Справа № 200/13906/19-а
Суддя: Мозговая Н.А.
Дата ухвалення: 2020-03-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 березня 2020 р. Справа№200/13906/19-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Мозгової Н.А.

при секретарі: Іванченко А.О.

представник позивача: не з`явився

представник відповідача 1: не з`явився

представник відповідача 2: не з`явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження адміністративну справу за позовом Приватного акціонерного товариства "ВЕСКО" до Донецької митниці Державної фіскальної служби України, Азовської митниці Держмитслужби про визнання протиправною та скасування картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення та визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів,-

В С Т А Н О В И В :

02.12.2019 року Приватне акціонерне товариство «Веско» (надалі - позивач) (, місцезнаходження: 84205, Донецька область, м.Дружківка, вул. Індустріальна, 2) звернулося до Донецького окружного адміністративного суду з адміністивним позовом до Донецької митниці Державної фіскальної служби України (надалі - відповідач-1) (, місцезнаходження: 87510, Донецька область, м.Маріуполь, пр.Луніна,1), Азовської митниці Держмитслужби (надалі - відповідач 2) (, місцезнаходження: 87510, м.Маріуполь, пр. Луніна,1) про визнання протиправною та скасування картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA 700010/2019/000051/2 від 04.07.2019, визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів № UA 700000/2019/000051/2 від 04.07.2019 року.

В обґрунтування заявлених вимог позивач навів, що його декларантом до органу доходів і зборів була подана митна декларація, згідно з якою здійснювався імпорт запасних частин до бульдозерів вартістю 7170 євро на умовах постачання DAP м.Дружківка та відстрочення оплати. Цей орган дійшов висновку про сумніви у дійсності заявленої митної вартості товарів, оскільки надані позивачем документи містили певні розбіжності щодо умов постачання, терміну відстрочення, наявності специфікації та сертифікату походження товару. У зв`язку з цим орган доходів і зборів запропонував декларанту надати додаткові документи, а пізніш прийняв рішення про коригування митної вартості товарів, яку визначив із застосуванням резервного методу на підставі інформації про митну вартість ідентичних товарів. Відповідно, ним також була прийнята картка відмови в митному оформленні товарів, яку поряд з рішенням про коригування митної вартості оскаржує позивач.

Підставою для їх скасування позивач вказує на встановлення умов постачання та оплати товарів саме на підставі специфікації до зовнішньоекономічного договору. Інші документи не можуть встановлювати такі умови, а тому не повинні прийматися до уваги. Відсутність сертифікату походження не впливає на можливість визначення митної вартості товарів, оскільки це не відповідає встановленому Митним кодексом України призначенню цього документа. Щодо відсутності специфікації №9 до зовнішньоекономічного договору позивач вказує, що вона не має відношення до спірного митного оформлення, а постачання відбувалося за специфікацією №11, яка надавалася до митної декларації.

Також позивач вважає відсутніми підстави для витребування у нього додаткових документів органом доходів і зборів з метою контролю правильності визначення митної вартості товарів, не погоджується із застосуванням резервного методу при визначенні митної вартості.

Донецька митниця Державної фіскальної служби України заперечувала проти задоволення позовних вимог з підстав, що наведені у відзиві на позовну заяву від 28.12.2019 року. Зокрема, вказує, що вона має повноваження з контролю за привильністю визначення митної вартості товарів, що ввозилися позивачем, із застосуванням інформаційних технологій та системи управління ризиками. Під час здійснення цього контролю митницею був встановлений факт ненадання декларантом позивача необхідних для цього докуметів, наявність яких передбачена контрактом, за яким здійснювався імпорт товарів (специфікації №9 від від 29.03.2018 року, додаткова угода щодо якої була додана до митної декларації; сертифікату якості та сертифікату про походження товару).

Крім того, частина наданих документів містила розбіжності - умови постачання згідно зі специфікацією №11 від 29.05.2019 року та інвойсом відрізнялися містом призначення; кількість днів відстрочення оплати за цими документами також не співпадали. Про це було прямо зазначено у рішенні про коригування митної вартості товарів, що спростовує доводи позивача про немотивованість відмови у митному оформленні товарів.

Донецька митниця у порядку, передбаченому ст. 53 Митного кодексу України запропонувала декларанту надати документи, які моги б підтвердити заявлену митну вартість товарів. Надана додаткова угода від 04.07.2019 року, яка змінює умови постачання товарів, за твердженням відповідача-1 не може бути прийнята до уваги, оскільки складена після дати фактичного надходження товару - 27.06.2019 року. Інші витребувані документи до митного оформлення не були надані, пояснень щодо розбіжностей декларант не надав.

Зазначає, що у органу доходів і зборів не було достатньо інформації для застосування основного та другорядних методів визначення митної вартості, тому із застосуванням резервного методу та даних щодо митного оформлення ідентичних товарів відповідно до статті 64 Митного кодексу України відповідач-1 самостійно визначив митну вартість спірних товарів. У зв`язку з цим орган доходів і зборів прийняв рішення про коригування митної вартості та склав картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 04.07.2019року №UA 700010/2019/00052.

Крім заперечень проти задоволення позовних вимог відповідач-1 вказує також на помилковість розрахунку суми судового збору, що сплачений позивачем при поданні даного адміністративного позову.

Позивач 05.02.2020 надав відповідь на відзив, у якому з посиланням на правові висновки Верховного Суду вказує на право органу доходів і зборів вимагати надання тих документів, які пов`язані із сумнівами у правильності визначення митної вартості товарів, а не усіх документів, що перелічені у ст. 53 Митного Кодексу України. Також зазначає про достатність наданих ним документів для підтвердження заявленої митної вартості, безпідставність застосування резервного методу визначення митної вартості за наявності цих документів, здійснення митного оформлення аналогічних товарів у минулому.

Ухвалою суду від 09.12.2019 року відкрито провадження по справі та призначено підготовче засідання на 23.12.2019 року.

У судовому засіданні 23.12.2019 року оголошено перерву до 10.01.2020 року.

Ухвалою суду від 10.01.2020 року відкладено підготовче засідання на 14.01.2020 року.

У судовому засіданні 14.01.2020 року оголошено перерву до 06.02.2020 року.

Ухвалою від 06.02.2020 рокудо участі у справі у якості другого відповідача залучено Азовську митницю Держмитслужби (надалі - відповідач-2), підготовче засідання відкладено на 02.03.2020 року.

Ухвалою суду від 02.03.2020 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 30.03.2020 року.

08.02.2020 відповідач 2, Азовська митниця Держмитслужби, надав відзив на позовну заяву, аналогічний за змістом змісту відзиву на позовну заяву відповідача-1.

Представник позивача у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, надав заяву про розгляд справи за відсутністю представника.

Представник відповідача 1 у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Представник відповідача 2 у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Дослідивши зібрані у справі докази, з`ясувавши фактичні обставини справи, суд встановив наступне.

Позивач - Приватне акціонерне товариство "Веско" є суб`єктом підприємницької діяльності - юридичною особою, .

Відповідач-1 - Донецька митниця Державної фіскальної служби України на момент виникнення спірних правовідносин був суб`єктом владних повноважень, який реалізовував повноваження, що передбачені Митним кодексом України (надалі - МК України).

Після прийняття спірних актів індивідуальної дії Донецьку митницю ДФС було реорганізовано шляхом приєднання до Азовської митниці Держмитслужби згідно Наказу Державної фіскальної служби Укпаїни №30-рг від 25.11.2019 року «Про реорганізацію митниць ДФС». На час вирішення спору Донецька митниця ДФС, як юридична особа не була припинена, однак її владні управлінські функції перейши до Азовської митниці Держмитслужби. Відтак остання набула статусу суб`єкта владних повноважень, у зв`язку з чим була залучена у якості другого відповідача.

Судом встановлено, що 22.06.2016 року між позивачем (покупець) та компанією "Climat Sp.z o.o." (продавець, резидент Республіки Польща) укладений контракт №525 (надалі - Контракт), згідно з яким продавець мав поставити запчастини на умовах, що передбачені цим контрактом та специфікацію до нього.

Пунктом 2.2. цього Контракту було визначено, що валютою ціни та платежів за ним є долар (без зазначення країни).

Згідно з п. 4.2 Контракту товар за ним постачається на умовах, визначених у специфікаціях у відповідності до Інкотермс у редакції 2010 року (арк.с.10-11).

28.03.2018 року сторони за вказаним вище Контрактом уклали додаткову угоду № 2 до нього, якою змінили п.2.2 Контракту та визначили валютою ціни та платежів - долар та євро (арк.с.12).

17.03.2019 року позивач та компанія "Climat Sp.z o.o." уклали додаткову угоду до Контракту, згідно з якою у специфікації №9 від 29.03.2018 року передбачили умови постачання DAP м. Дружківка (з обов`язковим митним оформленням у митному терміналі м.Краматорськ) (арк.с.16).

29.05.2019 року сторони за Контрактом склали специфікацію №11, якою передбачене постачання запасних частин вартістю 31048 євро на умовах постачання DAP митний термінал м.Краматорськ з наступним перевезенням на склад позивача (арк.с.14).

04.07.2019 року сторони за Контрактом домовилися викласти п.3 специфікації №11 у редакції, що передбачає умови поставки DAP м. Дружківка (з обов`язковим митним оформленням у митному терміналі м.Краматорськ) (арк.с.13).

01.07.2019 року декларантом позивача до органу доходів і зборів була подана електронна митна декларація №UA 700010/2019/004462. У цій декларації митна вартість товару, що імпортується - "вироби з чорних металів не ковані, не штамповані, не литі механічно оброблені колеса та ролики в асортименті" - запасних частин до гусеничного бульдозера, визначена за основним методом - за ціною договору, та складає 7170 євро (209 385 грн.).

До декларації були додані: контракт, додаткова угода до нього від 17.03.2019 року, специфікації до Контракту від 28.03.2018 року №9 та від 29.05.2019 року №11; пакувальний лист No499 від 14.06.2019; інвойс № FV/00041/2019/46/EXP від 13.06.2019 року; декларація про походження товару № FV/00041/2019/46/EXP від 13.06.2019 року; товаросупровідний документ № від 13.06.2019 року; свідоцтво контроля якості б/н від 14.06.2019 року; технічний опис товару від 27.06.2019 року; копія митної декларації країни відправлення №19PL445010Е0850889 від 18.06.2019 року.

За результатом опрацювання цих документів відповідач-1 провів консультації з декларантом позивача, який надав додаткові документи для митного оформлення товару. Втім, ці документи не визнані відповідачем-1 достатніми, внаслідок чого він дійшов висновку про неможливість визначення митної вартості за ціною договору. Зокрема ним встановлено, що декларантом не надано документів згідно з переліком, визначеним у статті 53 МК України, а у додатково наданих документах містяться такі розбіжності та невідповідності:

- специфікацією від 29.05.2019 року №11 передбачені умови поставки DAP м.Краматорськ, у той час як в інвойсі від 13.06.2019 року №FV/00041/2019/46/EXP та митній декларації від 01.07.2019 №UA 700010/2019/004462 заявлені умови постачання DAP м.Дружківка. Надана додаткова угода від 04.07.2019 року №5 складена після надходження товару;

- у відповідності до п. 3.1 Контракту оплата за товар здійснюється на умовах, визначених у специфікаціях на окремі партії товару.

Згідно специфікації № 11 від 29.05.2019 року умовою оплати є відстрочення 100% до 21 банківського дня від дати постачання товару, тоді як згідно з інвойсом від 13.06.2019 року № FV/00041/2019/46/EXP передбачене відстрочення платежу на 30 календарних днів з моменту надходження товару на склад покупця.

Роз`яснень з цього приводу не надходило.

Згідно п. 4.4. та 4.6 Контракту постачальник зобов`язаний надати сертифікат якості на товар та сертифікат походження товару. Ці документи до митного оформлення не надані.

В графі 44 митної декларації від 01.07.2019 року № UA 700010/2019/004462 зазначене доповнення до специфікації №9 від 29.03.2019 року до Контракту. Реквізити специфікації у графі 44 декларації не зазначені, документи до митного оформлення не надані.

За твердженням відповідача-1 ці розбіжності та невідповідності унеможливлюють здійснення контролю правильності розрахунку митної вартості товару. У зв`язку з цим відповідачем-1 у рішенні про коригування митної вартості товарів №UA700000/2019/00051/2 від 04.07.2019 року зазначено, що відсутні документи, які підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості, а використані декларантом відомості не підтверджені документально.

Відповідач-1 зазначив, що митну вартість може бути визнано у разі спростування вищевказаних розбіжностей та невідповідностей, та надання документів, передбачених частинами 2, статті 53 МК України, а саме:

- договору (угоди, контракту) із третіми особами, пов`язаного з договором (угодою,контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;

- рахунків про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);

- рахунків про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);

- виписки з бухгалтерської документації;

- каталогів, специфікацій, прейскурантів (прайс-листів) виробника товару;

- висновків про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені

спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових

організацій про вартість товару або сировини.

Декларантом не подані документи згідно з цим переліком, від проведення консультацій з метою обрання методу визначення митної вартості він відмовився, у зв`язку з чим орган доходів і зборів визнав неможливим визначення митної вартості за ціною договору щодо товару, який імпортується.

Орган доходів і зборів при прийнятті рішення про визначення митної вартості виходив з відсутності інформації: про вартість оформлених ідентичних товарів, а тому неможливим визнав застосування методу "за ціною ідентичних товарів" відповідно до ст. 59 МК України; про вартість оформлених подібних (аналогічних) товарів, а тому застосування методу "за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів" відповідно до ст. 60 МК України є неможливим; необхідної для застосування методу визначення митної вартості на основі віднімання вартості, тому застосування методу, передбаченого статтею 62 МК України, також є неможливим; необхідної для застосування методу визначення митної вартості на основі додавання вартості (обчислена вартість), який передбачений статтею 62 МК України.

Водночас, орган доходів і зборів вважав наявною інформацію, необхідну для визначення митної вартості за резервним методом відповідно до статті 64 МК України.

Джерелом такої інформації визнана декларація від 27.06.2019 року №UA 110110/2019/310727, у якій визначена митна вартість товару "Запасні частини для легкових автомобілів - частини гальм" - 6,15 дол США за кілограм. Виходячи з ваги спірного товару (складові частини шасі гусеничного бульдозера) 1962 кг., його митна вартість за рішенням відповідача-1 №UA700000/2019/00051/2 від 04.07.2019 року склала 315 870,8654 грн.

Згідно з розрахунком відповідача-1 після визначення митної вартості товару зобов`язання з мита збільшилися на 5138,98 грн., з податку на додану вартість - на 21583,74 грн.

За результатами прийняття вказаного рішення про коригування митної вартості посадовою особою відповідача-1 була складена картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 04.07.2019року №UA 700010/2019/00052 (арк. с.30).

Позивач скористався передбаченим ч.7 ст. 55 МК України правом випуску товарів у вільний обіг під гарантійні зобов`язання, у зв`язку з чим подав митну декларацію від 05.07.2019 року UA 700010/2019/004609.

При вирішенні питання про обґрунтованість та правомірність зазначеного вище рішення про коригування митної вартості товару та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення суд виходить з наступного.

Відповідно до частини 1 статті 53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Перелік документів, які підтверджують митну вартість товарів, наведений у частині 2 тієї самої статті.

Частиною третьою статті 53 МК України (у редакції, яка була чинною на момент спірного митного оформлення) встановлено, що у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи.

За приписами пункту 2 частини 4 статті 54 Митного кодексу України орган доходів і зборів під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний надавати декларанту або уповноваженій ним особі письмову інформацію про причини, за яких заявлена ними митна вартість не може бути визнана.

З урахуванням цього, електронні повідомлення, які надсилалися декларантові позивача, а в подальшому - рішення про коригування митної вартості, повинні містити причини неможливості визнання заявленої митної вартості, а надання зазначених у них документів повинно усувати такі причини.

Такого висновку суд дійшов з урахуванням наведених вище норм та положень частин 1, 2 статті 256 МК України, згідно з якими відмова у митному оформленні - це письмове вмотивоване рішення органу доходів і зборів про неможливість здійснення митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через невиконання декларантом або уповноваженою ним особою умов, визначених цим Кодексом.

У рішенні про відмову у митному оформленні повинні бути зазначені причини відмови та наведені вичерпні роз`яснення вимог, виконання яких забезпечує можливість митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення.

Відповідно до частини 7 статті 54 МК України у разі, якщо під час проведення митного контролю орган доходів і зборів не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично.

Тлумачення даних норм у їх системному зв`язку між собою та з положеннями пункту 2 частини 6 статті 54, частини 3 статті 53 МК України дозволяє дійти висновку, що відмова у митному оформленні повинна бути аргументованою невиконанням вимог, що пов`язані саме з тими причинами, у зв`язку з якими органом доходів і зборів були витребувані додаткові документи.

Такий правовий висновок сформульований Верховним Судом у постанові по справі №820/2014/17 (адміністративне провадження №К/9901/448/17) від 12 квітня 2018 року.

Як встановлено судом, першою з причин неможливості визнання відповідачем-1 заявленої декларантом митної вартості була розбіжність в умовах постачання, зазначених у специфікації від 29.05.2019 року №11, а також в інвойсі від 13.06.2019 року №FV/00041/2019/46/EXP та митній декларації від 01.07.2019 року №UA 700010/2019/004462.

Як вже зазначалося, 29.05.2019 року сторонами Контракту була укладена додаткова угода до нього, згідно з якою за специфікацією №11 постачання запасних частин мало здійснюватись на умовах DAP митний термінал м.Краматорськ з наступним перевезенням на склад позивача.

Місцем знаходження позивача є м.Дружківка.

Згідно з інвойсом від 13.06.2019 року № FV/00041/2019/46/EXP та митною декларацією від 01.07.2019 року №UA 700010/2019/004462 постачання відбувалося на умовах DAP м.Дружківка.

Згідно з правилами Інкотермс 2010 умова DAP (Постачання в пункті (... назва пункту) означає, що продавець виконав своє зобов`язання по постачанню, коли він надав покупцеві товар, Продавець не зобов`язаний виконувати митні формальності або сплачувати імпортні мита при ввезенні товару.

З приводу невідповідності місця призначення позивач надав відповідачу-1 додаткову угоду від 04.07.2019 року №5, якою сторони за Контрактом домовилися викласти п.3 специфікації № 11 у редакції, що передбачає умови поставки DAP м. Дружківка з обов`язковим митним оформленням у митному терміналі м.Краматорськ.

Відповідно до ч. 1 ст. 32 Закону України "Про міжнародне приватне право" зміст правочину може регулюватися правом, яке обрано сторонами, якщо інше не передбачено законом.

Згідно з п. 8.5. Контракту при вирішенні питань, які виникають в ході його виконання, застосовується матеріальне право України.

Частиною 1 статті 653 ЦК України визначено, що у разі зміни договору зобов`язання сторін змінюються відповідно до змінених умов щодо предмета, місця, строків виконання тощо. За приписами ч.2, 3 статті 631 ЦК України договір набирає чинності з моменту його укладення. Сторони можуть встановити, що умови договору застосовуються до відносин між ними, які виникли до його укладення.

З урахуванням наведеного, на момент прийняття відповідачем-1 рішення про коригування митної вартості умови постачання за специфікацією №11 до Контракту не мали розбіжностей та відповідали наведеним у митній декларації - DAP м. Дружківка.

Відповідач-1 знав про усунення вказаних розбіжностей, оскільки посилався у спірному рішенні на додаткову угоду від 04.07.2019 року № 5. Відтак, він мав врахувати її зміст та не міг посилатися на продовження існування розбіжностей в умовах постачання товару.

Заперечення відповідачів щодо неможливості врахування наведеної вище додаткової угоди через її надання після надходження товару не приймаються судом до уваги, оскільки не ґрунтуються на положеннях законодавства.

Публічноправові норми МК України не передбачають обмежень щодо дати складання документів, які можуть надаватися декларантом на підтвердження заявленої ним митної вартості з метою усунення сумнівів органу доходів і зборів у її відповідності вартості за договором. Тому відповідач-1 не мав законних підстав відхиляти доводи декларанта про відсутність вказаних розбіжностей та мав врахувати надані ним документи при прийнятті рішення про коригування митної вартості товару.

Другою розбіжністю, яка за твердженням відповідача-1 викликає сумнів у дійсності заявленої декларантом митної вартості товару, є розбіжності у кількості днів відстрочення платежу, які зазначені у наданих до митного оформлення документах.

Судом встановлено, що відповідно до п. 3.1 Контракту оплата за товар здійснюється на умовах, визначених у специфікаціях на окремі партії товару.

Згідно специфікації № 11 від 29.05.2019 року умовою оплати є її відстрочення до 21 банківського дня від дати постачання товару.

Водночас, в інвойсі від 13.06.2019 року №FV/00041/2019/46/EXP зазначене відстрочення платежу на 30 календарних днів з моменту надходження товару на склад покупця.

Враховуючи, що за правилами Контракту умови оплати товару визначаються у специфікації, їх відображення в інвойсі не може їх змінювати.

Щодо терміну відстрочення, інвойс не створює правових наслідків для сторін Контракту, а тому його не можна співставити зі специфікацією за цим критерієм. Таке виключає можливість існування розбіжностей щодо умов оплати спірного товару між специфікацією та інвойсом.

Більш того, відповідачами не доведено існування розбіжностей між вказаними вище специфікацією та інвойсом з урахуванням різних одиниць обчислення термінів відстрочення (банківський день за специфікацією та календарний день за інвойсом).

Крім наведених двох підстав, відповідач-1 визначив неможливим визнання митної вартості товару за відсутності сертифікату якості на товар та сертифікату походження товару.

Обов`язковість їх надання покупцеві передбачена п. 4.4. та 4.6 Контракту.

З цього приводу суд враховує приписи ч. 2 ст. 53 МК України, яка містить перелік документів, що можуть підтверджувати митну вартість товарів. Серед цих документів відсутні сертифікат якості на товар або сертифікат походження товару.

Більш того, вони відсутні у визначеному частиною 3 тієї самої статті переліку документів, які органи доходів і зборів мають право вимагати від декларанта з метою підтвердження митної вартості товарів.

З урахуванням наведеного, відсутність сертифікату якості на товар або сертифікату походження товару не впливає на можливість визначення його митної вартості.

На користь цього висновку свідчить також те, що згідно з ч.1 ст. 43 МК України сертифікат про походження товару належить до документів, що підтверджують країну походження товару.

Країна походження товару за приписами ч.1 ст. 36 МК України визначається з метою оподаткування товарів, що переміщуються через митний кордон України, застосування до них заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності, заборон та/або обмежень щодо переміщення через митний кордон України, а також забезпечення обліку цих товарів у статистиці зовнішньої торгівлі.

Отже, положення МК України визначають інше призначення сертифікату про походження товару, ніж підтвердження митної вартості товарів.

Останньою підставою для витребування відповідачем-1 у декларанта додаткових документів та застосування наслідків їх ненадання у вигляді відмови у митному оформленні товару, визначена ненадання специфікації № 9 від 29.03.2019 року до Контракту. Доповнення до неї зазначені в графі 44 митної декларації від 01.07.2019 року № UA 700010/2019/004462, однак самого документа до митного оформлення надано не було.

Специфікації, як додатки до договорів, належать до документів, якими відповідно до ч.2 ст.53 МК України підтверджується митна вартість товарів. До митної декларації декларантом позивача була додана специфікація №11 від 29.05.2019 року.

Співставлення зазначених у цій специфікації найменувань, кількості та вартості товарів свідчить, що вони відповідають найменуванням, кількості та вартості товарів, що імпортувалися згідно з митною декларацією від 01.07.2019 року № UA700010/2019/004462: загальна кількість та вартість різних найменувань товарів за вказаною специфікацією складає 46 одиниць на суму 31048 євро (без ПДВ), за спірною митною декларацію постачалася частина з них - 20 одиниць на суму 7170 євро (без ПДВ).

Надана разом з митною декларацією додаткова угода до Контракту від 17.03.2019 року визначала, що у специфікації №9 від 29.03.2018 року умовами постачання товарів є DAP м.Дружківка (з обов`язковим митним оформленням у митному терміналі м.Краматорськ).

Позивач не надав копії специфікації№9 від 29.03.2018 року, а також пояснень щодо мети, з якою його декларант серед інших документів надав для митного оформлення вказану додаткову угоду.

В свою чергу відповідач-1 також не навів обгрунтування свого твердження про можливий вплив специфікації №9 від 29.03.2018 року на вартість товарів, що постачаються за специфікацією №11 від 29.05.2019 року .

Відповідно до ч.3 ст. 53 МК України право вимагати від декларанта надання додаткових документів на підтвердження заявленої ним митної вартості пов`язане з вадами документів, зазначених у частині другій цієї статті. Зокрема якщо вони містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Декларація та додані до неї документи не містять розбіжностей щодо специфікацій, згідно з якими постачається товар. Адже його найменування, кількість та вартість не суперечить відомостям, наведеним у доданій до митної декларації специфікації №11 від 29.05.2019 року.

Вони також не містять ознак підробки, у них наявні всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, та відомості щодо ціни, що підлягає сплаті за ці товари.

Таким чином, ненадання специфікації №9 від 29.03.2018 року до митного оформлення не може бути визнана судом достатньою підставою для витребування у позивача додаткових документів та подальшого коригування митної вартості відповідачем-1.

Окремою підставою для висновку суду про протиправність спірного рішення про коригування митної вартості та картки відмови є недотримання органом доходів і зборів вимог п.2 ч.5 ст. 54, ч.3 ст. 53, ч.3 ст. 256 МК України.

Як вже зазначалося, зі змісту п.2 ч.5 ст. 54, ч.3 ст. 53 МК України слідує, що орган доходів і зборів має право письмово запитувати від декларанта додаткові документи та відомості, якщо це обумовлено метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів.

Зокрема, необхідністю підтвердження відомостей, які викликають сумнів через наявність у наданих декларантом документах розбіжностей, ознак підробки або відсутності числових значень складових митної вартості товарів, чи даних щодо ціни товару.

При цьому перелік витребуваних документів має бути складений таким чином, щоб їх надання декларантом забезпечувало можливість митного оформлення товарів, тобто усувало причини сумнівів органу доходів і зборів у дійсності митної вартості товару.

Цей висновок зроблений судом з урахуванням положень ч. 2 ст. 256 МК України та правових висновків, викладених у Верховного Суду у постанові по справі № 820/2014/17 (адміністративне провадження №К/9901/448/17) від 12 квітня 2018 року.

Судом встановлено, що перелік витребуваних відповідачем-1 документів містив у тому числі:

договір із третіми особами, пов`язаний з договором про поставку товарів, митна вартість яких визначається;

рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором;

рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору.

Спірне рішення та картка відмови не розкривають зв`язку між цими документами та встановленими відповідачем-1 недоліками у доданих до декларації документах. Так саме і відзиви відповідачів на позовну заяву не пояснюють, яким чином надання перелічених вище документів може усунути сумніви органу доходів і зборів в умовах постачання та оплати спірних товарів, в їх походженні.

Судом не встановлено, що відповідач-1 мав підстави вважати наявною участь у постачанні товарів за Контрактом третіх осіб, здійснення ними (ним) платежів на користь продавця, здійснення постачання з використанням комісійних, посередницьких послуг.

З урахуванням цього, пропонування декларантові надати перелічені документи завідомо не може забезпечити можливість митного оформлення спірних товарів, не пов`язано з причинами сумнівів органу доходів і зборів у дійсності митної вартості товару.

Відповідно до ч.2, 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Зважаючи на наведені вище висновки, спірне рішення про коригування митної вартості не відповідає цим критеріям, що обумовлює задоволення позовних вимог про визнання його протиправним та скасування. Відтак, позовні вимоги про визнання протиправною та скасування похідної від цього рішення картки відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення також підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи, що з прийняттям згідно Наказу Державної фіскальної служби Укпаїни №30-рг від 25.11.2019 року «Про реорганізацію митниць ДФС» та затвердженням положення про Азовську митницю Держмитслужби виключно остання є носієм публічно-владних управлінських функцій та може вважатися суб`єктом владних повноважень у розумінні п.7 ч.1 ст. 4 КАС України. Тому судові витрати підлягають стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача-2.

Суд не приймає до уваги посилання відповідачів на помилковість визначення позивачем ціни позову, оскільки незважаючи на результат розрахунку суми митних платежів, яка підлягає додатковій сплаті позивачем у порівнянні з самостійно визначеними платежами (24527 грн. чи 26722 грн.), сума судового збору залишається незмінною та складає мінімальну суму за подання адміністративного позову майнового характеру (1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно до п.1 ч.3 ст. 4 Закону України "Про судовий збір").

Відповідно до платіжного доручення № 9313 від 06 листопада 2019 року позивачем сплачено судовий збір в сумі 3842,00 грн. (а.с.36).

На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 5-10, 20, 22, 25, 72-77, 90, 132, 139, 143, 241-246, 250, 251, 255, 295, 297, підпунктом 15.5 пункту 15 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов Приватного акціонерного товариства «ВЕСКО» (, місцезнаходження: 84205, Донецька область, м.Дружківка, вул. Індустріальна, 2) до Донецької митниці Державної фіскальної служби України (, місцезнаходження: 87510, Донецька область, м.Маріуполь, пр.Луніна,1), Азовської митниці Держмитслужби (, місцезнаходження: 87510, м.Маріуполь, пр. Луніна,1) про визнання протиправною та скасування картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA700010/2019/00052 від 04.07.2019 року та визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів № UA700000/2019/000051/2 від 04.07.2019 року задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати картку відмови Донецької митниці Державної фіскальної служби України (, місцезнаходження: Донецька область, м.Маріуполь, пр.Луніна,1) в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA700010/2019/00052 від 04.07.2019 року.

Визнати протиправним та скасувати рішення Донецької митниці Державної фіскальної служби України (, місцезнаходження: Донецька область, м.Маріуполь, пр.Луніна,1) про коригування митної вартості товарів № UA700000/2019/000051/2 від 04.07.2019 року.

Стягнути на користь Приватного акціонерного товариства «ВЕСКО» (, місцезнаходження: Донецька область, м.Дружківка, вул. Індустріальна, 2) за рахунок бюджетних асигнувань Азовської митниці Держмитслужби (, місцезнаходження: 87510, м.Маріуполь, пр. Луніна,1) судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 3842 грн. (три тисячі вісімсот сорок дві) грн.

У судовому засіданні 30 березня 2020 року проголошено вступну та резолютивну частини рішення. Повний текст судового рішення виготовлений та підписаний 09 квітня 2020 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Донецький окружний адміністративний суд.

Суддя Н.А. Мозговая