Справа № 200/3864/20-а
Суддя: Кочанова П.В.
Дата ухвалення: 2020-04-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

14 квітня 2020 р. Справа №200/3864/20-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Суддя Донецького окружного адміністративного суду Кочанова П.В., розглянувши матеріали адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області про визнання бездіяльності протиправною, визнання протиправними та скасування наказів та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 звернулась до Донецького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області, в якому просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Держгеокадастру у Донецький області () щодо не дотримання строків надання відповіді на заяву про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 2,0000 га, на території Зачатівської сільської ради Волноваського району Донецької області, у власність для ведення особистого селянського господарства від 21.01.2020,

- визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Держгеокадастру у Донецький області, № 6386-СГ від 26.11.2019,

- визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Держгеокадастру у Донецький області, № 1493-СГ від 17.03.2019,

- зобов`язати Головне управління Держгеокадастру у Донецький області () повторно розглянути заяву ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1) від 21.01.2020, про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність (безоплатно) земельної ділянки орієнтовною площею 2,00 га за рахунок земель сільськогосподарського призначення для ведення особистого селянського господарства за межами населеного пункту на території Зачатівської сільської ради Волноваського району Донецької області, за результатами розгляду прийняти рішення, яким надати дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність (безоплатно) земелілюї ділянки орієнтовною площею 2,0000 га, на території Зачатівської сільської ради Волноваського району Донецької області для ведення особистого селянського господарства.

Відповідно до вимог статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України), суддя після одержання позовної заяви з`ясовує чи подана позовна заява особою, яка має адміністративну процесуальну дієздатність; має представник належні повноваження (якщо позовну заяву подано представником); відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу; належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності; позов подано у строк, установлений законом (якщо адміністративний позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними); чи немає інших підстав для повернення позовної заяви, залишення її без розгляду або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Дослідивши матеріали позовної заяви, суд доходить висновку про те, що дана позовна заява підлягає залишенню без руху, оскільки подана з порушенням вимог статей 160,161 КАС України.

Засади сплати судового збору встановлені Законом України "Про судовий збір". Згідно частини 1 статті 3 цього Закону судовий збір справляється, зокрема, за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством.

Платниками судового збору є громадяни України, іноземці, особи без громадянства, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні) та фізичні особи - підприємці, які звертаються до суду (стаття 2 Закону).

Наведені норми кореспондують із приписами ч. 3 ст. 161 Кодексу адміністративного судочинства України, якою передбачено обов`язок додання до позову документу про сплату судового збору.

Судовий збір згідно з частиною першої статті 3 Закону № 3674-VI справляється, зокрема, за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством.

Позивачем до позовної заяви додано клопотання про відстрочення сплати судового збору до прийняття рішення у справі, вмотивовуючи його тяжким майновим станом.

Розглянувши зазначене клопотання, суд зазначає наступне.

Питання про відстрочення та розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати регулюється Законом України "Про судовий збір" № 3674-VI. Відповідно до ч.2 ст. 8 вказаного Закону: суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

За приписами ч.1 ст.133 Кодексу адміністративного судочинства України суддя, а саме: суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.

Єдиною підставою для звільнення, розстрочки, відстрочки від сплати судового збору є незадовільний майновий стан сторони, тобто фізичної або юридичної особи.

Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Пленуму Вищого адміністративного суду України від 23 січня 2015 року №2 "Про практику застосування адміністративними судами положень Закону України від 8 липня 2011 року № 3674-VI "Про судовий збір", визначення майнового стану сторони є оціночним та залежить від доказів, якими обґрунтовується рівень майнового стану сторони.

Крім того суд зазначає, що Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.XI.1950), Рекомендація щодо заходів, які полегшують доступ до правосуддя NR (81)7, прийнята Комітетом міністрів Ради Європи 14.05.1981 р., та практика Європейського суду з прав людини під час застосування цієї Конвенції не визнають необхідність сплати судових витрат обмеженням права доступу до суду.

Клопотання про відстрочення або розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати може бути викладене в позовній заяві, яка подається до суду, або окремим документом. Особа, яка заявляє відповідне клопотання, згідно з ч.1 ст.77 КАС України повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

Окрім того, суд зауважує, що звільнення від сплати судового збору, його відстрочення чи розстрочення є правом, а не обов`язком суду, водночас суд, вирішуючи це питання, враховує майновий стан сторони, який є оціночним та залежить від доказів, якими обґрунтовується рівень її майнового стану.

Позивачем не надано доказів того, що розмір судового збору не перевищує 5 відсотків розміру його річного доходу, при цьому позовні вимоги ОСОБА_1 не пов`язані із захистом її соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Позивачем не наведено розрахунків (або обґрунтованих пояснень тощо) і не надано доказів, які б підтверджували, що її витрати не дозволяють їй сплатити судовий збір.

Крім того, сам по собі факт того, що позивач є пенсіонером та переміщеною особою не позбавляє особу права та можливості отримувати доходи, з яких може бути сплачено судовий збір, проте позивач не надала до суду докази на підтвердження її тяжкого майнового стану.

Відповідно до частини першої статті 4 Закону № 3674-VI судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Підпунктом 1 пункту 3 частини другої статті 4 Закону України Про судовий збір визначено, що ставки судового збору встановлюються у таких розмірах: за подання до адміністративного суду адміністративного позову немайнового характеру, який подано фізичною особою, судовий збір становить - 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру (абзац 2 частини третьої статті 6 Закону України Про судовий збір).

Згідно з ст. 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2020 рік" від 07.12.2017 № 2246-VIІІ прожитковий мінімум для працездатних осіб з 01.01.2020 становить 2 102,00 грн.

Враховуючи, що позивачем заявлено дві вимоги немайнового характеру, таким чином, при зверненні до адміністративного суду позивач повинен був сплатити судовий збір у розмірі 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб за кожну вимогу немайнового характеру у сумі 840,80 грн.

За таких обставин, позовна заява підлягає залишенню без руху з наданням строку для усунення недоліків, шляхом сплати судового збору у розмірі 1 681 (одна тисяча шістсот вісімдесят одна) гривня 60 копійок за наступними реквізитами: отримувач коштів Слов`янське УК/м.Слов`янськ/22030101, код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37803368, банк отримувача Казначейство України (ЕАП), код банку отримувача (МФО) 899998, рахунок отримувача UA4005075, код класифікації доходів бюджету 22030101, призначення платежу: Судовий збір, за позовом ___________ (ПІБ чи назва установи, організації позивача), Донецький окружний адміністративний суд (назва суду, де розглядається справа) та надання суду оригіналу документу про сплату судового збору у визначеному розмірі, або доказів на підтвердження матеріального становища позивача.

Окрім того, згідно із пунктами 4, 5, 8 частини п`ятої статті 160 КАС України в позовній заяві зазначаються:

- зміст позовних вимог і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а в разі подання позову до декількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з відповідачів;

- виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини;

- перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності), зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви.

Як вбачається з обґрунтувань позовної заяви, спірним питанням у даній справі є відмова, викладена в наказах Головного управління Держгеокадастру у Донецький області № 6712-СГ від 09.12.2019 та № 1494-СГ від 17.03.2020, копії яких додані до позовної заяви.

Між тим, у прохальній частині позивач просить визнати протиправними та скасувати накази Головного управління Держгеокадастру у Донецький області, № 6386-СГ від 26.11.2019 та № 1493-СГ від 17.03.2019 року.

Таким, чином, позивачу необхідно визначитися з вимогами в прохальній частині.

Також, суд враховує, що позивачем заявлено клопотання про витребування доказів, на що зазначає наступне.

Суд зауважує, що клопотання позивача не відповідає вимогам статті 80 КАС України.

Так, нормами зазначеної статті передбачено, що учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений в частинах другій та третій статті 79 цього Кодексу. Якщо таке клопотання заявлено з пропуском встановленого строку, суд залишає його без задоволення, крім випадку, коли особа, яка його подає, обґрунтує неможливість його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від неї.

Відповідно до вимог частини другої зазначеної статті у клопотанні про витребування доказів повинно бути зазначено:

1) який доказ витребовується;

2) обставини, які може підтвердити цей доказ, або аргументи, які він може спростувати;

3) підстави, з яких випливає, що цей доказ має відповідна особа;

4) заходи, яких особа, що подає клопотання, вжила для отримання цього доказу самостійно, докази вжиття таких заходів, та (або) причини неможливості самостійного отримання цього доказу.

У порушення вимог пункту 4 частини другої статті 80 КАС України позивачем не зазначено та відповідно - не надано доказів щодо заходів, яких позивач вжила для отримання цього доказу самостійно, докази вжиття таких заходів, та (або) причини неможливості самостійного отримання цього доказу.

Суд звертає увагу позивача на те, що обов`язок збирати та подавати докази покладається на учасників справи. Якщо доказ не може бути поданий з об`єктивних причин, учасник справи має про це письмово повідомити та надати докази, які підтверджують, що він здійснив усі залежні від нього дії, спрямовані на отримання відповідного доказу. Позивач не надав до позовної заяви доказів звернення до відповідача за отриманням відповідних документів, а безпідставно перекладає такі зобов`язання на суд.

Відповідно до положень, передбачених частиною 2 статті 44 КАС України учасники справи мають рівні процесуальні права та обов`язки, учасники справи зобов`язані добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Суд констатує, що процесуальні норми створюються для забезпечення належного відправлення правосуддя та дотримання принципу юридичної визначеності та що сторони провадження повинні мати право очікувати застосування вищезазначених норм. Принцип юридичної визначеності застосовується не тільки щодо сторін провадження, а й до національних судів (рішення від 21 жовтня 2010 року у справі «Дія-97» проти України» (Diya 97 v. Ukraine), заява № 19164/04, п. 47, з подальшими посиланнями).

В обґрунтування вищенаведеного, суд звертає увагу, що дана справа підлягає розгляду за правилами спрощеного позовного провадження, у відповідності до вимог статті 257 Кодексу адміністративного судочинства України. Тому, для об`єктивного, повного та всебічного розгляду даної адміністративної справи до суду повинні бути подані належним чином оформлені докази, вичерпний перелік яких надасть можливість суду розглянути дану справу в розумний строк.

Відповідно до частини 1 статті 169 КАС України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Відповідно до частини 2 статті 169 КАС України, в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Враховуючи вищевикладене, позовна заява підлягає залишенню без руху із встановленням позивачу строку для усунення недоліків позовної заяви, шляхом сплати судового збору у розмірі 1 681 (одна тисяча шістсот вісімдесят одна) гривня 60 копійок та надання до суду оригіналу документу про сплату судового збору, або доказів на підтвердження матеріального становища позивача, визначення з вимогами в прохальній частині, надання доказів щодо заходів, яких позивач вжила для отримання витребуваних у клопотанні доказів самостійно, докази вжиття таких заходів, та (або) причини неможливості самостійного отримання цього доказу.

Керуючись, статтями 44, 80, 160, 161, 169, 171, 243, 248, 256, 294 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про відстрочення сплати судового збору - відмовити.

Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області про визнання бездіяльності протиправною, визнання протиправними та скасування наказів та зобов`язання вчинити певні дії - залишити без руху.

Встановити ОСОБА_1 десятиденний строк з дня вручення копії цієї ухвали, але не більше, ніж десять днів з дня закінчення карантину, пов`язаного із запобіганням поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19) для усунення виявлених недоліків, шляхом сплати судового збору у розмірі 1 681 (одна тисяча шістсот вісімдесят одна) гривня 60 копійок та надання до суду оригіналу документу про сплату судового збору, або доказів на підтвердження матеріального становища позивача, визначення з вимогами в прохальній частині, надання доказів щодо заходів, яких позивач вжила для отримання витребуваних у клопотанні доказів самостійно, докази вжиття таких заходів, та (або) причини неможливості самостійного отримання цього доказу.

У разі невиконання вимог цієї ухвали позовна заява буде вважатись неподаною і буде повернута позивачу.

Повернення позовної заяви не позбавляє позивача права повторного звернення до суду в порядку, встановленому законом.

Ухвала прийнята в нарадчій кімнаті, оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя П.В. Кочанова