Справа № 826/12503/18
Суддя: Головань О.В.
Дата ухвалення: 2020-04-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Вн. №27/445
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 квітня 2020 року м. Київ № 826/12503/18

за позовомДержавного підприємства "Науково-дослідний інститут "Оріон"
до Головного управління ДФС у м. Києві
провизнання протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення № від 15.05.2018, визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити дії
Суддя О.В.Головань

Обставини справи:

Державне підприємство "Науково-дослідний інститут "Оріон" звернулося до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом до Головного управління ДФС у м. Києві про визнання протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення № від 15.05.2018 в частині суми 8 784 937,22 грн., та визнання бездіяльності відповідача щодо ухвалення рішення про списання безнадійного податкового боргу з податку на доходи фізичних осіб в сумі 6 984 683,23 грн. та штрафні санкції нараховані на зазначену суму у період січень 2010р.- квітень 2015р протиправною.

В судовому засіданні 04.03.2019 р. оголошено ухвалу про перехід до розгляду справи в порядку письмового провадження згідно з ч. 3 ст. 194 КАС України.

Ознайомившись з матеріалами справи, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Державне підприємство "Науково-дослідний інститут "Оріон" (03057, м.Київ, ВУЛИЦЯ ЕЖЕНА ПОТЬЄ, будинок 8-А, код 14310709) зареєстроване в якості юридичної особи 02.08.1991 р.; перебуває на обліку в якості платника податків у ДПІ у Шевченківському районі Головного управління ДФС у м. Києві; Код КВЕД 72.19 Дослідження й експериментальні розробки у сфері інших природничих і технічних наук.

07.02.2018 р. підприємство звернулося до Головного управління ДФС у м. Києві з заявою №40/14-06 "Про визнання заборгованості безнадійною та списання заборгованості ДП "НДІ "Оріон", згідно з яким повідомлено про виявлення за результатами внутрішнього аудиту та бухгалтерського аудиту заборгованості з виплати податку на доходи фізичних осіб, що утворилась за період з січня 2010 р. по лютий 2015 р., у сумі 7 799 730, 04 грн.

Оскільки щодо вказаної суми відсутні будь-які спори, виконавчі провадження, вимоги чи рішення, на підставі п. 101.1 ст. 101 Податкового кодексу України підприємство просило визнати вказаний борг безнадійним та прийняти рішення про його списання.

Листом Головного управління ДФС у м. Києві від 12.03.2018 р. №10097/10/26-15-17-02-39 підприємству повідомлено про те, що станом на 05.03.2018 р. за ним обліковується податковий боргу сумі 12 097 576, 42 грн., а саме: по ПДВ у сумі 2 490 779, 88 грн. за період з 30.10.2015 р. по теперішній час (несплата самостійно задекларованих сум 2 102 845, 6 грн., пеня - 387 934, 28 грн.); по земельному податку у сумі 9 535 486, 24 грн. за період з 30.03.2017 р. по теперішній час (несплата самостійно задекларованих сум 6 410 121, 86 грн., пеня 3 190 103, 67 грн.); частина чистого прибутку у сумі 6 571, 01 грн. за період з 02.10.2017 р. по теперішній час (пеня 6 571, 01 грн.).

Також вказаним листом повідомлено про відсутність підстав для списання податкового боргу.

На підставі пп. 75.1.2 п. 75.1 ст. 75, ст. 77, п. 82.1 ст. 82 Податкового кодексу України, плану-графіка проведення документальних планових виїзних перевірок платників податків за І квартал 2018 р., наказу Головного управління ДФС у м. Києві від 09.02.2018р. №2139 проведено документальну планову виїзну перевірку Державного підприємства "Науково-дослідний інститут "Оріон" з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.2015 р. по 31.12.2017 р., валютного - за період з 01.01.2015 р. по 31.12.2017 р., єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2011 р. по 31.12.2017 р., про що складено акту перевірки від 26.04.2018 р. №15-14-01-05/14310709.

Згідно з висновками акту перевірки встановлено порушення п. 54.2 ст. 54, абз. 2 п. 57.1 ст. 57, пп. 168.1.1, 168.1.5 п. 168.1 ст. 168, пп. 168.4.4 п. 168.4 ст. 168, п. 171.1 ст. 171, пп. "е" п. 176.1 ст. 176 Податкового кодексу України, в результаті чого не сплачено (не перераховано) до бюджету утриманий податок на доходи фізичних осіб на загальну суму 7 735 628, 77 грн.

До вказаних висновків контролюючий орган дійшов з огляду на наступне.

Перевіркою повноти і своєчасності перерахування до бюджету утриманих сум податку на доходи фізичних осіб встановлено, що станом на 01.01.2015 р. згідно регістрів бухгалтерського обліку (оборотно-сальдової відомості по рахунку 6411) у ДП "НДІ "Оріон" обліковується заборгованість зі сплати податку на доходи фізичних осіб до бюджету у сумі 6 613 425, 57 грн.

Листом від 05.05.2018 р. №109/14-06 підприємство надало зауваження на акт перевірки.

Листом від 14.05.2018 р. №22121/10/10/26-15-14-01-05 подані зауваження не враховано.

За результатами проведення перевірки Головним управлінням ДФС у м. Києві винесено податкове повідомлення-рішення № від 15.05.2018 р., яким за порушення п. 54.2 ст. 54, абз. 2 п. 57.1 ст. 57, пп. 168.1.1, 168.1.5 п. 168.1 ст. 168, пп. 168.4.4 п. 168.4 ст. 168, п. 171.1 ст. 171, пп. "е" п. 176.1 ст. 176 Податкового кодексу України позивачу збільшено суму податкового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб на суму 10 019 526, 58 грн., з яких 7 735 628, 77 грн. за основним зобов`язанням та 2 283 897, 81 грн. штрафних санкцій.

25.05.2018 р. позивачем в порядку адміністративного оскарження подано скаргу до ДФС України на вказане податкове повідомлення-рішення, а також інші рішення, прийняті за результатами перевірки.

Рішенням ДФС України від 26.07.2018 р. №24682/6/99-99-11-01-01-25 податкове повідомлення-рішення № від 15.05.2018 р. залишене без змін.

Позивач - Державне підприємство "Науково-дослідний інститут "Оріон" - вважає оскаржуване податкове повідомлення-рішення протиправним та просить його скасувати з таких підстав.

Позивач зазначає, що з січня 2010 р. ним здійснювалося нарахування заробітної плати фізичним особам за наявними трудовими договорами, і ним, як податковим агентом, утримувався податок на доходи фізичних осіб.

Оскільки в період з січня 2010 р. по грудень 2014 р. у підприємства були фінансові труднощі, заробітна плата виплачувалася невчасно, ПДФО сплачувалося з порушенням строків та не в повному обсязі, що призвело до виникнення недоїмки, розмір якої станом на 31.12.2014 р. становив 6 613 425, 57 грн.

З березня 2015 р. позивачем відновлено виплату заробітної плати та сплати нарахованих на неї податків, в тому числі, ПДФО.

Відповідачем як контролюючим органом не здійснено жодних дій щодо стягнення заборгованості з позивача в межах вказаної суми, тому 07.02.2018 р. позивач звернулося до Головного управління ДФС у м. Києві з заявою №40/14-06 "Про визнання заборгованості безнадійною та списання заборгованості ДП "НДІ "Оріон".

Позивач зазначає, що наявні всі підстави для списання податкової заборгованості згідно з положеннями ст. 101 Податкового кодексу України, Порядку списання безнадійного податкового боргу платників податків, затвердженого наказом Міністерства доходів і зборів України 10.10.2013 р. № 577, тоді як відповідач допустив протиправну бездіяльність щодо списання податкової заборгованості.

Порушення щодо несплати ПДФО мали місце в періоди з січня 2010 р. по 31.12.2014 р. у сумі 6 613 425, 57 грн., з січня 2015 р. по 30.04.2015 р. у сумі 371 257, 66 грн., в травні 2015 р. - 101 928, 64 грн., в червні 2015 р. - 114 404, 11 грн., в період липень 2015 р.-31.12.2017 р. - 534 612, 79 грн.

Зважаючи на те, що оскаржуване рішення прийнято 15.05.2018 р., відповідач мав право застосовувати штрафні санкції за період з травня 2015 р. по грудень 2017 р., тобто, за період, що не перевищує 1095 днів згідно з п. 102.1 ст. 102 Податкового кодексу України.

Таким чином, позивач погоджується з нарахованими податковими зобов`язаннями згідно з оскаржуваним рішенням на суму 750 945, 54 грн. та штрафними санкціями на суму 483 643, 82 грн., тоді як в іншій частині вважає рішення протиправним.

Відповідач - Головне управління ДФС у м. Києві - проти задоволення позовних вимог заперечив, підтримавши висновки акту перевірки.

Також відповідач зазначає, що чинним законодавством не передбачено проведення в особових картках платників податків - юридичних осіб нарахування по податку на доходи фізичних осіб, тоді як вказані податкові зобов`язання платник обліковує самостійно, тому посилання позивача на п. 102.1 ст. 102 Податкового кодексу України є безпідставними.

Проаналізувавши матеріали справи, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги є необґрунтованими та не підлягають до задоволення з таких підстав.

Відповідно до пп.62.1.3 п. 62.1 ст.62 Податкового кодексу України (в редакції станом на час проведення перевірки) податковий контроль здійснюється шляхом: перевірок та звірок відповідно до вимог цього Кодексу, а також перевірок щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин.

Відповідно до п.75.1. ст.75 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки-цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Відповідно до пп.75.1.2 п.75.1 ст.75 Податкового кодексу України документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Документальна планова перевірка проводиться відповідно до плану-графіка перевірок.

Згідно п.77.1, 77.2 ст. 77 Податкового Кодексу України документальна планова перевірка повинна бути передбачена у плані-графіку проведення планових документальних перевірок.

До плану-графіка проведення документальних планових перевірок відбираються платники податків, які мають ризик щодо несплати податків та зборів, невиконання іншого законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи.

Планова виїзна перевірка Державного підприємства "Науково-дослідний інститут "Оріон" з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.2015 р. по 31.12.2017 р., валютного - за період з 01.01.2015 р. по 31.12.2017 р., єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2011 р. по 31.12.2017р., про що складено акту перевірки від 26.04.2018 р. №15-14-01-05/14310709., з передбачених законодавством підстав.

Щодо оскаржуваного податкового повідомлення-рішення суд зазначає наступне.

Згідно з п. 54.2 ст. 54 Податкового кодексу України (в редакції до 01.01.2015 р.) грошове зобов`язання щодо суми податкових зобов`язань з податку, що підлягає утриманню та сплаті (перерахуванню) до бюджету в разі нарахування/виплати доходу на користь платника податку - фізичної особи, вважається узгодженим податковим агентом або платником податку, який отримує доходи не від податкового агента, в момент виникнення податкового зобов`язання, який визначається за календарною датою, встановленою розділом IV цього Кодексу для граничного строку сплати податку до відповідного бюджету.

Згідно з абз. 2 п. 57.1 ст. 57 Податкового кодексу України податковий агент зобов`язаний сплатити суму податкового зобов`язання (суму нарахованого (утриманого) податку), самостійно визначеного ним з доходу, що виплачується на користь платника податку - фізичної особи та за рахунок такої виплати, у строки, передбачені цим Кодексом.

Згідно з пп. 168.1.1, 168.1.5 п. 168.1 ст. 168, пп. 168.4.4 п. 168.4 ст. 168 Податкового кодексу України податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов`язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену в статті 167 цього Кодексу.

Якщо оподатковуваний дохід нараховується податковим агентом, але не виплачується (не надається) платнику податку, то податок, який підлягає утриманню з такого нарахованого доходу, підлягає перерахуванню до бюджету податковим агентом у строки, встановлені цим Кодексом для місячного податкового періоду.

Юридична особа за своїм місцезнаходженням та місцезнаходженням не уповноважених сплачувати податок відокремлених підрозділів, відокремлений підрозділ, який уповноважений нараховувати, утримувати і сплачувати (перераховувати) до бюджету податок, за своїм місцезнаходженням одночасно з поданням документів на отримання коштів для виплати належних платникам податку доходів, сплачує (перераховує) суми утриманого податку на відповідні рахунки, відкриті в органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів за місцезнаходженням відокремлених підрозділів.

Згідно з п. 171.1 ст. 171 Податкового кодексу України особою, відповідальною за нарахування, утримання та сплату (перерахування) до бюджету податку з доходів у вигляді заробітної плати, є роботодавець, який виплачує такі доходи на користь платника податку.

Згідно з пп. "е" п. 176.1 ст. 176 Податкового кодексу України платники податку зобов`язані: своєчасно сплачувати узгоджену суму податкових зобов`язань, а також суму штрафних (фінансових) санкцій, нарахованих контролюючим органом, та пені, за винятком суми, що оскаржується в адміністративному або судовому порядку.

В даному випадку позивач не заперечує необхідність дотримання вказаних положень законодавства щодо нарахування та сплати ним як роботодавцем разом з заробітною платою до бюджету податку з доходів; ним визнається визначена актом перевірки заборгованість з ПДФО в періоди з січня 2010 р. по 31.12.2014 р. у сумі 6 613 425, 57 грн., з січня 2015 р. по 30.04.2015 р. у сумі 371 257, 66 грн., в травні 2015 р. - 101 928, 64 грн., в червні 2015 р. - 114 404, 11 грн., в період липень 2015 р.-31.12.2017 р. - 534 612, 79 грн.

Проте, позивач вважає, що заборгованість з ПДФО у розмірі 6 613 425, 57 грн. за період до 01.01.2015 р. має бути списана як безнадійна.

З вказаного приводу суд зазначає наступне.

Згідно з п. 101.1 ст. 101 Податкового кодексу України (в редакції станом на 07.02.2018 р.) списанню підлягає безнадійний податковий борг, у тому числі пеня та штрафні санкції, нараховані на такий податковий борг.

Згідно з п.101.2 ст. 101 Податкового кодексу України під терміном "безнадійний" розуміється: 101.2.3. податковий борг платника податків, стосовно якого минув строк давності, встановлений цим Кодексом.

Згідно з п. 101.5 ст. 101 Податкового кодексу України контролюючі органи щокварталу здійснюють списання безнадійного податкового боргу. Порядок такого списання встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Згідно з п. 102.1 ст. 102 Податкового кодексу України контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, має право провести перевірку та самостійно визначити суму грошових зобов`язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня (2555 дня у разі проведення перевірки контрольованої операції відповідно до статті 39 цього Кодексу), що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації, звіту про використання доходів (прибутків) неприбуткової організації, визначеної пунктом 133.4 статті 133 цього Кодексу, та/або граничного строку сплати грошових зобов`язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов`язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов`язання (в тому числі від нарахованої пені), а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку.

Згідно з п. 102.2 ст. 102 Податкового кодексу України грошове зобов`язання може бути нараховане або провадження у справі про стягнення такого податку може бути розпочате без дотримання строку давності, визначеного в абзаці першому пункту 102.1 цієї статті, якщо: 102.2.1. податкову декларацію за період, протягом якого виникло податкове зобов`язання, не було подано.

Згідно з п. 102.4 ст. 102 Податкового кодексу України у разі якщо грошове зобов`язання нараховане контролюючим органом до закінчення строку давності, визначеного у пункті 102.1 цієї статті, податковий борг, що виник у зв`язку з відмовою у самостійному погашенні такого грошового зобов`язання, може бути стягнутий протягом наступних 1095 календарних днів з дня виникнення податкового боргу. Якщо платіж стягується за рішенням суду, строки стягнення встановлюються до повного погашення такого платежу або визначення боргу безнадійним.

Згідно з п. 49.1, 49.2, 49.18 ст. 49 Податкового кодексу України (в редакції до 01.01.2015 р.) податкова декларація подається за звітний період в установлені цим Кодексом строки контролюючому органу, в якому перебуває на обліку платник податків.

Платник податків зобов`язаний за кожний встановлений цим Кодексом звітний період подавати податкові декларації щодо кожного окремого податку, платником якого він є, відповідно до цього Кодексу незалежно від того, чи провадив такий платник податку господарську діяльність у звітному періоді.

Податкові декларації, крім випадків, передбачених цим Кодексом, подаються за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює: 49.18.4. календарному року для платників податку на доходи фізичних осіб - до 1 травня року, що настає за звітним, крім випадків, передбачених розділом IV цього Кодексу.

Згідно з матеріалами справи копії податкових декларацій з податку на доходи фізичних осіб, що подавалися позивачем як податковим агентом за період з 2010-2014 рр., відсутні, відповідно, суд позбавлений можливості проаналізувати їх зміст і з`ясувати, чи була у контролюючого органу інформація про нарахований та не сплачений податок на доходи фізичних осіб, що було б підставою для виставлення податкової вимоги (як задекларованого узгодженого зобов`язання).

Натомість, згідно зі змістом листа Головного управління ДФС у м. Києві від 12.03.2018 р. №10097/10/26-15-17-02-39, яким позивачу відмовлено у списанні податкового боргу, у наведеному складі податкового боргу заборгованість з ПДФО відсутня, тобто, вона не обліковувалася до проведення перевірки та винесення податкового повідомлення-рішення № від 15.05.2018 р.

Також в матеріалах справи, зокрема, у акті перевірки, відсутні докази або інформація щодо проведення попередньої перевірки позивача за період до 01.01.2015 р., де предметом була сплата ПДФО, на підтвердження обізнаності контролюючого органу про наявність несплаченої податкової заборгованості.

За таких обставин у суду відсутні підстави для висновку про те, що передбачений п. 102.1 ст. 102 Податкового кодексу України 1095-денний строк станом на час проведення перевірки у квітні 2018 р. сплинув щодо податкових зобов`язань за 2010-2014 р. з ПДФО.

З врахуванням викладеного у суду відсутні підстави для задоволення позовних вимог в частині визнання бездіяльності щодо ухвалення рішення про списання безнадійного податкового боргу з податку на доходи фізичних осіб в сумі 6 984 683,23 грн. та штрафні санкції нараховані на зазначену суму у період січень 2010р.- квітень 2015р протиправною.

Відповідно, не можуть бути задоволені і позовні вимоги про визнання протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення № від 15.05.2018 р. в частині суми 8 784 937,22 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З врахуванням викладеного у суду відсутні підстави для висновку про порушення відповідачем вказаних принципів в даному випадку.

На підставі вищевикладеного, ст. 241-246, 255, 295 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. В задоволенні позовних вимог відмовити.

2. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

3. Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя О.В. Головань

Повний текст рішення

виготовлено і підписано 13.04.2020 р.