Справа № 337/978/20
Суддя: Мурашова Н. А.
Дата ухвалення: 2020-04-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2020р. Хортицький районний суд м.Запоріжжя у складі:

головуючого судді Мурашової Н.А.

за участю секретаря Бойко Л.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Запоріжжі справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , до інспектора 4 роти батальйону УПП у Полтавській області Департаменту патрульної поліції Сеник Богдану Сергійовичу, місце знаходження: м.Полтава, вул..Європейська, б.164, третя особа - УПП у Полтавській області Департаменту патрульної поліції, місце знаходження: м.Полтава, вул..Європейська, б.164, про визнання протиправною та скасування постанови про накладання адміністративного стягнення,

В С Т А Н О В И В:

16.03.2020р. позивач звернувся до суду з даним позовом, який мотивує тим, що 07.03.2020р. відповідачем винесена постанова ДПО №957164 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 425,00грн. за те, що він 07.03.2020р. о 15.01год. на 280км. автодороги Київ-Харків-Довжанський, керуючи транспортним засобом VOLKSWAGEN LT-46, державний номер НОМЕР_1 , в порушення п.9.8 ПДР поза населеним пунктом не ввімкнув ближнє світло фар.

Вважає вказану постанову протиправною, оскільки в його діях відсутній склад зазначеного адміністративного правопорушення, поліцейський невірно встановив обставини справи та застосував норми права. Так, відповідно до п.9.8 ПДР водій зобов`язаний ввімкнути денні ходові вогні, а в разі їх відсутності в конструкції ТЗ ближнє світло фар на ТЗ поза населеним пунктом в період з 1 жовтня по 1 травня. В даному випадку такі дії регулюються розділом 9 ПДР, який містить вимог до попереджувальних сигналів. Ч.2 ст.122 КУпАп передбачає адміністративну відповідальність за порушення правил користування попереджувальними сигналами при початку чи зміні напрямку руху ТЗ, а саме за порушення п.9.2, 9.7 ПДР, а не п.9.8 ПДР. За порушення п.9.8. ПДР адміністративна відповідальність настає за ст.125 КУпАП. Крім того, жодних доказів допущення ним порушення ПДР поліцейським в оскаржуваній постанові не зазначено. Вимоги ст.245,280,283 КУпАП відповідач не виконав.

Просить визнати протиправною та скасувати постанову поліцейського ДПО №957164 від 07.03.2020р. та стягнути на його користь понесені ним витрати на професійну правничу допомогу за рахунок бюджетних асигнувань УПП в Полтавській області ДПП.

Ухвалою суду від 17.03.2020р. за вказаним позовом відкрито провадження і призначено відкрите судове засідання за участю сторін.

30.03.2020р. до суду надійшов відзив відповідача, в якому він позов не визнав повністю та зазначив, що ч.2 ст.122 КУпАП передбачає альтернативну відповідальність за порушення правил користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку чи зміні напрямку. Увімкнення ближнього світла фар в світлу пору доби є попереджувальним сигналом відповідно до п.9.1 «г» ПДР і одночасно ближнє світло фар відноситься до зовнішніх світлових приладів, порядок користування якими визначено р.19 ПДР. Посилання позивача на невірну кваліфікацію вчиненого правопорушення є безпідставними, оскільки дотримання правил п.9.8 ПДР слід тлумачити як порушення правил користування зовнішніми освітлювальними приладами, що і передбачено ч.2 ст.122 КУпАП. Крім того, факт вчинення позивачем зазначеного правопорушення підтверджується відеозаписом, який додається до постанови. При винесенні постанови він діяв виключно в межах наданих йому повноважень і з дотриманням вимог чинного законодавства тому підстав для визнання постанови протиправною та її скасування немає. Просить в позові відмовити.

В судове засідання позивач та його представник не прибули, подали заяву про розгляд справи у його відсутність, позов підтримують повністю, просять його задовольнити.

Відповідач в судове засідання не прибув, у відзиві на позовну заяву просив розглядати справу у його відсутність.

Представник третьої особи в судове засідання не прибув за невідомими причинами, про час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином, пояснень на позовну заяву та відзив не подав.

Відповідно до ч.3 ст.268 КАСУ суд вважає можливим розглянути справу у відсутність вказаних осіб.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню, виходячи з такого.

Суд встановив, що постановою інспектора 4 роти батальйону УПП у Полтавській області ДПП Сеник Б.С. ДПО №957164 від 07.03.2020р. позивача ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 425,00грн. за те, що він 07.03.2020р. о 15.01год. на 280км. автодороги Київ-Харків-Довжанський, керуючи транспортним засобом VOLKSWAGEN LT-46, державний номер НОМЕР_1 , в порушення п.9.8 ПДР поза населеним пунктом не ввімкнув ближнє світло фар.

Копія вказаної постанови отримана особисто позивачем 07.03.2020р..

Позивач не погодився із зазначеним рішенням та 16.03.2020р. звернувся до суду з даним позовом.

Відповідно до ч.1,2 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з ст.19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Порядок діяльності органів державної влади, їх посадових осіб, уповноважених складати протоколи про адміністративні правопорушення, розглядати справи про такі правопорушення та притягати винних осіб до адміністративної відповідальності за їх вчинення, регулюється КУпАП.

Так, згідно з ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Ч.2 ст.122 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність, зокрема, за порушення правил користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів у вигляді штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Відповідно до ст.222 КУпАП розгляд справ про адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.122 КУпАП, віднесено до компетенції органів Національної поліції, від імені яких діють працівники, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови (ст.245 КупАП).

Згідно з ст.251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні усіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, чи заподіяно матеріальну шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з ч.1 ст.283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

П.4 постанови Пленуму ВСУ від 23.12.2005р. №14 «Про практику застосування судами України у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративне правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст.283,284 КУпАП, зокрема, в ній необхідно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити про відхилення інших доказів.

Аналізуючи наведені положення законодавства, слід дійти висновку, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення уповноважена особа має всебічно, повно і об`єктивно з`ясувати обставини справи, оцінити наявні докази. Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в т.ч. вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

При цьому, суд враховує, що особа вважається невинуватою до тих пір, поки її вина не буде доказана у встановленому законом порядку. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь (ст.62 Конституції України).

У зв`язку із застосуванням даного принципу саме відповідач, як особа, що виявила факт адміністративного правопорушення, повинна довести наявність події і складу адміністративного правопорушення та винуватість особи, тобто наявність законних підстав для притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Крім того, відповідно до ст.9,77 КАСУ розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. При цьому, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У відповідності до вимог ст..72 КАСУ доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів та показаннями свідків.

З`ясувавши повно, всебічно та об`єктивно обставини даної справи, суд приходить до висновку про протиправність постанови відповідача інспектора патрульної поліції Сеник Б.С. ДПО №957164 від 07.03.2020р. про притягнення позивача ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП

Так, за змістом постанови ДПО №957164 від 07.03.2020р. позивач визнаний винуватим в тому, що поза населеним пунктом керував транспортним засобом, на якому в порушення п.9.8 ПДР не ввімкнув ближнє світло фар.

В постанові про накладання адміністративного стягнення зазначено, що до неї додається відеозапис з нагрудної камери ВІ 00013 та телефону «Самсунг А3».

До відзиву на позов відповідач додав ДВД-диск з відеозаписом, який було відтворено судом і на якому зафіксовано рух автомобіля синього кольору, на якому не ввімкнено ближнє світло фар, його зупинку та процедуру винесення постанови.

При цьому, з наданого відеозапису не можна встановити марку, державний номер зазначеного автомобілю, місце події та хто перебуває за кермом автомобіля, тобто цей відеозапис не містить відомостей про усі обставини, які мають суттєве значення для вирішення даної справи.

Отже, належних та допустимих доказів на підтвердження факту керування позивачем ТЗ з порушенням п.9.8 ПДР та правомірності прийняття ним оскаржуваної постанови відповідач ОСОБА_2 в порушення вимог ст.77 КАСУ суду не надав.

Крім того, суд погоджується з доводами позивача про те, що не увімкнення ближнього світла фар у світлу пору добивідповідно до п.9.8 ПДР не є правопорушенням, за яке передбачена відповідальність ч.2 ст.122 КУпАП. Воно охоплюється складом правопорушення, передбаченого ст.125 КУпАП.

Так, відповідно до п.9.1 «г» ПДР, попереджувальними сигналами є увімкнення ближнього світла фар у світлу пору доби.

При цьому, п.9.8 ПДР деталізується, що ближнє світло фар повинно бути ввімкнені з 01 жовтня по 01 травня у світлу пору доби на всіх механічних транспортних засобах поза населеними пунктами в разі відсутності в конструкції транспортного засобу денних ходових вогнів.

Разом з тим, ч.2 ст.122 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за порушення правил користування попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку (сигнали, що подаються світловими покажчиками повороту або рукою, ліхтаря заднього ходу).

Таким чином, водії не можуть бути піддані відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП за не увімкнення за межами населеного пункту з 01 жовтня до 01 травня денних ходових вогнів або ближнього світла фар відповідно до п.9.8 ПДР, оскільки їх дії підпадають під ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ст.125 КУпАП (інші порушення правил дорожнього руху, крім передбачених статтями 121-128, частинами першою і другою статті 129, статтями 139 і 140 цього Кодексу, які тягнуть за собою попередження).

Доводи відповідача, що в даному випадку не увімкнення ближнього світла фар в світлу пору доби є порушення правил користування зовнішніми освітлювальними приладами, яке також становить склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП, суд вважає безпідставними, оскільки, як вже зазначалось, не увімкнення ближнього світла фар в світлу пору доби є попереджувальним сигналом і правила користування ним регулюються розділом 9 ПДР України, в той час, коли користування зовнішніми освітлювальними приладами регулюється розділом 19 ПДР України, відповідно до якого порушенням є не увімкнення фари ближнього (дальнього) світла на всіх механічних транспортних засобах у темну пору доби та в умовах недостатньої видимості незалежно від ступеня освітлення дороги, а також у тунелях (п.19.1 ПДР).

За змістом оскаржуваної постанови позивач був визнаний винуватим саме за порушення п.9.8 ПДР, а не п.19.1 ПДР, тому вважати, що він порушив правила користування зовнішніми світловими приладами, немає.

За зазначених обставин суд вважає, що інспектор патрульної поліції Сеник Б.С. як суб`єкт владних повноважень при накладанні адміністративного стягнення за ч.2 ст.122 КУпАП, не врахував вищевикладені норми законодавства, невірно встановив та оцінив обставини справи, не зібрав належні та допустимі докази вчинення позивачем такого правопорушення, невірно кваліфікував протиправні дії, тобто діяв не на підставі, не в межах повноважень та не у спосіб, що передбачені Законом, чим порушив вимоги ст.19 Конституції України, тому прийняте ним рішення про накладання адміністративного стягнення є протиправними і підлягає скасуванню.

Таким чином, позов слід задовольнити повністю.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до ст.134 КАС України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката. Для цілей розподілу судових витрат розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

На підставі вказаного, беручи до уваги, що позивач в позовній заяві зазначив попередній орієнтовний розрахунок судових витрат, суд вважає необхідним стягнути за рахунок бюджетних асигнувань УПП у Полтавській області ДПП, посадова особа якого була відповідачем у даній справі, на користь позивача понесені ними витрати на правничу допомогу адвоката у розмірі 2000,00грн., оскільки їх здійснення підтверджується укладеним між позивачем ОСОБА_1 та адвокатом Шевченко О.І. договором про надання професійної правничої допомоги №12/03 від 12.03.2020р., переліком та вартістю відповідних послуг від 16.03.2020р., актом №1 від 16.03.2020р. про фактичне надання таких послуг на загальну суму 2000,00грн. Зазначені докази суд вважає належними та допустимими доказами.

При цьому, суд враховує, що відповідач клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу через недотримання вимог ч.5 ст.134 КАС України щодо їх співмірності суду не подав.

Керуючись ст.19 Конституції України, Законом України «Про Національну поліцію», ст.7,9,121,245,250-252,268,280,283 КУпАП, ст.2,5,9,72-79,90,132,134,139,242-246,262,268-272,286 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Постанову інспектора 4 роти батальйону УПП у Полтавській області Департаменту патрульної поліції Сеник Богдана Сергійовича ДПО18 №957164 від 07.03.2020р. про накладання на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за ч.2 ст.122 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 425,00грн. визнати протиправною та скасувати.

Стягнути на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , за рахунок бюджетних асигнувань УПП у Полтавській області Департаменту патрульної поліції, місце знаходження: м.Полтава, вул..Європейська, б.164, понесені витрати на правничу допомогу в розмірі 2000,00грн (дві тисячі гривень 00 копійок).

Рішення суду може бути оскаржено до Третього апеляційного адміністративного суду через Хортицький районний суд м.Запоріжжя протягом десяти днів з його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Суддя Н.А.Мурашова

10.04.2020