Справа № 560/697/20
Суддя: Тарновецький І.І.
Дата ухвалення: 2020-04-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 560/697/20
РІШЕННЯ
іменем України

13 квітня 2020 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Тарновецького І.І. розглянувши в письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Державної установи "Райківецька виправна колонія №78" про визнання відмови незаконною та протиправною, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до Державної установи "Райківецька виправна колонія №78", в якому просить суд:

- визнати протиправною відмову Державної установи «Райківецька виправна колонія (78)» виплатити ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 12 лютого 2019 року по 06 листопада 2019 року.

- стягнути з Державної установи «Райківецька виправна колонія (78)» на користь ОСОБА_1 оплату за вимушений прогул з 12 лютого 2019 року по 06 листопада 2019 року у розмірі 47305,38 грн..

Позов мотивований тим, що 18.12.2014 ОСОБА_1 був прийнятий на роботу в Державну установу «Райківецька виправна колонія (№78)», згідно наказу №54/ос від 17.12.2014. Позивач перебував на посаді молодшого інспектора відділу охорони, графік роботи був подобовий, в кінці квітня 2018 року представник військкомату вручив оповіщення (повістку) про призов позивача на строкову військову службу підписану військовим комісаром Хмельницького ОМВК. 24 квітня 2018 року позивач повідомив співробітника відділу кадрів установи про призов його на строкову військову службу і передав повістку. Згідно даного оповіщення 25 квітня 2018 року позивач з`явився в військкомат і відразу був відправлений на збірний пункт в місті Хмельницькому, звідки 16 травня 2018 року був призваний на строкову військову службу і відправлений в військову частину НОМЕР_1 . 26 квітня 2018 року позивач направив в Райківецьку виправну колонію (№78) рекомендований лист з заявою повідомленням, щодо проходження військової служби та копією повістки, та в зв`язку з цим написав рапорт про увільнення від виконання службових обов`язків, в зв`язку з призовом на строкову військову службу. 23 січня 2019 року у відповідач повідомив позивача, що він звільнений зі служби за власним бажанням, в той же день позивача ознайомлено з наказом про звільнення та видано на руки його трудову книжку. Згідно запису в трудовій книжці ОСОБА_1 звільнено зі служби в Державній кримінально-виконавчій службі України, відповідно наказу №62 /ос-18 від 25 квітня 2018 року. 11 лютого 2019 року звернувся до Хмельницького окружного адміністративного суду з позовною заявою про поновлення на роботі та виплаті середнього заробітку за вимушений прогул. 16 липня 2019 року рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду позов задоволено частково, визнано протиправним та скасовано наказ начальника державної установи "Райківецької виправної колонії №78" про звільнення зі служби № 62/ос-18 від 25 квітня 2018 року молодшого інспектора відділу охорони ОСОБА_1 та поновити його на зазначеній посаді. Стягнуто з Державної установи "Райківецької виправної колонії №78" на користь ОСОБА_1 оплату за вимушений прогул з 25 квітня 2018 року по 11 лютого 2019 року у розмірі 51120,33 грн. В решті позовних вимог відмовлено. Допущено до негайного виконання поновлення на посаді ОСОБА_1 та виплату заробітної плати у межах суми стягнення за один місяць. Рішення суду набрало законної сили 29 жовтня 2019 року. 07.11.2019 позивача фактично поновлено на посаді та допущено до роботи. 15 листопада 2019 року позивач звільнився зі служби в Державній установі «Райківецька виправна колонія (№78)», за власним бажанням. Останній розрахунок з позивачем проведено (виплачена частково заборгованість) - 20 січня 2020 року. 24 січня 2020 року позивач звернувся у Державну установу «Райківецька виправна колонія (№78)» з вимогою виплатити йому середній заробіток за час вимушеного прогулу з 12 лютого 2019 року по 06 листопада 2019 року, проте відповідач відмовив у такій виплаті та зазначив, що розрахунок з позивачем проведено, всі кошти виплачено. Таку відмову позивач вважає незаконною та протиправною, внаслідок чого звернуся до суду за захистом своїх прав.

Ухвалою суду від 10.02.2020 відкрито провадження у цій справі за правилами спрощеного позовного провадження.

26.02.2020 на адресу суду надійшов від відповідача відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача зазначив, що ОСОБА_1 в 2019 році вже звертався до Хмельницького окружного адміністративного суду з позовною заявою від 11.02.2019 про поновлення на роботі та виплаті середнього заробітку за вимушений прогул з 25.04.2018 року по 11.02.2019. По даній справі (№ 560/381/19) Хмельницьким окружним адміністративним судом було прийнято рішення про поновлення ОСОБА_1 на роботі та виплаті компенсації за вимушений прогул з 25.04.2018 по 11.02.2019 у розмірі 51120,33 грн. Період виплати компенсації за вимушений прогул позивач визначив самостійно у позовній заяві. Оскільки, заява про поновлення на роботі та виплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу розглядалось менше року, а установою вже проведена виплата компенсації за період з 25.04.2018 по 11.02.2019 (293 календарні дні), повторні вимоги позивача щодо виплати компенсації за час вимушеного прогулу за період з 12.02.2019 по 06.11.2019 є безпідставними та такими, що перевищують період, визначений абз. 2 ст. 235 КЗпП України «не більше як за один рік». За таких обставин просив відмовити у задоволенні адміністративного позову в повному обсязі.

Розглянувши матеріали адміністративної справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та відзив, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 16.07.2019, яке набрало законної сили 29 жовтня 2019 року, у справі № 560/381/19, адміністративний позов ОСОБА_1 до Державної установи "Райківецька виправна колонія №78" про визнання незаконним та скасування наказу задоволено частково.

Вищезазначеним рішенням вирішено:

- визнати протиправним та скасувати наказ начальника державної установи "Райківецької виправної колонії №78" про звільнення зі служби № 62/ос-18 від 25 квітня 2018 року молодшого інспектора відділу охорони ОСОБА_1 та поновити його на зазначеній посаді.;

- стягнути з Державної установи "Райківецької виправної колонії №78" на користь ОСОБА_1 оплату за вимушений прогул з 25 квітня 2018 року по 11 лютого 2019 року у розмірі 51120,33 грн.;

- в решті позовних вимог відмовити.;

- допустити до негайного виконання поновлення на посаді ОСОБА_1 та виплату заробітної плати у межах суми стягнення за один місяць.

Проте, у зв`язку з оскарженням рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 16.07.2019 до Сьомого апеляційного адміністративного суду, фактичне поновлення позивача відбулось лише 05.11.2019 відповідно до наказу Державної установи "Райківецької виправної колонії №78" № 151/ОС-19 ""Про особовий склад.

В той же час, позивачу виплачено суму середнього заробітку за час вимушеного прогулу у розмірі 51120,33 грн., тобто, з дати незаконного звільнення 25 квітня 2018 року по день звернення з позовом до суду у справі № 560/381/19 - 11 лютого 2019 року.

Тобто, з 12.02.2019 по 06.11.2019 - час розгляду справи № 560/381/19, оскарження відповідачем рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 16.07.2019 до Сьомого апеляційного адміністративного суду, позивачу не виплачено середній заробіток за час вимушеного прогулу.

На звернення позивача до Державної установи "Райківецька виправна колонія №78", остання повідомила, що виплатила лише суму, зазначену у рішенні суду, інших підстав для виплати позивачу заробітної плати за час вимушеного прогулу немає.

Позивач вважає, що відмова відповідача у виплаті середнього заробітку за період з 12.02.2019 по 06.11.2019, тобто з моменту звернення до суду у справі № 560/381/19 та до моменту фактичного поновлення на службі, є протиправною та суперечить статті 235 Кодексу законів про працю України, у зв`язку з чим, він звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їхні посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

Згідно зі статтею 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. У разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в будь-якому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити неоспорювану ним суму.

Статтею 117 КЗпП України встановлено, що у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їхній розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

За змістом частин 1, 2 статті 235 КЗпП України, у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв`язку з повідомленням про порушення вимог Закону України Про запобігання корупції іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Наведені норми вказують, що незаконно звільненому працівникові належить виплатити середній заробіток за час вимушеного прогулу за весь час вимушеного прогулу, якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника.

У рішенні Конституційного Суду України від 15 жовтня 2013 року №8-рп/2013 у справі за конституційним зверненням щодо офіційного тлумачення положень частини другої статті 233 Кодексу законів про працю України, статей 1, 12 Закону України «Про оплату праці» вирішено, що в аспекті конституційного звернення положення частини другої статті 233 Кодексу законів про працю України у системному зв`язку з положеннями статей 1, 12 Закону України «Про оплату праці» від 24 березня 1995 року №108/95-ВР зі змінами необхідно розуміти так, що у разі порушення роботодавцем законодавства про оплату праці не обмежується будь-яким строком звернення працівника до суду з позовом про стягнення заробітної плати, яка йому належить, тобто усіх виплат, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, встановлених законодавством, зокрема й за час простою, який мав місце не з вини працівника, незалежно від того, чи було здійснене роботодавцем нарахування таких виплат.

Статтею 236 КЗпП України визначено, що у разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки.

За таких обставин, до предмету доказування у даній справі та вирішення спору, належить визначення того, чи діяв суб`єкт владних повноважень - відповідач, в межах та у спосіб передбачений Конституцією України та законами України, відмовляючи у виплаті позивачу середнього заробітку (грошового забезпечення) за період з 12.02.2019 по 06.11.2019 за час вимушеного прогулу, пов`язаного з незаконним звільненням, тобто у період, коли рішення допущене до негайного виконання не було виконано відповідачем.

Як вже було встановлено судом, окрім іншого, рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 16.07.2019 у справі № 560/381/19, яке набрало законної сили 29 жовтня 2019 року, адміністративний позов ОСОБА_1 до Державної установи "Райківецька виправна колонія №78" про визнання незаконним та скасування наказу задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано наказ начальника державної установи "Райківецької виправної колонії №78" про звільнення зі служби № 62/ос-18 від 25 квітня 2018 року молодшого інспектора відділу охорони ОСОБА_1 та поновити його на зазначеній посаді. Стягнуто з Державної установи "Райківецької виправної колонії №78" на користь ОСОБА_1 оплату за вимушений прогул з 25 квітня 2018 року по 11 лютого 2019 року у розмірі 51120,33 грн. В решті позовних вимог відмовлено. Допущено до негайного виконання поновлення на посаді ОСОБА_1 та виплату заробітної плати у межах суми стягнення за один місяць.

Відповідно до вимог частини четвертої статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Як слідує з мотивувальної частини судового рішення від 16.07.2019, судом розглянуто позовні вимоги та визначено конкретний розмір (суму) середнього заробітку (грошового забезпечення), за час вимушеного прогулу позивача, пов`язаного з його незаконним звільненням. Зазначена сума становить 51120,33 грн. та обчислювалася за час вимушеного прогулу з 25 квітня 2018 року по 11 лютого 2019 року, тобто до моменту звернення позивача до суду в адміністративній справі № 560/381/19.

Вказану суму у справі №560/381/19 судом визначено, зокрема, на підставі довідки державної установи "Райківецької виправної колонії №78" № 14 від 25.03.2019, згідно з якою середньоденний розмір заробітної плати позивача складав 254,33 грн.. Кількість робочих днів у період вимушеного прогулу позивача складає 186. Відповідно грошове забезпечення ОСОБА_1 за час вимушеного прогулу з 12 лютого 2019 року по 06 листопада 2019 року складає 47305,38 грн.

Матеріалами справи підтверджується і не спростовується сторонами повне і фактичне виконання рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 16.07.2019 у справі № 560/381/19, яке набрало законної сили 29 жовтня 2019 року.

В рішенні Хмельницького окружного адміністративного суду від 16.07.2019 у справі № 560/381/19, якою позивача поновлено на раніше займаній посаді, суд вирішував питання про виплату позивачу середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 25.04.2018 по 11 лютого 2019.

Разом з цим, позивача згідно наказу Державної установи "Райківецької виправної колонії №78" № 151/ОС-19 поновлено на посаді - 05.11.2019, що в свою чергу дає суду зробити висновок про те, що позивачу належить до виплати заробітна плата за час вимушеного прогулу, а саме за період з 12 лютого 2019 року по 06 листопада 2019 року.

Щодо розміру середнього заробітку, який належить стягнути на користь позивача, суд зазначає про наступне.

Відповідно до статті 236 Кодексу законів про працю України у разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки.

При обчисленні розміру грошового зобов`язання, що підлягає стягненню на користь позивача, суд керується приписами постанови Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року №100 «Про затвердження порядку обчислення середньої заробітної плати», відповідно до якої середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата.

Так, відповідно до довідки державної установи "Райківецької виправної колонії №78" № 14 від 25.03.2019, згідно з якою середньоденний розмір заробітної плати позивача складав 254,33 грн.

Отже, стягненню підлягає середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 12 лютого 2019 року по 06 листопада 2019 року включно, що становить 186 робочих днів.

Таким чином, сума середнього заробітку, що підлягає виплаті за час вимушеного прогулу, становить 47305,38 грн. (254,33 грн. - середньоденний заробіток х 186 робочий день).

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з частиною другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Згідно з частиною першою статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Підсумовуючи викладене, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та їх задоволення у повному обсязі.

Оскільки, позивач на підставі п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" звільнений від сплати судового збору та не сплачував його, розподіл судових витрат, відповідно до вимог ст. 139 КАС України не здійснюється.

Керуючись статтями 2, 72-77, 139, 241-246, 251 Кодексу адміністративного судочинства України суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправними дії Державної установи «Райківецька виправна колонія (78)» , що полягають у не виплаті ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 12 лютого 2019 року по 06 листопада 2019 року.

Стягнути з Державної установи «Райківецька виправна колонія (78)» на користь ОСОБА_1 оплату за вимушений прогул з 12 лютого 2019 року по 06 листопада 2019 року у розмірі 47305,38 грн.

Судові витрати в порядку статті 139 КАС України розподілу між сторонами не підлягають.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач:ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_2 )
Відповідач:Державна установа "Райківецька виправна колонія №78" (с. Райківці, Хмельницький район, Хмельницька область, 31356 , код ЄДРПОУ - 08564765)

Головуючий суддя /підпис/ І.І. Тарновецький

Згідно з оригіналом
Суддя І.І. Тарновецький