Справа № 805/1234/16-а
Суддя: Пасічник С.С.
Дата ухвалення: 2020-04-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

10 квітня 2020 року

Київ

справа №805/1234/16-а

адміністративне провадження №К/9901/26136/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Пасічник С.С.,

суддів: Васильєвої І.А., Юрченко В.П.,

розглянувши у порядку письмового провадження касаційну скаргу Корпорації "Індустріальна Спілка Донбасу" на постанову Донецького апеляційного адміністративного суду від 20 вересня 2016 року (головуючий суддя Компанієць І.Д., судді: Ляшенко Д.В., Ястребова Л.В.) у справі за позовом Корпорації "Індустріальна Спілка Донбасу" до Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м.Донецьку Міжрегіонального головного управління ДФС про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

В С Т А Н О В И В:

В квітні 2016 року Корпорація "Індустріальна Спілка Донбасу" (далі - Корпорація, позивач) звернулась до суду з позовом до Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м.Донецьку Міжрегіонального головного управління ДФС (далі - Інспекція, відповідач) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення №/3652/10/28-03-39-24068988 від 11 квітня 2016 року.

Обґрунтовуючи позовну заяву, вказувала, що оскільки Корпорація зареєстрована та здійснює свою господарську діяльність у населеному пункті, на території якого здійснювалась антитерористична операція, то на неї поширюються умови звільнення від відповідальності за порушення термінів розрахунків у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 29 червня 2016 року позов задоволено: визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Інспекції №/3652/10/28-03-39-24068988 від 11 квітня 2016 року.

Приймаючи таке рішення, суд першої інстанції виходив з того, що позивач в охоплений перевіркою період здійснював діяльність на території проведення антитерористичної операції, а відтак, виходячи із самого змісту статті 4 Закону України "Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті" від 23 вересня 1994 року №185/94-ВР (далі - Закон №185), у Інспекції були відсутні правові підстави для нарахування їй пені.

Постановою Донецького апеляційного адміністративного суду від 20 вересня 2016 року постанову суду першої інстанції скасовано та прийнято нове рішення про відмову в задоволенні позову.

При цьому апеляційний суд прийшов до висновку про відсутність підстав для звільнення позивача від відповідальності за порушення вимог валютного законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності, оскільки згідно із положеннями статті 10 Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" від 02 вересня 2014 року №1669-VII (далі - Закон №1669) єдиним належним та достатнім документом, що підтверджує настання обставин непереборної сили (форс-мажору), що мали місце на території проведення антитерористичної операції, як підстави для звільнення від відповідальності за невиконання (неналежне виконання) зобов`язань, є сертифікат Торгово-промислової палати України, який однак Корпорацією не подавався, тобто нею не виконано усі вимоги законодавства, які є підставою для звільнення від відповідальності за неналежне виконання своїх зобов`язань.

Не погоджуючись з прийнятим апеляційним судом рішенням, позивач звернувся до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просив його скасувати з підстав, що вже наводились в позовній заяві, та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Відповідач своїм правом на подання письмових заперечень (відзиву) на касаційну скаргу не скористався.

В подальшому справа передана до Верховного Суду як суду касаційної інстанції в адміністративних справах відповідно до підпункту 4 пункту 1 Розділу VІІ "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Переглянувши судові рішення в межах доводів і вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіривши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права і дотримання процесуальних норм, Верховний Суд дійшов наступного висновку.

Так, судами попередніх інстанцій встановлено, що Корпорація зареєстрована як юридична особа 18 грудня 1995 року, а згідно із протоколом позачергових загальних зборів її учасників від 27 листопада 2015 року внесено зміни до Установчого договору щодо місцезнаходження - з м.Донецьк, вул.Щорса, 48 на м.Краматорськ, вул.Орджонікідзе, 6.

В період з 17 березня 2016 року по 23 березня 2016 року посадовими особами Інспекції проведено документальну позапланову невиїзну перевірку Корпорації з питань дотримання вимог валютного законодавства за період з 07 травня 2014 року по 05 червня 2014 року за контрактом від 05 лютого 2014 року №ISD/EVS, за результатами якої складено акт №155/28-03-39-24068988 від 30 березня 2016 року, в якому зазначено про порушення позивачем вимог статті 1 Закону №185 при виконанні контракту від 05 лютого 2014 року №ISD/EVS з VITKOVICE STEEL a.s. (Чеська республіка) у зв`язку із несвоєчасним надходженням валютної виручки у сумі 7 140 788,84 доларів США.

11 квітня 2016 року Інспекцією на підставі вказаного акту перевірки винесено податкове повідомлення-рішення №/3652/10/28-03-39-24068988, яким Корпорації нараховано суму грошового зобов`язання за платежем пеня за порушення термінів розрахунків у сфері зовнішньоекономічної діяльності, за невиконання зобов`язань та штрафні санкції за порушення вимог валютного законодавства у розмірі 393 434,99 грн.

При цьому 05 лютого 2014 року між постачальником - Корпорацією та покупцем - EVRAZ VITKOVICE STEEL a.s. (Чеська республіка) укладено контракт №ISD/EVS, предметом якого було постачання металопродукції, в кількості згідно специфікації, що є невід`ємною частиною цього контракту. Загальна сума контракту визначається на підставі даних специфікацій в доларах США на момент укладення контракту становить орієнтовно 100 000 000,00 доларів США.

На виконання умов контракту Корпорацією в період з 07 травня 2014 року по 05 червня 2014 року поставлено покупцю товар, що підтверджується митними деклараціями від 07 травня 2014 року №702020001/2014/004055, від 08 травня 2014 року №702020001/2014/004098, від 14 травня 2014 року №702020001/2014/004203, від 21 травня 2014 року №702020001/2014/004446, від 05 червня 2014 року №702020001/2014/004921.

Проте внаслідок непроведення розрахунків у позивача виникла прострочена дебіторська заборгованість й рішенням Міжнародного комерційного арбітражного суду при ТПП України від 29 травня 2015 року стягнуто з VITKOVICE STEEL a.s. на користь Корпорації 7 140 788,84 доларів США вартості поставленого товару.

Станом на 23 березня 2016 року (на час проведення перевірки) за контрактом від 05 лютого 2014 року №ISD/EVS рахується прострочена дебіторська заборгованість у розмірі 7 140 788,84 доларів США.

Спірним у даній справі питанням є встановлення наявності/відсутності підстав для звільнення позивача від відповідальності за порушення вимог валютного законодавства у зв`язку із його місцезнаходженням в зоні проведення АТО.

В частині 2 статті 19 Конституції України закріплено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті на час спірних відносин регулювався Законом №185, відповідно до статі 1 якого виручка резидентів у іноземній валюті підлягає зарахуванню на їх валютні рахунки в уповноважених банках у строки виплати заборгованостей, зазначені в контрактах, але не пізніше 180 календарних днів з дати митного оформлення (виписки вивізної вантажної митної декларації) продукції, що експортується, а в разі експорту робіт (послуг), прав інтелектуальної власності - з моменту підписання акта або іншого документа, що засвідчує виконання робіт, надання послуг, експорт прав інтелектуальної власності. Перевищення зазначеного строку потребує висновку центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері економічного розвитку. Національний банк України має право запроваджувати на строк до шести місяців інші строки розрахунків, ніж ті, що визначені частиною першою цієї статті.

Згідно із пунктами 1 постанов Правління Національного банку України від 14 листопада 2013 року №453, від 12 травня 2014 року №270, від 20 серпня 2014 року №515, від 20 листопада 2014 року №734, від 01 грудня 2014 року №758 та від 03 березня 2015 року №160 розрахунки за операціями з експорту та імпорту товарів, передбачені в статтях 1 та 2 Закону України "Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті", повинні здійснюватися у строк, що не перевищує 90 календарних днів.

Статтею 4 Закону №185 передбачалось, що порушення резидентами, крім суб`єктів господарювання, що здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції на період її проведення, строків, передбачених статтями 1 і 2 цього Закону або встановлених Національним банком України відповідно до статей 1 і 2 цього Закону, тягне за собою стягнення пені за кожний день прострочення у розмірі 0,3 відсотка суми неодержаної виручки (вартості недопоставленого товару) в іноземній валюті, перерахованої у грошову одиницю України за валютним курсом Національного банку України на день виникнення заборгованості. Загальний розмір нарахованої пені не може перевищувати суми неодержаної виручки (вартості недопоставленого товару).

Разом з тим Указом Президента України від 14 квітня 2014 року №405/2014 (який того ж дня набрав чинності) уведено в дію рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" та розпочато проведення антитерористичної операції на території Донецької і Луганської областей.

Статтею 1 Закону №1669 визначено, що періодом проведення антитерористичної операції є час між датою набрання чинності Указом Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року №405/2014 та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України.

Отже датою початку періоду проведення антитерористичної операції є 14 квітня 2014 року й на час спірних відносив Указ про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України Президентом України не приймався.

На виконання вимог Закону №1669 розпорядженнями Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року №1053-р та від 02 грудня 2015 року №1275-р затверджено переліки населених пунктів, на території яких в охоплений перевіркою період здійснювалась антитерористична операція, до яких, зокрема, включено м.Донецьк та м.Краматорськ.

Відтак, враховуючи, що позивач в охоплений перевіркою період здійснював діяльність на території проведення антитерористичної операції, то у Інспекції були відсутні правові підстави для нарахування йому пені в порядку статті 4 Закону №185.

Аналогічна правова позиція викладена і в постановах Верховного Суду, зокрема, від 02 жовтня 2018 року у справі №805/2130/17-а (адміністративне провадження №К/9901/4715/17), від 05 лютого 2019 року у справі №812/325/15 (адміністративне провадження №К/9901/27111/18), від 14 березня 2019 року у справі №812/259/16 (адміністративне провадження №К/9901/27400/18).

При цьому висновок апеляційного суду щодо необхідності подання Корпорацією у спірному випадку сертифікату Торгово-промислової палати України на підтвердження форс-мажорних обставин є помилковим з огляду на те, що частиною 1 статті 4 Закону №185 єдиною підставою для звільнення суб`єкта господарювання від відповідальності за порушення термінів розрахунків за зовнішньоекономічними контрактами визначено здійснення таким суб`єктом діяльності на території проведення антитерористичної операції й жодних додаткових умов вказана стаття не містить.

Враховуючи наведене, Верховний Суд погоджується із висновком суду першої інстанції про наявність правових підстав для визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення Інспекції №/3652/10/28-03-39-24068988 від 11 квітня 2016 року.

Відповідно до частин 1 - 4 статті 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Згідно зі статтею 352 КАС України суд касаційної інстанції скасовує постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишає в силі судове рішення суду першої інстанції у відповідній частині, якщо в передбачених статтею 341 цього Кодексу межах встановить, що судом апеляційної інстанції скасовано судове рішення, яке відповідає закону.

Керуючись статтями 341, 345, 349, 352, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Корпорації "Індустріальна Спілка Донбасу" задовольнити.

Постанову Донецького апеляційного адміністративного суду від 20 вересня 2016 року скасувати, а постанову Донецького окружного адміністративного суду від 29 червня 2016 року залишити в силі.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття і оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

С.С. Пасічник

І.А. Васильєва

В.П. Юрченко ,

Судді Верховного Суду