Справа № 654/4621/19
Суддя: Данилевський М. А.
Дата ухвалення: 2020-04-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 654/4621/19
Провадження №2-а/654/10/2020
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 квітня 2020 року Голопристанський районний суд Херсонської області в складі

головуючого судді Данилевського М.А.

за участю: секретаря Луцюк К.Л.

позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до Херсонської прикордонної служби «Лазурне» про скасування постанови про адміністративне правопорушення, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому просив скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення, винесену т.в.о начальника відділення інспекторів прикордонної служби «Лазурне», якою на позивача було накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу за ст. 202 КУпАП, а також просив звільнити його від адміністративної відповідальності.

Позов мотивовано тим, що жодних порушень прикордонного режиму він не міг здійснити, оскільки такий режим в м. Гола Пристань взагалі не встановлено. Крім цього, позивач вважає, що оскаржувана постанова винесена з численними порушеннями чинного законодавства та прав позивача, містить неправдиву інформацію та не відображає дійсних обставин справи, а отже є незаконною та підлягає скасуванню.

В судовому засіданні позивач заявлені вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити в повному обсязі з підстав зазначених в позовній заяві. Додатково наголосив на тому, що постанова була винесена без його виклику та участі в м. Скадовськ лише через тиждень після виявленого правопорушення, що свідчить про недодержання посадовими особами відповідача процедури розгляду справи та притягнення до адміністративної відповідальності.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив. Про час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином.

Заслухавши пояснення позивача, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, вивчивши та оцінивши надані сторонами докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступного.

З матеріалів справи судом встановлено, що постановою від 13.12.2019 ОСОБА_2 було притягнено до адміністративної відповідальності за ст. 202 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 119 гривень.

Підставою для притягнення позивача до адміністративної відповідальності стало те, що він 07 грудня 2019 року в м. Гола Пристань на причалі №420 ОСОБА_2 на маломірному плавзасобі типу «Казанка» здійснив вихід на річку «Конка» без дозволу адміністрації причалу, тим самим порушивши правила прикордонного режиму.

Статтею 202 КУпАП передбачено відповідальність за порушення прикордонного режиму, режиму в пунктах пропуску через державний кордон України або режимних правил у контрольних пунктах в`їзду - виїзду у вигляді накладення штрафу на громадян від семи до десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а на посадових осіб - від десяти до двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно з п. 18 ст. 92 Конституції України правовий режим державного кордону визначається виключно законами України. Правові норми щодо прикордонного режиму вказані в ІІІ розділі Закону України «Про державний кордон України» (далі Закон).

Відповідно до ст. 22 Закону, з метою забезпечення на державному кордоні України належного порядку Кабінетом Міністрів України встановлюється прикордонна смуга, а також можуть установлюватися контрольовані прикордонні райони. Контрольовані прикордонні райони встановлюються, як правило, в межах території району, міста, селища, сільради, прилеглої до державного кордону України або до узбережжя моря, що охороняється органами Державної прикордонної служби України. До контрольованого прикордонного району включаються також територіальне море України, внутрішні води України і частина вод прикордонних річок, озер та інших водойм України і розташовані в цих водах острови.

Стаття 23 Закону вказує, що у прикордонній смузі та контрольованому прикордонному районі в порядку, що визначається Кабінетом Міністрів України, встановлюється прикордонний режим, який регламентує відповідно до цього Закону та інших актів законодавства України правила в`їзду, перебування, проживання, пересування громадян України та інших осіб, провадження робіт, обліку та тримання на пристанях, причалах і в пунктах базування самохідних та несамохідних суден, їх плавання та пересування у внутрішніх водах України. Передбачений частиною першою цієї статті порядок обліку і тримання самохідних та несамохідних суден на пристанях, причалах і в пунктах базування, їх плавання і пересування в територіальному морі і внутрішніх водах України поширюється і на територію району, міста, селища, сільради, що прилягає до державного кордону України або до узбережжя моря, яке охороняється органами Державної прикордонної служби України, де прикордонну смугу та контрольований прикордонний район не встановлено. Забороняється тримати самохідні та несамохідні судна поза встановленими пристанями, причалами і пунктами базування або на них, але з порушенням правил тримання, а також відходити від берега або причалювати до берега поза пристанями, причалами і пунктами базування.

Постановою Кабінету міністрів України від 27 липня 1998 р. N 1147 було затверджено Положення «Про прикордонний режим». До переліку міст і районів, у межах території яких можуть бути встановлені контрольовані прикордонні райони в Херсонській область належать: Генічеський, Голопристанський, Каланчацький, Скадовський райони.

Вказаним Положенням встановлюється система режимних заходів у прикордонній смузі та контрольованому прикордонному районі, які регламентують відповідно до законодавства правила в`їзду, тимчасового перебування, проживання, пересування громадян України та інших осіб, провадження робіт, обліку та тримання на пристанях, причалах, базах для стоянки і в пунктах базування (далі - об`єкти базування) маломірних суден, інших засобів, що не є суднами, але пристосовані для переміщення на них людей по воді (водний мотоцикл, водний велосипед, моторний гідродельтаплан, дошки для занять різними видами серфінгу тощо), основні характеристики яких не перевищують параметрів, установлених для таких засобів Радою міністрів Автономної Республіки Крим, обласними та Севастопольською міською державними адміністраціями, буєрів, а також апаратів, що використовуються для підводного плавання (далі - маломірні судна, інші плавзасоби), а також в місцях базування - суден флоту рибної промисловості, їх плавання і пересування у територіальному морі та внутрішніх водах України.

Згідно оскаржуваної постанови, в провину ОСОБА_2 вказується порушення пункту 37 Положення «Про прикордонний режим», зміст якого в свою чергу передбачає, що режимні обмеження щодо межі акваторій, часу та безпеки плавання і пересування маломірних суден у прикордонній смузі та контрольованому прикордонному районі визначаються Правилами користування маломірними суднами відповідно до законодавства.

Тобто, вищевказаний пункт з точки зору рівня визначеності його змісту є бланкетною нормою, оскільки сам по собі не встановлює певних правил поведінки, а лише відсилає до норм, розміщених в інших нормативних актах, у яких сформульовані конкретні правила поведінки.

Згідно суті та обставин правопорушення, ОСОБА_2 здійснив вихід на річку на маломірному плавзасобі без дозволу адміністрації причалу №420, розташованого в м. Гола Пристань, внаслідок чого порушив правила прикордонного режиму.

Порядок обліку та випуску маломірних суден, інших плавзасобів у територіальне море і внутрішні води України в межах контрольованих прикордонних районів Херсонської області передбачений відповідною Інструкцією (далі Інструкція), затвердженою розпорядження Херсонської обласної державної адміністрації від 22 червня 2018 року N 517.

Згідно п. 3 Інструкція поширюється на:

1) маломірні судна, до яких відносяться: самохідні судна з головними двигунами потужністю менш як 75 кінських сил (55 кВт), несамохідні судна та парусні судна валовою місткістю менш як 80 регістрових тонн (або одиниць), а також моторні судна незалежно від потужності двигунів, але валовою місткістю не більш як 10 регістрових тонн (або одиниць) та несамохідні судна (гребні човни вантажопідйомністю 100 і більше кілограмів, байдарки - 150 і більше кілограмів та надувні судна - 225 і більше кілограмів), що належать громадянам; моторні судна з корпусом завдовжки до 24 метрів, вітрильні судна з корпусом завдовжки від 2,5 до 24 метрів валовою місткістю менш як 80 одиниць (крім суден, що перевозять більше 12 пасажирів, суден, що перевозять небезпечні вантажі, буксирів, штовхачів, криголамів, поромів, суден допоміжного та технічного флоту); інші судна, найбільша довжина корпусу яких становить 20 метрів і менше, за винятком буксирів, штовхачів, криголамів, суден, які перевозять понад 12 пасажирів, вантажних суден, плавкранів і суден технічного флоту;

2) інші засоби, що не є суднами, але пристосовані для переміщення на них людей по воді (далі - інші плавзасоби), до яких згідно з Положенням про прикордонний режим, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 27 липня 1998 року N 1147, відносяться водний мотоцикл, водний велосипед, моторний гідродельтаплан, дошки для занять різними видами серфінгу тощо, основні характеристики яких не перевищують параметрів, установлених для таких засобів Херсонською обласною державною адміністрацією;

3) буєри;

4) апарати, що використовуються для підводного плавання.

В силу п. 4 Інструкція є обов`язковою для виконання юридичними особами, фізичними особами - підприємцями та фізичними особами, які є власниками або судноводіями маломірних суден, інших плавзасобів, або власниками пристаней, причалів, баз для стоянки, пунктів базування (далі - об`єкти базування) маломірних суден, інших плавзасобів, вказаних у пункті 3 цього розділу Інструкції, а також особами, діяльність яких пов`язана з експлуатацією таких об`єктів базування.

Розділом ІІІ Інструкції регламентовано порядок випуску маломірних суден, інших плавзасобів у територіальне море, внутрішні води України.

Так, випуск маломірних суден, інших плавзасобів у територіальне море, внутрішні води України здійснюється адміністраціями об`єктів базування після належного оформлення. Для забезпечення контролю за виходом у плавання та поверненням суден на кожному об`єкті базування встановлюється випускний режим. Випуск у плавання маломірних суден, інших плавзасобів здійснюється чергово-вахтовою службою адміністрації об`єкта базування відповідно до Інструкції. Маломірні судна, інші плавзасоби можуть виходити (крім засобів розваг на воді, які виходять на відстань до 2 морських миль) у територіальне море та внутрішні води України згідно з Інструкцією за умови завчасного, не пізніше ніж за одну годину до виходу, інформування адміністраціями об`єктів базування, які ними обліковуються, відповідних підрозділів Державної прикордонної служби України, у зоні відповідальності яких вони перебувають. Облік виходу маломірного судна, іншого плавзасобу з об`єкта базування та його повернення здійснюється у Журналі випуску суден у плавання (далі - Журнал N 2), який ведеться за встановленою формою (додаток 3). Запис про вихід та повернення маломірного судна, іншого плавзасобу має бути підтверджений підписом його власника або судноводія.

Отже, положення Інструкції чітко передбачають процедуру випуску маломірних суден в Херсонській області, а тому вона являється тим нормативним актом, у якому сформульовані конкретні правила поведінки для судновласників та судноводіїв.

Між тим, в оскаржуваній позивачем постанові на вказану Інструкцію посилання відсутнє, що з урахуванням бланкетності п. 37 Положення «Про прикордонний режим» та ст.. 202 КУпАП, свідчить про недотримання вимог ст. 283 КУпАП щодо наявності обов`язкових відомостей, які повинні бути зазначені в постанові.

Згідно з ч.2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачу надавалась можливість надання доказів, які б підтверджували доведеність вини позивача у вчиненні інкримінованого йому правопорушення та законність винесеної відносно нього постанови. Однак, цей обов`язок виконаний не був, оскільки прикордонною службою не було направлено до суду ані копії Журналу випуску суден у плавання з відмітками про вихід та відсутністю підпису в ньому позивача, ані жодних інших доказів, які б підтверджували обставини наведені в постанові.

Також суд звертає увагу на порушення під час винесення постанови: ст. 276 КУпАП, оскільки розгляд справи відбувся в м. Скадовськ, тобто не за місцем вчинення правопорушення; ст. 268, 279 КУпАП, оскільки ОСОБА_2 не приймав участі в розгляді справи, що позбавило його можливості надати свої пояснення, скористатися юридичною допомогою та реалізувати інші, надані йому законом права.

Крім того, суд зазначає, що не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція).

Так, ч.1 ст. 6 Конвенції передбачає, що «кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який … встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення». Відповідно до ч.2 ст.6 Конвенції «кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку». А згідно з положеннями ч.3 ст.6 Конвенції кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має щонайменше такі права: мати час і можливості, необхідні для підготовки свого захисту; захищати себе особисто чи використовувати юридичну допомогу захисника, вибраного на власний розсуд, або за браком достатніх коштів для оплати юридичної допомоги захисника одержувати таку допомогу безоплатно, коли цього вимагають інтереси правосуддя, тощо.

У справі «Малофєєва проти Росії» («Malofeyeva v. Russia», рішення від 30.05.2013 р., заява № 36673/04) ЄСПЛ встановив, серед іншого, порушення ч.3 ст.6 Конвенції у зв`язку з тим, що в протоколі про адміністративне правопорушення фабула правопорушення була сформульована лише в загальних рисах без конкретизації обставин вчинення правопорушення, але національні суди, розглянувши справу без участі сторони обвинувачення відредагували фабулу правопорушення, зазначивши в постанові суду конкретні обставини правопорушення. У зв`язку з цим, на думку ЄСПЛ, заявниці була відома лише кваліфікація діяння, але не фактичні обставини обвинувачення, таким чином, вона була позбавлена можливості належної підготовки до захисту.

За вищевикладених обставин, суд вважає притягнення позивача до адміністративної відповідальності незаконним в зв`язку з чим, винесена відносно нього постанова від 13.12.2019 підлягає скасуванню, а провадження по справі закриттю.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 9, 77, 139, 241-246, 255, 286 КАС України, суд,

У Х В А Л И В :

Позовні вимоги ОСОБА_2 задовольнити повністю.

Визнати незаконною та скасувати постанову серії АзЧРУ № 045007 винесену 13.12.2019р. т.в.о. начальника відділення інспекторів прикордонної служби «Лазурне» Мєшлякіним Г.О. про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ст. 202 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 119 гривень.

Провадження по справі закрити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана учасниками справи до П`ятого апеляційного адміністративного суду безпосередньо або через Голопристанський районний суд протягом десяти днів з дня проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя М. А. Данилевський