації. Відповідальність за своєчасне та правильне заповнення трудових книжок, за їх облік, зберігання і видачу несе спеціально уповноважена особа, призначена наказом (розпорядженням) керівника підприємства, установи, організації.

Аналогічні положення про те, що відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, закріплено у пункті 4 Постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.1993 № 301 «Про трудові книжки працівників».

Верховним Судом у постанові від 06.02.2018 у справі № 677/277/17 зроблено правовий висновок, що відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.1993 № 301 «Про трудові книжки працівників» відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, тому власне недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення.

Отже, здійснення роботодавцем несвоєчасного/некоректного заповнення трудової книжки не повинно тягнути негативні наслідки для позивачки.

За вказаних обставин рішення відповідача від 22.01.2020 № 20 належить до скасування як протиправне.

Щодо обраного позивачем способу захисту порушеного права у вигляді зобов`язання відповідача призначити пенсію з урахуванням періодів роботи, суд зазначає таке.

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У рішеннях по справах «Клас та інші проти Німеччини», «Фадєєва проти Росії», «Єрузалем проти Австрії» Європейський суд з прав людини зазначив, що суд не повинен підміняти думку національних органів будь-якою своєю думкою. Згідно Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів Ради Європи 11.03.1980 року на 316-й нараді, під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду - тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Адміністративний суд не наділений повноваженнями втручатися у вільний розсуд (дискрецію) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за критеріями, визначеними статтею 2 КАС України.

Завдання правосуддя полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше порушується принцип розподілу влади. Принцип розподілу влади не допускає надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень - єдиним критерієм здійснення правосуддя є право. Тому завданням адміністративного суду є контроль за легітимністю прийняття рішень.

Виходячи зі змісту положень КАС України щодо компетенції адміністративного суду, останній не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади.

Оскільки в силу частини п`ятої статті 45 Закону № 1058-IV передбачено обов`язок органу Пенсійного фонду щодо прийняття відповідного рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунок) пенсії, суд вважає, що територіальний орган Пенсійного фонду має виключну компетенцію у питаннях призначення (перерахунку) пенсії. Отже, зазначене питання віднесено до дискреційних повноважень територіального органу Пенсійного фонду.

Право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.

Завданням адміністративного судочинства є перевірка правомірності дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, відповідності його рішень критеріям, які пред`являються до рішень суб`єктів владних повноважень та закріплені в частині другій статті 2 КАС України.

Згідно з частиною другою статті 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Таким чином, зважаючи на обставини справи, суд встановив, що порушення прав позивачки відбулося внаслідок прийняття відповідачем протиправного рішення від 22.01.2020 № 20 про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 . Водночас, суд звертає увагу, що згідно зі спірним рішенням відповідачем зараховано до загального стажу роботи позивача 9 років 4 місяці 21 день. При цьому в рішенні не зазначено, які саме періоди роботи позивачки зараховано до загального стажу роботи, та чи надано оцінку усім періодам роботи позивачки, окрім тих, що є спірними у цій справі. Тому з метою ефективного захисту прав позивача суд на підставі частини другої статті 9 КАС України вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог, самостійно обравши спосіб захисту, який відповідає об`єкту порушеного права, а саме - зобов`язати Рубіжанське ОУПФУ Луганської області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 20.01.2020 та прийняти рішення за наслідками її розгляду з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Решта позовних вимог задоволенню не підлягає з наведених вище підстав щодо неможливості перебирання судом дискреційних повноважень органу Пенсійного фонду України.

Також суд зауважує, що обрання такого способу захисту порушеного права позивача узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 06.03.2018 у справі № 754/14898/15-а, від 17.07.2018 у справі № 514/166/16-а, в яких, зокрема, зазначено, що "..Повідомляючи позивачу про відмову в призначенні пільгової пенсії, ПФУ діяло необґрунтовано. При цьому, суд не обраховує дійсний загальний та спеціальний стаж позивача, у зв`язку з чим відсутні підстави для зобов`язання ПФУ призначити пенсію позивачу за віком на пільгових умовах".

На підставі викладеного позовні вимоги належать до часткового задоволення.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з такого.

Позивачем за подання до суду даного позову сплачено судовий збір у розмірі 840,80 грн (арк. спр. 10).

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно із частиною третьою статті 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Частиною восьмою статті 139 КАС України у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Оскільки спір виник внаслідок неправильних дій відповідача, суд вважає за необхідне присудити на користь позивачки судові витрати по сплаті судового збору за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 2, 9, 72, 77, 90, 139, 241-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Рубіжанського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Рубіжанського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області від 22.01.2020 № 20 про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 .

Зобов`язати Рубіжанське об`єднане управління Пенсійного фонду України Луганської області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення/перерахунок пенсії від 20 січня 2020 року та прийняти рішення за наслідками її розгляду з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Рубіжанського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області (вул. Студентська, б. 35-А, м. Рубіжне, 93009, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати зі сплати судового збору в сумі 840,80 грн (вісімсот сорок грн 80 коп.).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до пункту 3 розділу VI «Прикінцеві положення» Кодексу адміністративного судочинства України строк оскарження судового рішення продовжується на строк дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19).

Апеляційна скарга подається до Першого апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд.

Суддя І.О. Свергун