Справа № 640/7214/19
Суддя: Маруліна Л.О.
Дата ухвалення: 2020-04-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 квітня 2020 року м. Київ № 640/7214/19

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Маруліної Л.О., вирішивши у порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1
доГоловного управління Пенсійного фонду України в м. Києві
про визнання протиправними дій, зобов`язати вчинити дії ,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі також - позивач) звернулась до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (далі також - відповідач), в якому просить:

- визнати протиправними дії щодо зменшення розміру призначеної пенсії на дітей - сиріт з 4105,74 грн. до 2338,01 грн. починаючи з 01.12.2018 року;

- зобов`язати відповідача здійснити перерахунок та виплату призначеної пенсії у розмірі 8838, 65 грн. що були недовиплачені починаючи з 01.12.2018 року.

Адміністративний позов обґрунтовано тим, що з травня 2015 року позивач отримує пенсію по втраті годувальника на двох неповнолітніх дітей, опікуном яких є позивач.

Розмір пенсії з травня 2015 року і до грудня 2018 року коливався від 3581,00 грн. до 4105,74 грн., водночас, у січні 2019 року розмір пенсії зменшено на 1767, 73 грн.

Вважаючи зменшення виплат безпідставним, позивач звернулась з листом до Головного управління Пенсійного фонду у м. Києві з проханням надати роз`яснення такого зменшення.

У відповіді відповідачем повідомлено позивача, що на виконання положень Закону України "Про державний бюджет України на 2018 рік" з метою доцільного та ефективного використання бюджетних коштів, було проведено документальну перевірку пенсійних справ, виявлено некоректну інформацію про страховий стаж годувальника, матеріали пенсійної справи були приведені у відповідність до норм законодавства, відкореговано страховий стаж і призначено новий розмір пенсії, яка становить 2338,01 грн.

Листом від 04.01.2019 року Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві позивача проінформовано про необхідність повернення надмірно сплачених сум пенсій і повідомлені відповідні реквізити для цього.

Вважаючи дії відповідача щодо зменшення розміру призначеної пенсії, що виплачувалась протягом понад трьох років, безпідставними, необґрунтованими, такими, що порушують права неповнолітніх дітей на достатній рівень утримання, з метою забезпечення їх інтересів і прав як законний опікун - отримувач пенсії у зв`язку з втратою годувальника - позивач просить суд позовні вимоги задовольнити.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 02.05.2019 р. року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Через канцелярію суду 20.12.2018 року відповідачем подано відзив на позовну заяву, в якому проти позову заперечує, посилаючись на те, що дітям-сиротам пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається виходячи з розміру пенсії за віком кожного з батьків.

Керуючись законодавством України, з метою доцільного та ефективного використання бюджетних коштів, проведено документальну перевірку пенсійних справ.

За результатами проведеної перевірки виявлено некоректну інформацію про страховий стаж годувальника, що призвело до збільшення коефіцієнту страхового стажу та вплинуло на розмір пенсії.

У зв`язку з цим, матеріали пенсійної справи приведено у відповідність норм законодавства та відкореговано страховий стаж, а тому, розмір пенсії з 01.12.2018 року становить 2 338,01 грн.

Пенсію обчислено з урахуванням страхового стажу померлого годувальника 40 років 5 місяців 13 днів та заробітної плати, визначеної за періоди з 01.07.2000 року по 31.12.2003 року та з 01.07.2004 року по 31.03.2015 року. Розмір пенсії на двох дітей з 01.12.2018 року становить 2 338,01 грн.

Враховуючи викладене, відповідач просить у задоволенні позовних вимог відмовити.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

Розпорядженням Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації від 13.05.2015 року №260 призначено ОСОБА_1 опікуном над малолітнім ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку з тим, що дитина має визначений соціально-правовий статус дитини - сироти відповідно до розпорядження Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації від 27.04.2015 року №230.

Розпорядженням Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації від 13.05.2015 року №261 призначено ОСОБА_1 опікуном над малолітньою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у зв`язку з тим, що дитина має визначений соціально-правовий статус дитини - сироти розпорядження Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації від 27.04.2015 року №231.

Позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в м. Києві та отримує пенсію у зв`язку з втратою годувальника на двох дітей.

Відповідно до Довідки Голосіївської районної в м. Києві управлінні праці та соціального захисту населення від 11.01.2017 року, позивач отримує пенсію у зв`язку з втратою годувальника на двох дітей у розмірах: січень 2016 року - 3 560,84 грн., лютий 2016 року - 3 560,84 грн., березень 2016 року 3 560,84 грн., квітень 2016 року - 3 560,84 грн., травень 2016 року - 3 581,00 грн., червень 2016 року - 3 581,00 грн., липень 2016 року - 3 581,00 грн., серпень 2016 року - 3 581,00 грн., вересень 2016 року - 3 581,00 грн., жовтень 2016 року - 3 581,00 грн., листопад - 2016 року, грудень 2016 року - 3 623, 12 грн. Всього 42 933, 48 грн.

Відповідно до Довідки Голосіївської районної в м. Києві управлінні праці та соціального захисту населення від 09.02.2018 року, позивач отримує пенсію у зв`язку з втратою годувальника на двох дітей у розмірах: січень 2017 року - 3 623,12 грн., лютий 2017 року - 3 623,12 грн., березень 2017 року 3 623,00 грн., квітень 2017 року - 3 623,00 грн., травень 2017 року - 3 646,52 грн., серпень 2017 року - 3 646,52 грн., липень 2017 року - 3 646,52 грн., серпень 2017 року - 3 643,52 грн., вересень 2017 року - 3 646,52 грн., жовтень 2017 року - 4 105,74 грн., листопад 2017 року - 4 105,74 грн., грудень 2017 року - 4 105,74 грн.

На виконання положень Закону України "Про державний бюджет України на 2018 рік" відповідачем проведено документальну перевірку пенсійної справи та зменшено раніше призначену пенсію з 4 105,74 грн. до 2 338,01 грн.

22.01.2019 року позивачем подано заяву ГУ ПФУ в м. Києві, в якій просить відповідача роз`яснити підстави зменшення пенсії.

Листом ГУ ПФУ в м. Києві повідомлено позивача, що в ході проведення перевірки пенсійних справ виявлено некоректну інформацію та відкореговано страховий стаж годувальника. На підставі цього розмір пенсії з 01.12.2018 року склав 2 338,01 грн.

Листом від 04.01.2019 року № 1415/04 ГУ ПФУ в м. Києві повідомлено позивача про переплату за період з 01.12.2018 року по 31.12.2018 року в розмірі 1 767,73 грн., та з метою досудового врегулювання питання повернення надміру виплачених коштів запропоновано позивачу внести переплачені кошти на відповідний рахунок ГУ ПФУ в м. Києві.

На думку позивача, зменшення розміру пенсії є протиправним, з огляду на що, остання звернулася до суду за захистом своїх прав.

Всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, відзив, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

Згідно зі статтею 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Відповідно до частини першої статті 9 Закону України від 09.07.2003 року № 1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (із змінами і доповненнями) (далі також - Закон №1058) за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов`язаного з роботою, інвалідності з дитинства); пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Абзацами 1, 2 частини першої статті 24 Закону №1058 страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

До страхового стажу для обчислення розміру пенсії за віком, з якого обчислюється розмір пенсії по інвалідності або у зв`язку з втратою годувальника, крім наявного страхового стажу, зараховується також на загальних підставах відповідно період з дня встановлення інвалідності до досягнення застрахованою особою віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону, та період з дня смерті годувальника до дати, коли годувальник досяг би віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону.

Відповідно до пункту 1 статті 36 Закону №1058, пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по ІІІ групі інвалідності, а в разі смерті пенсіонера або осіб, зазначених у частині другій статті 32 незалежно від тривалості страхового стажу. При цьому дітям пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається незалежно від того, чи були вони на утримані годувальника.

Згідно із змістом статті 37 Закону №1058 пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається в розмірі: на одного непрацездатного члена сім`ї - 50% пенсії за віком померлого годувальника; на двох і більше непрацездатних членів сім`ї - 100% пенсії за віком померлого годувальника, що розподіляється між ними рівними частками.

Позивачеві як опікуну малолітніх дітей призначено пенсію у зв`язку з втратою годувальника на підставі Закону України від 09.07.2003 року №1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", яку вона отримує з травня 2015 року.

Листом від 04.01.2019 року № 1415/04 відповідачем повідомлено позивача про переплату за період з 01.12.2018 року по 31.12.2018 року в розмірі 1 767,73 грн., що виникла у зв`язку з встановленням розміру пенсії у сумі 2 338,01 грн., що є меншою від раніше призначеної пенсії, яка виникла через виплату за грудень 2018 року пенсії, яка була призначена і виплачувалась раніше. З січня 2019 року пенсія виплачується у зменшеному розмірі.

Водночас, частиною першою статті 50 Закону №1058 передбачено виключні підстави зменшення пенсії, а саме, внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних.

Пунктом 4 Прикінцевих положень Закону №1058 встановлено, що у разі якщо внаслідок перерахунку пенсії за нормами цього Закону її розмір зменшується, пенсія виплачується в раніше встановленому розмірі.

З матеріалів справи судом встановлено, що керуючись Законом України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» відповідачем здійснено документальну перевірку пенсійних справ, за результатами якої виявлено некоректну інформацію про страховий стаж годувальника, що призвело до збільшення коефіцієнту страхового стажу та вплинуло на розмір пенсії позивача.

У зв`язку з цим, матеріали пенсійної справи приведено у відповідність норм законодавства та відкореговано страховий стаж, а тому, розмір пенсії з 01.12.2018 року становить 2 338,01 грн.

Водночас, відповідачем - суб`єктом владних повноважень, не наведено суду підстав для перерахунку пенсії позивача та коригування страхового стажу годувальника, а розрахунок страхового стажу не підтверджено жодними доказами.

Суд зазначає, що пенсію позивачу призначено у 2015 році, в той час, як відповідачем фактично визнано свою помилку у здійсненні розрахунку страхового стажу годувальника під час її призначення.

Суд наголошує, що позивач не може нести відповідальність за зміст та достовірність офіційних документів, які видаються органами державної влади, іншими організаціями та установами на виконання їх повноважень, якими надавалися відомості щодо страхового стажу годувальника на момент призначення пенсії.

Відтак, в даному випадку відсутній факт зловживань з боку позивача, його вини чи недобросовісності щодо надання недостовірних даних та отримання переплати пенсії, а тому за відсутності зловживань (недобросовісності) з боку пенсіонера, підстави для зменшення розміру сум пенсії відсутні.

За правовою позицією Європейського Суду з прав людини, право на соціальні виплати є майновим правом, передбаченим статтею 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, і зменшення розміру або припинення виплати належним чином встановленої соціальної допомоги становить втручання у право власності (рішення «Суханов та Ільченко проти України»).

У відповідності до статті 20 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини 1989 року, що 27 вересня 1991 року набула чинності для України, дитина, яка тимчасово або постійно позбавлена сімейного оточення або яка в її власних якнайкращих інтересах не може залишатися в такому оточенні, має право на особливий захист і допомогу, що надаються державою.

Враховуючи викладене, дії відповідача щодо зменшення розміру призначеної пенсії ОСОБА_1 у 2015 році на дітей - сиріт, починаючи з 01.12.2018 року є протиправними, з огляду на що, позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Щодо розміру невиплаченої пенсії, суд зазначає наступне.

У позовних вимогах позивач просить суд зобов`язати відповідача здійснити перерахунок та виплату призначеної пенсії, що були не виплачені, починаючи з 01.12.2018 року у розмірі 8 838,65 грн.

Відповідно до частини другої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Оцінюючи правомірність дій, рішень чи пасивної поведінки (бездіяльності) відповідача, суд керується критеріями, закріпленими у частині другій статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури, яких повинні дотримуватися при реалізації дискреційних повноважень владні суб`єкти.

Суд ураховує, що позивачем вказано такий розмір недоотриманої суми пенсії на момент подання позовної заяви до суду, крім того, з матеріалів справи судом встановлено відсутність обґрунтувань позивача щодо розрахунку невиплаченої суми відповідачем у розмірі 8 838,65 грн.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову в цій частині.

Водночас, частиною другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Європейський суд з прав людини у пункті 50 рішення від 13.01.2011 (остаточне) у справі «Чуйкіна проти України» (CASE OF CHUYKINA v. UKRAINE) зазначив, що ціль Конвенції - гарантувати права, які є практичними та ефективними, а не теоретичними або ілюзорними. Право на доступ до суду включає в себе не лише право ініціювати провадження, а й право отримати «вирішення» спору судом. Воно було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної держави дозволяла особі подати до суду цивільний позов без гарантії того, що справу буде вирішено остаточним рішенням в судовому провадженні. Для пункту 1 статті 6 Конвенції було б неможливо детально описувати процесуальні гарантії, які надаються сторонам у судовому процесі - провадженні, яке є справедливим, публічним та швидким, не гарантувавши сторонам того, що їхні цивільні спори будуть остаточно вирішені (див. рішення у справах «Мултіплекс проти Хорватії», заява № 58112/00, п. 45, від 10 липня 2003 року, та «Кутіч проти Хорватії», заява № 48778/99, п. 25, ECHR 2002-II).

На державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок (див., наприклад, рішення у справах "Лелас проти Хорватії", "Тошкуце та інші проти Румунії") і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси (див. зазначені вище рішення у справах "Онер`їлдіз проти Туреччини", "Беєлер проти Італії").

Державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків (див. зазначене вище рішення у справі "Лелас проти Хорватії").

Потреба виправити колишню «помилку» не повинна непропорційним чином втручатися в нове право, набуте особою, яка покладалася на легітимність добросовісних дій державного органу (див., mutatis mutandis, рішення у справі "Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки").

Іншими словами, ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються (див., серед інших джерел, mutatis mutandis, зазначене вище рішення у справі "Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки" та у справах "Ґаші проти Хорватії" "Трґо проти Хорватії").

Отже йдеться про дотримання принципу «належного урядування». Він передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб (див. рішення у справах "Беєлер проти Італії" Онер`їлдіз проти Туреччини", "Megadat.com S.r.l. проти Молдови" "Москаль проти Польщі").

Таким чином, суд вважає за необхідне зобов`язати відповідача відновити виплату розміру пенсії ОСОБА_1 на підставі первинних даних про страховий стаж годувальника, який розраховано на момент призначення пенсії у 2015 році та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві виплатити недоотримані позивачем суми з 01.12.2018 року з урахуванням показника страхового стажу годувальника у розмірі, визначеному на час призначення пенсії (2015 рік).

Відповідно до частин першої - четвертої статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Беручи до уваги встановлену у рішенні суду від 13.04.2020 року протиправність дій відповідача, суд дійшов висновку щодо необхідності здійснення контролю за виконанням відповідачами судового рішення в порядку статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до частини третьої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

З матеріалів справи судом встановлено, що відповідно до квитанції від 18.04.2019 року №12D0161Е0В позивачем сплачено судовий збір за подання позову у розмірі 768,40 грн.

З огляду на часткове задоволення позовних вимог у зв`язку із самостійним розрахунком недоотриманої суми пенсії позивачем, водночас, встановивши, що дії відповідача є протиправними, а відновлення прав позивача потребує зобов`язального характеру, суд дійшов висновку про стягнення на користь позивача сплаченої суми судового збору за рахунок бюджетних асигнувань відповідача в повному обсязі.

Керуючись статтями 6, 9, 11, 73 - 78, 90, 241- 246, 250, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

2. Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо зменшення розміру призначеної пенсії на дітей - сиріт, починаючи з 01.12.2018 року.

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві відновити виплату розміру пенсії ОСОБА_1 на підставі первинних даних про страховий стаж годувальника, який розраховано на момент призначення пенсії у 2015 році.

4. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві виплатити недоотримані позивачем суми з 01.12.2018 року з урахуванням показника страхового стажу годувальника у розмірі, визначеному на час призначення пенсії (2015 рік).

5. В іншій частині відмовити.

6. Встановити судовий контроль за виконанням рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 13 квітня 2020 року в адміністративній справі №640/7214/19 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання протиправними дій, зобов`язати вчинити дії.

7. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві в десятиденний строк після набрання законної сили судовим рішенням подати до Окружного адміністративного суду міста Києва звіт про виконання судового рішення.

8. Попередити Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві, що відповідно до частини другої статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України за наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

9. Стягнути на користь ОСОБА_1 (іпн. НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві () судовий збір у розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) грн. 40 коп.

Рішення суду набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України. Рішення суду може бути оскаржено за правилами, встановленими статтями 287, 293, 295 - 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

У відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до пункту 4 частини п`ятої статті 246 Кодексу адміністративного судочинства України:

Позивач: ОСОБА_1 (іпн. НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 )

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві (, адреса: 04053, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, 16)

Повне рішення складено 13.04.2020 року.

Суддя Л.О. Маруліна