Справа № 826/3905/18
Суддя: Добрянська Я.І.
Дата ухвалення: 2020-04-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 квітня 2020 року м. Київ № 826/3905/18

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі: судді Добрянської Я.І., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовомПідприємства "Здоров`я-2000" Всеукраїнської організації інвалідів "Союз організацій інвалідів України"
доГоловного управління Державної податкової служби у м. Києві
провизнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 13.12.2017 №
ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулось Підприємство «Здоров`я-2000» Всеукраїнської організації інвалідів «Союз організації інвалідів України» (далі - позивач) з позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві (далі - відповідач), у якому просить суд визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві № від 13.12.2017 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що висновки відповідача викладені в акті від 26.10.2017 № 755/26-15-14-04-01/30404677 є безпідставними та ґрунтуються виключно на внутрішньому переконанні інспекторів Головного управління ДФС у м. Києві, оскільки факти, які зазначені в акті, не підтверджені жодним документом, що свідчить про відсутність в діях позивача порушень податкового законодавства, оскільки останній користується наданими органами державної влади податковими пільгами на законних підставах. Щодо твердження посадових осіб контролюючого органу про відсутність посадових осіб на Підприємстві "Здоров`я - 2000", позивач вказує, що на підприємстві працюють інваліди, для яких встановлений неповний робочий день, тому очевидно, що коли інспектори прибули для проведення перевірки, посадові особи підприємства були відсутні. Зазначені обставини, на думку позивача, свідчать про відсутність порушень позивачем норм податкового законодавства, а висновок відповідача не відповідає дійсним обставинам справи та не підтверджений жодним належним доказом.

Ухвалою судді Окружного адміністративного суду м. Києва Власенкової О.О. від 14.03.2018 було відкрито провадження в адміністративній справі №826/3905/18 та призначено справу до розгляду за правилами загального позовного провадження в підготовче засідання на 13.10.2018.

26.04.2018 через канцелярію суду представником відповідача подано до суду відзив на позовну заяву, в якому останній просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог Підприємству "Здоров`я - 2000". Зазначає, що на момент встановлення фактичного місцезнаходження юридичної особи підрозділами податкової міліції було встановлено, що за вказаною адресою: 03056, м. Київ, вул. Вадима Гетьмана, 27, офіс 10 посадові особи, відповідальні за здійснення господарської діяльності Підприємства "Здоров`я - 2000", - не знаходились. На виконання умов статті 79 Податкового кодексу України посадові особи контролюючого органу розпочали проведення документальної невиїзної перевірки, у ході якої встановлено порушення платником податків пункту 200.4 ст. 200 Податкового кодексу України в частині достовірності нарахування сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість на поточний рахунок платника податків, що стало наслідком завищення позивачем бюджетного відшкодування податку на додану вартість за січень 2017 року на суму 709 066 гривень. Підставою для вказаного висновку стало ненадання платником податків до перевірки документів, що підтверджують ведення фінансово-господарської діяльності, формування від`ємного значення та заявленого бюджетного відшкодування у вказаному періоді, а саме: видані та отримані податкові накладні, акти виконаних робіт/наданих послуг, товарно-транспортні накладні, виписки банку, платіжні доручення, договори фінансово-господарської діяльності, зовнішньоекономічні контракти, оборотно-сальдові відомості по рахунках 10, 11, 12, 15, 20, 22, 26, 28, 361, 3711, 631 та інші документи, які не ввійшли до зазначеного переліку, але безпосередньо пов`язані із декларуванням суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість на рахунок платника у банку за період, який перевірявся, що призвело до завищення заявленої суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість за січень 2017 року на суму 709 066 гривень . Враховуючи ненадання платником податків документів, вважає, що контролюючим органом спірне рішення прийнято на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

10.05.2018 через канцелярію суду представником позивача подано до суду відповідь на відзив, у якому вказано, що сума заявленого бюджетного відшкодування підтверджується належним чином оформленими первинними документами. Представник позивача зазначив, що Підприємство "Здоров`я - 2000" Всеукраїнської організації інвалідів «Союз організації інвалідів України» не отримувало ні наказу про проведення перевірки, ні запиту контролюючого органу про надання документів до перевірки. Враховуючи, що Підприємство "Здоров`я - 2000" Всеукраїнської організації інвалідів «Союз організації інвалідів України» працює з 10:00 до 16:00, Адвокатським об`єднанням "Скіф", яке є уповноваженим представником позивача, було направлено до контролюючого органу адвокатський запит від 13.07.2017 року №2-13/07-17, у якому останній просив повідомити про початок проведення позапланової перевірки з метою доступу посадових осіб Головного управління ДФС у м. Києві до виробничих приміщень підприємства та фінансово-господарської документації платника податків. Натомість, контролюючим органом не було прийнято до уваги адвокатський запит та здійснено перевірку без урахування первинної документації позивача, що свідчить про безпідставність висновків контролюючого органу.

Відповідно до розпорядження керівника апарату від 06.06.2018р. №1060 "Щодо призначення повторного автоматизованого розподілу судових справ" адміністративна справа № 826/3905/18 передана на повторний автоматичний розподіл справ між суддями.

Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу № 826/3905/18 розподілено на суддю Добрянську Я.І.

Ухвалою судді Окружного адміністративного суду міста Києва Добрянської Я.І. від 14.06.2018 справу прийнято до провадження, повідомлено сторони про її розгляд за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 07.08.2018 року о 10:45 год. за адресою: м.Київ, вул. Велика Васильківська, 81-А, зал судового засідання №133.

07.08.2018 ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до розгляду по суті в порядку письмового провадження.

16.08.2018 року через канцелярію суду від представника позивача надійшло клопотання про стягнення витрат на правничу допомогу.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м.Києва від 10.04.2020р. замінено відповідача по справі на його правонаступника.

Розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

У період з 17.10.2017 по 23.10.2017 посадовими особами Головного управління ДФС у м. Києві проведено документальну позапланову невиїзну перевірку Підприємства "Здоров`я - 2000" Всеукраїнської організації інвалідів «Союз організацій інвалідів України» () з питань достовірності нарахування суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість на поточний рахунок платника податку за січень 2017 року, за результатами якої складено акт від 26.10.2017 № 755/26-15-14-04-01/30404677.

Вказаним актом зафіксовано порушення Підприємством "Здоров`я - 2000" Всеукраїнської організації інвалідів «Союз організацій інвалідів України» вимог пункту 200.4 статті 200 Податкового кодексу України в частині достовірності нарахування сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість на поточний рахунок платника податку: завищено заявлену суму бюджетного відшкодування ПДВ за січень 2017 року на суму ПДВ у розмірі 709 066,00 гривень та застосовано до позивача штрафні санкції на суму 354 533,00 гривень.

На підставі акта перевірки від від 26.10.2017 № 755/26-15-14-04-01/30404677 контролюючим органом прийнято податкове повідомлення-рішення від 13.12.2017 №, згідно якого позивачем завищено заявлену суму бюджетного відшкодування податку на додану вартість за січень 2017 року в сумі 709 066,00 гривень та застосовано до позивача штрафні санкції на суму 354 533,00 гривень.

Таки чином, позивачу було відмовлено у наданні бюджетного відшкодування за за січень 2017 року.

Разом з тим, позивач зазначає, що він не отримував ані акту позапланової перевірки від 26.10.2017 року №755/26-15-14-04-01/30404677, ані податкового повідомлення-рішення від 13.12.2017 року №, що позбавило його можливості оскаржити податкове повідомлення-рішення від 13.12.2017 року № до Державної фіскальної служби України.

Вважаючи протиправним податкове повідомлення-рішення відповідача, позивач звернувся до суду з даним позовом в межах строку, передбаченого статтями 56, 102 Податкового кодексу України та статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України (далі - ПК України).

Пунктом 200.1 статті 200 Податкового кодексу України встановлено, що сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Згідно з пунктом 200.4 статті 200 Податкового кодексу України при від`ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума:

а) враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу) в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, а в разі відсутності податкового боргу -

б) або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації на поточний рахунок платника податку та/або у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету,

в) та/або зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Відповідно до пункту 200.7 статті 200 Податкового кодексу України платник податку, який має право на отримання бюджетного відшкодування та прийняв рішення про повернення суми бюджетного відшкодування, подає відповідному контролюючому органу податкову декларацію та заяву про повернення суми бюджетного відшкодування, яка відображається у податковій декларації.

З матеріалів справи вбачається, що 20.02.2017 позивачем було подано до контролюючого органу податкову декларацію з податку на додану вартість за січень 2017 року, у рядку 20.2.1 якої визначено суму бюджетного відшкодування, яка підлягає поверненню на рахунок платника у банку в сумі 709 066,00 грн.

До вказаної декларації позивачем було додано, крім іншого, заяву про повернення суми бюджетного відшкодування та/або суми коштів на рахунку у системі електронного адміністрування податку на додану вартість платника податку, що перевищує суму, яка підлягає перерахуванню до бюджету (Д4), довідку про суму від`ємного значення звітного (податкового) періоду, яка зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (Д2), розрахунок суми бюджетного відшкодування (Д3), розшифровка податкових зобовязань та податкового кредиту в розрізі контраентів (Д5), довідка (Д6), квитанцію №2 щодо прийняття податкової декларації, реєстр виданих та отриманих податкових накладних за звітний період 2017 року, податкові накладні за січень 2017 року, акт звірки взаєморозрахунків за договором поставки №1 від 14.12.2016 року, укладеного між позивачем та ТОВ «Вагрія».

Також слід зазначити, що позивач має право користватися пільгами з оподаткування згідно Розпорядження КМДА №189 від 31.03.2016 року, №362 від 29.03.2017 року та відповідно до статей 14, 141, 142, 143 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів України», що підтверджує його законність використання пільг з оподаткування та дотриманні вимог податкового законодаства при їх використанні.

Пунктом 200.10 статті 200 Податкового кодексу України встановлено, що у строк, передбачений абзацом першим пункту 76.3 статті 76 цього Кодексу, контролюючий орган проводить камеральну перевірку даних податкової декларації або уточнюючих розрахунків (в разі їх подання).

Платники податку, які мають право на бюджетне відшкодування відповідно до цієї статті та подали заяву про повернення суми бюджетного відшкодування, отримують таке бюджетне відшкодування в разі узгодження контролюючим органом заявленої суми бюджетного відшкодування за результатами камеральної перевірки, а у випадках, визначених пунктом 200.11 цієї статті, - за результатами перевірки, зазначеної у такому пункті, що проводяться відповідно до цього Кодексу.

З матеріалів справи вбачається, що 09.10.2017 відповідачем прийнято наказ № 10361, яким призначено проведення документальної позапланової невиїзної перевірки Підприємства "Здоров`я - 2000" Всеукраїнської організації інвалідів «Союз організації інвалідів України» з питань достовірності нарахування бюджетного відшкодування податку на додану вартість на рахунок платника у банку за січень 2017 року (податкова декларація з податку на додану вартість від 20.02.2017 року №).

Згідно з пунктами 79.1, 79.2 статті 79 Податкового кодексу України документальна невиїзна перевірка здійснюється у разі прийняття керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу рішення про її проведення та за наявності підстав для проведення документальної перевірки, визначених статтями 77 та 78 цього Кодексу. Документальна невиїзна перевірка здійснюється на підставі зазначених у підпункті 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 цього Кодексу документів та даних, наданих платником податків у визначених цим Кодексом випадках, або отриманих в інший спосіб, передбачений законом.

Документальна позапланова невиїзна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу виключно на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, та за умови вручення платнику податків (його представнику) у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки.

Виконання умов цієї статті надає посадовим особам контролюючого органу право розпочати проведення документальної невиїзної перевірки.

Так, пунктом 42.2 статті 42 Податкового кодексу України передбачено, що документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків або його законному чи уповноваженому представникові.

З аналізу наведених правових норм вбачається, що чинним законодавством встановлено дві форми вручення платнику податків документів, у таму числі і наказу про проведення перевірки, а саме:

1) надіслання документів на адресу платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення;

2) вручення документів особисто платнику податків або його законному чи уповноваженому представникові.

Також, суд враховує, що підпунктом 1.4.2 пункту 1.4 розділу І Методичних рекомендацій щодо порядку взаємодії між підрозділами органів державної фіскальної служби при організації, проведенні та реалізації матеріалів перевірок платників податків, затвердженого наказом Державної фіскальної служби України від 31.07.2014 № 22 (далі - Методичні рекомендації), встановлено, що з метою дотримання вимог статті 77 та 79 розділу II Кодексу підрозділи органу державної фіскальної служби, які очолюють здійснення документальної планової або позапланової невиїзної перевірки, забезпечують надсилання рекомендованим листом із повідомленням про вручення або вручення під розписку платнику податків (посадовій особі або законному (уповноваженому) представнику) копії наказу про проведення документальної планової або позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення.

Вказаним підпунктом Методичних рекомендацій також роз`яснено контролюючому органу, що з метою дотримання вимог Кодексу та прав платників податків доцільно забезпечити завчасне надіслання (вручення) повідомлень про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки.

Матеріалами справи підтверджено, що 12.10.2017 відповідачем сформовано повідомлення №32184 про проведення з 17.10.2017 документальної позапланової перевірки позивача, яке разом з наказом від 09.10.2017 №10361 було направлено позивачеві рекомендованим листом з повідомленням про вручення на податкову адресу позивача.

Разом з тим, ні наказ, ні повідомлення не були вручені позивачеві, у звязку з поверненням поштового повідомлення 13.10.2017 року з причин відсутності посадових осіб.

На думку суду, встановлені обставини свідчать про те, що повідомлення позивача про початок перевірки здійснено відповідачем у спосіб, що не передбачений Податковим кодексом України та Методичними рекомендаціями.

У відзиві на позовну заяву відповідач зазначає, що контролюючим органом було встановлено відсутність платника податків, що підтверджується відповідною довідкою податкової міліції ДПІ у Солом`янському районі ГУ ДФС у м.Києві. Названа довідка не надана відповідачем та не міститься у матеріалах справи.

При цьому представник позивача у відповіді на відзив зазначив, що на Підприємстві "Здоров`я - 2000" Всеукраїнської організації інвалідів «Союз організації інвалідів України» працюють інваліди, для яких встановлено неповний робочий день: з 10:00 до 16:00.

З приводу вказаних доводів, суд зазначає наступне.

Пунктом 1.4.5 Методичних рекомендацій передбачено, що у разі коли при організації документальної планової та позапланової або фактичної перевірки встановлено відсутність платника податків (посадових осіб платника податків або його законних (уповноважених) представників) за місцезнаходженням (місцем проживання), у той же день складається акт перевірки місцезнаходження платника податків (посадових осіб платника податків або його законних (уповноважених) представників).

Так, у матеріалах справи міститься лист відповідача від 28.02.2018 № 8724/10/26-15-14-04-01-12 про надання матеріалів справи позивачу, а саме копії акту від 26.10.2017 року №755/26-15-14-04-01/30404677 та податкового повідомлення-рішення форми «В3» від 13.12.2017 року №. Крім того, у названому листі відповідач повідомляє про причини неможливості вручення копії наказу про проведення документальної позапланової виїзної перевірки, про що було направлено запит до оперативного управління ДПІ у Солом`янському районі ГУ ДФС у м.Києві на встановлення місцезнаходження посадових осіб позивача.

Як вбачається, в матеріалах справи відстній запит відповідача до оперативного управління ДПІ у Солом`янському районі ГУ ДФС у м.Києві на встановлення місцезнаходження посадових осіб позивача, а також відповідь оперативного управління ДПІ у Солом`янському районі ГУ ДФС у м.Києві на запит відповідача, а тому суд не погоджується з доводами відповідача щодо відсутності посадових осіб позивача за місцезнаходженням юридичної особи.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що доводи відповідача про відсутність позивача за адресою здійснення останнього господарської діяльності не відповідають дійсним обставинам справи.

При цьому, суд звертає увагу, що саме порушення відповідачем встановленої процедури повідомлення платника податків про початок проведення позапланової невиїзної перевірки стало наслідком невручення позивачеві наказу від 09.10.2017 №10361 та повідомлення про проведення з 17.10.2017 року документальної позапланової перевірки Підприємства "Здоров`я - 2000" Всеукраїнської організації інвалідів «Союз організації інвалідів України».

Крім того, судом встановлено, що 13.03.2017 між позивачем та Адвокатським об`єднанням "СКІФ" було укладено договір про надання правової допомоги, у тому числі, в кримінальних провадженнях/судових справах/перевірках/проектах тощо. Таким чином, з 13.03.2017 Адвокатське об`єднання "СКІФ" є уповноваженим представником позивача.

13.07.2017 Адвокатське об`єднання "СКІФ" звернулось до Головного управління ДФС у м. Києві з адвокатським запитом № 2-13/07/17, у якому просило повідомити про час та дату проведення Головним управлінням ДФС у м. Києві позапланової виїзної перевірки Підприємства "Здоров`я - 2000" Всеукраїнської організації інвалідів «Союз організації інвалідів України» з питань достовірності нарахування суми бюджетного відшкодування за квітень 2017 року. Таким чином, відповідач вже у квітні 2017 року знав, про те, що на Підприємстві "Здоров`я - 2000" Всеукраїнської організації інвалідів «Союз організації інвалідів України» працюють особи з обмеженими фізичними можливостями з неповним робочим днем, а саме з 10:00 до 16:00 год. Тому, суд не бере до уваги твердження відповідача щодо відсутності посадових осіб позивача за місцезнаходженням юридичної особи для проведення документальної позапланової невиїзної перевірки Підприємства "Здоров`я - 2000" Всеукраїнської організації інвалідів «Союз організацій інвалідів України» з питань достовірності нарахування суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість на поточний рахунок платника податку за січень 2017 року.

При цьому, в матеріалах справи відсутні будь-які пояснення чи спростування представника відповідача щодо адвокатсокого запиту від 13.07.2017 року № 2-13/07/17 про те, що він не знав про режим роботи Підприємства "Здоров`я - 2000" Всеукраїнської організації інвалідів «Союз організації інвалідів України».

Суд звертає увагу, що з аналізу наведених норм статті 79 Податкового кодексу України та Методичних рекомендацій вбачається, що проведення документальної позапланової невиїзної перевірки не виключає необхідності дотримання загальних вимог до наявності підстав та порядку проведення документальних позапланових перевірок, зокрема, право на проведення документальної позапланової невиїзної перевірки платника податків надається лише у випадку, коли останньому до початку проведення зазначеної перевірки було надіслано рекомендованим листом з повідомленням про вручення чи вручено під розписку копію наказу про проведення зазначеної перевірки.

Згідно з пунктом 79.3 статті 79 Податкового кодексу України присутність платників податків під час проведення документальних невиїзних перевірок не обов`язкова. Проте підпунктом 17.1.6 пункту 17.1 статті 17 Податкового кодексу України передбачено, що платник податків має право бути присутнім під час проведення перевірок та надавати пояснення з питань, що виникають під час таких перевірок, тому з наказом про перевірку, відомостями про дату її початку та місце проведення платник має бути ознайомлений у встановлений законом спосіб до початку її проведення.

З огляду на наведене та враховуючи, що перевірка є способом реалізації владних управлінських функцій контролюючого органу як суб`єкта владних повноважень, який зобов`язаний діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та Законами України, суд вважає, що відповідачем не дотримано виконання вимог пункту 79.2 статті 79 Податкового кодексу України в частині надіслання рекомендованим листом з повідомленням про вручення або вручення під розписку копію наказу про проведення перевірки, тому у останнього не виникло право на проведення документальної невиїзної перевірки з питань достовірності нарахування позивачем суми бюджетного відшкодування за січень 2017 року.

Сам вид перевірки (позапланова невиїзна), без надання платнику податків права на подання відповідних пояснень та документів, що стосуються предмету перевірки, позбавляє контролюючий орган можливості об`єктивно здійснити аналіз законності діяльності такого платника й дійти обґрунтованих висновків стосовно податкового правопорушення.

Отже, з наказом про перевірку, відомостями про дату її початку та місце проведення платник має бути ознайомлений у встановлений законом спосіб до її початку.

Невиконання вимог пункту 79.2 статті 79 ПК України призводить до визнання перевірки незаконною та відсутності правових наслідків такої, а саме - компетенції у податкового органу на прийняття акту індивідуальної дії (податкового повідомлення-рішення).

Наведене правозастосування узгоджується з висновками Верховного Суду у постановах від 6.02.2018 (справа N 802/1241/17-а), від 21.02.2018 (справа N 821/371/17) від 1.08.2018 (справа N 821/1667/16).

Таким чином, суд дійшов висновку про незаконність перевірки, проведеної відповідачем на підставі наказу від 09.10.2017 №10361, та відсутності правових наслідків такої.

За наведених обставин суд дійшов висновку, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у м. Києві від 12.12.2017 № (Форма «В1») не ґрунтується на вимогах чинного законодавства, є протиправним та підлягає скасуванню, що є правовою підставою для задоволення позовних вимог у цій частині.

Також представником позивача адвокатом Муньком Олександром Миколайовичем до суду надані докази понесення позивачем судових витрат на правову допомогу, а саме: витяг з Єдиного з Єдиного реєстру адвокатів України №020360 від 30.05.2018 року; договір про надання правової допомоги від 13.03.2017 року, укладеного між позивачем та Адвокатським об`єднанням "Скіф"; додаткова угода №1 від 13.03.2017 року до договору від 13.03.2017 року; додаток №1 до даткової угоди №1 до договору про надання правової допомоги від 13.03.2017 року; звіт про виконання робіт по наданню правової допомоги в рамках справи №826/3905/18 на суму 15 750,00 грн. (п`ятнадцять тисяч сімсот п`ятдесят гривень); рахунок на оплату №39 від 30.03.2018 року на суму 18200, 00грн; банківська виписка від 04.04.2018 року по оплаті рахунку №39 від 30.03.2018 року в розмірі 18200, 00грн; рахунок на оплату № 71 від 30.05.2018 року; банківська виписка від 06.06.2018 року по оплаті рахунку №71 від 30.05.2018 року на суму 7000, 00грн; рахунок на оплату №87 від 23.06.2018 року; банківська виписка від 06.07.2018 року по оплаті рахунку №87 від 23.06.2018 року на суму 1750, 00грн; акт приймання-передачі наданих послуг до договору про надання правової допомоги від 13.03.2017 року; ордер на надання правової допомоги від 16.08.2017 КВ №25247, свідоцтво про право на зайняття адвоатською діяльністю №494 від 27.08.2012 року.

У звязку з наведеним представник позивача просить суд стягнути витрати на правничу допомогу в розмірі 15 750,00 грн. (п`ятнадцять тисяч сімсот п`ятдесят гривень). Дослідивши надані докази, суд зазначає наступне.

Згідно з п.3.2 рішення Конституційного Суду України від 30.09.09 р. № 23-рп/2009 у справі № 1-23/2009, зазначено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.

Отже, з викладеного слідує, що до правової допомоги належать: консультації та роз`яснення з правових питань; складання заяв, скарг та інших документів правового характеру; представництво тощо.

Конституційний Суд України зазначив і про те, що гарантування кожному права на правову допомогу в контексті ч.2 ст.3, ст.59 Конституції України покладає на державу відповідні обов`язки щодо забезпечення особи правовою допомогою належного рівня. Такі обов`язки обумовлюють необхідність визначення в законах України, інших правових актах порядку, умов і способів надання цієї допомоги.

Так, частинами 1, 3 статті 132 КАС України передбачено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; 3) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; 4) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 5) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

У ст. 134 КАС України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

З урахуванням наведеного, суд вважає за можливе задовольнити заяву представника позивача про стягнення з відповідача 15750, 00 грн. витрат, понесених на професійну правничу допомогу, згідно з договором від 13.03.2017 року, укладеного між позивачем та Адвокатським об`єднанням "Скіф".

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Частиною 1 статті 73 КАС України встановлено, що предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно із частиною 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч. 1 ст. 77 КАС України).

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, повно та всебічно проаналізувавши матеріали справи та надані докази, суд дійшов до висновку про наявність підстав для задоволення адміністративного позову.

Зважаючи на те, що адміністративний позов підлягає до задоволення, то судові витрати слід присудити на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 72, 73, 77, 143, 243-246 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва

В И Р І Ш И В:

1.Адміністративний позов Підприємства «Здоров`я-2000» Всеукраїнської організації інвалідів «Союз організації інвалідів України» (03056, м. Київ, вул. Вадима Гетьмана, буд. 27, офіс 10, ) до Головного управління Державної податкової служби у м. Києві (04116, м. Київ, вул. Шолуденка, 33/19 ) - задовольнити.

2. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 13.12.2017 №, прийняте Головним управління Державної фіскальної служби у м. Києві.

4. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної податкової служби у м. Києві (04116, м. Київ, вул. Шолуденка, 33/19 ) на користь Підприємства «Здоров`я-2000» Всеукраїнської організації інвалідів «Союз організації інвалідів України» (03056, м. Київ, вул. Вадима Гетьмана, буд. 27, офіс 10, ) понесені ним витрати по сплаті судового збору у розмірі 15 953 (п`ятнадцять тисяч дев`ятсот п`ятдесят три) грн. 98 коп.

5. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної податкової служби у м. Києві (04116, м. Київ, вул. Шолуденка, 33/19 ) на користь Підприємства «Здоров`я-2000» Всеукраїнської організації інвалідів «Союз організації інвалідів України» (03056, м. Київ, вул. Вадима Гетьмана, буд. 27, офіс 10, ) понесені ним витрати на професійну правничу допомоу адвоката в розмірі 15 750 (п`ятнадцять тисяч сімсот п`ятдесят) грн. 00 коп.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 КАС України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293, 295, 296 КАС України.

Суддя Я.І. Добрянська