Справа № 203/954/20
Суддя: Неклеса Олена Миколаївна
Дата ухвалення: 2020-04-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

13 квітня 2020 р. Справа № 203/954/20

Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Неклеса О.М., перевіривши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Центральної районної у м. Дніпро ради, Дніпровської міської ради про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська з позовною заявою до Виконавчого комітету Центральної районної у м. Дніпро ради, Дніпровської міської ради, в якій просить:

- визнати протиправною бездіяльність Виконавчого комітету Центральної районної у м. Дніпро ради щодо ненадання ОСОБА_1 житла, як особі, яка перебуває на квартирному обліку та потребує поліпшення житлових умов;

- зобов`язати Виконавчий комітет Центральної районної у м. Дніпро ради та Дніпровську міську раду надати ОСОБА_1 житло належне для проживання у вигляді окремого одноповерхового будинку, який би відповідав встановленим санітарним та технічним вимогам.

Свої позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтовує тим, що з грудня 2012 року перебуває на квартирному обліку у виконавчому комітеті Кіровської районної у м. Дніпропетровську ради, а в подальшому у Виконавчому комітеті Центральної районної у м. Дніпро ради у списку осіб, які мають право на першочергове отримання житлової площі, оскільки належна їй квартира АДРЕСА_1 є непридатною для житла. Позивач є інвалідом 2-ї групи та не має змоги самостійно придбати собі інше житло. Листом від 11.06.2019 року №2939/0/112-19 департамент житлово-комунального господарства та будівництва Дніпропетровської державної адміністрації повідомив про відсутність вільних житлових приміщень відповідної житлової площі в межах м. Дніпро, які б відповідали встановленим санітарним та технічним вимогам. Зазначає, що бездіяльність Виконавчого комітету Центральної районної у м. Дніпро ради порушує права ОСОБА_1 , передбачені ст. 9 ЖК України.

Ухвалою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 20 березня 2020 року справу №203/954/20 передано за підсудністю до Дніпропетровського окружного адміністративного суду.

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, справу №203/954/20 передано на розгляд судді О.М. Неклеса.

Згідно зі статтею 171 Кодексу адміністративного судочинства України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи є передбачені нормами Кодексу адміністративного судочинства України підстави для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі.

Вирішуючи питання чи належить розглядати даний адміністративний спір за правилами адміністративного судочинства, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

У рішенні Європейського суду з прав людини (далі - Суд) від 20 липня 2006 року у справі "Сокуренко і Стригун проти України" (заяви № 29458/04 та № 29465/04) зазначено, що відповідно до прецедентної практики цього Суду термін "встановленим законом" у статті 6 Конвенції спрямований на гарантування того, "що судова гілка влади у демократичному суспільстві не залежить від органів виконавчої влади, але керується законом, що приймається парламентом" [див. рішення у справі "Занд проти Австрії" (Zand v. Austria), заява № 7360/76]. У країнах з кодифікованим правом організація судової системи також не може бути віддана на розсуд судових органів, хоча це не означає, що суди не мають певної свободи для тлумачення відповідного національного законодавства. <…> фраза "встановленого законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. У своїх оцінках цей Суд дійшов висновку, що не може вважатися судом, "встановленим законом", національний суд, що не мав юрисдикції судити деяких заявників, керуючись практикою, яка не мала регулювання законом.

Отже, поняття "суду, встановленого законом" зводиться не лише до правової основи самого існування "суду", але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність, тобто охоплює всю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів.

Згідно з частиною першою статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Вжитий у цій процесуальній нормі термін "суб`єкт владних повноважень" позначає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (пункт 7 частини першої статті 4 КАС України).

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 4 КАС України публічно-правовий спір - спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.

Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Разом з тим, приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового, особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, зазвичай майнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єктів владних повноважень.

Предметом розгляду у цій справі є визнання бездіяльності Виконавчого комітету Центральної районної у м. Дніпро ради щодо ненадання ОСОБА_1 житла, як особі, яка перебуває на квартирному обліку та потребує поліпшення житлових умов.

Як установлено матеріалами справи, позивач звернулася до адміністративного суду з позовом, направленим на поновлення порушеного права на отримання житла. Отже, цей позов поданий на поновлення прав позивача у сфері житлових відносин.

Спір про захист права конкретної фізичної особи на житло є не публічним, а приватноправовим. Держава, юридичні особи публічного права можуть бути учасниками цивільних відносин, а розгляд такого спору між ними проводиться за правилами цивільного судочинства.

Той факт, що відповідачами у справі є Виконавчй комітет Центральної районної у м. Дніпро ради, Дніпровська міська рада, не змінює правову природу спірних відносин і не перетворює цей спір у публічно-правовий.

Відповідно до частини першої статті 19 Цивільного процесуального кодексу України Суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

У порядку цивільного судочинства розглядаються спори щодо права особи на житло (приватизація житла, взяття на облік громадян, які потребують поліпшення житлових умов, або зняття з такого обліку, надання житла, користування жилим приміщенням у будинку державного чи приватного жилого фонду, житлово-будівельних кооперативів, у гуртожитках, встановлення автономного опалення у приміщенні державного житлового фонду, зняття з реєстраційного обліку місця проживання за наявності спору, зобов`язання органу влади чи органу місцевого самоврядування здійснити необхідні дії щодо утримання в належному стані житлового будинку, виселення, а також спори щодо забезпечення житлових прав мешканців гуртожитків тощо). Такі спори є житловими (цивільними) спорами, незалежно від участі у справі суб`єкта владних повноважень як відповідача.

Відповідно до ч. 1 ст. 36 Закону України Про судоустрій і статус суддів Верховний Суд є найвищим судом у системі судоустрою України, який забезпечує сталість та єдність практики у порядку та спосіб, визначені процесуальним законом.

Практика щодо застосування вищезазначених норм права викладена в постановах Великої Палати Верховного Суду від 18.04.2018р. справа № 806/104/16, від 03.10.2018 року справа №757/37024/15-а, від 22.08.2018р. справа №826/13571/17, від 23.01.2019 року по справі №806/5217/15, від 11.09.2019 року у справі №804/3718/18 та постановах Верховного суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 15 березня 2019 року по справі №822/2807/15, від 18 березня 2020 року у справі №161/5545/14-а, яка повинна бути врахована адміністративним судом згідно ч. 5 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України.

Враховуючи викладене, за суб`єктним складом сторін та сутністю спору дана справа підлягає розгляду місцевими загальними судами в порядку, визначеному нормами Цивільного процесуального кодексу України.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 170 Кодексу адміністративного судочинства України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про відмову у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Центральної районної у м. Дніпро ради, Дніпровської міської ради про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії.

На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 4, 19, 170, 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя, -

УХВАЛИВ:

У відкритті провадження в адміністративній справі за позовною заявою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Виконавчого комітету Центральної районної у м. Дніпро ради (вул. Князя Ярослава Мудрого, буд. 42, м. Дніпро, 49038), Дніпровської міської ради (просп. Дмитра Яворницького, б. 75, м. Дніпро, 49000) про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії, - відмовити.

Роз`яснити позивачу, що вирішення даного спору здійснюється місцевими загальними судами в порядку, визначеному нормами Цивільного процесуального кодексу України.

Відповідно до ч.5 ст.170 КАС України повторне звернення тієї самої особи до адміністративного суду з адміністративним позовом з тих самих предмета і підстав та до того самого відповідача, як той, щодо якого постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження, не допускається.

Ухвала суду набирає законної сили та може бути оскаржена в порядку та строки, передбачені статтями 256 та 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання суддею (суддями).

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII Перехідні положення Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до Дніпропетровського окружного адміністративного суду.

Повний текст ухвали складено та підписано 13 квітня 2020 року.

Суддя О.М. Неклеса