Справа № 415/5519/19
Суддя: Луньова Д. Ю.
Дата ухвалення: 2020-04-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 415/5519/19
Провадження № 2-а/415/21/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 квітня 2020 року м. Лисичанськ

Лисичанський міський суд Луганської області у складі:

головуючого судді Луньової Д.Ю.,

розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) до поліцейського взводу № 1 роти № 2 батальйону Управління патрульної поліції в Луганській області Департаменту патрульної поліції в Луганській області рядового поліції Карагозова Микити Олександровича (місцезнаходження: вул. Штейгерська, 8, м. Лисичанськ, Луганська область, 93100)про скасування постанови про адміністративне правопорушення,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Лисичанського міського суду Луганської області з даним адміністративним позовом, в якому просить скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху серії ЕАВ № 1284521 від 01 липня 2019 року про притягнення його до адміністративної відповідальності.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 01 липня 2019 року поліцейським взводу № 1 роти № 2 батальйону Управління патрульної поліції в Луганській області Департаменту патрульної поліції в Луганській області рядовим поліції Карагозовим Микитою Олександровичем було винесено постанову серії ЕАВ № 1284521 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 255,00 грн. за порушення п. 15.9 «и» Правил дорожнього руху, а саме за зупинку ближче 10 м від виїздів з прилеглих територій і безпосередньо в місці виїзду.

Позивач вважає постанову незаконною та такою, що підлягає скасуванню. В своїх діях останній не вбачає ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП у зв`язку із відсутністю події та складу адміністративного правопорушення, крім того позивач зазначає, що попри його незгоду з притягненням до адміністративної відповідальності інспектор знехтував вимогою ч. 5 ст. 258 КУпАП не склавши протокол про адміністративне правопорушення, чим порушив процедуру оформлення матеріалів адміністративної справи.

Ухвалою судді Лисичанського міського суду Луганської області Луньової Д.Ю. від 30 березня 2020 року справу прийнято до провадження та призначено судове засідання, розгляд справи ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Копії ухвали від 30 березня 2020 року було направлено позивачу та відповідачу в порядку, передбаченому ст. 268 КАС України.

Раніше, 11 лютого 2020 року на адресу Лисичанського міського суду Луганської області від відповідача надійшло клопотання в якому він заперечив проти позовних вимог позивача та просив справу розглянути без його участі. Долучив до матеріалів рапорт від сектору зв`язку та телекомунікацій управління патрульної поліції в Луганській області Департаменту патрульної поліції в якому зазначено, що відеозапис події не зберігся, оскільки відповідно до наказу МВС від 18 грудня 2018 року № 1026 строк зберігання відеозаписів з портативних відео реєстраторів становить 30 діб.

Позивач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду справи останній був повідомлений належним чином. 17 лютого 2020 року через канцелярію Лисичанського міського суду Луганської області надав клопотання в якому просив розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши справу та оцінивши обставини, повідомлені ОСОБА_1 у позовній заяві, дослідивши та оцінивши надані докази, суд дійшов наступного.

Предметом судового дослідження в даному випадку є правомірність дій суб`єкта владних повноважень щодо встановлення адміністративного правопорушення, законність та обґрунтованість постанови про адміністративне правопорушення.

Згідно із частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Дані положення кореспондуються в статті 8 Закону України «Про національну поліцію» від 02.07.2015 №580-VIII.

Згідно зі ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації, пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія),з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Отже, під час розгляду спорів щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень, суд зобов`язаний перевіряти їх на відповідність усім зазначеним вимогам, надаючи оцінку мотивам та підставам, які були покладені в основу такого рішення.

Судом встановлено, що 01 липня 2019 року поліцейським взводу № 1 роти № 2 батальйону Управління патрульної поліції в Луганській області Департаменту патрульної поліції в Луганській області рядовим поліції Карагозовим М.О. було винесено постанову серії ЕАВ № 1284521 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255,00 грн. В постанові зазначено, що 01 липня 2019 року о 19 годині 55 хвилини за адресою: вул . Гагаріна біля буд. № 95, у м. Сєвєродонецьку Луганської області, ОСОБА_1 здійснив зупинку транспортного засобу ближче 10 м. від виїзду з прилеглої території, чим порушив п. 15.9 «и» Правил дорожнього руху - зупинка забороняється, зокрема, ближче 10 м від виїздів з прилеглих територій і безпосередньо в місці виїзду, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 122 КУпАП. Зазначену постанову позивач отримав поштою.

Доводи позивача про те, що відповідач відповідно до ч. 5 ст. 258 КУпАП, за наслідками розгляду справи про адміністративне правопорушення повинен був скласти протокол, суд вважає необґрунтованими, оскільки розгляд справ про адміністративні правопорушення, визначені ч. 1 статті 122 КУпАП, належить до компетенції Національної поліції, що, у відповідності до абзацу другого статті 258 КУпАП, виключає необхідність складення протоколу про адміністративне правопорушення.

Ураховуючи викладене суд не вбачає порушень відповідачем процедури притягнення позивача до адміністративної відповідальності в частині не складання протоколу про адміністративне правопорушення.

При цьому суд звертає увагу, що в постанові про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі відносно ОСОБА_1 в графі 9 «До постанови додаються» відсутній запис, де зазначаються докази, які додаються до матеріалів справи на підтвердження вини особи у вчиненні інкримінованого правопорушення. Однак, серед рядків друкованого тексту постанови зроблений від руки напис «відео з бодікамери ВВ_00104, відео реєстратор Xiaomi».

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Відповідно до ст. 283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Згідно пункту 24 Постанови Пленуму Верховного суду України від 23.12.2005 № 14 "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті", зміст постанови повинен відповідати вимогам, встановленим статтями 283, 284 КУпАП. В ній, зокрема, необхідно зазначити докази, на яких базується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення.

Оскільки відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Суд знаходить, що сама по собі постанова про притягнення до адміністративної відповідальності не може бути визнана належним доказом по даній справі в розумінні ст. 251 КУпАП, оскільки за своєю прав овою природою вона не є самостійним беззаперечним доказом, являє собою рішення про притягнення до адміністративної відповідальності і обставини викладені в ній повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і не викликали сумніви у суду.

Частинами 1, 2 ст. 77 КАС України встановлено, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є в справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Недотримання відповідачем процедурних приписів законодавства України про адміністративні правопорушення, передбачених, зокрема, ст. ст. 278, 279 КУпАП, тягне недоведеність з боку суб`єкта владних повноважень правомірності оскаржуваної у цій справі постанови з огляду на ненадання доказів, які б у достатній мірі і беззаперечно свідчили про вчинення позивачем адміністративного правопорушення та є підставою для скасування оскаржуваної постанови інспектора поліції.

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого при розгляді справ про адміністративні правопорушення, всі сумніви у винності особи, що притягується до адміністративної відповідальності, тлумачаться на її користь, а недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

При цьому, незважаючи на пропозицію суду в ухвалі про відкриття провадження надати докази або клопотання, викласти свої заперечення, відповідач доказів до суду не надав, зазначивши в клопотанні, що відеозапис події не зберігся.

З наведеного випливає, що у суду відсутні докази того, що на час розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно позивача відповідач приймав оскаржуване рішення з дослідженням доказів, а не на підставі лише візуального спостереження за дотриманням позивачем Правил дорожнього руху.

Таким чином на час розгляду адміністративної справи відносно позивача були відсутні фактичні дані, які встановлювали наявність у діях позивача складу адміністративного правопорушення, що є підставою для скасування постанови. Зазначена позиція викладена в постанові ВС України від 26 квітня 2018 року у справі № 338/1/17, яку суд, відповідно до вимог ч. 5 ст. 242 КАС України, враховує при виборі та застосуванні норм права до спірних правовідносин.

Враховуючи викладене, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 про скасування постанови про накладання адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії ЕАВ № 1284521 від 01 липня 2019 року підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Тому, при ухваленні даного рішення суд керуючись п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України, вважає за необхідне при скасуванні спірної постанови закрити справу про адміністративне правопорушення.

Керуючись ст. ст. 2, 5-10, 72-77, 242-246, 257, 268-272, 286 КАС України,

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) до поліцейського взводу № 1 роти № 2 батальйону Управління патрульної поліції в Луганській області Департаменту патрульної поліції в Луганській області рядового поліції Карагозова Микити Олександровича (місцезнаходження: вул. Штейгерська, 8, м. Лисичанськ, Луганська область, 93100)про скасування постанови про адміністративне правопорушення - задовольнити.

Постанову серії ЕАВ № 1284521 від 01 липня 2019 року у справі про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП ОСОБА_1 та накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 255,00 гривень - скасувати, а справу про адміністративне правопорушення закрити.

Судові витрати віднести на рахунок держави.

На підставі ч. 2 ст. 271КАС України копії рішення невідкладно надіслати учасникам справи.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Відповідно до ст. 286 КАС України апеляційну скаргу на судове рішення може бути подано протягом десяти днів з дня його проголошення до Першого апеляційного адміністративного суду з урахуванням приписів підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Луньова Д.Ю.