Справа № 592/994/20
Суддя: Косолап М. М.
Дата ухвалення: 2020-04-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №592/994/20
Провадження №2-а/592/47/20

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 квітня 2020 року м.Суми

Ковпаківський районний суд м. Суми у складі:

головуючого судді Косолап М.М.,

за участю секретаря судового засідання Павлович Ю.С.,

позивача ОСОБА_1 ,

відповідача Зубка Я. ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні у залі судових засідань Ковпаківського районного суду м. Суми справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора роти № 1 батальйону Управління патрульної поліції в Сумській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України Зубка Ярослава Михайловича про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності.

У с т а н о в и в:

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

23.01.2020 ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся з позовною заявою до інспектора роти № 1 батальйону Управління патрульної поліції в Сумській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України Зубка Я.М. (далі відповідач) і просить:

- визнати дії відповідача протиправними;

- скасувати постанову Серія ЕАК № 195069 від 08.01.2020 про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі (далі постанова).

Свої вимоги мотивує тим, що 08.01.2020 відповідачем відносно нього винесена постанова, відповідно до якої його визнали винним у вчиненні правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення за керування ТЗ без поліса обов`язкового страхування, чим порушив пункт 2.1 Правил дорожнього руху України. Постанову вважає протиправною і такою що підлягає скасуванню з наступних підстав.

08.01.2020 приблизно о 11.20 год. прямував по вул. Троїцька у м. Суми на автомобілі SAMAND, номерний знак НОМЕР_1 не порушуючи правил дорожнього руху. Починаючи з вул. Набережна Річки Сумки за ним рухався поліцейський автомобіль на вимогу якого зупинився. Як причину зупинки відповідач повідомив про встановлення по базі МТБ відсутність полісу обов`язкового страхування цивільно правової відповідальності власників транспортних засобів. Він вважає, що це не є причиною зупинку, тому зупинку ТЗ вважає незаконною, про що вказав у поясненнях. Надалі йому повідомили про начебто його перебування в нетверезому стані за кермом, але покази Драгеру спростували підозру.

Працівники поліції не повідомили його про ведення відеозйомки розгляду справи, проігнорували статтю 268 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Постанова складена щодо порушення ним лише пункту 2.1 «ґ» Правил дорожнього руху України, що виразилося у не пред`явленні полісу обов`язкового страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Факту притягнення його до відповідальності за вчинення інших адміністративних правопорушень чи оформлення матеріалів дорожньо-транспортної пригоди в постанові не відображено, що виключає можливість притягнення його до адміністративної відповідальності за порушення пункту 2.1 «ґ» Правил дорожнього руху України.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовну заяву підтримав, просив задовільнити. Не заперечував факту відсутності у нього полісу обов`язкового страхування. Зазначив на відсутність правових підстав у відповідача вимагати поліс під час зупинки, оскільки правил дорожнього руху він не порушував, дорожньо-транспортної події за його участю не відбувалося.

20.03.2020 відповідачем подано відзив на позовну заяву, згідно якого просить залишити без змін постанову Серія ЕАК № 195069 від 08.01.2020 про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, а позовну заяву без задоволення. Зазначає, що 08.01.2020 згідно з розстановкою сил та засобів він ніс службу з охорони громадського порядку та забезпечення безпеки дорожнього руху в м. Суми. Цього дня, близько 11 год. 32 хв. в м. Суми по вул. Троїцька, поблизу будинку № 10, було виявлено транспортний засіб Samand, номерний знак НОМЕР_2 , водій якого на момент зупинки, відповідно до УБД МТСБУ не мав чинного на території України поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності наземних транспортних засобів, чим порушив вимоги пункту 2.1 «ґ» Правил дорожнього руху України. Правопорушення було зафіксоване на відеореєстратор персональний мобільний моделі DMT1. Зупинка автомобіля позивача відбулася через порушення вимог Правил дорожнього руху України. Скориставшись вільним доступом до інформаційних ресурсів єдиної централізованої бази даних МТСБУ, було встановлено, що станом на 08.01.2020 на момент зупинки транспортного засобу під керуванням позивача, останній не міг мати при собі полісу.

Згідно з інформацією централізованої бази даних МТСБУ транспортний засіб Samand, номерний знак НОМЕР_2 , станом на 08.01.2020 на момент запинки застраховано не було, що зафіксовано на нагрудний відеореєстратор DTM1 ВМ0090.

Він підійшов до позивача, відрекомендувався, пояснив суть правопорушення, попросив надати для перевірки посвідчення водія та свідоцтво про реєстрацію автомобіля, до яких зауважень не виникло. Пояснив позивачу, що він порушив вимоги пункту 2.1 «ґ» Правил дорожнього руху України, а саме керував транспортним засобом без чинного поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, за що передбачена адміністративна відповідальність згідно з частиною 1 статті 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Роз`яснив позивачу його права та повідомив, що справу буде розглянуто на місці скоєння правопорушення, ним було враховані всі усні пояснення позивача по даній справі.

Розглянувши в присутності позивача матеріали адміністративної справи, виніс постанову Серія ЕАК № 195069 про накладення на позивача адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 грн. Оголосив постанову та вручив її копію позивачу.

Відповідач інспектор роти № 1 батальйону Управління патрульної поліції в Сумській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України Зубко Я.М. у судовому засіданні просив відмовити у задоволенні позовних вимог. Зазначив, що підставою зупинки транспортного засобу позивача стала відсутність у базі відомостей про поліс обов`язкового страхування і він був відсутнім у ОСОБА_1 .

Інші процесуальні дії у справі.

Ухвалою суду від 05.03.2020 поновлено ОСОБА_1 пропущений процесуальний строк на звернення да адміністративного суду з адміністративним позовом та відкрито провадження у справі.

24.03.2020 за клопотання відповідача розгляд справи відкладено на 13.04.2020.

Фактичні обставини, встановлені судом.

Заслухавши сторони по справі, з`ясувавши обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень та дослідивши надані докази, судом встановлено наступне.

08.01.2020 в м. Суми по вул. Троїцькій, 10, інспектором роти № 1 батальйону Управління патрульної поліції в Сумській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України Зубком Я.М. складено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ЕАк № 1950869, відповідно до якої до ОСОБА_1 застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 грн. за частиною 1 статтею 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Відповідно до постанови ОСОБА_1 о 11 годині 32 хвилини в м. Суми по вулиці Троїцька, керував транспортним засобом без чинного поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, чим порушив пункт 2.1 Правил дорожнього руху України. Додаток відеозапис. (а.с. 8).

Позивач ОСОБА_1 факт відсутності полісу обов`язкового страхування цивільно правової відповідальності власників транспортних засобів та його не пред`явлення відповідачу не заперечувє.

Мотиви, з яких виходить суд та застосовані норми права.

Частиною 1 статті 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачена відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката «Зелена картка»).

Відповідно до пункту 2.4 (а) Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306 (далі ПДР України), на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1 ПДР України.

Пунктом 2.1 (ґ) ПДР України передбачено, що водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі чинний страховий поліс (страховий сертифікат «Зелена картка») про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів або чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса (на електронному або паперовому носії), відомості про який підтверджуються інформацією, що міститься в єдиній централізованій базі даних, оператором якої є Моторне (транспортне) страхове бюро України. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи (посвідчення).

Відповідно до статті 16 Закону України «Про дорожній рух» водій зобов`язаний мати при собі та на вимогу поліцейського, а водії військових транспортних засобів - на вимогу посадових осіб військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, пред`являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Згідно статті 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення, доказами у справі про адміністративні правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні, та інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до статті 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (стаття 252 Кодексу України про адміністративні правопорушення).

Пунктом 11 частини першої статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Згідно статті 31 Закону України «Про Національну поліцію», поліція може застосовувати такі превентивні заходи, окрім іншого, перевірка документів особи; опитування особи; зупинення транспортного засобу; застосування технiчних приладiв i технiчних засобiв, що мають функцiї фото- i кiнозйомки, вiдеозапису, засобiв фото- i кiнозйомки, вiдеозапису.

Відповідно до частини 1 статті 40 цього Закону поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: 1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; 2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до наданого відповідачем до відзиву на позовну заяву відеозапису, вказаного у оскаржуваній постанові, зробленого за допомогою боді-камери підтверджується факт непред`явлення позивачем ОСОБА_1 чинного поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Дана обставина також не заперечувалась позивачем у позові і у судовому засіданні.

Положеннями статті 53 України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено право органів Національної поліції перевіряти наявність чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, а підпунктами 2.1, 2.4 ПДР України встановлено безпосередній обов`язок водія мати при собі та на вимогу працівника поліції пред`явити такий поліс.

Отже, позивачем не виконано вимоги вищенаведеного законодавства, що свідчить про наявність підстав для притягнення останнього до адміністративної відповідальності.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 21.11.2018 у справі 465/6677/16-а; від 13.03.2020 у справі № 161/11159/16-а.

Щодо доводів позивача про те, що у співробітників патрульної поліції у спірному випадку не було законних підстав зупиняти транспортний засіб, яким він керував, і, відповідно, перевіряти наявність чинного поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, суд зазначає наступне.

Згідно з нормами статті 21 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» право для витребування полісу відповідним підрозділом Національної поліції у водія транспортного засобу виникає за наявності двох виключних випадків, а саме при складанні протоколу щодо порушень правил дорожнього руху та при оформленні дорожньо-транспортної пригоди.

Водночас, слід врахувати, що відповідно до частини 3 статті 254 Кодексу України про адміністративні правопорушення протокол про адміністративне правопорушення не складається у випадках, передбачених статтею 258 цього Кодексу.

Згідно з положеннями статті 258 Кодексу України про адміністративні правопорушення, під час оформлення матеріалів про адміністративні порушення за вчинення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих не в автоматичному режимі, в тому числі передбаченого статтею 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення, у працівників Національної поліції відсутній обов`язок складати протокол про адміністративне правопорушення.

В свою чергу, зазначені вище положення пункту 21.2 статті 21 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не слід тлумачити буквально, а саме, що органи Національної поліції можуть перевіряти наявність відповідного полісу (договору), зокрема, лише при складанні протоколів щодо порушень правил дорожнього руху, оскільки вказаний Закон набув чинності 01.01.2005 року, коли у більшості справ про адміністративні правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху передбачалось складення протоколів, перелік яких пізніше був суттєво скорочений шляхом внесення відповідних змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення, хоча суть самих правопорушень не була змінена.

Відтак, підрозділи Національної поліції мають повноваження перевіряти наявність страхового полісу (договору) не лише при складанні протоколів про адміністративні правопорушення чи оформленні матеріалів дорожньо-транспортних пригод, але й у випадку виявлення факту порушення правил дорожнього руху чи інших випадках правомірної зупинки транспортного засобу.

При цьому, обов`язковою та, водночас, достатньою умовою для наявності у співробітника відповідного органу Національної поліції права вимагати у водія пред`явлення документів, передбачених п. 2.1 ПДР України, в тому числі поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, є наявність законних підстав зупинки транспортного засобу.

Право органів Національної поліції перевіряти наявність, зокрема, також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів кореспондується із обов`язком водія мати при собі та на вимогу працівника поліції пред`явити такі документи.

Отже, суд дійшов висновку, що у спірному випадку у співробітників патрульної поліції були законні підстави для зупинки цього транспортного засобу та, відповідно, перевірки наявності документів, передбачених законодавством.

Аналогічна позиція щодо застосування норм права викладена у постанові Верховного Суду від 16.08.2019 у справі № 524/126/17.

Крім того, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, зокрема позиції висловленої у рішенні від 29.06.2007 р. у справі «Огаллоран та Франціс проти Сполученого Королівства» будь-яка особа яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є такими, що потенційно може завдати серйозної шкоди, і ті хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодилися нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки.

Отже, водій, який керує транспортним засобом, зобов`язаний в першу чергу дотримуватись вимог Правил дорожнього руху України.

Таким чином, слід дійти висновку, що вчинення позивачем адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена частиною 1 статті 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення, повністю підтверджується наданими відповідачем доказами.

Щодо доводів позивача про те, що йому не надано можливості скористатись правничою допомогою, суд зазначає наступне.

Зміст статті 268 Кодексу України про адміністративні правопорушення вказує на те, що зазначені в ній права поділяються на загальні, які має кожна особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, а також права, якими особа наділяється при розгляді справи.

Положеннями Кодексу України про адміністративні правопорушення, що стосуються розгляду справи про адміністративне правопорушення, у даному випадку передбачено спеціальну, спрощену процедуру притягнення особи до адміністративної відповідальності - винесення постанови на місці вчинення правопорушення. Тобто, провадження у справі про адміністративне правопорушення у порядку та за правилами, встановленими розділом ІV Кодексу України про адміністративні правопорушення, не здійснювалося. Оскаржувана постанова складена на місці вчинення правопорушення, відповідно до положень частини 4 статті 258 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Європейський суд з прав людини в пункті 32 справи «Максименко проти України» обґрунтував необхідність забезпечення юридичної допомоги у випадку, коли інтереси правосуддя вимагають, щоб цій особі була надана така допомога. Інтереси правосуддя вимагають забезпечення обов`язкового представництва у випадку, коли йдеться про позбавлення особи свободи.

Санкція частини 1 статті 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення не передбачає застосування адміністративного арешту. Безпосередньо клопотання про залучення захисника позивачем не заявлялось, а відповідач перед винесенням оскаржуваної постанови роз`яснив позивачу вимоги статті 63 Конституції України та статті 268 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Проаналізувавши встановлені судовим розглядом обставини, суд приходить до висновку, що відповідач при прийнятті оскаржуваної постанови діяв з урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, та з дотриманням вимог частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, оскільки доказів, які мали спростувати факт наявності адміністративного правопорушення та обставин, що виключають адміністративну відповідальність, позивачем в межах розгляду даної справи надано не було, а судом таких обставин не встановлено.

Керуючись статтями 126, 251, 280, 288 і 293 Кодексу України про адміністративні правопорушення, статтями 2, 5 - 9, 72 - 77, 90, 139, 243 - 246, 250, 268, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

у х в а л и в:

Адміністративний позов ОСОБА_1 про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності Серія ЕАК № 195069 від 08.01.2020 за частиною 1 статті 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення залишити без задоволення.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Другого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно телекомунікаційної системи через Ковпаківський районний суд міста Суми.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), процесуальні строки апеляційного оскарження, продовжуються на строк дії такого карантину.

Суддя М.М. Косолап