Справа № 330/465/20
Суддя: Гусарова В. В.
Дата ухвалення: 2020-04-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Якимівський районний суд Запорізької області
Р І Ш Е Н Н Я
іменем України
Справа № 330/465/20

2-а/330/8/2020

"13" квітня 2020 р. Якимівський районний суд Запорізької області в складі :
головуючого судді Гусарової В.В. при секретарі Колєдаєвої Л.І., розглянувши в порядку спрощеного провадження з викликом сторін адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора 1 роти 3 батальону УПП в Запорізькій області лейтенанта поліції Верещагіної Вікторії Валеріївни про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення,

встановив:
1. Позиції сторін
12.03.2020р до Якимівського районного суду звернувся з адміністративним позовом ОСОБА_1 про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення.

1.1. Відповідно до позову, 24.02.2020 року відносно позивача відповідачем було винесено постанову в справі про адміністративне правопорушення за ст.121 ч.1,126 ч.1, 36 ч.2 КУпАП та накладено штраф у розмірі 425 гр. Позивач категорично не згоден із інкримінованим правопорушенням, викладає Суду обставини справи:
24 лютого 2020 року приблизно о 16 годині 50 хв. Позивач керував автомобівлем ЗАЗ 110247 державний номер НОМЕР_1 та рухався по пр.Соборний у м.Запоріжжі. На перехресті пр.Соборного та пр.Метіллургів здійснив поворот праворуч, в момент повороту його актомобіль заглух і він здійснив ваимущену зупинку. Попереду його автомобіля знаходився інший автомобіль. За той час доки позивач намагався завести свій автомобіль, позаду його зупинилася інша машина.В результаті чого, автомобіль позивача був стиснутий з обох сторін і він не міг рухатись ні вперед ні назад для закінчення маневру. За даною ситуацією позивач діяв відповідно до п.15.14 та п.9.9а ПДР України.В цей момент до автомобіля позивача підійшла лейтенант поліції ОСОБА_2 і повідомила йому , що він ніби то порушив ПДР, а саме п.3.34- «зупинка заборонена» і стала вимагати пред`явити водійські права та технічний паспорт на автомобіль. Позивач пояснитв інспектору ситуацію, яка склалась, але вона повідомили йому, що має відеофіксацію його порушення, ознайомитись з якою йому було відмовлено.Після чого інспектор ОСОБА_2 вже в грубій формі почала разом з іншими співробітниками поліції вимагати пред`явити водійські права,технічний паспорт та страховий поліс та вийти з автомобілю. Наявність всіх документів він показав, але вважаючи дії та грубу поведінку співробітників поліції незаконною, позивач повідомив, що надає всі документи тільки на законну вимогу. Після чого, в транспортному засобі ЗАЗ 110247 державний номер НОМЕР_1 співробітником поліції ОСОБА_3 було вибито скло і позивач з грубим порушенням, за його думкою, закону був затриманий і доставлений в райвідділ поліції. 29 лютого 2020 р. позивач поштою отримав постанову серії ДП018 № 732321 від 24.02.2020 р. по справі про адміністративне правопорушення про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення, передбаченого ч.1 ст. 122, ч.1 ст. 126, ч.2 ст. 36 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі 425 гр.
Позивач з постановою не згодний, вважає, дії інспектора поліції незаконними, порушення ПДР, що зазначені в постанові не допускав, вважає, що оскаржувана Постанова не відповідає вимогам закону та підлягає скасуванню. За думкою позивача відповідач доступила наступні порушення : справа по суті не розглядалась, будь-якої підготовки до розгляду справи не відбулося, не були вирішені клопотання, не були досліджені докази, не були надані докази фото або відеофіксації правопорушення, не були заслухані особи, що беруть участь у справі та свідки. Та взагалі не було з`ясовано чи було вчинено адміністративне правопорушення, а також інші обставини, що мають суттєве значення для законного вирішення справи. Своїми діями відповідач грубо порушила, на думку позивача, вимоги статті 278-280 КУпАП а також право на захист, що закріплено у ст. 268 КУпАП та і ст. 59,63 Конституції України і порушення цього права є недопустимим. Позивач вважає, що відповідач виніс оскаржувану постанову без наявних й нього доказів скоєння адміністративного правопорушення позивачем, при цьому відповідач не дослідив у повному обсязі та об`єктивно всі обставини справи в їх сукупності, чим порушив вимоги ст. 252 КУпАП, в результаті чого, за думкою позивача, виніс незаконну постанову.
Відповідно до ст. 245-280 КУпАП провадження у справах про адміністративні правопорушення має забезпечувати повне, всебічне, об`єктивне з`ясування всіх обставин справи, що сприяє винесенню законного та обґрунтованого рішення, яке б виключало б його двозначне тлумачення і сумніви щодо доведеності вини певної особи у вчиненні адміністративного правопорушення. Але при винесенні постанови інспектором Верещагіної В.В. було допущено, за думкою позивача, порушення зазначених норм, не забезпечила дотримання законності своїх дій, правильності та обґрунтованості винесеного покарання.
1.2. Відповідно до відзиву, з даним позовом відповідач не погоджується, вважає його безпідставним та таким, що не підлягає задоволенню судом.

Щодо обставин справи: 24.02.2020 знаходячись на охороні публічного порядку та контролем за безпекою дорожнього руху в м. Запоріжжі, було виявлено порушення правил дорожнього руху України, а саме, здійснив зупинку на перехресті пр. Соборного та пр. Металургів . Оскільки правопорушення мало місце, на підставі ст.1,23 ЗУ «Про національну поліцію» відпоідач приймав заходи щодо припинення правопорушення. Також варто зазначити, що під час перевірки документів у Позивача, було виявлено відсутність чинного страхового полісу про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів чим було порушено п. 2.1. «ґ» ПДР України.
Щодо відсутності полісу: у випадку перевірки полісу на сайт ГМТСБУ , поліс, за номерним знаком транспортного засобу яким керував Позивач станом на 24.02.2020 - відсутній, та і станом на 16.03.2020 також відсутній. В чому вбачається, що Позивачем порушено вимоги Законів України «Про дорожній рух», «Про страхування», «Про обов`язкове страхування цивільної правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Також під час спілкування з Позивачем, в наступному було виявлено ще одне правопорушення, а саме те, що він здійснив зупинку ближче 10 метрів від пішохідного переходу чим порушив вимоги п. 15.9 «г» ПДР України.
Щодо тверджень Позивача, що «в нього трапилась вимушена зупинка», то вказана інформація не відповідає дійсності, оскільки під час спілкування з Позивачем, останній вказаної інформації не заявляв зовсім.
Також Позивач вказує що діяв відповідно до вимог п.15.14, та п. 9.9. «а» ПДР України.
Відповідно до п. 15.14 ПДР України, передбачено наступне:

15.14. У разі вимушеної зупинки в місці, де зупинку заборонено, водій повинен вжити всіх заходів, щоб прибрати транспортний засіб, а за неможливості це зробити - діяти згідно з вимогами пунктів 9.9-9.11 цих Правил.

9.9. Аварійна світлова сигналізація повинна бути ввімкнена:

а) уразі вимушеної зупинки на дорозі:

9.10. Разом з увімкненням аварійної світлової сигналізації слід

установити знак аварійної зупинки або миготливий червоний ліхтар на відстані, що забезпечує безпеку дорожнього руху, але не ближче 20 м до транспортного засобу в населених пунктах і 40 м поза ними, у разі:б) вимушеної зупинки в місцях з обмеженою оглядовістю дороги хоча б в

одному напрямку менше 100 м.

9.11. Якщо транспортний засіб не обладнано аварійною світловою сигналізацією або вона несправна, треба встановити знак аварійної зупинки або миготливий червоний ліхтар:

а) ззаду на транспортному засобі, зазначеному в пункті 9.9 ("в", "г", "ґ")

цих Правил;

б) з боку гіршої видимості для інших учасників дорожнього руху у

випадку, зазначеному в підпункті "б" пункту 9.10 цих Правил.

Аналіз вказаних норм, дозволяє зробити висновок, що позивач, у випадку вимушеної зупинку повинен був прибрати транспортний засіб з проїжджої частини. У випадку неможливості, встановити знак аварійної зупинки. Позивачем вказані дії не проводились. Також Позивач, з вказаним не звертався до співробітників поліції і не просив їх про допомогу. Таким чином обставини, на які вказує Позивач, не виключають, за думкою відповідача, подію інкримінованого йому правопорушення та склад такого правопорушення у його діях. На цих пцідставах, відповідач просив суд відмовити у позові.

2.Судовий розгляд
У судовому засіданні позивач підтримав позов у повному обсязі, просив позов задовольнити. Відповідно до ухвали суду від 12.03.2020 р. справа розглядається у спрощеному позовному провадженні з повідомленням сторін. Відповідача двічі було повідомлено належним чином про час та місце судового засідання. Відповідач до суду подав відзив, у судове засідання не з`явився та причини неявки суду не повідомив. Суд ухвалив слухати справу за відсутності відповідача. .

На запитання суду позивач пояснив, що знак аварійної зупинки не ставив, бо ззаду був ще один автомобіль. Його попереджували про відеофіксацію, однак після цього він не пояснив причину своєї зупинки ( несправність автомобіля) , бо до цього причину пояснював іншому поліцейському. Він дійсно зупинився на перехресті та на відстані менше 10 метрів від пішохідного переходу та не надав для ознайомлення страховий поліс ( який був у нього в наявності та він надав судові для ознайомлення вказаний поліс). Не надав вказаний документ поліцейському, бо вирішив, що поліцейський неправомірно вимагав у нього пред`явлення документів.

2.1.. У судовому засіданні судом були вивчені наступні докази по справі:

Постанова про накладення адміністративного стягнення ( а.с.8)

-Довідка про реєстрацію місця проживання особи ( а.с.9)

-Копія паспорта позивача, довідка про код ( а.с.10)

- Відзив на позову заяву ( а.с.22-23)

-Відеозапис, який був представлений відповідачем ( а.с.25)

3. Факти, встановлені судом.
3.1. Відповідно до постанови серії ДПО18 № 732371 від 24.02.2020 р. 24.02.20202 р. о 16-45 хв. на пр. Соборний ,179 в м. Запоріжжі водій ОСОБА_1 здійснив зупинку на перехресті пр. Соборний та пр. Метілургів, чим порушив вимоги п.15.9 ПДР. Здійснив зупинку ближче 10м від пішохідного переходу, чим порушив п.15.9 г ПДР. При перевірці документів був відсутній поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортного засобу, чим порушив вимоги п. 2.1. «ґ» ПДР України. Відповідач притяг позивача до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122, ч.1 ст.122, ч.1ст. 126 КУпАП, і на підставі ст. 36 ч.2 КУпАП за сукупністю правопорушень призначив стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 гр. Від отримання копії постанови позивач відмовився.
Щодо наявності у діях позивача складу правопорушення, передбаченого 122 ч.1, 126 ч.1 КУпАП та доказів , наданих судові на підтвердження скоєння позивачем адміністративного правопорушення :

У відповідності до ст. 122 ч.1 КУпАП, передбачено як правопорушення порушення правил зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів.

У відповідності до ст. 126 ч.1 КУпАП передбачено як правопорушення керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Перегляд відеозапису, що був наданий відповідачем показав наступне :

Поліцейські попередили позивача, що проводиться відеозйомка, було роз`яснено позивачу, що він зупинився в забороненому місці та після цього поліцейські виказали вимоги пред`явити для ознайомлення водійське посвідчення, реєстраційний талон на автомобіль та страховий поліс. Після цього позивач показав частину документів ( за виключенням страхового полісу), тримаючи документи у руках та сидячі у транспортному засобі, що виключило можливість ознайомитись з ними у повному обсязі. Позивачу було роз`яснено, що він допускає правопорушення, які передбачені ст. 122 ч.1, 126 ч.1 КУПАП, однак позивач, наполягаючи на тому, що його зупинило незаконно та вимагають незаконно документи відмовлявся їх надавати поліцейському, при цьому вимагав від поліцейського перегляду відеозйомки правопорушення. Поліцейській пояснив позивачу, що спочатку необхідно встановити його особу, а потім розглядати справу та знайомитись з доказами, з чим позивач не погодився. Поліцейським позивача було попереджено, що у випадку не виконання його вимог, він буде затриманий та доставлений до відділку поліції для встановлення особи, після чого була вимога від поліцейського про те, щоб позивач вийшов з автомобіля. Після цього відео перервалося та мається частина відео, на якому у відділку поліції позивачу роз`яснюються його права.

У судовому засіданні позивач пояснив, що його затримували із застосування фізичної сили та було розбито в автомобілі лобове скло, з приводу чого він звертався зі скаргою до управління поліції і на теперішній час проводиться службове розслідування.

4.Норми права, що застосовувались судом та висновки суду

4.1. Відповідно до ст. 19 Конституції України - органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 6 КУпАП: органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування, громадські організації, трудові колективи розробляють і здійснюють заходи, спрямовані на запобігання адміністративним правопорушенням; виявлення й усунення причин та умов, які сприяють їх вчиненню, на виховання громадян у дусі високої свідомості і дисципліни, суворого додержання законів України.

Враховуючи ст. 1 Закону України "Про Національну поліцію" -Національна поліція України (далі - поліція) - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

Відповідно до ст. 23 Закону України "Про Національну поліцію":

1. Поліція відповідно до покладених на неї завдань:

1)здійснює превентивну та профілактичну діяльність, спрямовану на запобігання вчиненню правопорушень;

2)виявляє причини та умови, що сприяють вчиненню кримінальних та адміністративних правопорушень, вживає у межах своєї компетенції заходів для їх усунення;

3)вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення;

4)вживає заходів, спрямованих на усунення загроз життю та здоров`ю фізичних осіб і публічній безпеці, що виникли внаслідок учинення кримінального, адміністративного правопорушення;

8)у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання;

11)регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі;

Відповідно до ПДР України, а саме пунктів:

1.3.Учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

1.4.Кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила.

1.5.Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків. Особа, яка створила такі умови, зобов`язана негайно вжити заходів до забезпечення безпеки дорожнього руху на цій ділянці дороги та вжити всіх можливих заходів до усунення перешкод, а якщо це неможливо, попередити про них інших учасників дорожнього руху, повідомити підрозділ міліції, власника дороги або уповноважений ним орган.

1.9.Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством

Відповідно до ст. 280 КпАП України орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами

Статтею 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

За приписами частини 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України здійснення розгляду і вирішення справ в адміністративних судах на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості та офіційного з`ясування всіх обставин справи.
Відповідно до приписів статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів. Докази суду надають особи, які беруть участь у справі. Суд може запропонувати надати додаткові докази або витребувати додаткові докази за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, або з власної ініціативи.

Згідно ч.ч.1, 2 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ч.3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

4.2. ВИСНОВКИ СУДУ

Розглянув вищевказані докази, вислухав позивача, суд дійшов висновку про те, що у його діях маються ознаки правопорушень, передбачених ст.122ч.1,126 ч.1 КУпАП, відповідач при розгляді справи діяв у передбачений законом спосіб, наклав на позивача стягнення обґрунтовано, а тому у задоволенні позову необхідно відмовити.

Відповідно до ст.143 КАС України судовий збір слід віднести за рахунок держави.. На підставі викладеного, та керуючись ст. ст. 2, 6, 9, 72, 77, 94, 286ч.3 КАС України, суд

вирішив:

В адміністративному позові ОСОБА_1 ( мешкає за адресою АДРЕСА_1 , код НОМЕР_2 ) до інспектора 1 роти 3 батальону УПП в Запорізькій області лейтенанта поліції Верещагіної Вікторії Валеріївни ( юридична адреса м. Запоріжжя вул. Перемоги б. 96) про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення- відмовити. Судовий збір віднести за рахунок держави.

Рішення може бути оскаржена в апеляційному порядку до третього апеляційного адміністративного суду в апеляційному окрузі, що включає Дніпропетровську, Запорізьку та Кіровоградську області, з місцезнаходженням у місті Дніпрі (колишнього - Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду) через Якимівський районний суд Запорізької області. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом 10 днів з дня його складання. Учасник справи, якому не було вручено рішення суду в день його складання, має право на поновлення пропущенного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного тексту рішення.

Суддя :