Справа № 461/1666/20
Суддя: Шевчук Світлана Михайлівна
Дата ухвалення: 2020-04-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 квітня 2020 рокуЛьвівСправа № 461/1666/20 пров. № А/857/3631/20

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Шевчук С.М.,

суддів Кухтея Р.В., Обрізка І.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження у м. Львові апеляційну скаргу Галицької районної адміністрації Львівської міської ради на рішення Галицького районного суду м. Львова від 02 березня 2020 року (рішення ухвалене у м. Львів судом у складі головуючого судді Зубачик Н.Б. у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного провадження, повний текст рішення суду складено 02 березня 2020 року) у справі №461/1666/20 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Галицької районної адміністрації Львівської міської ради про визнання протиправною та скасування постанови, суд -

В С Т А Н О В И В :

І. ОПИСОВА ЧАСТИНА

20.02.2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом у якому просила суд визнати протиправною та скасувати постанову адміністративної комісії Галицької районної адміністрації Львівської міської ради від 06.02.2020 року №39, а справу про адміністративне правопорушення закрити. В обґрунтування позовних вимог зазначала, що у захаращенні підземного переходу відсутня її вина, оскільки вона вжила всіх заходів для того, щоб утримувати його в належному стані.

Рішенням Галицького районного суду м. Львова від 02 березня 2020 року позов ОСОБА_1 до Галицької районної адміністрації Львівської міської ради про визнання протиправною та скасування постанови задоволено, скасовано постанову адміністративної комісії Галицької районної адміністрації Львівської міської ради від 06.02.2020 року №39 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за с. 152 КУпАП. Провадження у справі закрито за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, Галицька районна адміністрація Львівської міської ради звернулася з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти постанову, якою апеляційну скаргу задоволити повністю, у позові ОСОБА_1 відмовити повністю.

В обґрунтування апеляційної відповідач вказує, що рішення суду першої інстанції є незаконним, і таким що підлягає скасуванню у зв`язку з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

На обґрунтування апеляційних вимог відповідач посилається на те, що адміністративна комісія Галицької районної адміністрації Львівської міської ради уповноважена розглядати справи про адміністративні правопорушення, адміністративне стягнення може бути накладено не пізніше як через два місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні не пізніше як через два місяці з дня виявлення. Виявлено правопорушення 27 грудня 2019 року, протокол складено 10 січня 2020 року, а постанова винесена 06 лютого 2020 року.

Учасники справи були повідомлені про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги повідомлені у відповідності до вимог ст. 268 КАС України, шляхом надіслання повідомлень на електронні пошти зазначених учасників справи, про що в матеріалах справи містяться відповідні докази. Сторони, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись двічі в установленому порядку. Явка представників сторін обов`язковою не визнавалась. В судове засідання не прибули, позивач подала клопотання про розгляд справи за її відсутності.

Відповідач подав клопотання про відкладення розгляду справи.

Відповідно до ч. 5 ст. 286 КАС України суд апеляційної інстанції розглядає справу з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності у десятиденний строк після закінчення строку апеляційного оскарження.

Провадження у даній справі на ухвалу відкрито 02.04.2020 року.

Клопотань про продовження терміну розгляду справи від сторін не надходило, а відтак суд апеляційної інстанції з урахуванням приписів ч. 2 ст. 309 КАС України, позбавлений процесуальної можливості продовжити строк розгляду даної справи за власною ініціативою.

Також, колегією суддів враховано, що (на період вжитих Урядом України карантинних заходів) Восьмим апеляційним адміністративним судом забезпечено доступ учасників справи до суду, в тому числі і шляхом надіслання та приймання процесуальних документів пов`язаних з розглядом справи (в тому числі і письмових пояснень, відзивів, доказів тощо) засобами електронного зв`язку, про що повідомлено на офіційному сайті суду.

Надходження від відповідача вказаного клопотання в період дії карантинних заходів вказує на процесуальну можливість відповідача доступу до суду, шляхом подання засобами, як поштового так і електронного зв`язку будь-яких пояснень міркувань та доводів на адресу суду.

Відтак, сторони та учасники справи мали процесуальну можливість доступу до суду, в тому числі і шляхом надіслання до суду апеляційної інстанції необхідних процесуальних документів, доказів та письмових пояснень у даній справі для урахування їх під час розгляду апеляційної скарги.

З огляду на приведені обставини справи, колегія суддів вважає, що відкладення розгляду справи є необґрунтованим та таким, що призведе до порушення права осіб на доступ до суду, правової невизначеності судового рішення, ухваленого судом першої інстанції та порушення судом апеляційної інстанції процесуальних норм щодо граничних строків розгляду апеляційних скарг.

Відтак, розгляд апеляційної скарги здійснюється судом з урахуванням наявних матеріалів справи, пояснень представників сторін, як усних так і письмових та додаткових доказів, які надійшли на адресу суду від сторін та учасників засобами електронного зв`язку.

За наведених обставин, колегія суддів відмовляє відповідачу у задоволенні клопотання про відкладення розгляду справи.

З огляду на обставини щодо повідомлення учасників справи про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги та положення ст. 311 КАС України колегія суддів, вважає за можливе здійснити розгляд апеляційної скарги в порядку письмового провадження.

ІІ. ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи обставини, що ОСОБА_1 є власником підземного переходу загальною площею 350,7 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого мана 1 за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна.

28.12.2019 року позивачу скеровано вимогу №2410-в3644, в якій зазначено про виявлене порушення пункту 20.1.26.1 Правил благоустрою м. Львова та надано строк до 09.01.2020 року для забезпечення технічної справності та прибирання підземного переходу.

10.01.2020 року КП «Адміністративно-технічне управління» складено протокол №3-1586 щодо ОСОБА_1 , яка не провела прибирання підземного переходу за адресою м. Львів, вул. Городоцька, 355.

06.02.2020 року Адміністративною комісією Галицької районної адміністрації Львівської міської ради винесено Постанову №39, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 152 КУпАП та накладено штраф у розмірі 80 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що в сумі дорівнює 1360 грн.

Дослідивши доводи заявника, колегія суддів приходить до висновку, що предметом розгляду в суді апеляційної інстанції є питання наявності чи відсутності в діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого с. 152 КУпАП.

ІІІ. ОЦІНКА СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, відповідачем не надано суду доказів, які б свідчили про наявність у позивача вини у вчиненні адміністративного правопорушення, за яке вона була притягнута до адміністративної відповідальності, суд також зазначив, що долучена до протоколу світлина виявленого порушення не є належним доказом, оскільки з неї неможливо встановити дати виготовлення фото, не можна ідентифікувати об`єкт, який сфотографовано.

ІV. ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Перевіривши за наявними у справі матеріалами доводи, викладені у апеляційній скарзі, правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права і правової оцінки обставин у справі у межах, визначених статтею 308 Кодексу адміністративного судочинства України (КАС України), заслухавши пояснення учасників справи, колегія суддів встановила таке.

Стаття 152 КУпАП передбачає відповідальність за порушення державних стандартів, норм і правил у сфері благоустрою населених пунктів, правил благоустрою територій населених пунктів.

«Правила благоустрою м. Львова» затверджені ухвалою Львівської міської ради №376 від 21.04.2011 року, згідно з якими правила благоустрою м. Львова (надалі Правила) є нормативно-правовим актом, який встановлює порядок благоустрою та утримання об`єктів благоустрою м. Львова, визначає правові, економічні, екологічні, соціальні та організаційні засади благоустрою міста, які спрямовані на створення умов, сприятливих для життєдіяльності людини,

Відповідно до пункту 1.2. правила є обов`язковими для виконання на території м. Львова всіма органами державної влади, підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності та підпорядкування, органами самоорганізації населення, посадовими особами міської ради, об`єднаннями громадян, а також громадянами, у тому числі іноземцями та особами без громадянства.

Згідно з пунктом 1.10 Правил, утримання у належному стані території це використання її за призначенням відповідно до генерального плану міста, іншої містобудівної документації, місцевих правил забудови, правил благоустрою території міста, а також санітарне очищення території, її озеленення, збереження та відновлення об`єктів благоустрою.

Пункт 20.1.26.1 Правил передбачає, що відповідно до п.44 ст. 26 Закону України Про місцеве самоврядування в Україні накладаються стягнення, передбачені ст.ст. 82, 152 КУпАП за порушення вимог цих Правил, а саме за незадовільне забезпечення технічної справності доріг, вулиць, тротуарів, пішохідних переходів, мостів, шляхопроводів, підземних переходів, пішохідних доріжок.

Як вбачається зі змісту протоколу №3-158б від 10.01.2020 року, суть адміністративного правопорушення полягала в тому, що не було проведено прибирання підземного переходу за адресою м. Львів, вул. Городоцька, 355.

Постанова №39 від 06.06.2020 року зазначає, що штраф накладається за адміністративне правопорушення, передбачене ст. 152 КУпАП, а саме за не проведення прибирання підземного переходу за адресою м. Львів, вул. Городоцька, 355.

Суд, дає оцінку протоколу як доказу у справі, відповідно до ст. 251 КУпАП.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що надана світлокопія не є належним доказом який підтверджує обставини стосовно скоєного правопорушення, оскільки не можливо встановити: дати виготовлення такої світлини; ідентифікаційних даних об`єкта, зображеного на вказаній світлині; осіб та технічних пристроїв за допомогою яких виготовлена така світлина.

Під час судового засідання в суді першої інстанції показами свідка ОСОБА_2 підтвердилися обставини, що на початку січня позивач власними силами та залучивши спецтехніку прочистила підземний перехід від бетонної брили та закрила його і станом на 10.01.2020 року перехід був прибраний та закритий.

Суд апеляційної інстанції немає підстав піддавати сумніву показання свідка у даній справі, оскільки відповідно до вимог процесуального закону свідок був приведений до присяги та повідомлений про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиве показання, що підтверджується звукозаписом судового засідання в суді першої інстанції та Присягою свідка (аркуш справи 55).

Відповідно до частин 1,2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З огляду на вищенаведене колегія суддів приходить до висновку, що відповідачем не доведено належними та допустимими доказами наявність вини позивача у вчиненні правопорушення, передбаченого статтею 152 КУпАП.

За наведених обставин, колегія суддів апеляційного суду вважає, що судом першої інстанції повно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, правильно застосовано норми матеріального права та не порушено норми процесуального права, а тому підстави для його скасування відсутні.

Доводи апеляційної скарги, в силу викладеного вище, висновків суду першої інстанції не спростовують.

З огляду на викладене апеляційний суд вважає, що рішення суду першої інстанції слід залишити без змін.

Керуючись ст. 271, ст. 272, ст. 286, ст. 308, ст. 311, ст. 315, ст. 316, ст. 325, ст. 329 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Галицької районної адміністрації Львівської міської ради залишити без задоволення.

Рішення Галицького районного суду м. Львова від 02 березня 2020 року у справі №461/1666/20 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя С. М. Шевчук
судді Р. В. Кухтей
І. М. Обрізко
Повне судове рішення складено 09 квітня 2020 року.