Справа № 540/2481/19
Суддя: Запорожан Д.В.
Дата ухвалення: 2020-04-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 квітня 2020 р.м.ОдесаСправа № 540/2481/19
Головуючий в 1 інстанції: Кисильова О.Й.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді - Запорожана Д.В.,

суддів - Джабурія О.В., Кравченка К.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Одесі апеляційну скаргу ліквідаційної комісії Управління Міністерства внутрішніх справ України в Херсонській області на рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 28 січня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ліквідаційної комісії Управління Міністерства внутрішніх справ України в Херсонській області про визнання протиправними та скасування актів, зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ліквідаційної комісії Управління МВС України в Херсонській області, в якому просив суд:

- визнати протиправним та скасувати акт від 29.08.2019 року (форма Н-5*) розслідування нещасного випадку, що стався 27.07.2001 року з ОСОБА_1 ;

- визнати протиправним та скасувати акт № 3 про нещасний випадок невиробничого характеру від 29.08.2019 року (форма НТ*);

- зобов`язати ліквідаційну комісію УМВС України у Херсонській області провести повторне розслідування нещасного випадку, який стався з ОСОБА_1 27.07.2001 року, відповідно до вимог Порядку розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій, що сталися в органах і підрозділах системи МВС України, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 27.12.2002 року № 1346, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Свої позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтував незаконністю спірних рішень та бездіяльності.

Рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 28 січня 2020 року позов задоволено.

В апеляційній скарзі ліквідаційна комісія Управління МВС України в Херсонській області просить скасувати вищенаведене рішення, як таке, що прийняте з помилковим застосуванням норм матеріального та процесуального права і прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

Приймаючи оскаржене рішення суд першої інстанції виходив з обґрунтованості даного позову та наявності підстав для його задоволення.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що позивач, у 2001 році, під час навчання курсантом 3-го курсу Херсонського факультету Запорізького юридичного інституту МВС України позивач проходив практику у відділенні ДСБЕЗ Дніпровського РВ ХМВ УМВС в Херсонській області. Одним з завдань позивача під час проходження практики було виклик та допит свідків по кримінальним справам, оперативне супроводження яких здійснювало відділення ДСБЕЗ Дніпровського РВ ХМВ. Так, 27.07.2001 року ОСОБА_1 близько 21:40 год. вийшов з Дніпровського РВ та з метою вручення повістки, направився до місця проживання свідків, які з`являлися вдома лише після 21 години. У районі одноповерхової будівлі ХБК позивач став свідком грабежу, однак під час затримання злочинця, отримав удари по голові невідомим предметом, у зв`язку з чим проходив лікування у медичному закладі з діагнозом - струс головного мозку.

З метою проведення розслідування нещасного випадку, що стався 27.07.2001 року, позивач неодноразово звертався до відповідача, однак у зв`язку з отриманими відмовами звернувся до суду за захистом своїх прав.

Рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 07.03.2019 року у справі № 540/261/19 задоволено повністю позовні вимоги ОСОБА_1 до Ліквідаційної комісії Херсонського міського управління УМВС України в Херсонській області, Ліквідаційної комісія Управління МВС України в Херсонській області. Визнано протиправною відмову Ліквідаційної комісія ХМУ УМВС України в Херсонській області у проведенні розслідування нещасного випадку, що стався 27.07.2001 року із ОСОБА_1 . Зобов`язано Ліквідаційну комісію УМВС України в Херсонській області провести розслідування нещасного випадку, що стався 27.07.2001 року із ОСОБА_1 та оформити його результати у відповідності до Порядку розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій, що сталися в органах і підрозділах системи МВС України, затвердженого наказом МВС України від 27.12.2002 року № 1346. Рішення набрало законної сили 06.04.2019 року.

29.08.2019 року комісія, призначена наказом ліквідаційної комісії УМВС України в Херсонській області від 13.05.2019 року № 3, на виконання рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 07.03.2019 року у справі №540/261/19, провела розслідування за фактом отримання травм колишнім курсантом 3 курсу Херсонського факультету Запорізького юридичного інституту МВС України рядовим міліції ОСОБА_1 , який проходив практику у відділенні ДСБЕЗ Дніпровського РВ ХМВ УМВС в Херсонській області.

За результатами розслідування складений Акт розслідування нещасного випадку Форми Н-5*, відповідно до якого комісія прийшла до наступних висновків: взяти на облік нещасний випадок, який стався з працівником в період проходження служби; нещасний випадок із ОСОБА_1 трапився в період проходження служби і не пов`язаний з виконанням службових обов`язків; скласти акт за формою НТ* /а.с. 17-18/.

29.08.2019 року комісією складений Акт № 3 про нещасний випадок невиробничого характеру, за висновками, якого не виявилося можливим встановити, що травми, отримані ОСОБА_1 в період, проходження служби, а саме: струс головного мозку, пов`язані з виконанням службових обов`язків /а.с. 19-20/.

Як вбачається з копій пояснень ОСОБА_2 та ОСОБА_3 від 20.05.2019 року, які у 2001 році перебували на посадах оперуповноважених відділення ДСБЕЗ Дніпровського РВ ХМВ УМВС в Херсонській області та пояснили, що у липні 2001 року у їх відділенні дійсно проходив практику ОСОБА_1 - курсант 3 курсу Херсонського факультету Запорізького юридичного інститу МВС України. До його завдань під час проходження практики, зокрема, входили виклик, а іноді і допит свідків по кримінальним справам, оперативне супроводження яких здійснювало відділення ДСБЕЗ. Так, протягом одного дня ОСОБА_1 декілька раз приходив за адресою виклику свідків, але вдома нікого не було, як пояснили сусіди, останні з`являються вдома після 21 год., про ОСОБА_1 доповів керівнику практики ОСОБА_5 під час вечірньої наради. 27.07.2001 року ОСОБА_1 пішов з райвідділу близько 21:40 год., але близько 22:00 год. повернувся зі слідами крові на обличчі. ОСОБА_1 пояснив, що почув крик жінки про допомогу та помітив, як молодий чоловік намагається забрати у неї з рук сумочку. У зв`язку з чим, ОСОБА_1 представився працівником міліції та наздогнавши чоловіка, затримав його. Однак, від іншого перехожого отримав удар невідомим предметом по голові. Затриманий та невідомий перехожий схопивши пакет ОСОБА_1 почали тікати в бік вул. Перекопська в м. Херсоні /а.с. 21-24/.

Після таких пояснень, оперуповноважені ОСОБА_2 та ОСОБА_3 та начальник відділення ДСБЕЗ ОСОБА_5 та ОСОБА_1 затримали вказаних осіб, як пізніше стало відомо, це були ОСОБА_6 та ОСОБА_7 .

Також, оперуповноважені у своїх поясненнях зазначили, що на той час проходження ОСОБА_1 практики в місті Херсоні була складна оперативна обстановка, з великою кількістю злочинів, пов`язаних із відкритим заволодінням чужим майном (грабіж) у зв`язку з чим весь особовий склад райвідділу, в тому числі, особи які проходили практику, були орієнтовані на припинення даного виду злочинів та виявлення осіб, які були причетні до їх вчинення.

Вироком Дніпровського районного суду м. Херсона від 12.12.2001 року у справі № 1-420/01, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 визнано винними у вчинені злочину, передбаченого ч. 1 ст. 187 КК України та засуджено до покарання у вигляді позбавлення волі строком 3 роки та 3 роки 6 місяців, відповідно, з поміщенням до кримінально-виконавчої установи /а.с. 30-32/.

Крім того, судова колегія дослідила надану позивачем копію епікризу від 16.08.2001 року № 822 та встановила, що ОСОБА_1 , 1980 року народження, курсант ХФЗЮІ, перебував на стаціонарному лікуванні в лікарні УМВС у період з 01.08.2001 року до 15.08.2001 року з діагнозом: струс головного мозку, забій м`яких тканин голови. Лікувався амбулаторно, направлений на стаціонарне лікування. Вказані травми у вигляді удару по голові тупим предметом отримав 27.07.2001 року приблизно о 22:00 год. по вул. З. Егерсег біля адміністративної будівлі ХБК, під час припинення злочинних дій /а.с. 29/.

Зі змісту довідок з амбулаторної картки ОСОБА_1 вбачається: запис від 30.07.2001 року о 15:25 год. про отримання 27.07.2001 року при затриманні злочинця удару по голові тяжким предметом. Діагноз - струс головного мозку "під питанням" /а.с. 25-26/.

Вказані обставини отримання травми повторюються ще у двох медичних довідках /а.с. 27-28/.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, колегія суддів зазначає наступне.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Основні положення щодо реалізації конституційного права працівників на охорону їх життя і здоров`я у процесі трудової діяльності, на належні, безпечні і здорові умови праці, регулює за участю відповідних органів державної влади відносини між роботодавцем і працівником з питань безпеки, гігієни праці та виробничого середовища і встановлює єдиний порядок організації охорони праці в Україні врегульовані Законом України "Про охорону праці" від 14.10.1992 року № 2694-ХІІ (надалі - Закон № 2694-ХІІ).

Статтею 1 Закону № 2694-ХІІ визначено поняття охорони праці - як системи правових, соціально-економічних, організаційно-технічних, санітарно-гігієнічних і лікувально-профілактичних заходів та засобів, спрямованих на збереження життя, здоров`я і працездатності людини у процесі трудової діяльності.

За змістом статті 14 Закону № 2694-ХІІ працівник зобов`язаний: дбати про особисту безпеку і здоров`я, а також про безпеку і здоров`я оточуючих людей в процесі виконання будь-яких робіт чи під час перебування на території підприємства; знати і виконувати вимоги нормативно-правових актів з охорони праці, правила поводження з машинами, механізмами, устаткуванням та іншими засобами виробництва, користуватися засобами колективного та індивідуального захисту; проходити у встановленому законодавством порядку попередні та періодичні медичні огляди.

Відповідно до статті 22 Закону № 2694-ХІІ роботодавець повинен організовувати розслідування та вести облік нещасних випадків, професійних захворювань і аварій відповідно до положення, що затверджується Кабінетом Міністрів України за погодженням з всеукраїнськими об`єднаннями профспілок.

Регулювання питань, пов`язаних із розслідуванням та веденням обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій, що сталися в органах і підрозділах внутрішніх справ України здійснюється Порядком розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій, що сталися в органах і підрозділах системи МВС України, затвердженим наказом МВС України від 27.12.2002 року № 1346 (далі - Порядок №1346).

Відповідно до п. 1.2 Порядку № 1346, дія цього Порядку поширюється на з`єднання та військові частини Національної гвардії України, органи і підрозділи внутрішніх справ, навчальні заклади системи МВС України (далі - підрозділи).

Згідно із п. 1.3 Порядку № 1346 розслідування нещасних випадків (в тому числі поранень), що сталися з особами рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ, військовослужбовцями Національної гвардії України, курсантами (слухачами) навчальних закладів системи МВС України, проводиться з урахуванням цього Порядку.

Розслідування та облік аварій в органах і підрозділах внутрішніх справ, а також професійних захворювань, що сталися з військовослужбовцями Національної гвардії України, курсантами (слухачами) навчальних закладів, особами рядового і начальницького складу органів і підрозділів внутрішніх справ України (далі - працівники), відбувається згідно з діючими нормативно-правовими актами (п. 1.4 Порядку № 1346).

Згідно із п. 2.1 Порядку № 1346 розслідуванню підлягають раптові погіршення стану здоров`я, поранення, травми, у тому числі отримані внаслідок тілесних ушкоджень, заподіяних іншою особою, гострі професійні захворювання і гострі професійні та інші отруєння, теплові удари, опіки, обмороження, утоплення, ураження електричним струмом, блискавкою та іонізуючим випромінюванням, інші ушкодження, отримані внаслідок аварій, пожеж, стихійного лиха (землетруси, зсуви, повені, урагани та інші надзвичайні події), контакту з тваринами, комахами та іншими представниками фауни і флори, що призвели до втрати працівником працездатності на один робочий день чи більше або до необхідності переведення потерпілого на іншу (легшу) роботу терміном не менш як на один робочий день, а також випадки смерті в підрозділі (далі - нещасні випадки).

Відповідно до пункту 2.2. Порядку № 1346 за результатами розслідування складаються акти за формою Н-1* (додаток 1) і беруться на облік нещасні випадки (у тому числі поранення), які сталися з працівниками в період проходження служби при виконанні службових обов`язків.

Положеннями пункту 2.4. Порядку № 1346 передбачено, що якщо за висновками роботи комісії з розслідування прийнято рішення, що про нещасний випадок не повинен складатися акт за формою Н-1 *, тобто нещасний випадок не пов`язаний з виконанням службових обов`язків, про такий нещасний випадок складається акт за формою НТ * (додаток 2).

За змістом пункту 4.6. Порядку № 1346 за результатами розслідування складається акт спеціального розслідування за формою Н-5* (додаток 4), а також оформляються інші матеріали, передбачені пунктом 4.13 цього Порядку, у тому числі карта обліку професійного захворювання (отруєння) на кожного потерпілого, якщо нещасний випадок пов`язаний з гострим професійним захворюванням (отруєнням).

Відповідно до пункту 3.9 Порядку № 1346, комісія з розслідування визнає, що "нещасний випадок трапився при виконанні службових обов`язків", якщо він трапився в період проходження служби під час: - припинення або запобігання злочинам або правопорушенням; - вчинення дій із забезпечення особистої безпеки громадян, захисту їх прав і свобод; - охорони і забезпечення громадського порядку; - несення постової чи патрульної служби; - виявлення і розкриття злочинів, розшуку осіб, що їх учинили; - забезпечення безпеки дорожнього руху; - участі в ліквідації наслідків аварії, пожежі, катастрофи, стихійного лиха та інших надзвичайних подій; - виконання потерпілим трудових (посадових, функціональних) обов`язків за режимом роботи підрозділу, у тому числі у відрядженні; - перебування на робочому місці, на території підрозділу або в іншому місці роботи чи служби (далі - робота) з моменту прибуття потерпілого в підрозділ до його відбуття, що фіксується відповідно до правил внутрішнього розпорядку підрозділу, у тому числі протягом робочого та надурочного часу, або, за дорученням керівника, у неробочий час; - підготовки до роботи та приведення в порядок після закінчення роботи знарядь праці, засобів захисту, одягу, а також здійснення заходів щодо особистої гігієни, пересування по території підприємства перед початком роботи і після її закінчення; - проїзду на роботу чи з роботи на транспортному засобі, що належить підрозділу, або іншому транспортному засобі відповідно до укладеного договору; - проведення навчання, тренувань, обов`язкових фізичних занять у встановлений час, участі в спортивних змаганнях, професійних та кваліфікаційних конкурсах; - використання власного транспорту в інтересах підрозділу з дозволу або за письмовим дорученням керівника підрозділу; - провадження дій в інтересах підрозділу, у якому проходить службу (працює) потерпілий; - прямування працівника до об`єкта (між об`єктами) обслуговування за затвердженими маршрутами; - прямування потерпілого до місця чи з місця відрядження згідно з установленим завданням про відрядження.

Згідно із п. 3.10 Порядку № 1346 комісія з розслідування також визнає, що "нещасний випадок трапився при виконанні службових обов`язків", якщо він стався в період проходження служби внаслідок: безпосереднього впливу правопорушника (злочинця) на працівника (учинення опору, захват заручником, напад на працівника, який перебуває не при виконанні службових обов`язків, з метою помсти за законні дії з припинення правопорушення, затримання або викриття правопорушника в період служби тощо); спроби самогубства працівника під впливом психофізіологічних, небезпечних та шкідливих факторів, пов`язаних з виконанням службових обов`язків; травмування внаслідок нестатутних відносин (у разі відсутності вини потерпілого); раптового погіршення стану здоров`я працівника під час виконання ним трудових (посадових) обов`язків у разі відсутності умов, зазначених у третьому, четвертому та шостому абзацах пункту 3.11 цього розділу, що визнається пов`язаним з виконанням службових обов`язків за умови, що погіршення стану здоров`я працівника сталося внаслідок впливу небезпечних чи шкідливих виробничих факторів, що підтверджено медичним висновком, або якщо потерпілий не проходив медичного огляду, передбаченого законодавством, а робота, що виконувалася, протипоказана потерпілому відповідно до медичного висновку про стан його здоров`я. Медичний висновок щодо зв`язку погіршення стану здоров`я працівника з впливом на нього небезпечних чи шкідливих виробничих факторів або щодо протипоказання за станом здоров`я працівника виконувати зазначену роботу видається лікувально-профілактичним закладом за місцем лікування потерпілого на запит керівника підрозділу чи голови комісії з розслідування.

Пунктом 3.11 Порядку № 1346 передбачено, що комісія визнає, що "нещасний випадок трапився в період проходження служби і не пов`язаний з виконанням службових обов`язків", якщо нещасний випадок (у тому числі поранення) стався: за обставин, не пов`язаних з виконанням службових обов`язків, зазначених у пунктах 3.9, 3.10, 3.11; унаслідок отруєння алкоголем, наркотичними або іншими отруйними речовинами, а також унаслідок їх дії (асфіксія, інсульт, зупинка серця тощо) за наявності медичного висновку, якщо це не викликано застосуванням цих речовин із службовою метою або порушення вимог безпеки щодо їх зберігання і транспортування або якщо потерпілий, який перебував у стані алкогольного чи наркотичного сп`яніння, був відсторонений від служби (роботи) згідно з установленим порядком; під час скоєння злочинів або інших правопорушень, якщо ці дії підтверджені рішенням суду; у разі природної смерті або самогубства, за винятком випадків, зазначених у пункті 3.10 цього Порядку, що підтверджено висновками судово-медичної експертизи та органів прокуратури; унаслідок порушення потерпілим службової (трудової) дисципліни.

Отже, матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_1 , будучи курсантом 3 курсу ХФ ЗЮІ та проходячи практику у ДСБЕЗ Дніпровського РВ ХМВ УМВС в Херсонській області, 27.07.2001 року отримав травму у вигляді струсу головного мозку, забою м`яких тканин голови, внаслідок нанесення удару тупим предметом за обставин затримання особи, яка вчиняла злочин, а саме: відкрите заволодіння чужим майном, що відбулося під час прямування позивача до свідків по кримінальній справі з метою їх виклику на допит.

За таких обставин, можна дійти висновку, що позивач отримав травму в період проходження служби за обставин припинення злочинам, як це передбачено п. 3.9 Порядку №1346.

Таким чином, судова колегія вважає, що відповідач не надав належної оцінки обставинам, які встановлені під час розслідування нещасного випадку, що стався із ОСОБА_1 27.07.2001 року та зафіксовані в Акті від 29.08.2019 року Форми Н-5*, визнавши обставини отримання травми позивачем такими, що не пов`язані із виконанням службових обов`язків.

Разом з цим суд зазначає, що у зв`язку з неправильністю висновків комісії, що проводить розслідування нещасного випадку, викладеними у Акті від 29.08.2019 року Форми Н-5*, протиправним є Акт № 3 про нещасний випадок невиробничого характеру, відповідно до якого не виявилося можливим встановити зв`язок травм, отриманих 27.07.2001 року ОСОБА_1 , з виконанням службових обов`язків.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення, зокрема, про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Частиною 4 статті 245 КАС України передбачено, що у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд. У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

На підставі викладеного, суд зазначає, що належним способом захисту порушених прав позивача є: визнання протиправним та скасування акту від 29.08.2019 року Форми Н-5* розслідування нещасного випадку, що стався 27.07.2001 року з ОСОБА_1 ; визнання протиправним та скасування акту від 29.08.2019 року № 3 Форми НТ* про нещасний випадок невиробничого характеру; зобов`язання ліквідаційну комісію УМВС України у Херсонській області провести повторне розслідування за фактом нещасного випадку, який стався 27.07.2001 року з курсантом ОСОБА_1 під час припинення злочину - відкритого заволодіння чужим майном, з урахуванням правової позиції суду, висловленої у даному рішенні, та скласти акти відповідно до вимог Порядку розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій, що сталися в органах і підрозділах системи МВС України, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 27.12.2002 року № 1346.

Отже колегія суддів погоджується з висновком суду 1-ї інстанції про обґрунтованість даного позову та наявність підстав для його задоволення.

Частиною 1 ст. 316 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно ухвалив судове рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права. Доводи апеляційної скарги, колегія суддів, вважає не суттєвими та такими, що не спростовують висновків суду першої інстанції.

Дану справу було розглянуто судом першої інстанції за правилами спрощеного позовного провадження.

Відповідно до ч.1 ст.257 КАС України за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.

Згідно ч.1 ст.263 КАС України, суд розглядає за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Відповідно до п.2 ч.5 ст.328 КАС України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності.

Керуючись ст. ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 328 КАС України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ліквідаційної комісії Управління Міністерства внутрішніх справ України в Херсонській області - залишити без задоволення.

Рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 28 січня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ліквідаційної комісії Управління Міністерства внутрішніх справ України в Херсонській області про визнання протиправними та скасування актів, зобов`язання вчинити певні дії - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття і оскарженню не підлягає.

Головуючий Д.В. Запорожан

Судді: О.В. Джабурія

К.В. Кравченко