Справа № 280/5115/19
Суддя: Стрельнікова Наталя Вікторівна
Дата ухвалення: 2020-03-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

11 березня 2020 року Справа № 280/5115/19 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Стрельнікової Н. В.,

за участю секретаря Фесик А.В.

представника позивача: Скворцової О.О.

представника відповідача: Кузнецової Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Запоріжжі адміністративну справу

за позовом: Комунального підприємства Облводоканал Запорізької обласної ради

до відповідача 1 Головного управління ДФС у Запорізькій області

відповідача 2 Головного управління ДПС у Запорізькій області

про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

Комунальне підприємство Облводоканал Запорізької обласної ради (далі позивач або КП «Облводоканал» ЗОР) звернулось до Запорізького окружн

ого адміністративного суду із позовом до Головного управління ДФС у Запорізькій області (далі - відповідач), в якому позивач просить суд визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення: № від 25.07.2019 на суму 268 713,52 грн.

Ухвалою судді від 25.10.2019 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та без повідомлення (виклику) сторін.

24.12.2019 призначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 21.01.2020, яке не відбулося у зв`язку з перебуванням головуючого судді у відпустці та перенесено на 18.02.2020.

18.02.2020 залучено до участі у справі другого відповідача ГУ ДПС у Запорізькій області та відкладено підготовче засідання на 11.03.2020.

11.03.2020 закрито підготовче засідання та призначено розгляд справи у цей же день.

У судовому засіданні 11.03.2020, на підставі ст.243 КАС України, судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Відповідно до ст. 229 КАС України, у судовому засіданні здійснювалось повне фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів, а саме: звукозаписуючого пристрою "Акорд".

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримала, просила задовольнити його у повному обсязі з підстав викладених у позові.

В обґрунтування позову зазначила, що спірним рішенням відповідачем нараховано позивачу штраф в розмірі 20% за несвоєчасну оплату грошових зобов`язань. Зазначає, що із за збитковості підприємства, яка викликала неплатоспроможність, все майно підприємства та його банківські рахунки починаючи з 2014 року по 2017 рік були арештовані за зведеним виконавчим провадженням №42652378, яке об`єднувало в собі 436 окремих виконавчих проваджень. Арешт банківських рахунків на загальну суму 11 242 289,46 грн. безперервно щорічно накладався Вознесенівською державною виконавчою службою, що підтверджується постановами про арешт коштів. Арешт банківських рахунків позбавив позивача можливості розпорядження своїми рахунками та відповідно грошовими коштами, що знаходилися на рахунках, у зв`язку з цим не було змоги відкривати поточний рахунок та здійснювати буль які фінансові операції, а в даному випадку поповнювати електронний рахунок ПДВ підприємства. Крім того, вважає, що відповідачем при нарахуванні суми штрафу протиправно застосовано норми ст.100 Податкового кодексу України, оскільки розстрочення суми податкового боргу проводилось на підставі рішення суду, а не за порядком встановленим ст.100 Податкового кодексу України. За таких обставин вважає податкове повідомлення - рішення № від 25.07.2019 на суму 268 713,52 грн. таким що прийнято з порушенням норм Податкового кодексу України, а отже підлягає скасуванню.

Представник відповідачів позов не визнає з підстав викладених у письмовому відзиві на позовну заяву (вх. №48418 від 19.11.2019). Зазначає, що за результатом проведеної камеральної перевірки, висновки якої викладені в акті від 05.07.2019 №1898/08-01-50-06/03327115, встановлено порушення позивачем термінів сплати узгодженого податкового зобов`язання з податку на додану вартість (за звітний період податкова декларація з ПДВ від 21.05.2018 №, від 23.04.2018 №, податкове повідомлення-рішення від 25.04.2018 №, рішення суду про розстрочення/відстрочення податкового боргу (Наказ ДФС від 14.04.2016 №318) від 19.03.2018 №808/3028/17) у зв`язку з чим податковим органом винесено податкове повідомлення-рішення № від 25.07.2019, яким визначено позивачу суму штрафу у розмірі 20% у сумі 268713,52 грн. Посилаючись на норми ст. 100 та п. 126.1 ст. 126 Податкового кодексу України вважає, що оскаржуване рішення прийнято правомірно. Просить відмовити у задоволенні позову.

Розглянувши наявні у справі матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті суд зазначає наступне.

ГУ ДФС у Запорізькій області проведено камеральну перевірку КП «Облводоканал» ЗОР щодо сплати узгодженої суми податкового зобов`язання з податку на додану вартість згідно податкової декларації з ПДВ від 21.05.2018 №, від 23.04.2018 №, податкове повідомлення-рішення від 25.04.2018 №, рішення суду про розстрочення/відстрочення податкового боргу (наказ ДФС від 14.04.2016 №318) від 19.03.2018 №808/3028/17, якою встановлено порушення вимог п.57.1, п. 57.3 ст. 57, п. 100.6 ст. 100 п. 203.2 ст. 203 Податкового кодексу України, за результатом якої складено акт від 05.07.2019 №1898/08-01-50-06/03327115.

25.07.2019 ГУ ДФС у Запорізькій області на підставі акту перевірки від 05.07.2019 №1898/08-01-50-06/03327115 винесено податкове повідомлення-рішення №, яким керуючись ст. 50, п. 57.1, п. 57.3 ст. 57, п. 100.6 ст. 100, п. 203.2 ст. 203 та на підставі ст. 126 Податкового кодексу України, зобов`язано за несвоєчасну сплату узгодженої суми податкового зобов`язання з ПДВ у загальному розмірі 1343567,60 грн. із затримкою більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, сплатити штраф у розмірі 20% у сумі 268 713,52 грн. (а.с. 10).

Не погоджуючись із прийнятим податковим повідомленням-рішенням позивач звернувся до суду із цим позовом.

Всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, дослідивши надані позивачем та відповідачем докази, суд приходить до наступних висновків.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з приписів ч.2 ст.2 КАС України, відповідно до яких у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють: чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії): безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з ч.1 ст.2 КАС завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України.

Відповідно до пп. 14.1.175 п. 14.1 ст.І4 Податкового кодексу України, податковий борг - це сума узгодженого грошового зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом с грок. та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеним цим Кодексом.

Згідно п.87.9 ст.87 Податкового кодексу України, у разі наявності у платника податків податкового боргу контролюючі органи зобов`язані зарахувати кошти, що сплачує такий платник податків, в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків. У такому ж порядку відбувається зарахування коштів, що надійдуть у рахунок погашення податкового боргу платника податків відповідно до статті 95 цього Кодексу або за рішенням суду у випадках, передбачених законом. Спрямування коштів платником податків на погашення грошового зобов`язання перед погашенням податкового боргу забороняється, крім випадків спрямування цих коштів на виплату заробітної плати та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Відповідно п.7 розділу II Порядку ведення органами Міністерства доходів і зборів України оперативного обліку податків, зборів, митних платежів, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, інших платежів, які сплачуються під час митного оформлення товарів, затвердженого наказом Міністерства доходів і зборів України від 05.12.2013р. №765 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції, операції в інтегрованій картці платника здійснюються в хронологічному порядку.

Згідно п. 131.2 ст.131 Податкового кодексу України при погашенні суми податкового боргу (його частини) кошти, що сплачує такий платник податків, у першу чергу зараховуються в рахунок податкового зобов`язання. У разі повного погашення суми податкового боргу кошти, що сплачує такий платник податків, в наступну чергу зараховуються у рахунок погашення штрафів, в останню чергу зараховуються в рахунок пені. Якщо платник податків не виконує встановленої цим пунктом черговості платежів або не визначає її у платіжному документі (чи визначає з порушенням зазначеного порядку), контролюючий орган самостійно здійснює такий розподіл такої суми у порядку, визначеному цим пунктом.

Згідно п. 126.1 статті 126 ПКУ визначено, що у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов`язання (крім випадків, передбачених пунктом 126.2 цієї статті) протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах: -при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу: -при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

У відповідності до п.100.1 ст. 100 Податкового кодексу України, розстроченням, відстроченням грошових зобов`язань або податкового боргу є перенесення строків сплати платником податків його грошових зобов`язань або податкового боргу під проценти, розмір яких дорівнює розміру 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку України, діючої на день прийняття контролюючим органом рішення про розстрочення, відстрочення грошових зобов`язань або податкового боргу.

За приписами п.100.6 Податкового кодексу України, розстрочені суми грошових зобов`язань або податкового боргу (в тому числі окремо - суми штрафних (фінансових) санкцій) погашаються рівними частками починаючи з місяця, що настає за тим місяцем, у якому прийнято рішення про надання такого розстрочення.

Згідно п. 126.1 статті 126 Податкового кодексу України визначено, що у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов`язання (крім випадків, передбачених пунктом 126.2 цієї статті) протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах: -при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу: -при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Судом досліджено Акт камеральної перевірки від 05.07.2019 №1898/08-01-50-06/03327115, так в акті зазначено, що при перевірці було використано: податкову декларацію з ПДВ від 21.05.2018 №, податкову декларацію з ПДВ від 23.04.2018 №, податкове повідомлення-рішення від 25.04.2018 №, рішення суду про розстрочення/відстрочення податкового боргу (наказ ДФС від 14.04.2016 №318) від 19.03.2018 №808/3028/17.

Також в акті зазначено, що станом на 26.03.2018 року КП «Облводоканал» ЗОР мало податкову заборгованість з ПДВ в сумі 8 898 765,50 грн.

Із змісту наведеної в акті таблиці вбачається, що контролюючим органом відповідно до вимог п. 87.9 ст. 87 Податкового кодексу України, суми сплачені позивачем на виконання своїх зобов`язань зараховувало в рахунок погашення податкового боргу згідно із черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати визначеного платником.

Встановлені обставини справи, які не заперечувалися відповідачем, свідчать про те, що КП «Облводоканал» Запорізької обласної ради, як підприємство, що надає послуги з водопостачання мало дефіцит коштів на власних рахунках.

В матеріалах справи наявна постанова Третього апеляційного адміністративного суду від 23.01.2020 по справі №280/1549/19, яким апеляційну скаргу КП «Облводоканал» Запорізької обласної ради задоволено, скасовано рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 10.10.2019 по справі №280/1549/19 та прийнято нове, яким позовні вимоги КП «Облводоканал» Запорізької обласної ради задоволено, визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення від 05.12.2018 № , яким до підприємства було застосовано штрафні санкції за несвоєчасну реєстрацію податкових накладних (а.с. 156-159).

Підставою для скасування податкового повідомлення- рішення став висновок суду про відсутність вини підприємства у несвоєчасній реєстрації податкових накладних в ЄРПН у зв`язку з чим застосування до позивача штрафних санкцій не може бути визнано таким, що відповідає засадам обгрунтованості, розсудливості та справедливості.

Також вказаним судовим рішенням було встановлено наступне:

«КП Облводоканал Запорізької обласної ради, як підприємство, що надає послуги з водопостачання, мало дефіцит коштів на власних рахунках, що не дозволило підприємству перерахувати кошти із свого поточного рахунку на рахунок в системі електронного адміністрування податку на додану вартість. Вказані обставини викликані тим, що фактична вартість послуг з централізованого водопостачання та водовідведення не відповідала встановленим тарифам. Зазначені обставини підтверджуються розрахунком обсягу заборгованості з різниці в тарифах за 2015р., листом Мінрегіонбуду від 06.07.2016р. №7/10/8245, договорами про організацію взаєморозрахунків № 161 від 17.07.2015р., № 195 від 10.12.2015р., № 202 від 23.12.2015р., №284 від 12.09.2017р., № 377 від 21.11.2017р. за якими проводились взаєморозрахунки. Факт збиткової діяльності підприємства підтверджується також довідкою про фінансовий стан. Встановлені обставини справи свідчать про те, що за договорами про взаєморозрахунки №195 від 10.12.2015р. платіжним дорученням №3 від 22.12.2015р. позивачем була погашена заборгованість з податку на додану вартість у розмірі 2 469 240грн. за рахунок субвенцій із Держбюджету.

Згідно із витягами в розрізі операцій з Системи електронного адміністрування за 22.12.2015р., 23.12.2015р., 24.12.2015р., які показують ліміт на електронному рахунку, в зазначені періоди: коли позивачем був сплачений податок на додану вартість в сумі 2 469 240грн. за рахунок різниці в тарифах, ліміт на електронному рахунку не збільшився, тобто кошти на нього не були перераховані.

З цього приводу також слід зазначити те, що оскільки субвенційні перерахування безпосередньо враховуються й впливають на реєстраційний ліміт КП Облводоканал, то за правилом п.1 Постанови КМУ від 16.10.2014р. №569, показники формули реєстраційного ліміту формуються за накопичувальним підсумком. Тобто показники попередніх звітних періодів враховуються у нових звітних періодах та мають безпосередній вплив на розмір реєстраційного ліміту поточного періоду. Зі змісту витягів з системи електронного адміністрування ПДВ №4 від 15.07.2015р., №18312897 від 18.12.2015р., від 11.01.2017р., від 09.08.2017р., від 15.12.2017р., від 24.01.2018р., від 29.08.2018р., від 10.12.2018р., в яких визначено від`ємне (-) значення суми ліміту, вбачається, що реєстраційний ліміт позивача не набував позитивного значення з липня 2015 року, а від`ємні показники грудня 2015 року, за правилом накопичувального підсумку, перейшли до показників січня 2016 року.

Отже від`ємне значення електронного рахунку КП Облводокнаал у січні 2016 року утворилося завдяки несвоєчасному відображенню сум субвенцій за 2015 рік органам доходів і зборів та органами Державного казначейства України.

Таким чином встановлені обставини справи дають підстави стверджувати про те, що позивач був позбавлений об`єктивної можливості зареєструвати податкові накладні (виписані за період січень-червень 2016 року) через відсутність коштів на рахунку в системі електронного адміністрування податку на додану вартість. При цьому позивач не мав об`єктивної можливості перерахувати кошти із свого поточного рахунку на рахунок в системі електронного адміністрування податку на додану вартість, про що зазначено вище, у свою чергу органом доходів і зборів не було збільшено ліміту на електронному рахунку позивача за рахунок субвенції з Державного бюджету на погашення заборгованості з різниці в тарифах.»

Законом України від 21.12.2016р. №1797-VIII «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2017 році», який набрав чинності 01.01.2017 ст. 200- 1 ПК України доповнено пунктом 200-1.9, відповідно до якого:

Якщо у платника податку загальна сума податкових зобов`язань, зазначених ним у поданих податкових деклараціях з урахуванням уточнюючих розрахунків до них, перевищує суму податку, що міститься в складених таким платником податкових накладних та розрахунках коригування до таких податкових накладних, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних (?Перевищ), а сума, визначена пунктом 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу (?Накл), є недостатньою для реєстрації таким платником податкової накладної або розрахунку коригування до такої податкової накладної за звітні періоди виникнення такого перевищення, платник податку має право зареєструвати податкову накладну або розрахунок коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних на суму податку, що дорівнює значенню показника ?Перевищ, зменшеного на суму задекларованих до сплати податкових зобов`язань за періоди починаючи з 1 липня 2015 року (включаючи податкові зобов`язання, які були сплачені платником податку, та податкові зобов`язання, які не були сплачені платником податку) та збільшеного значення показника ?ПопРах незалежно від значення показника ?Накл, визначене відповідно до пункту 200-1.3 цієї статті.

Платник податку має право зареєструвати в порядку, визначеному абзацом першим цього пункту, тільки податкові накладні за звітні періоди, в яких виникло перевищення податкових зобов`язань, зазначених платником у поданих податкових декларацій урахуванням уточнюючих розрахунків до них, над сумою податку, що міститься в складених таким платником податкових накладних та розрахунках коригування до таких податкових накладних, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних з (?Перевищ).

Згідно Витягів щодо суми податку, на яку платник податку має право зареєструвати податкові накладні та/або розрахунки коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних від 20.06.2018 сума податку, на яку платник податку має право зареєструвати податкові накладні та/або розрахунки коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, складає «- 9 395 804,58 грн.» (а.с. 128-134).

В той же час відповідно до витягів щодо даних показника ?Перевищ та суми податку обраховану з урахуванням вимог пункту 200-1.9 ПКУ за період 1-12 місяці 2017, 1-3 місяці 2018 сума податку обрахована з урахуванням вимог п.200 1.9 ПКУ становила 22 037 326 грн. Тобто на вказану суму позивач мав би можливість зареєструвати податкові накладні.

17.02.2017, 21.02.2017, 23.02.2018 позивач намагався зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкові накладні №88/2 від 10.02.2017р. на суму 458,63 грн., № 132/2 від 15.02.2017 на суму 14,89 грн., №54/2 від 19.01.2018 на суму 50194,78грн. Згідно квитанцій №1 від 17.02.2017, № 1 від 21.02.2017, №1 від 23.02.2018 зазначені податкові накладні не прийнято у зв`язку з тим, що сума ПДВ в документі не може перевищувати суму ПДВ, на яку продавець має право зареєструвати податкові накладні/розрахунки коригувань (а.с.135-141).

При цьому 17.09.2018 при наявності вищевказаної від`ємної суми податку зареєстровано в Єдиному реєстрі податкових накладних податкові накладні № 156/2 від 19.05.2017, №184/2 від 21.08.2017, № 162/2 від 20.10.2017 та інші податкові накладні вказані в розрахунку штрафу, який є додатком до оскаржуваного податкового повідомлення-рішення.

Неможливість реалізації даного права позивача була викликана необхідністю доопрацювання системи електронного адміністрування ПДВ, про що зазначалося в листі ДФС України від 15.12.2017 № 3008/6/99-99-15-03-02-15ІПК.

У серпні 2018 позивачем зареєстровані в Єдиному реєстрі податкових накладних податкові накладні, складені протягом травня-липня 2018р.

Таким чином, лише з серпня 2018 року розпочато роботу програмного забезпечення відповідно до постанови КМ України від 19.07.2017 №536.

КП «Облводоканал» ЗОР внаслідок обставин, вказаних вище, а саме специфіки діяльності, мало дефіцит коштів, що викликало не можливість перерахувати кошти на свій рахунок у системі електронного адміністрування податку на додану вартість та своєчасно сплачувати податок на додану вартість, у зв`язку з тим, що фактична вартість послуг з централізованого водопостачання та водовідведення не відповідала встановленим вищевказаними постановами тарифам.

Встановлено також, що органом доходів і зборів не зараховано кошти субвенції у розмірі 5 986 300 грн. в системі електронного адміністрування ПДВ, чим штучно зменшено «Облводоканал`ЗОР ліміт для реєстрації податкових накладних.

Оскільки субвенційні перерахування безпосередньо враховуються й впливають на реєстраційний ліміт КП «Облводоканал» ЗОР (далі- позивач), то відповідно до приписів п.1 Постанови КМУ від 16.10.2014 №569, показники формули реєстраційного ліміту Формуються за накопичувальним підсумком. Тобто показники попередніх звітних періодів враховуються у нових звітних періодах та мають безпосередній вплив на розмір реєстраційного ліміту поточного періоду. Зі змісту витягів з системи електронного адміністрування ПДВ №4 від 15.07.2015, №18312897 від 18.12.2015, від 11.01.2017, від 09.08.2017, від 15.12.2017, від 24.01.2018, від 29.08.2018„ від 10.12.2018, в яких визначено від`ємне (-) значення суми ліміту, вбачається, що реєстраційний ліміт позивача не набував позитивного значення з липня 2015 року, а від`ємні показники грудня 2015 року, за правилом накопичувального підсумку, перейшли до показників січня 2016 року, надалі січня 2016 року, січня 2017року, січня 2018року та січня 2019року.

Отже від`ємне значення електронного рахунку КП «Облводоканал» у січні 2016 - січні 2017 року утворилося завдяки несвоєчасному відображенню сум субвенцій за 2015 рік органам доходів і зборів та органами Державного казначейства України, у січні 2018 року- завдяки несвоєчасному відображенню сум субвенцій за 2017 рік органами доходів і зборів та органами Державного казначейства України.

Таким чином, суд погоджується із позивачем, що порушення строку оплати грошових зобов`язань з податку на додану вартість стало можливим внаслідок: фактичного позбавлення можливості зареєструвати податкові накладні, які були виписані за період жовтень 2019 - січень 2019року року; через відсутність коштів на рахунку в системі електронного адміністрування податку на додану вартість; неможливості перерахувати кошти із свого поточного рахунку на рахунок в системі електронного адміністрування податку на додану вартість, про що зазначено вище, у свою чергу органом доходів і зборів не було збільшено ліміту на електронному рахунку позивача за рахунок субвенції з Державного бюджету на погашення заборгованості з різниці в тарифах.

За приписами п. 109.1 ст. 109 ПК України податковими правопорушеннями є протиправні діяння (дія чи бездіяльність) платників податків, податкових агентів, та/або їх посадових осіб, а також посадових осіб контролюючих органів, що призвели до невиконання або неналежного виконання вимог, установлених цим Кодексом та іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Суд зауважує, що застосування штрафу можливе лише за наявності вини платника податків, яка в даному випадку відсутня.

Аналогічну правову позицію викладено у постановах Верховного Суду від 30.01.2018 у справі №815/2745/17, від 30.01.2018 у справі №816/390/17, від іб.03.2018 у справі №826/15637/16 (К/9901/20160/18), від 09.10.2018р. у справі № 818/1073/17.

Щодо нарахування позивачу штрафу на підставі ст. 100 Податкового кодексу України слід зазначити наступне.

Як свідчать матеріали справи, рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 26.12.2017 по справі №808/3028/17 розстрочено сплату суми заборгованості 4257397,89 грн. строком на дванадцять місяців з січня 2018 року по грудень 2018 року (а.с. 67-68).

Згідно із ст. 378 КАС України визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Вказана норма закону не містить конкретного переліку обставин для відстрочення та/або розстрочення виконання судового рішення, а лише встановлює критерії для їх визначення, надаючи суду в кожному конкретному випадку самостійно вирішувати питання про їх наявність, з урахуванням усіх обставин справи, а також не містить застережень щодо можливості визначення у інших правових актах відповідних обставин для відстрочення та/або розстрочення виконання судового рішення та необхідності їх врахування судом при вирішенні такого питання.

Натомість інститут розстрочення та відстрочення податкового боргу платника податків, що регулюється ст. 100 ПК України, є елементом процедури погашення податкового боргу платників податків в межах адміністрування податків та зборів як сукупності рішень та процедур контролюючих органів і дій їх посадових осіб, що визначають інституційну структуру податкових та митних відносин, організовують ідентифікацію, облік платників податків і платників єдиного внеску та об`єктів оподаткування, забезпечують сервісне обслуговування платників податків, організацію та контроль за сплатою податків, зборів, платежів відповідно до порядку, встановленого законом (пп.14.1.1-1 п. 14.1 ст. 14 ПК України), що узгоджується з визначеною у ст. 1 сферою дії ПК України.

Розстрочення/відстрочення виконання судового рішення (що врегульоване КАС України) за самою своєю суттю відрізняється від розстрочення/відстрочення, передбаченого ст. 100 ПК України; вказані процедури реалізуються різними суб`єктами (відповідно судами та контролюючими органами) й за ініціативою різних осіб (розстрочення/відстрочення виконання судового рішення може відбуватись за заявою особи, яка бере участь у справі, сторони виконавчого провадження або за ініціативою суду, тоді як питання відстрочення/розстрочення податкового боргу може бути порушено виключно платником податків), а також різняться їх нормативним регулюванням (положення КАС України та ПК України).

За таких обставин застосування відповідачем приписів п. 100.6 ст. 100 Податкового кодексу України за несвоєчасну сплату узгодженого грошового зобов`язання є необгрунтованим оскільки розстрочення суми податкового боргу в даному випадку проводилось на підставі рішення суду, а не за порядком встановленим ст.100 Податкового кодексу України.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частини 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частина 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлює, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Всупереч наведеним вимогам відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не довів правомірності прийнятого ним податкового повідомлення рішення від 25.07.2019 № яким до позивача застосовано штраф 20% в сумі 268 713,52 грн. за затримку сплати грошового зобов`язання з податку на додану вартість.

Відповідно до статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

За таких обставин, суд вважає, що оскаржуване рішення суб`єкта владних повноважень вказані вище винесено неправомірно, підлягає скасуванню, а позовні вимоги КП «Водоканал» ЗОР задоволенню.

Відповідно до статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи вищезазначене, та керуючись статтями 2, 77, 139, 241-245 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати прийняте 25 липня 2019 року Головним управлінням ДФС у Запорізькій області податкове повідомлення-рішення №.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Запорізькій області (місцезнаходження: 69001. М. Запоріжжя, вул. Перемоги, 14, ідентифікаційний ) на користь Комунального підприємства «Облводоканал» Запорізької обласної ради (місцезнаходження: 69057, м. Запоріжжя, вул. Перемоги, б. 219-А, ) судові витрати у розмірі 4030 грн. 70 коп.

Рішення суду набирає законної сили у порядку та строки, передбачені ст. 255 КАС України та може бути оскаржене у порядку та строки, передбачені ст.ст. 293, 295, 296 та 297 КАС України.

Суддя Н.В. Стрельнікова