Справа № 943/1600/19
Суддя: Кос І. Б.
Дата ухвалення: 2020-04-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Єдиний унікальний номер №943/1600/19
Провадження № 2-а/943/122/2020
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 квітня 2020 року

Буський районний суд Львівської області у складі головуючого-судді Коса І.Б., за участю секретаря судового засідання Дутки С.І., з участю позивача ОСОБА_1 розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Буську адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до інспектора роти №4 батальйону УПП у Тернопільській області Департаменту патрульної поліції Лучинця Богдана Івановича, третьої особи на стороні відповідача: Управління патрульної поліції Тернопільській області Департаменту патрульної поліції (46003, м. Тернопіль, вул. Котляревського, 24) про скасування постанови в справі про притягнення до адміністративної відповідальності, -

в с т а н о в и в:

позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до інспектора роти №4 батальйону УПП у Тернопільській області Департаменту патрульної поліції Лучинця Богдана Івановича про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення та закриття справи про адміністративне правопорушення. Зокрема просить суд скасувати постанову серії НК №539431 від 18.08.2019 року про накладення на позивача адміністративного стягнення за ч. 2 ст. 122 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 425 грн. та закрити справу про адміністративне правопорушення.

В обґрунтування заявлених вимог позивач покликається на те, що відповідачем відносно нього 18 серпня 2019 року винесено постанову, якою на позивача було накладено адміністративне стягнення в розмірі 425,00 грн. за ч. 2 ст. 122 КУпАП, начебто за порушення ним вимог п. 8.7.3 «г» ПДР України, яку вважає незаконною та необгрунтованою, оскільки позивач інкримінованого йому адміністративного правопорушення не скоював, як і жодних доказів про це відповідачем представлено не було, а після його зупинки відповідач висловив позивачу претензію щодо проїзду ним перехрестя на заборонений сигнал світлофора (жовте світло), що не відповідає дійсності. Зокрема позивач наполягав на тому, що він при під`їзді до зазначеного перехрестя звернув увагу, що сигнал світлофора був зеленим, що згодом під час проїзду позивачем перехрестя почав мигати зелений, а тому без застосування екстренного гальмування та створення аварійної ситуації позивач завершив проїзд перехрестя на жовтий сигнал, що повністю відповідало вимогам п.п. 8.10, 8.11, 16.8 ПДР України. Відтак вважає оскаржувану постанову відповідача протиправною, винесеною з грубим порушенням норм закону і таку, що підлягає до безумовного скасування. Тому просив позовні вимоги задовольнити.

Ухвалою судді від 30.09.2020 року відкрито спрощене позовне провадження у даній справі без повідомлення сторін та встановлено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву, а позивачу п`ятиденний строк для подання відповіді на відзив. Копії ухвал про відкриття спрощеного позовного провадження надіслано сторонам.

Після отримання вищевказаної ухвали сторони скористались своїми процесуальними права, передбаченими положеннями статті 162 КАС України, зокрема шляхом подання відзиву на позовну заяву та відповіді на відзив.

17 жовтня 2019 року до суду надійшов відзив Управління патрульної поліції Тернопільській області Департаменту патрульної поліції на позовну заяву, що зводиться до незгоди із позовними вимогами. Зокрема управління поліції вважає оскаржувану постанову законною та обгрунтованою, оскільки позивач здійснив проїзд перехрестя на жовтий сигнал світлофора, забороняючий рух, що зафіксовано відеозаписом автореєстратора службового поліцейського автомобіля. Розгляд справи про притягнення позивача до адміністративної відповідальності відбувся з дотриманням вимог закону із роз`ясненням прав і порядку оскарження постанови, де позивач просив винести йому попередження на місці. Відтак просить у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі, а розгляд справи проводити у відсутності представника управління патрульної поліції. При цьому відзив безпосередньо від відповідача - інспектора роти №4 батальйону УПП у Тернопільській області Департаменту патрульної поліції Лучинця Богдана Івановича до суду не надходив.

Позивач подав відповідь на відзив 22.10.2019 року, що зводиться до незгоди із доводами вищевказаного відзиву та повторює зміст позовної заяви. Крім того у поданій відповіді на відзив позивач звертає увагу на те, що доданий до відзиву відеозапис містить лише запис його розмови із поліцейськими вже після зупинки, а жодних доказів самого факту проїзду позивачем перехрестя не додано, а тому просив допитати свідків.

Ухвалою суду від 25.03.2020 року було задоволено клопотання представника поліції та залучено до участі в даній справі у якості третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, - Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції. Крім того задоволено клопотання позивача про виклик свідків, а розгляд справи ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін, яке призначено на 06 квітня 2020 року.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, виходячи із мотивів позовної заяви. Крім того покликався на те, що відповідачем було неправильно констатовано подію за його участю, оскільки він розпочав рух на зелений сигнал світлофора, перетнув лінію на мигаюче зелене світло, а на жовтий сигнал світлофора закінчив маневр проїзду перехрестя. При цьому зауважив, що поліцейський автомобіль відповідача рухався на зустрічній смузі перехрестям, після чого розвернувся на самому перехресті, наздогнав і зупинив позивача, а тому не бачив і необ`єктивно оцінив ситуацію. Крім того на місці події позивач заперечував своюПросить позов задовольнити повністю.

Відповідач і третя особа явку свого повноважного представника до суду не забезпечили, хоча належним чином були повідомлені про час і місце розгляду справи, а у поданому відзиві просить розгляд справи проводити у відсутності представника управління патрульної поліції.

Заслухавши доводи позивача, всебічно, повно та об`єктивно дослідивши матеріали та з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно статті 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством є завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Частиною другою статті 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» передбачено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Згідно із ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, вина (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадській порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Як вбачається із оскаржуваної постанови інспектора роти №4 батальйону УПП у Тернопільській області Департаменту патрульної поліції Лучинця Богдана Івановича про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення серії НК №539431 від 18.08.2019 року, позивач ОСОБА_1 18 серпня 2019 року о 20 год. 47 хв., керуючи транспортним засобом марки «Renault Trafik», номерний знак НОМЕР_1 на перехресті вулиць Будного Винниченка в місті Тернополі, здійснив рух на заборонений сигнал світлофора (жовтий), чим порушив вимоги п. 8.7.3 «г» ПДР України, скоївши адміністративне правопорушення, передбачене частиною 2 статті 122 КУпАП.

Частиною другою статті 122 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, що тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Відповідно до п. 8.7.3 «г» ПДР України жовтий сигнал світлофора забороняє рух і попереджає про наступну зміну сигналів.

Як вбачається із досліджених судом доказів, що позивач здійснив переїзд перехрестя Будного Винниченка у місті Тернополі на миготливий зелений сигнал світлофора, проїхавши вказане перехрестя на жовтий, що підтверджується показаннями допитаного в судовому засіданні у якості свідка ОСОБА_2 , який суду показав, що був пасажиром в автомобілі позивача, який перетнув лінію початку перехрестя на миготливе зелене світло, завершивши вказаний маневр на жовтий сигнал світлофора.

Відтворений у судовому засіданні диск відеозапису, що долучений стороною відповідача, який містить виключно обставини суперечки водія з поліцейськими вже після зупинки, що мали місце після зупинки позивача. При цьому на вказаному диску наявний звукозапис без відеозапису, на якому чутно голос поліцейського, який каже, що жовтий загорівся на середині перехрестя, а завершив маневр на червоне.

Разом із тим, жодних належних і допустимих доказів винуватості позивача у проїзді перехрестя на заборонений сигнал світлофора надано не було.

Натомість, положеннями п. 8.7.3 «в» ПДР України передбачено, що зелений миготливий сигнал світлофора дозволяє рух, але інформує про те, що незабаром буде ввімкнено сигнал, який забороняє рух. Жовтий миготливий сигнал або два жовтих миготливих сигнали дозволяють рух і інформують про наявність небезпечного нерегульованого перехрестя або пішохідного переходу (п. 8.7.3 «д» ПДР України).

Крім того, в силу вимог п. 8.11 ПДР України водіям, які в разі ввімкнення жовтого сигналу або підняття регулювальником руки вгору не можуть зупинити транспортний засіб у місці, передбаченому пунктом 8.10 цих Правил, не вдаючись до екстреного гальмування, дозволяється рухатися далі за умови забезпечення безпеки дорожнього руху.

Більше того, згідно п. 16.8 ПДР України водій, який виїхав на перехрещення проїзних частин згідно із сигналом світлофора, що дозволяє рух, повинен виїхати у наміченому напрямку незалежно від сигналів світлофора на виїзді.

Відтак, суд вважає, що відповідачем не враховано вищевказаних положень законодавства, які дозволяли позивачу рух перехрестям за наведених фактичних обставин.

Крім того, згідно положень статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як зазначено в Постанові Пленуму ВСУ від 23 грудня 2005 року № 14 "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті" (із змінами та доповненнями) при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у ст. ст. 247 і 280 КУпАП, у тому числі шляхом допиту свідків та призначення експертизи.

Проте судом встановлено, що виходячи із положень вищезгаданих статей КУпАП, відповідачем при винесенні оскаржуваної постанови не було виконано вимог цих статей, зокрема не зазначено жодних доказів на обгрунтування допущеного позивачем правопорушення, зважаючи на те, що таке категорично заперечується останнім.

Згідно вимог ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч. 2 ст. 77 КАС).

Проте, незважаючи на вказані обставини, відповідачем не надано суду доказів в підтвердження правомірності оскаржуваної постанови, зокрема того, що позивач керуючи транспортним засобом, порушив вимоги щодо проїзду перехрестя на заборонений сигнал світлофора, визначені пунктом п. 8.7.3 «г» ПДР України, оскільки не надано матеріалів, на підставі яких було прийнято рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності (а наданий звукозапис суперечки водія з поліцейськими не містить даних щодо вчинення правопорушення), а відтак у суду відсутня можливість встановити, на підставі яких доказів відповідач дійшов висновку про вчинення позивачем правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Відповідно до пункту 1 частини третьої статті 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, зокрема, скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

За наведених обставин суд вважає, що прийняте рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності є необґрунтованим, за відсутності достатніх даних про вчинення ним правопорушення, а тому оскаржувана постанова підлягає скасуванню із закриттям справи про адміністративне правопорушення.

Ураховуючи наведене і керуючись ст.ст. 6, 8, 9, 10, 77, 78, 242-246, 249, 271, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

у х в а л и в :

Позов задовольнити повністю.

Скасувати постанову серії НК №539431 від 18 серпня 2019 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП з накладенням на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425,00 грн. та закрити справу про адміністративне правопорушення.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня отримання повного тексту рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ).

Відповідач: інспектор роти № 4 батальйону УПП у Тернопільській області Департаменту патрульної поліції Лучинець Богдан Іванович (46003, м. Тернопіль, вул. Котляревського, 24).

Третя особа: Управління патрульної поліції Тернопільській області Департаменту патрульної поліції (46003, м. Тернопіль, вул. Котляревського, 24).

Повний текст рішення складено 10 квітня 2020 року.

Суддя І. Б. Кос