Справа № 400/3391/19
Суддя: Птичкіна В.В.
Дата ухвалення: 2020-04-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 квітня 2020 р. № 400/3391/19
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд у складі судді Птичкіної В. В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом:Приватного підприємства «Стріт-Опт», вул. М. Грушевського, буд.154, с. Пересадівка, Вітовський район, Миколаївська область, 57220

до відповідача:Головного управління ДФС у Миколаївській області, вул. Лягіна, 6, м. Миколаїв, 54001;

про:скасування рішення від 14.08.2019 № 1252794/42310006 та зобов`язання зареєструвати податкову накладну від 17.06.2019 № 313 за датою її подання,

ВСТАНОВИВ:

Приватне підприємство «Стріт-Опт» (далі позивач) звернулося до суду з адміністративним позовом, що містив вимоги:

скасувати рішення комісії Головного управління ДФС у Миколаївській області, яка приймає рішення про реєстрацію ПН/РК в ЄРПН або відмову а такій реєстрації від 14.08.2019 № 1252794/42310006;

зобов`язати Державну фіскальну службу України зареєструвати податкову накладну від 17.06.2019 № 313 за датою її подання;

стягнути з відповідачів судові витрати, в тому числі витрати на правову допомогу;

зобов`язати Державну фіскальну службу України подати суду звіт про виконання судового рішення протягом одного тижня з дня набрання законної сили даним судовим рішенням.

Відповідачами у позові позивач вказав Головне управління ДФС у Миколаївській області (надалі Управління або відповідач 1) та Державну фіскальну службу України (надалі ДФС або відповідач 2).

В обґрунтування позовних вимог позивач, зокрема, зазначив, що рішення ДФС про відмову у реєстрації податкової накладної не є обґрунтованим, оскільки надані «… надані ПП «Стріт-Опт» документи на адресу відповідача, цілком відповідають вимогам викладеним у Вичерпному переліку документів, достатніх для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних …незрозуміло з яких підстав позивачу відмовлено у реєстрації податкових накладних …». За твердженнями позивача, в оскаржуваному рішенні не вказано, які порушення допустив позивач, або які документи позивачем не надано.

У спільному відзиві відповідачі зазначили, що підставою для прийнятого комісією регіонального рівня ДФС Головного управління ДФС у Миколаївській області рішення про відмову у реєстрації податкової накладної став факт ненадання позивачем первинних документів щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складських документів (інвентаризаційних описів) та розрахункових документів, банківських виписок з особового рахунку. Відповідач 1 просив відмовити у задоволенні позову, зазначивши, що його дії узгоджуються з нормами Податкового кодексу України та затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.12.2010 № 1246 «Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних» (надалі Порядок № 1246). Також у відзиві відповідачі вказали, що заявлена позивачем сума витрат на професійну правничу допомогу (11 000 грн.) є неспіврозмірною із складністю справи та обсягом виконаної адвокатом роботи. Час, витрачений адвокатом на підготовку позову з додатками, не зазначений у жодному документі. За текстом позовної заяви містяться посилання на норми права, що втратили чинність. У провадженні Миколаївського окружного адміністративного суду перебуває понад 80 аналогічних справ, суть спору є ідентичною, а позовні вимоги відрізняються лише реквізитами спірних рішень.

Правом подання відповіді на відзиви позивач не скористався.

Як установив суд, 17.06.2019 позивач виписав на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «МАКСИ-ПРОМ» податкову накладну № 313 на суму 20 430,00 грн., в тому числі ПДВ 4 086,00 грн.

До Єдиного реєстру податкових накладних (ЄРПН) позивач направив податкову накладну 25.06.2019.

У той саме день (25.06.2019) Автоматизованою системою «Єдине вікно подання електронних документів» ДФС, за результатами обробки податкової накладної, було сформовано квитанцію про зупинення реєстрації (надалі Квитанція). У Квитанції було, зокрема, зазначено: «… ДОКУМЕНТ ПРИЙНЯТО. РЕЄСТРАЦІЯ ЗУПИНЕНА. Відповідно до п.201.16 ст.201 Податкового кодексу України реєстрація ПН/РК від 17.06.2019 № 313 в Єдиному реєстрі податкових накладних зупинена. ПН/РК відповідає вимогам пп.1.6 п.1 «Критеріїв ризиковості платника податку». Пропонуємо надати пояснення та/або копії документів, достатніх для прийняття рішення про реєстрації податкової накладної …».

У позові позивач вказав, що «… ПП «Стріт-Опт» надало Головному управлінню ДФС у Миколаївській області всі наявні у нього документи, щодо надання транспортних та експедиторських послуг …».

До позовної заяви позивач додав:

адресовані Управлінню «Пояснення» від 12.08.2019 № 313-06, в яких вказано, зокрема, таке: «… господарські операції … носять реальний характер. Реальність здійснення даних правочинів підтверджується первинними бухгалтерськими документами, які складено та зареєстровано в установленому законом порядку, а також наявними у платника матеріально-технічними засобами. Отже, було надано всі необхідні документи, які беззаперечно підтверджують реальність здійснення операцій по вищезазначеній податковій накладній …»;

подане до контролюючого органу «Головне управління ДФС у Миколаївській області, Очаківське управління, Вітовська державна податкова інспекція (Вітовський район)» «Повідомлення про подання пояснень та копій документів щодо податкових накладних/розрахунків коригування, реєстрацію яких зупинено» від 12.08.2019 № 7 (надалі Повідомлення). У тексті Повідомлення зазначено кількість додатків 86.

14.08.2019 Комісія Управління, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації (надалі Комісія Управління), прийняла рішення № 1252794/42310006 про відмову у реєстрації податкової накладної (надалі Рішення). Посилань на те, якими правовими нормами обґрунтована відмова, Рішення не містить.

До позовної заяви позивач додав копії документів: договорів, видаткових накладних, рахунків-фактур, платіжних доручень, податкових накладних, рахунку, довіреності. Виходячи з тексту позову, саме ці документи були додані позивачем до «Пояснень», проте доказів на підтвердження цього факту матеріали справи не містять.

У відзиві на позовну заяву відповідачі вказали, що підставою для відмови позивачу у реєстрації податкової накладної було ненадання платником податку первинних документів щодо постачання/придбання товарі/послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складських документів (інвентаризаційних описів), у тому числі рахунків-інвойсів, актів приймання передачі товарів, розрахункових документів, банківських виписок з особових рахунків, що в свою чергу призвело до порушення вимог, встановлених пунктом 14 затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 № 117 «Порядку зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних» (надалі Порядок № 117).

При прийнятті рішення суд виходив з такого.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач посилався на:

1. Нечинну з 01.01.2018 редакцію пункту 201.16 статті 201 Податкового кодексу України.

2. Нечинний з 25.05.2018 наказ Міністерства фінансів України від 13.06.2017 № 567 «Про затвердження Критеріїв оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних та Вичерпного переліку документів, достатніх для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних» (цей наказ втратив чинність на підставі наказу Міністерства фінансів України від 06.04.2018 № 409).

3. Нечинну з 22.03.2018 постанову Кабінету Міністрів України від 29.03.2017 № 190 «Про встановлення підстав для прийняття рішення комісією Державної фіскальної служби про реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або про відмову в такій реєстрації» (ця постанова втратила чинність на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 № 117 «Про затвердження порядків з питань зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних»).

Як вказано у чинній у 2019 році редакції пункту 201.16 статті 201 Податкового кодексу України, реєстрація податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних може бути зупинена в порядку та на підставах, визначених Кабінетом Міністрів України.

Норми про те, що Кабінет Міністрів України визначає порядок та умови відмови в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування, пункт 201.16 статті 201 Податкового кодексу не містить.

Згідно з пунктом 20.2 статті 20 Податкового кодексу України, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику, приймає рішення про реєстрацію/відмову в реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних у порядку, визначеному центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Відповідний порядок Міністерство фінансів України (яке, згідно з пунктом 1 затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.08.2014 № 375 Положення, є центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову та бюджетну політику) не визначило.

Пункт 12 Порядку № 1246 встановлює що після надходження податкової накладної та/або розрахунку коригування до ДФС в автоматизованому режимі здійснюється їх розшифрування та проводяться перевірки, зокрема, наявності підстав для зупинення реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування.

Згідно з викладеним вище, прийняттю Рішення передувало зупинення реєстрації поданої позивачем податкової накладної.

Порядок № 117 визначає дві підстави для зупинення реєстрації:

у разі, коли за результатами моніторингу платник податку, яким складено податкову накладну / розрахунок коригування, відповідає критеріям ризиковості платника податку (пункт 6);

у разі коли за результатами моніторингу податкова накладна / розрахунок коригування відповідають критеріям ризиковості здійснення операції, крім податкової накладної / розрахунку коригування, складених платником податку, який має позитивну податкову історію платника податку (пункт 7).

Виходячи з тексту Квитанції, зупинення реєстрації відбулось на підставі пункту 6 Порядку № 117.

Критерії ризиковості платника податку не встановлені ані нормами Податкового кодексу України, ані Порядком № 1246, ані Порядком № 117.

У відзивах відповідачі не пояснили суду, за якими правовими та фактичними підставами реєстрацію податкової накладної позивача було зупинено.

Як зазначено у пункті 21 Порядку № 117, підставами для прийняття комісіями контролюючих органів рішення про відмову в реєстрації податкової накладної /розрахунку коригування є:

ненадання платником податку письмових пояснень стосовно підтвердження інформації, зазначеної у податковій накладній /розрахунку коригування, реєстрацію яких зупинено;

ненадання платником податку копій документів відповідно до підпункту 4 пункту 13 цього Порядку;

надання платником податку копій документів, які складені з порушенням законодавства.

Отже, ненадання платником податку письмових пояснень стосовно підтвердження інформації, зазначеної у податковій накладній, та ненадання платником податку копій документів відповідно до підпункту 4 пункту 13 цього Порядку є різними підставами для прийняття рішення про відмову в реєстрації податкової накладної.

Проте у підпункті 4 пункту 13 Порядку № 117 вказано, що у квитанції про зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування зазначається пропозиція щодо надання платником податку пояснень та копій документів, необхідних для прийняття контролюючим органом рішення про реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі.

У Рішенні відсутня інформація про ненадання позивачем пояснень; зазначено лише про ненадання первинних документів (визначених абзацом четвертим пункту 14 Порядку № 117).

Пунктом 16 Порядку № 117 встановлено, що письмові пояснення та копії документів, зазначених у пункті 14 цього Порядку, платник податку подає до ДФС в електронній формі засобами електронного зв`язку, визначеними ДФС, з урахуванням вимог Законів України «Про електронні довірчі послуги», «Про електронні документи та електронний документообіг» та Порядку обміну електронними документами з контролюючими органами, затвердженого в установленому порядку.

Згідно з пунктом 15 Порядку № 117, письмові пояснення та копії документів, зазначених у пункті 14 цього Порядку, платник податку має право подати до контролюючого органу протягом 365 календарних днів, що настають за датою виникнення податкового зобов`язання, відображеного у податковій накладній / розрахунку коригування. Виходячи з цього, комісія контролюючого органу вправі прийняти рішення про відмову в реєстрації податкової накладної позивача з підстави ненадання документів лише після спливу 365 календарних днів, що настають за датою виникнення податкового зобов`язання. У цьому випадку, з урахуванням викладеного у позові, датою виникнення у позивача відповідного податкового зобов`язання, згідно з підпунктом «б» пункту 187.1 статті 187 Податкового кодексу України, є 17.06.2019 дата оформлення видаткової накладної № 264. Отже, відмовити в реєстрації податкової накладної з підстави ненадання письмових пояснень та копій документів, зазначених у пункті 14 Порядку № 117, комісія контролюючого органу може не раніше червня 2020 року. Проте Рішення було прийнято 14.08.2019.

Доводи відповідачів про те, що позивач не надав первинні документи, спростовуються Поясненнями позивача від 12.08.2019 № 313-06 та повідомленням від 12.08.2019 № 7 про надання пояснень та копій документів щодо податкових/розрахунків коригування, реєстрацію яких зупинено.

На підставі викладеного суд дійшов таких висновків.

1. Відповідачі не довели наявність підстав для зупинення реєстрації податкової накладної.

2. Рішення Комісії Управління про відмову в реєстрації податкової накладної з підстав ненадання позивачем документів, необхідних для прийняття контролюючим органом рішення про реєстрацію податкової накладної, не відповідає Порядку № 117.

3. Порушені права позивача, крім визнання судом протиправним та скасування Рішення, мають бути поновлені шляхом зобов`язання відповідача 2 зареєструвати податкову накладну.

З урахуванням наведеного, суд визнав, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

На підтвердження суми витрат на професійну правничу допомогу позивач разом з позовною заявою надав:

договір-доручення № ПН-4 про надання правової допомоги від 10.09.2019, що був укладений між позивачем і Адвокатським бюро „СЕРГІЯ БЄЛІКА (надалі Договір);

додаток № 1 до Договору протокол № 1 узгодження договірної ціни від 10.09.2019 (надалі Протокол);

ордер на надання правничої правової допомоги від 03.10.2019 № 1003245;

рахунок-фактуру від 18.09.2019 № ПН-4/313 на суму 11 000 грн;

платіжне доручення від 08.10.2019 № 125 на суму 11 000 грн.

На думку суду, зазначені вище документи не підтверджують факт понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу.

Відповідно до частин першої та другої статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (частина друга статті 74 Кодексу адміністративного судочинства України).

Згідно зі статтею 75 Кодексу адміністративного судочинства України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Як вказано у статті 76 Кодексу адміністративного судочинства України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно з пунктами 1.1, 1.2 та 1.3 Договору, його предметом є «… надання Адвокатом усіма законними методами та способами правової допомоги Клієнту щодо підготовлення та передачі до Миколаївського окружного адміністративного суду позовної заяви про скасування рішень Комісії ДФС України про відмову в реєстрації податкових накладних в ЄРПН, та реєстрації податкових накладних Клієнта. Предметом даного Договору є надання Адвокатом усіма законними методами та способами правової допомоги Клієнту в Миколаївському окружному адміністративному суді, апеляційній та касаційній інстанціях, та інших судах які пов`язані чи можуть бути пов`язані зі захистом та відновленням порушених, оспорюваних, невизнаних його прав та законних інтересів … Вартість правових послуг визначається Сторонами в Протоколі узгодження договірної ціним, який є невід`ємною частиною цього Договору …».

Відповідно до Протоколу, сторони Договору досягли згоди «… про розмір ціни за правові послуги (гонорар адвокату):

1. Справи по Кодексу про адміністративне судочинство України:

Майнового характеру: від 5000 грн.+2000 грн.*

Немайнового характеру: від 5000 грн. + 2000 грн.* …», де * - за другу та наступні позовні вимоги.

Як вказано у пунктах 4.1 та 4.2 Договору, на визначення розміру гонорару «… впливають строки та результати вирішення спірних правовідносин, ступінь важкості справи, обсяг правових послуг, необхідних для досягнення бажаного результату та належного виконання окремих доручень Клієнта. Обсяг правової допомоги враховується при визначені обґрунтованого розміру гонорару. Гонорар Адвоката погоджується за взаємною угодою сторін та оформляється додатковою угодою до цього Договору …».

Відповідну додаткову Угоду до Договору позивач суду не надав, що оцінено судом як неподання доказів на підтвердження як обсягу правової допомоги, так, власне, і факту її надання.

Ані згадані вище рахунок-фактура, ані платіжне доручення не містять інформації про те, що сплачені позивачем 11 000 грн є вартістю професійної правничої допомоги, що була надана йому саме в зв`язку з оскарженням Рішення.

З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що подані позивачем на підтвердження факту понесення витрат на професійну правничу допомогу докази не відповідають вимогам до належності, допустимості, достовірності та достатності, наслідком чого є відмова позивачу у стягненні на його користь за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень суми 11 000 грн.

За подання позовної заяви до адміністративного суду позивач сплатив 3842,00 грн судового збору як за дві вимоги немайнового характеру (1921,00 грн за платіжним дорученням від 08.10.2019 № 144 та 1921,00 грн за квитанцією від 24.10.2019 № 0.0..1).

Згідно з частиною третьою статті 6 Закону України 08.07.2011 № 3674-VI "Про судовий збір" (далі - Закон № 3674-VI), у разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Разом з тим, системний аналіз частини першої статті 6 Закону № 3674-VI, частини другої статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України дає підстави для висновку, що вимога про визнання протиправними акта, дії чи бездіяльності як передумова для застосування інших способів захисту порушеного права (скасувати або визнати нечинним рішення чи окремі його положення, зобов`язати прийняти рішення, вчинити дії або утриматися від їх вчинення тощо) як наслідків протиправності акта, дії чи бездіяльності є однією вимогою.

Аналогічна правова позиція наведена у постанові Верховного Суду від 12.11.2019 у справі № 640/21330/18.

Отже, позивач сплатив судовий збір у сумі на 1921,00 грн більшій, ніж передбачено законом.

Суд роз`яснює позивачу, що, згідно із пунктом 1 частини першої статті 7 Закону № 3674-VI, надмірно сплачена сума судового збору може бути повернута ухвалою суду за клопотанням позивача.

Відповідно до частин першої та восьмої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, суд дійшов висновку про те, що понесені позивачем судові витрати (судовий збір у сумі 1921,00 грн) підлягають до відшкодування шляхом стягнення відповідних сум за рахунок бюджетних асигнувань Управління, оскільки спір виник внаслідок неправильних дій саме відповідача 1.

Установлення судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах є правом, а не обов`язком суду. З урахуванням обставин справи, суд дійшов висновку про відсутність підстав для зобов`язання відповідача 2 подати звіт про виконання судового рішення.

Керуючись статтями 2, 9, 12, 19, 77, 139, 241-243, 246, 250, 255, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов Приватного підприємства «Стріт-Опт» (вул. М. Грушевського, буд.154, с. Пересадівка, Вітовський район, Миколаївська область, 57220, ідентифікаційний код за ) до Головного управління ДФС у Миколаївській області (вул. Лягіна, 6, м. Миколаїв, 54001, ідентифікаційний код за ) , Державної фіскальної служби України (Львівська площа, 8, м. Київ, 04053, ідентифікаційний код за ) задовольнити.

2. Визнати протиправним та скасувати прийняте 14.08.2019 Комісією, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації, Головного управління ДФС у Миколаївській області (вул. Лягіна, 6, м. Миколаїв, 54001, ідентифікаційний код 39394277) рішення № 1252794/42310006.

3. Зобов`язати Державну фіскальну службу України (Львівська площа, 8, м. Київ, 04053, ідентифікаційний код за ) зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних надіслану 25.06.2019 Приватним підприємством «Стріт-Опт» (вул. М. Грушевського, 154, с. Пересадівка, Вітовський район, Миколаївська область, 57220, ідентифікаційний код: 42310006) податкову накладну від 17.06.2019 № 313.

4. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Миколаївській області (вул. Лягіна, 6, м. Миколаїв, 54001, ідентифікаційний код за ) на користь Приватного підприємства «Стріт-Опт» (вул. М. Грушевського, буд.154, с. Пересадівка, Вітовський район, Миколаївська область, 57220, ідентифікаційний код за ) судовий збір в сумі 1921,00 грн., що був сплачений платіжним дорученням від 08.10.2019 № 144.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або справу було розглянуто в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається учасниками справи відповідно до статті 297 Кодексу адміністративного судочинства України з урахуванням пункту 15.5 Розділу VII Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.В. Птичкіна