Справа № 500/1483/19
Суддя: Старунський Дмитро Миколайович
Дата ухвалення: 2020-04-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 квітня 2020 рокуЛьвівСправа № 500/1483/19 пров. № А/857/3118/20

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Старунського Д.М.,

суддів Большакової О.О., Качмара В.Я.,

за участю секретаря судового засідання Кітраль Х.І.

розглянувши у судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу Галицької митниці Держмитслужби на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 09 грудня 2019 року у справі № 500/1483/19 (рішення ухвалено в м. Тернополі, головуючий суддя Баранюк А.З., повне судове рішення складено 12.12.2019) за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Тернопільської митниці ДФС про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товару,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_2 27.06.2019 звернувся в суд із адміністративним позовом до Тернопільської митниці ДФС, в якому просив визнати протиправним та скасувати рішення Тернопільської митниці ДФС про коригування митної вартості товару від 10 квітня 2019 року № UA103000/2019/000602/2.

В обґрунтування позову зазначає, що відповідачем всупереч наявності всього переліку документів на підтвердження придбання транспортного засобу та його вартості йому було відмовлено у прийнятті митної декларації та прийнято рішення про коригування митної вартості товарів. Вважає необґрунтованим використання резервного методу визначення вартості автомобіля за відсутності обґрунтування неможливості визначення митної вартості товару за першим методом, що не дає підстави для висновку щодо застосування митним органом іншого методу визначення митної вартості.

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 09 грудня 2019 року адміністративний позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано рішення Тернопільської митниці ДФС про коригування митної вартості товару від 10 квітня 2019 року № UA103000/2019/000602/2.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції Галицька митниця Держмитслужби оскаржила його в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове, яким в задоволенні адміністративного позову відмовити.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що судом першої інстанції при винесенні оскаржуваного рішення порушено норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Апелянт вказує, що позивачем до митного оформлення не були надані обов`язкові для підтвердження заявленої митної вартості товарів належні документи, визначені ч. 2 ст. 53 МК України, зокрема, платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару та здійсненої операції купівлі-продажу. Більше того, такі документи не були надані і на вимогу митниці. Отже, апелянт переконаний, що заявлена уповноваженою особою позивача митна вартість не могла бути визнана за основним методом визначення митної вартості , оскільки фактурна вартість імпортованого товару не була підтверджена документально.

Позивач не скористався правом подання відзиву на апеляційну скаргу.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явилися, хоча були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, а тому колегія суддів, відповідно до ч. 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України, вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності сторін, без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши суддю - доповідача, перевіривши підстави для апеляційного перегляду відповідно до доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_2 , 07.03.2019 придбав в компанії GlobalTriangle AB в Швеції легковий автомобіль VOLVO Хс60 2014 року виготовлення, 2015 модельний рік, ідентифікаційний номер кузова НОМЕР_1 , вартість якого становить 140400,00 крон.

Вказане підтверджується рахунком-проформою GlobalTriangle AB Proforma Invoice №DYU 999 від 22 лютого 2019 року (а.с. 12-13), рахунком-фактурою GlobalTriangle AB Proforma Invoice № DYU 999 від 07 березня 2019 року (а.с. 10-11) та випискою з рахунку № НОМЕР_2 від 28.02.2019 року (а.с. 14-15).

З метою здійснення митного оформлення придбаного автомобіля та підтвердження митної вартості товару, уповноваженою позивачем особою було подано до митного оформлення митну декларацію типу ІМ40ДЕ № UA403030/2019/006152 (а.с. 18). Заявлений до митного оформлення товар автомобіль легковий, що використовувався; марка: VOLVO; модель: НОМЕР_3 ; ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 ; модельний рік випуску: 2015; календарний рік випуску: 2014; тип двигуна: дизельний; об`єм циліндрів двигуна: 2400 куб.см.; потужність двигуна: 133 кВт.; загальна кількість місць, включаючи місце водія: 5; колісна формула: 4x4; тип кузова: універсал; колір: білий. Торгова марка: VOLVO. Виробник: VOLVO/SE.. Одержувач товару - ОСОБА_2 (гр. 8 МД).

Під час здійснення контролю за правильністю визначення митної вартості товарів посадовою особою відділу адміністрування митних платежів та митно-тарифного регулювання було розпочато процедуру консультацій декларанта з митним органом, а саме уповноваженій особі декларанта направлено електронний лист, у якому зазначено, що у зв`язку з тим, що документально не підтверджено числові значення складових митної вартості, які є обов`язковими при її обчисленні, а саме: фактурну вартість та витрати на страхування (якщо здійснювалось), відповідно до ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України запропоновано надати документи: якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування. У разі відсутності вище зазначених документів, відповідно до ч. 3 ст. 53 МК України запропоновано надати (за наявності) такі додаткові документи: копію митної декларації країни відправлення, висновок про вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією.

На вказаний запит уповноваженою особою декларанта надано митниці додатково витяг з Інтернет сайту та проінформовано митницю про те, що інших додаткових документів для підтвердження заявленої митної вартості товару, крім поданих, станом на 08 квітня 2019 р. надати не можуть.

10.04.2019 за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів, заявленої декларантом, посадовою особою митниці прийнято рішення про коригування митної вартості №UA403000/2019/000602/2, згідно якого митним органом визначено митну вартість товару 192377,60 шведських крон SEK (а.с. 19).

У графі 33 вказаного рішення зазначено: Митна вартість імпортованого товару не може бути визнана у зв`язку з тим, що в документах, поданих до митного оформлення, наявні розбіжності, зокрема: рахунок-фактура № DYU 999 виставлений покупцеві 07.03.2019, а оплата згідно платіжного документу, що підтверджує вартість товару № 1104 86 265457 здійснена 28.02.2019: у гр. 15 ЕМД країною відправлення зазначена Швеція, однак до митного оформлення не подано копії митної декларації країни відправлення. Відповідно митним органом розпочато процедуру консультації та направлено повідомлення про надання документів для підтвердження заявленої митної вартості товару. На вимогу митного органу декларантом не було подано документів, що підтверджують заявлену митну вартість згідно ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України, а саме: платіжних документів, що стосуються оцінюваного товару, якщо здійснювалось страхування, страхові документи та додаткових документів відповідно до ч. З ст. 53 Митного кодексу України - висновок про вартісні характеристики, підготовлений спеціалізованою експертною організацією, копію митної декларації країни відправлення. Другорядні методи не були застосовані через відсутність достатньої інформації про ціну угоди щодо ідентичних та подібних товарів. Метод на основі віднімання вартості не може бути використаний оскільки відсутня інформація про ціни ідентичних чи подібних (аналогічних) товарів, що продаються на території України, а також про складові компоненти, що можуть бути виділені із ціни. Метод на основі додавання вартості не може бути використаний оскільки відсутня інформація про вартість всіх витрат, що зараховуються до ціни товару. За результатом проведеної консультації з декларантом, відповідно до положень частини 4 ст. 57 Митного кодексу України, дійшли згоди про неможливість визначення митної вартості згідно з положеннями статтей 59-63 Митного кодексу України. Митна вартість товару визначена за резервним методом визначення митної вартості згідно ст. 64 Митного кодексу України. За основу для обрахунку митної вартості даного товару взято інформацію щодо вартості транспортного засобу обраховану згідно ЕМД від 28.01.2019 №UA403030/2019/001612 на рівні 18412,00 євро (а.с. 19 зворот).

Коригування митної вартості слугувало підставою для видання картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA403030/2019/00402 (а.с. 22).

Позивачу повідомлено, що йому відмовлено у зв`язку із неподанням повного пакету документів для підтвердження заявленої митної вартості.

Не погоджуючись із такими діями Тернопільської митниці ДФС позивач звернувся до суду із даним позовом.

Задовольняючи адміністративний позов суд першої інстанції виходив з того, що відповідач неправомірно відмовив позивачу у визнанні задекларованої ним митної вартості товару за основним методом, визначивши митну вартість за другорядним методом, у результаті чого необґрунтовано та безпідставно прийняв рішення про коригування митної вартості товарів та картку відмови у прийнятті митної декларації.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Зі змісту ст. 19 Конституції України видно, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статей 49, 50 Митного кодексу України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Відомості про митну вартість товарів використовуються, зокрема, для нарахування митних платежів.

Згідно із частиною першою статтею 51 Митного кодексу України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Згідно з частиною першою статті 52 Митного кодексу України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VІІІ цього Кодексу та главою 8.

За приписами частини другої статті 52 Митного кодексу України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації.

Як встановлено частиною першою статті 53 Митного кодексу України, у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Відповідно до частини другої статті 53 Митного кодексу України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах 5 і 6 статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

За правилами частини третьої статті 53 Митного кодексу України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформацію біржових організацій про вартість товару або сировини.

Відповідно до частини 5 статті 53 Митного кодексу України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Згідно з частиною першою статті 54 Митного кодексу України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу. За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу (ч.ч. 2-3 ст. 54 МК України).

Частиною четвертою статті 54 Митного кодексу України встановлено, що орган доходів і зборів під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний: здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; надавати декларанту або уповноваженій ним особі письмову інформацію про причини, за яких заявлена ними митна вартість не може бути визнана; надавати декларанту або уповноваженій ним особі письмову інформацію щодо порядку і методу визначення митної вартості, застосованих у разі коригування митної вартості, а також щодо підстав здійснення такого коригування.

Водночас частиною п`ятою статті 54 Митного кодексу України передбачено, що орган доходів і зборів з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право: 1) упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; 2) у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості; 3) у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів; 4) проводити в порядку, визначеному статтями 345 - 354 цього Кодексу, перевірки правильності визначення митної вартості товарів після їх випуску; 5) звертатися до органів доходів і зборів інших країн із запитами щодо надання відомостей, необхідних для підтвердження достовірності заявленої митної вартості; 6) застосовувати інші передбачені цим Кодексом форми митного контролю.

Відповідно до статті 57 Митного кодексу України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за основним методом (тобто за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції)) та другорядними: за ціною договору щодо ідентичних товарів; за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; на основі віднімання вартості; на основі додавання вартості (обчислена вартість); за резервним.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 МК за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.

При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів.

Колегія суддів зазначає, що ОСОБА_2 надав наявні у нього документи для підтвердження митної вартості транспортного засобу, зокрема:

-рахунок-фактуру (інвойс) № DYU 999 від 07.03.2019;

-декларацію про походження товару № від 23.01.2019;

-акт про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу № UA20903/2019/19087 від 17.03.2019;

- свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_4 від 23.01.2019;

-платіжний документ, що підтверджує вартість товару № 1104 86 265457 від 28.02.2019;

-некласифікований документ, який підтверджує заявлену митну вартість (крім позначених кодами 3001-3021, 3023) № 160745 від 16.01.2019;

-договір про надання послуг митного брокера № б/н від 28.02.2019;

- паспорт громадянина України з відміткою про реєстрацію місця проживання в Україні НОМЕР_5 від 23.06.1998;

- інший некласифікований документ - ідент. код НОМЕР_6 від 18.11.2009;

-інший некласифікований документ - сервісна книжка від 19.12.2014;

- інший некласифікований документ - фото одометра від 19.03.2019;

-платіжне доручення, що підтверджує сплату митних та інших платежів №0.0..1 від 14.03.2019;

-копія митної декларації країни відправлення № 19PL402010E0306484 від 16.03.2019;

-сертифікат відповідності колісного транспортного засобу №UA.009.85524-19 від 18.03.2019;

-паспортний документ фізичної особи, що дає право на перетин державного кордону України FK829958 від 12.01.2018.

Також на підтвердженням того, що позивач придбав автомобіль за 140400 шведських крон є:

- рахунок-проформа GlobalTriangle AB Proforma Invoice №DYU 999 від 22 лютого 2019 року (а.с. 12-13);

- рахунок-фактура GlobalTriangle AB Proforma Invoice №DYU 999 від 07 березня 2019 року (а.с. 10-11) та виписка з рахунку № НОМЕР_2 від 28.02.2019 року (а.с. 14-15).

Як встановлено судом, вищевказані документи містили всі реквізити, необхідні для ідентифікації придбаного позивачем транспортного засобу.

Крім того, як видно із митної декларації UA 40330/2019/007322, а саме графи 44 під кодом 9610 вказано експортний товарно-супровідний документ 19PL402010E0306484 від 16.03.2019 (а.с. 18 зворот).

На переконання колегії суддів, позивачем надано відповідачу для митного оформлення імпортованого товару документи, передбачені частиною другою статті 53 Митного кодексу України. Подані документи містили достовірні числові дані, які підтверджували митну вартість товарів за ціною договору згідно з вимогами частин четвертої, п`ятої статті 58 Митного кодексу України.

Зокрема, встановлено, що митну вартість автомобіля визначено за ціною договору, яка визначена у рахунку-проформі GlobalTriangle AB Proforma Invoice №DYU 999 від 22 лютого 2019 року, рахунку-фактурі GlobalTriangle AB Proforma Invoice №DYU 999 від 07 березня 2019 року та виписці з рахунку № НОМЕР_2 від 28.02.2019 та складала 140400,00 шведських крон.

Рішенням про коригування митної вартості товарів від 10 квітня 2019 року №UA103000/2019/000602/2 митну вартість автомобіля визначено за резервним методом у розмірі 18412 євро, з підстав того, що у митного органу виникли сумніви у правильності визначення митної вартості декларантом, оскільки заявлена митна вартість товару не підтверджена документально і не відповідає інформації по вартості даного транспортного засобу.

У оскаржуваному рішенні зазначено, що митну вартість визначено за резервним методом визначення митної вартості згідно ст. 64 Митного кодексу України, а за основу для обрахунку митної вартості даного товару взято інформацію щодо вартості транспортного засобу обраховану згідно ЕМД від 28.01.2019 №UA403030/2019/001612 на рівні 18412,00 євро поданої іншим декларантом.

Джерелом інформації для визначення митної вартості, використано ціну, за яку транспортний засіб визначеної марки, моделі, комплектації пропонується до продажу, визначену за результатами спрацювання АСАУР.

Разом з тим, жодного обґрунтування чому саме ця декларація взята за основу для обрахунку та посилання на те, за яким принципом обрано саме такий спосіб обрахунку митної вартості товару і як це узгоджується із вимогами Митного Кодексу України та положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GATT) ратифікованої Україною згідно Закону № 250-VI від 10.04.2008 відповідачем не зазначено.

Колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що митну вартість імпортованого транспортного засобу, що вказана декларантом у митній декларації визначено за основним методом, а до самої митної декларації декларантом подано всі необхідні документи для підтвердження заявлених відомостей про митну вартість товару за ціною договору.

На переконання колегії суддів позивачем подано до митниці повний пакет документів на підтвердження повноти і достовірності заявленої митної вартості товару за основним методом, відповідачем не доведено, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації та не надано доказів, які б підтверджували відсутність підстав для визначення митної вартості за першим методом, наявність належних підстав для коригування митної вартості відповідачем не доведена.

Таким чином, у відповідача були в наявності всі документи для визначення митної вартості за ціною рахунку щодо транспортного засобу, який імпортується, та не встановлено жодних інших обставин, визначених положеннями частини 1 статті 58 Митного кодексу України, які б перешкоджали визначенню митної вартості імпортованих товарів за ціною поданого рахунку-фактури, який містить необхідні відомості про продавця, тощо.

Відтак, у органу доходів і зборів була реальна можливість перевірити (уточнити) задекларовану вартість імпортованого транспортного засобу.

Окрім цього, ненадання декларантом запитуваних митним органом документів, за відсутності обґрунтування неможливості визначення митної вартості товару за першим методом, не є достатнім для висновку про наявність підстав для застосування митним органом іншого методу визначення митної вартості.

Колегія суддів звертає увагу на те, що спрацювання системи управління ризиками є лише рекомендацією посадовій особі органу доходів і зборів більш детально проаналізувати умови зовнішньоекономічної операції, та не може бути безумовною підставою для відмови в оформленні товару за самостійно заявленою декларантом митною вартістю товарів. Різниця між вартістю товару, задекларованого особою та вартістю схожих товарів, що розмитнювались цією особою чи іншими особами у попередніх періодах також не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не є підставою для автоматичного збільшення митної вартості товарів до показників автоматизованої системи аналізу та управління ризиками.

Така ж позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 19.02.2019 в справі №805/2713/16-а.

На підставі вищезазначеного, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що Тернопільської митниці ДФС про коригування митної вартості товару від 10 квітня 2019 року № UA103000/2019/000602/2 є протиправними та підлягають скасуванню.

Суд першої інстанції вірно взяв до уваги пояснення представника позивача стосовно розбіжностей у датах видачі фактури № DYU 999 від 07 березня 2019 року та платіжним документом №57 від 28.02.2019. Дані розбіжності викликані тим, що попередньо для оплати позивачу була виписана рахунок-проформа №DYU 999 від 22 лютого 2019 року, а вже після зарахування коштів на банківський рахунок продавця видана фактура за тим же номером від 07.03.2019.

При цьому, колегія суддів враховує, що будь-яких доказів того, що ціна імпортованого транспортного засобу є недостовірною, або що позивач поніс додаткові витрати у зв`язку з придбанням імпортованого транспортного засобу, що не зазначені у наданих позивачем документах, відповідач, під час розгляду справи не надав.

Суд апеляційної інстанції вважає необґрунтованими твердження апелянта про законність прийнятого відповідачем рішення про коригування митної вартості товару.

З врахуванням наведених вище норм законодавства та фактичних обставин справи, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції при розгляді адміністративної справи всебічно і об`єктивно встановлено обставини справи, оскаржене рішення суду винесене з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому немає підстав для його скасування.

Керуючись статтями 229, 243, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Галицької митниці Держмитслужби залишити без задоволення, а рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 09 грудня 2019 року у справі № 500/1483/19 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Головуючий суддя Д. М. Старунський
судді О. О. Большакова
В. Я. Качмар