Справа № 200/1291/20-а
Суддя: Шинкарьова І.В.
Дата ухвалення: 2020-04-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 квітня 2020 р. Справа№200/1291/20-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Шинкарьової І.В., розглянувши у загальному позовному провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Покровської міської ради Донецької області про зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

У 03 лютого 2020 року ОСОБА_1 (далі за текстом позивач) звернулась до Донецького окружного адміністративного суду з позовною заявою до Управління соціального захисту населення Покровської міської ради Донецької області (надалі відповідач) та просить визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо відмови позивачу в надані статусу члена сім`ї загиблого (померлого) ветерана війни відповідно до ч. 1 ст. 10 ЗУ «Про статус ветеранів війни гарантії їх соціального захисту»; Зобов`язати відповідача надати позивачу статус члена сім`ї загиблого ветерана війни відповідно до ч. 1 ст. 10 ЗУ «Про статус ветеранів війни гарантії їх соціального захисту» та видати посвідчення члена сім`ї загиблого (померлого) ветерана війни.

Позовні вимоги мотивовані тим, що позивачу відмовлено у встановлені статусу члена сім`ї загиблого (померлого) ветерана війни. Вважає такі дії відповідача протиправними та просить суд визнати протиправними і неправомірними дії Управління соціального захисту населення Покровської міської ради Донецької області щодо відмови позивачу у наданні статусу члена сім`ї загиблого (померлого) ветерана війни, яка викладена у листі відмові відповідача від 17 січня 2020 року.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 10 лютого 2020 року відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовчі засідання.

Ухвалою суду від 16 березня 2020 року закрито підготовче провадження в адміністративній справі № 200/1291/20-а за позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Покровської міської ради Донецької області про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії та вирішено розгляд справи здійснювати в порядку письмового провадження в межах строків, визначених КАС України для розгляду справи.

04 березня 2020 року від представника відповідача надійшов відзив на позов, в якому останній зазначив, що соціальний захист членів сім`ї померлих учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, здійснюється відповідно до Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи. Просив у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити у повному обсязі.

Дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив наступне.

Позивач, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

25 жовтня 1990 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3 уклали шлюб, про що свідчить свідоцтво про укладення шлюбу серії НОМЕР_2 .

ОСОБА_3 в період з 08 травня 1986 року по 09 червня 1986 року приймав участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у складі військової частини НОМЕР_3 , що підтверджується довідками галузевого державного архіву Міністерства оборони України за № 51/1/12538 від 21 вересня 1999 року. Мав статус учасника бойових дій що підтверджується копією посвідчення виданого 24 квітня 1998 року серія НОМЕР_4 та статус учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЄС у 1986 році від 20 березня 2019 року Серія А№009320

Відповідно до довідки Міністерства охорони здоров`я обласного центру Медико-соціальної експертизи міста Донецька ОСОБА_3 було видано посвідчення інваліда 2 групи у зв`язку із виконанням обов`язків військової служби по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС безстроково серії ДОН-07 № 035158. Дані обставини також підтверджуються експертним висновком № 241.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_5 .

Із довідки про причину смерті № 106/о № 63 вбачається, що ОСОБА_3 помер через повторний інфаркт міокарду.

Відповідно до витягу з протоколу засідання 12 Регіональної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузії, травм, каліцтва у колишніх військовослужбовців № 498 від 08 листопада 2019 року встановлено, що захворювання колишнього військовозобов`язаного ОСОБА_3 «повторний інфаркт міокарду», яке призвело до смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 так, пов`язане з виконанням обов`язків військової служби з ліквідації наслідків аварії на чорнобильській АЕС.

11 січня 2020 року ОСОБА_1 звернулась з письмовою заявою до Управління соціального захисту населення Покровської міської ради Донецької області , що видачі посвідчення, як дружині померлого інваліда війни відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Відповідач від 17 січня 2020 року направив позивачу листа № 01-04/010/1 про те, що відсутні правові підстави для встановлення дружинам померлих ліквідаторів аварії на Чорнобильській АЕС статусу члена сім`ї загиблого (померлого) ветерана війни згідно з пунктом 1 статті 10 Закону України Про статус ветерана війни, гарантії їх соціального захисту. Соціальний захист дружин померлих учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, смерть яких пов`язана із захворюванням, отриманим під час ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, здійснюється відповідно до Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

З приводу спірних правовідносин суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

В преамбулі до Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту від 22 жовтня 1993 року № 3551-ХІІ (далі Закон № 3551-ХІІ) зазначено, що цей Закон визначає правовий статус ветеранів війни, забезпечує створення належних умов для їх життєзабезпечення, сприяє формуванню в суспільстві шанобливого ставлення до них.

Поширення чинності Закону № 3551-XII на членів сім`ї загиблої особи є похідним від приналежності такої особи до ветеранів війни.

Відповідно до ст. 4 Закону № 3551-XII ветеранами війни є особи, які брали участь у захисті Батьківщини чи в бойових діях на території інших держав. До ветеранів війни належать: учасники бойових дій, інваліди війни, учасники війни.

Згідно ч. 1 ст. 7 Закону № 3551-XII до інвалідів війни належать особи з числа військовослужбовців діючої армії та флоту, партизанів, підпільників, працівників, які стали інвалідами внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, одержаних під час захисту Батьківщини, виконання обов`язків військової служби (службових обов`язків) чи пов`язаних з перебуванням на фронті, у партизанських загонах і з`єднаннях, підпільних організаціях і групах та інших формуваннях, визнаних такими законодавством України, в районі воєнних дій, на прифронтових дільницях залізниць, на спорудженні оборонних рубежів, військово-морських баз та аеродромів у період громадянської та Великої Вітчизняної воєн або з участю в бойових діях у мирний час.

Пунктом 1,9 ч. 2 ст. 7 Закону № 3551-XII передбачено, що до інвалідів війни належать також інваліди з числа, зокрема, військовослужбовців, осіб вільнонайманого складу, залучених до складу формувань Цивільної оборони, які стали інвалідами внаслідок захворювань, пов`язаних з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи.

З огляду на зазначені правові норми обов`язковими умовами, за якими особу можна віднести до інвалідів війни, є наявність інвалідності, доказів залучення такої особи до військовослужбовців або до складу формувань Цивільної оборони та отримання інвалідності внаслідок захворювання пов`язаного з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи.

Як вже судом було зазначене, ОСОБА_3 в період з 08 травня 1986 по 09 червня 1986 року приймав участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у складі військової частини НОМЕР_3 .

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що ОСОБА_3 був військовослужбовцем, який з 08 травня 1986 по 09 червня 1986 року виконував обов`язки по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, що підтверджується архівними довідками, що міститься в матеріалах справи.

Пункт 2 статті 10 Закону № 3551-XII визначає, що його чинність поширюється на сім`ї військовослужбовців, які призивались на збори військовозобов`язаних Міністерства оборони, прирівняних до них осіб, зазначених в статтях 6 і 7 цього Закону, тобто на дружин (чоловіків) померлих інвалідів Великої Вітчизняної війни, а також дружин (чоловіків) померлих учасників війни і бойових дій, партизанів і підпільників, визнаних за життя інвалідами від загального захворювання, трудового каліцтва та з інших причин, які не одружилися вдруге. На дружин (чоловіків) померлих інвалідів війни, учасників бойових дій, партизанів, підпільників і учасників війни, нагороджених орденами і медалями колишнього Союзу РСР за самовіддану працю і бездоганну військову службу, визнаних за життя інвалідами, чинність цієї статті поширюється незалежно від часу смерті інваліда.

Відповідно до пункту 4 Положення про порядок видачі посвідчень і нагрудних знаків ветеранів війни, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 травня 1994 року № 302, особам, на яких поширюється чинність Закону № 3551-XII (стаття 10 зазначеного Закону) видаються посвідчення з написом Посвідчення члена сім`ї загиблого.

Абзацом 2 пункту 7 цього Положення передбачено, що, зокрема, Посвідчення члена сім`ї загиблого видаються органами праці та соціального захисту населення за місцем реєстрації громадянина.

Враховуючи викладене, а також те, що позивач перебувала в зареєстрованому шлюбі з померлим ОСОБА_3 , який відповідно до посвідчення віднесений до осіб, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, суд дійшов висновку, що позивач у відповідності до вимог статті 10 Закону № 3551-XII має право на встановлення статусу та отримання посвідчення члена сім`ї загиблого інваліда війни, а тому відповідач неправомірно відмовив у задоволенні її заяви про видачу такого посвідчення.

При цьому, суд вважає необґрунтованим висновок Управління соціального захисту населення Покровської міської ради Донецької області , викладений у листі від 17 січня 2020 року № 01-04/010/1 щодо відсутності у позивача такого права, оскільки матеріалами справи підтверджується зворотнє.

Відповідно ч. 2 ст. 9 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Враховуючи вищенаведені висновки суд вважає за належне: визнати неправомірними дії Управління соціального захисту населення Покровської міської ради Донецької області, щодо відмови позивачу у наданні статусу члена сім`ї загиблого (померлого) ветерана війни; Зобов`язати відповідача надати позивачу статус члена сім`ї загиблого ветерана війни відповідно до ч. 1 ст. 10 ЗУ «Про статус ветеранів війни гарантії їх соціального захисту» та видати посвідчення члена сім`ї загиблого (померлого) ветерана війни.

У відповідності до ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно вищевказаних висновків суд вважає, що відповідачем не було доведено правомірності позиції, викладеної в Листі від 17 січня 2020 року № 01-04/010/1, а тому суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог.

При цьому суд вважає, що Лист відповідача від 17 січня 2020 року № 01-04/010/1 (на відміну від Рішення суб`єкта владних повноважень) не є актом індивідуальної дії та не потребує скасування, в той же час обраний судом спосіб захисту прав позивача є належним та достатнім.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачем було сплачено судовий збір у сумі 840 грн. 80 коп. відповідно до квитанції № 48.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 72-77, 139, 241-246, 255, 263, 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Покровської міської ради Донецької області про зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати неправомірними дії Управління соціального захисту населення Покровської міської ради Донецької області (місцезнаходження: 85300, Донецька обл., м. Покровськ, вул. Поштова, 22, ), щодо відмови ОСОБА_1 (місцезнаходження: АДРЕСА_1 ), РНОКПП НОМЕР_1 ) у наданні статусу члена сім`ї загиблого (померлого) ветерана війни.

Зобов`язати Управління соціального захисту населення Покровської міської ради Донецької області надати ОСОБА_1 статус члена сім`ї загиблого (померлого) ветерана війни відповідно до частини 1 статті 10 Закону України « Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та видати посвідчення члена сім`ї загиблого (померлого) ветерана війни.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління соціального захисту населення Покровської міської ради Донецької області на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 840,80 грн.

Повне судове рішення складено 14 квітня 2020 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Першого апеляційного адміністративного суду через Донецький окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду, з урахуванням пункту 3 розділу VI Прикінцевих положень внесених до КАС України згідно з Законом України від 30 березня 2020 року № 540-ІХ Про внесення змін до деяких законодавчих актів, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-2019).

Суддя І.В. Шинкарьова