Справа № 160/4557/19
Суддя: Тулянцева Інна Василівна
Дата ухвалення: 2019-08-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01 серпня 2019 року Справа № 160/4557/19
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Тулянцевої І.В.
розглянувши у м. Дніпрі в порядку спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -
20 травня 2019 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області, в якому позивач просить:
- визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Дніпропетровській області форми «Ф» № 05-04-66-50-50, № 06-04-66-50-50, № 07-04-66-50-50 від 10.01.2019 р. про визначення сум податкових зобов`язань за платежем Податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів житлової нерухомості.
В обгрунтування позовом позивачем зазначено, що відповідачем при винесенні оскаржуваних повідомлень-рішень за період 2016 - 2018 роки не було враховано тих обставин, що з трьох об`єктів нерухомості: адміністративна будівля «А-4», площею 2564,3 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 ; квартира АДРЕСА_2 , загальною площею 36,7 м.кв. та квартира АДРЕСА_3 , загальною площею 68,6 м.кв., на момент винесення оскаржуваних рішень на праві власності належить лише один, а саме - квартира АДРЕСА_3 , у зв`язку із чим, розмір грошового зобов`язання, визначений у податкових повідомленнях - рішеннях № 05-04-66-50-50, № 06-04-66-50-50 від 10.01.2019 р., розрахований невірно. Крім того, об`єкт нерухомості за адресою: АДРЕСА_1 було знесено, про що складено відповідний акт ще 12 січня 2016 року, що на його думку унеможливлює нарахування податку, визначеного в податковому повідомленні - рішенні №07-04-66-50-50 від 10.01.2019 р. за 2016-2018 роки. За таких обставин, податкові повідомлення - рішення форми «Ф» № 05-04-66-50-50, № 06-04-66-50-50, № 07-04-66-50-50 від 10.01.2019 р. про визначення сум податкових зобов`язань за платежем: «Податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів житлової нерухомості» є протиправними і підлягають скасуванню.
Ухвалою суду від 24.05.2019 року відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).
30 травня 2019 року суду представником відповідача подано клопотання про здійснення розгляду справи з викликом (повідомленням) сторін у адміністративній справі.
31 травня 2019 року, судом винесено ухвалу, якою у задоволенні вказаного клопотання було відмовлено.
12 червня 2019 року Головним управлінням ДФС у Дніпропетровській області було подано відзив на позовну заяву в якому відповідач, спростовуючи доводи позовної заяви, наголошує на тому, що розрахунки щодо нарахувань податку на нерухоме майно за період 2016, 2017, 2018 роки є обґрунтованими, оскільки відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, наявного у ДФС, об`єкти вказані в оскаржуваних повідомленнях-рішеннях перебували у власності ОСОБА_1 . Крім того, відповідач звертає увагу суду, що адміністративна будівля «А-4», площею 2564,3 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 , не виключена з Реєстру прав на нерухоме майно, а позивачем, окрім акту про знесення вказаного об`єкту, не додано жодних документів будівельно-дозвільної документації для знесення будівлі. За таких обставин, вважають, що оскаржувані податкові повідомлення - рішення є правомірними і підстави для їх скасування, відсутні.
24 червня 2019 року від позивача ОСОБА_1 , надійшла відповідь на відзив, в якій позивач зазначає, що доводи відповідача є безпідставними, а надані суду відповідачем докази, зокрема витяг з реєстру та фото нібито знесеного об`єкту, що є предметом спору, є сумнівними та не стосуються предмету доказування.
10 липня 2019 року від відповідача - ГУ ДФС у Дніпропетровській області, надійшло заперечення на відповідь позивача, в якому представник відповідача ще раз наголошує на тому, що позивачем не додано жодних документів будівельно-дозвільної документації для знесення будівлі, а самостійний статус робіт із знесення будівлі законодавчо не визначений.
15 липня 2019 року позивачем також були подані письмові пояснення в яких він зазначає, що відповідачем не було спростовано жоден з доводів його позовної заяви, що просить врахувати суд при розгляді справи.
16 липня 2019 представником відповідача до суду подано клопотання про залучення фотодокументів до справи.
22 липня 2019 року до суду подані додаткові пояснення позивача в яких зазначено, що надані відповідачем фотодокументи не можуть вважатись достовірними доказами у справі.
30.07.2019 року до суду подано клопотання представником відповідача про розгляд справи в порядку спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
Ухвалою суду від 01.08.2019 року у задоволенні вказаного клопотання було відмовлено
Згідно зі статтею 258 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.
Датою ухвалення судового рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення (частина 5 статті 250 Кодексу адміністративного судочинства України).
Оскільки, останній день розгляду справи (24.07.2019 року) припадав на день щорічної відпустки судді, справу розглянуто першим робочим днем судді після виходу з відпустки.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.
10 січня 2019 року Головним управлінням ДФС у Дніпропетровській області прийняті податкові повідомлення-рішення форми «Ф». № 05-04-66-50-50, № 06-04-66-50-50, № 07-04-66-50-50 від 10.01.2019 р., відповідно до яких ОСОБА_1 визначено суми податкових зобов`язань за платежем: «Податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів житлової нерухомості» за період 2016, 2017, 2018 роки, а саме:
- податкове повідомлення-рішення №05-04-66-50-50 по об`єкту житлової нерухомості - квартира АДРЕСА_2 , загальною площею 36,7 м.кв., на суму: за 2016 рік - 195,25 грн.; за 2017 рік - 321,18 грн.; за 2018 рік - 395,68 грн., а всього, з урахуванням пільги - 920,11 грн.;
- податкове повідомлення-рішення №06-04-66-50-50, об`єкт житлової нерухомості - квартира АДРЕСА_3 , загальною площею 68,6 м.кв., на суму: за 2016 рік - 364,21 грн.; за 2017 рік - 599,09 грн.; 2018 рік - 738,07 грн., а всього, з урахуванням пільги - 1701,37 грн.;
З наданого відповідачем відзиву та пояснень судом з`ясовано, що підставою для нарахування позивачу податкових зобов`язань за платежем: «Податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів житлової нерухомості», явилась інформація, наявна в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, реєстрі прав власності на нерухоме майно, Державному реєстрі іпотек, Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна на момент формування оскаржуваних податкових повідомлень - рішень про те, що на праві приватної власності за ОСОБА_1 зареєстровані наступні об`єкти:
- адміністративна будівля «А-4», площею 2564,3 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 ;
- квартира АДРЕСА_2 , загальною площею 36,7 м.кв.;
- квартира АДРЕСА_3 , загальною площею 68,6 м.кв.
Вважаючи, що відповідачем при винесенні спірних податкових повідомлень - рішень неправильно було визначено об`єкт оподаткування, оскільки з травня 2016 року у його власності знаходилась лише одна квартира за адресою: квартири № АДРЕСА_3 , а квартира № АДРЕСА_2 і об`єкт нерухомості: «адміністративна будівля «А-4», під`їздна дорога», розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 2564,3 кв.м. на праві власності зареєстровані не були, позивач звернувся із скаргою до Державної фіскальної служби України.
Рішенням від 26.04.2019 року за № К/99-99-11-05-01-15, ДФС України у задоволенні скарги та скасуванні спірних податкових повідомлень - рішень, відмовило.

Не погоджуючись із прийнятими рішеннями, позивач звернувся до суду із даним позовом.

Перевіряючи юридичну та фактичну обґрунтованість вказаних висновків відповідача і винесених на підставі таких висновків спірних актів індивідуальної дії на відповідність вимогам ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, проаналізувавши положення законодавчих актів, якими врегульовані спірні правовідносини, суд при винесенні рішення виходить з наступного.

Відповідно до статті 265 Податкового кодексу України (далі - ПК України), податок на майно складається з: податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки; транспортного податку; плати за землю.

01 січня 2015 року набрав чинності Закон України від 28 грудня 2014 року № 71-VIII «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи», яким статтю 266 Податкового кодексу України щодо податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, викладено в новій редакції.

У відповідності до підпункту 266.1.1 пункту 266.1 статті 266 Податкового кодексу України, платниками податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

Згідно підпункту 266.2.1 пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу України, об`єктом оподаткування податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки є житлова та нежитлова нерухомість, в тому числі її частка.

Відповідно до положень підпунктів 266.3.1 та 266.3.2 пункту 266.3 статті 266 Податкового кодексу України, базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток.

База оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.

Підпунктом «а» 14.1.129.1 пункту 14.1 статті 14 ПК України визначено, що до будівель, які віднесені до житлового фонду, входять житловий будинок - будівля капітального типу, споруджена з дотриманням вимог, встановлених законом, іншими нормативно-правовими актами, і призначена для постійного у ній проживання. Житлові будинки поділяються на житлові будинки садибного типу та житлові будинки квартирного типу різної поверховості. Житловий будинок садибного типу - житловий будинок, розташований на окремій земельній ділянці, який складається із житлових та допоміжних (нежитлових) приміщень.

В свою чергу, відповідно до підпункту 14.1.129-1 пункту 14.1 статті 14 ПК України, об`єктами нежитлової нерухомості є будівлі, приміщення, що не віднесені відповідно до законодавства до житлового фонду.

Об`єкти нежитлової нерухомості, у відповідності до підпункту 14.1.1291 пункту 14.1 статті 14 ПК України, - це будівлі, приміщення, що не віднесені, відповідно до законодавства, до житлового фонду. У нежитловій нерухомості виділяють, зокрема, будівлі торговельні - торгові центри, універмаги, магазини, криті ринки, павільйони та зали для ярмарків, станції технічного обслуговування автомобілів, їдальні, кафе, закусочні, бази та склади підприємств торгівлі й громадського харчування, будівлі підприємств побутового обслуговування.

Отже, Податковим кодексом України чітко розмежовано об`єкти, що за своїми технічними характеристиками підпадають під визначення об`єктів житлової нерухомості, а також об`єкти нежитлової нерухомості.

База оподаткування об`єкта/об`єктів житлової нерухомості, в тому числі їх часток, що перебувають у власності фізичної особи - платника податку, зменшується: а) для квартири/квартир незалежно від їх кількості - на 60 кв. метрів; б) для житлового будинку/будинків незалежно від їх кількості - на 120 кв. метрів; в) для різних типів об`єктів житлової нерухомості, в тому числі їх часток (у разі одночасного перебування у власності платника податку квартири/квартир та житлового будинку/будинків, у тому числі їх часток), - на 180 кв. метрів. Таке зменшення надається один раз за кожний базовий податковий (звітний) період (рік) (п.п. 266.4.1 п. 266.4 ст. 266 Податкового кодексу України).

За змістом підпункту 266.5.1 пункту 266.5 статті 266 Податкового кодексу України, ставки податку для об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної, міської ради або ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, залежно від місця розташування (зональності) та типів таких об`єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує три відсотки розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 квадратний метр бази оподаткування.

Відповідно до підпункту 266.4.2 пункту 266.4 статті 266 Податкового кодексу України, сільські, селищні, міські ради та ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, встановлюють пільги з податку, що сплачується на відповідній території, з об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних або юридичних осіб, громадських об`єднань, благодійних організацій, релігійних організацій України, статути (положення) яких зареєстровані у встановленому законом порядку, та використовуються для забезпечення діяльності, передбаченої такими статутами (положеннями). Пільги з податку, що сплачується на відповідній території з об`єктів житлової нерухомості, для фізичних осіб визначаються виходячи з їх майнового стану та рівня доходів.

Пільги з податку, що сплачується на відповідній території з об`єктів нежитлової нерухомості, встановлюються в залежності від майна, яке є об`єктом оподаткування.

Органи місцевого самоврядування до 1 лютого поточного року подають до відповідного контролюючого органу за місцезнаходженням об`єкта житлової нерухомості відомості стосовно пільг, наданих ними відповідно до цього підпункту.

Податковий період, порядок обчислення суми податку, порядок сплати податку, строки сплати податку врегульовані положеннями пунктів 266.6. 266.7. 266.8. 266.9. 266.10. статті 266 Податкового кодексу України.

Так, обчислення суми податку з об`єкта/об`єктів житлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, здійснюється контролюючим органом за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) власника такої нерухомості у такому порядку: б) за наявності у власності платника податку більше одного об`єкта житлової нерухомості одного типу, в тому числі їх часток, податок обчислюється виходячи із сумарної загальної площі таких об`єктів, зменшеної відповідно до підпунктів "а" або "б" підпункту 266.4.1 пункту 266.4 цієї статті, та відповідної ставки податку; в) за наявності у власності платника податку об`єктів житлової нерухомості різних видів, у тому числі їх часток, податок обчислюється виходячи із сумарної загальної площі таких об`єктів, зменшеної відповідно до підпункту "в" підпункту 266.4.1 пункту 266.4 цієї статті, та відповідної ставки податку; г) сума податку, обчислена з урахуванням підпунктів "б" і "в" цього підпункту, розподіляється контролюючим органом пропорційно до питомої ваги загальної площі кожного з об`єктів житлової нерухомості (п.п. 266.7.1 п. 266.7 ст. 266 Податкового кодексу України).

У разі переходу права власності на об`єкт оподаткування від одного власника до іншого протягом календарного року податок обчислюється для попереднього власника за період з 1 січня цього року до початку того місяця, в якому припинилося право власності на зазначений об`єкт оподаткування, а для нового власника - починаючи з місяця, в якому він набув право власності (п.п. 266.8.1 п. 266.8 ст. 266 Податкового кодексу України).

Обчислення суми податку з об`єкта/об`єктів житлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, здійснюється контролюючим органом за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) власника такої нерухомості (п. 266.7.1 п. 266.7 ст. 266 Податкового кодексу України).

Податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку, обчисленого згідно з підпунктом 266.7.1 пункту 266.7 цієї статті, та відповідні платіжні реквізити, зокрема, органів місцевого самоврядування за місцезнаходженням кожного з об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, надсилаються (вручаються) платнику податку контролюючим органом за місцем його податкової адреси (місцем реєстрації) до 1 липня року, що настає за базовим податковим (звітним) періодом (роком) (п.п. 266.7.2 п. 266.7 ст. 266 Податкового кодексу України в редакції, що діяла на момент виникнення спірних відносин).

Підпунктом 266.7.2 пункту 266.7 статті 266 ПК України (в редакції Закону України від 07.12.2017 року «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2018 році», набула чинності з 01.01.2018 року), податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку, обчисленого згідно з підпунктом 266.7.1 пункту 266.7 цієї статті, та відповідні платіжні реквізити, зокрема, органів місцевого самоврядування за місцезнаходженням кожного з об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, надсилаються (вручаються) платнику податку контролюючим органом за місцем його податкової адреси (місцем реєстрації) до 1 липня року, що настає за базовим податковим (звітним) періодом (роком). При цьому, податкове зобов`язання з цього податку може бути нараховано на податкові (звітні) періоди (роки) в межах строків, визначених пунктом 102.1 статті 102 цього Кодексу (п.п.266.10.3 п.266.10 ст.266 ПК України).

Відповідно до статті 8 Податкового кодексу України в Україні встановлюються загальнодержавні та місцеві податки та збори. До місцевих належать податки та збори, що встановлені відповідно до переліку і в межах граничних розмірів ставок, визначених цим Кодексом, рішеннями сільських, селищних і міських рад у межах їх повноважень, і є обов`язковими до сплати на території відповідних територіальних громад.

Згідно зі статтею 10 Кодексу до місцевих податків належать податок на майно та єдиний податок, а до місцевих зборів: збір за місця для паркування транспортних засобів і туристичний збір.

Місцеві ради обов`язково установлюють єдиний податок та податок на майно (в частині транспортного податку та плати за землю).

Місцеві ради в межах повноважень, визначених цим Кодексом, вирішують питання відповідно до вимог цього Кодексу щодо встановлення податку на майно (в частині податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки) та встановлення збору за місця для паркування транспортних засобів, туристичного збору.

Зарахування місцевих податків та зборів до відповідних місцевих бюджетів здійснюється відповідно до Бюджетного кодексу України.

Підпунктом 12.1.2 пункту 12.1. статті 12 Податкового кодексу України визначено, що Верховна Рада України встановлює на території України загальнодержавні податки та збори і визначає перелік місцевих податків та зборів, установлення яких належить до компетенції сільських, селищних, міських рад та рад об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад.

Як передбачено пунктом 12.3. статті 12 Податкового кодексу України сільські, селищні, міські ради та ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, в межах своїх повноважень приймають рішення про встановлення місцевих податків та зборів.

Встановлення місцевих податків та зборів здійснюється у порядку, визначеному цим Кодексом (підпункт 12.3.1. пункту 12.3 статті 12 Податкового кодексу України).

Відповідно до положень підпункту 12.3.3. пункту 12.3 статті 12 Податкового кодексу України копія прийнятого рішення про встановлення місцевих податків чи зборів надсилається у десятиденний строк з дня оприлюднення до контролюючого органу, в якому перебувають на обліку платники відповідних місцевих податків та зборів.

Згідно з підпунктом 12.3.4. пункту 12.3 статті 12 Податкового кодексу України рішення про встановлення місцевих податків та зборів офіційно оприлюднюється відповідним органом місцевого самоврядування до 15 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосовування встановлюваних місцевих податків та зборів або змін (плановий період). В іншому разі норми відповідних рішень застосовуються не раніше початку бюджетного періоду, що настає за плановим періодом.

Відповідно до підпункту 12.4.3 пункту 12.4 статті 12 Податкового кодексу України до повноважень сільських, селищних, міських рад та рад об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, щодо податків та зборів належать: до початку наступного бюджетного періоду прийняття рішення про встановлення місцевих податків та зборів, зміну розміру їх ставок, об`єкта оподаткування, порядку справляння чи надання податкових пільг, яке тягне за собою зміну податкових зобов`язань платників податків та яке набирає чинності з початку бюджетного періоду.

Пункт 12.5. статті 12 Податкового кодексу України встановлює, що офіційно оприлюднене рішення про встановлення місцевих податків та зборів є нормативно-правовим актом з питань оподаткування місцевими податками та зборами, який набирає чинності з урахуванням строків, передбачених підпунктом 12.3.4 цієї статті.

В подальшому, згідно з пунктом 7 «Прикінцеві положення» Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2016 році» від 24 грудня 2015 року №909-VІІІ (далі - Закон №909-VІІІ), який набув чинності з 01 січня 2016 року, рекомендовано органам місцевого самоврядування у місячний термін з дня опублікування цього Закону переглянути рішення щодо встановлення на 2016 рік податку на майно (в частині податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки) для об`єктів житлової нерухомості, а також прийняти та оприлюднити рішення щодо встановлення у 2016 році податку на майно (в частині податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки) для об`єктів нежитлової нерухомості, податку на майно (в частині транспортного податку) та акцизного податку з реалізації суб`єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів.

Пунктом 4 Прикінцевих положень вказаного Закону передбачено установити, що в 2016 році до прийнятих рішень органів місцевого самоврядування про встановлення місцевих податків і зборів на 2016 рік не застосовуються вимоги, встановлені підпунктом 12.3.4 пункту 12.3 статті 12 Податкового кодексу України та Законом України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності».

Пунктом 72 Закону №909-VІІІ змінено також правове регулювання у статті 266 Податкового кодексу України, зокрема зміни стосувались об`єктів, які не підлягають оподаткуванню цим податком (підпункт 266.2.2), порядку встановлення пільг (підпункт 266.4.2), ставки податку (підпункт 266.5.1), обчислення суми податку (266.7.2), порядку сплати податку (підпункт 266.5.9).

Як встановлено в ході розгляду справи відповідними рішеннями Дніпровської (Дніпропетровської) міської ради та Покровської (Орджонікідзевською) міської ради Дніпропетровської області протягом 2016 - 2018 років були встановлені місцеві податки на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, їх ставки та пільги, які застосовані відповідачем при розрахунку податку по спірним податковим повідомленням - рішенням.

Згідно з розрахунком, доданим до податкових повідомлень - рішень форми «Ф». №05-04-66-50-50, № 06-04-66-50-50, № 07-04-66-50-50 від 10.01.2019 р., вбачається, що розмір грошових зобов`язань відповідачем визначався наступним чином.

I. По об`єкту нерухомості - квартира АДРЕСА_2 , загальною площею 36,7 м.кв. (податкове повідомлення-рішення №05-04-66-50-50 від 10.01.2019 року):

-за 2016 рік, відповідно до рішень Дніпровської міської ради від 15.07.2015 року №3/65 та від 13.07.2016 року № 7/11 для об`єктів житлової нерухомості, що перебуває у власності фізичних осіб встановлено ставку податку у розмірі 2 відсотка мінімальної заробітної плати, встановленої на 01.01.2016 року (1378 грн.*2%=27,56 грн./кв.м) та пільги зі сплати податку: база оподаткування об`єкта/об`єктів житлової нерухомості, в тому числі їх часток, що перебувають у власності фізичної особи - платника податку, для квартири/квартир незалежно від їх кількості зменшується на 85 кв.м.

Питома вага квартири 36,7 кв.м від загальної площі квартир (36,7 кв.м +68,6 кв.м = 105,3 кв.м) - 0,349 (36,7 кв.м / 105,3 кв. м = 0,349). Період розрахунку: 12 місяців. Площа, що оподатковується 105,3 - 85 = 20,3 кв. м.

Сума податку за 2016 рік відповідно до питомої ваги: 20,3 кв.м*27,56 грн.*0,349=195,25 грн.;

-за 2017 рік, за податковий період січень - лютий 2017 року для розрахунку застосовуються ставки, визначені у рішенні Дніпропетровської міської ради № 7/11 від 13.07.2016 року з понижувальним коефіцієнтом 0,5 (2%*0,5*3200,00 грн.=32 грн./кв.м). За період березень - грудень застосовуються ставки, визначені у рішенні Дніпропетровської міської ради № 12/18 від 15.02.2017 року (1,5%*3200,00 грн. = 48 грн./кв.м).

Пільги зі сплати податку: база оподаткування об`єкта/об`єктів житлової нерухомості, в тому числі їх часток, що перебувають у власності фізичної особи - платника податку, для квартири/квартир незалежно від їх кількості зменшується на 85 кв.м. період розрахунку податку: 12 місяців.

Сума податку за 2017 рік відповідно до питомої ваги: (20,3кв.м*32,00грн.*0,349)/12*2+ (20,3*48,00*0,349)/12*10=321,18 грн.

-за 2018 рік, відповідно до рішень Дніпровської міської ради від 06.12.2017 року №12/27 та від 23.05.2018 року № 4/32 для об`єктів житлової нерухомості, що перебуває у власності фізичних осіб встановлено ставку податку у розмірі 1,5 відсотка мінімальної заробітної плати, встановленої на 01.01.2018 року (1,5%*3723,00 грн. = 55,85 грн./кв.м).

Пільги зі сплати податку: база оподаткування об`єкта/об`єктів житлової нерухомості, в тому числі їх часток, що перебувають у власності фізичної особи - платника податку, для квартири/квартир незалежно від їх кількості зменшується на 85 кв.м. період розрахунку податку: 12 місяців.

Сума податку за 2018 рік відповідно до питомої ваги: 20,3 кв.м*55,85 грн.*0,349=395,68 грн.

Загальна сума податку за 2016 -2018 роки складає 912,11 грн.

II. По об`єкту нерухомості - квартира АДРЕСА_3 , загальною площею 68,6 м.кв. (податкове повідомлення-рішення №06-04-66-50-50 від 10.01.2019 року):

-за 2016 рік, відповідно до рішень Дніпровської міської ради від 15.07.2015 року №3/65 та від 13.07.2016 року № 7/11 для об`єктів житлової нерухомості, що перебуває у власності фізичних осіб встановлено ставку податку у розмірі 2 відсотка мінімальної заробітної плати, встановленої на 01.01.2016 року (1378 грн.*2%=27,56 грн./кв.м) та пільги зі сплати податку: база оподаткування об`єкта/об`єктів житлової нерухомості, в тому числі їх часток, що перебувають у власності фізичної особи - платника податку, для квартии/квартир незалежно від їх кількості зменшується на 85 кв.м.

Питома вага квартири 68,6 кв.м від загальної площі квартир (36,7 кв.м +68,6 кв.м = 105,3 кв.м) - 0,651 (68,6 кв.м / 105,3 кв. м = 0,651). Період розрахунку: 12 місяців. Площа, що оподатковується 105,3 - 85 = 20,3 кв. м.

Сума податку за 2016 рік відповідно до питомої ваги: 20,3 кв.м*27,56 грн.*0,651=364,21 грн.;

-за 2017 рік, за податковий період січень - лютий 2017 року для розрахунку застосовуються ставки, визначені у рішенні Дніпропетровської міської ради № 7/11 від 13.07.2016 року з понижувальним коефіцієнтом 0,5 (2%*0,5*3200,00 грн.=32 грн./кв.м). За період березень - грудень застосовуються ставки, визначені у рішенні Дніпропетровської міської ради № 12/18 від 15.02.2017 року (1,5%*3200,00 грн. = 48 грн./кв.м).

Пільги зі сплати податку: база оподаткування об`єкта/об`єктів житлової нерухомості, в тому числі їх часток, що перебувають у власності фізичної особи - платника податку, для квартири/квартир незалежно від їх кількості зменшується на 85 кв.м. період розрахунку податку: 12 місяців.

Сума податку за 2017 рік відповідно до питомої ваги: (20,3кв.м*32,00грн.*0,651)/12*2+ (20,3*48,00*0,651)/12*10=599,09 грн.

-за 2018 рік, відповідно до рішень Дніпровської міської ради від 06.12.2017 року №12/27 та від 23.05.2018 року № 4/32 для об`єктів житлової нерухомості, що перебуває у власності фізичних осіб встановлено ставку податку у розмірі 1,5 відсотка мінімальної заробітної плати, встановленої на 01.01.2018 року (1,5%*3723,00 грн. = 55,85 грн./кв.м).

Пільги зі сплати податку: база оподаткування об`єкта/об`єктів житлової нерухомості, в тому числі їх часток, що перебувають у власності фізичної особи - платника податку, для квартири/квартир незалежно від їх кількості зменшується на 85 кв.м. період розрахунку податку: 12 місяців.

Сума податку за 2018 рік відповідно до питомої ваги: 20,3 кв.м*55,85 грн.*0,651=738,07 грн.

Загальна сума податку за 2016 -2018 роки складає 1701,37 грн.

Матеріалами справи підтверджено, що згідно з Договором купівлі - продажу нерухомого майна, укладеному 27.08.2009 року між ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 (Продавець) та ОСОБА_1 (Покупець), Продавець передає нерухоме майно (квартира АДРЕСА_3 , загальною площею 68,6 кв.м) у власність Покупцю, а Покупець приймає нерухоме майно та сплачує за нього оговорену грошову суму. Відповідно до відомостей, що містяться в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Державному реєстрі Іпотек, Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, станом на 21.03.2019 року, власником квартири № АДРЕСА_3 є ОСОБА_1 .

Згідно з витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, станом на 24.04.2019 року, власником квартири № АДРЕСА_2 є ОСОБА_5 . Речове право за ОСОБА_5 зареєстровано на підставі Договору купівлі - продажу від 30.05.2016 року, посвідченого приватним нотаріусом Сусловим М.Є., відповідно до умов якого ОСОБА_1 (Продавець) продав, а Покупець ( ОСОБА_5 ) прийняла у власність квартиру № АДРЕСА_2 та сплатила Продавцю належну за договором суму. Вказані обставини також підтверджуються наявним в матеріалах справи договором купівлі - продажу від 30.05.2016 року.

Таким чином, судом встановлено, що позивач являвся власником житлової нерухомості: квартири АДРЕСА_2 , загальною площею 36,7 м.кв. та квартири АДРЕСА_3 , загальною площею 68,6 м.кв., сумарна загальна площа яких складала 105,3 кв.м, в період з 01.01.2016 року по 30.05.2016 року, тобто вказані квартири являлись об`єктом оподаткування лише в період з 01.01.2016 року по 30.04.2016 року.

За таких обставин, об`єктами оподаткування в період з 01.01.2016 року по 30.04.2016 року є об`єкти житлової нерухомості: квартира АДРЕСА_2 , загальною площею 36,7 м.кв. та квартира АДРЕСА_3 , загальною площею 68,6 м.кв., база оподаткування яких повинна визначатись з урахуванням пільг, встановлених рішенням Дніпровської міської ради від 15.07.2015 року №3/65 та від 13.07.2016 року № 7/11 (зменшується на 85 кв.м).

Що стосується визначення бази оподаткування по об`єкту житлової нерухомості: квартира АДРЕСА_3 , загальною площею 68,6 м.кв. за період з 01.05.2016 року по 31.12.2016 року, то суд зазначає, що в період з 01.05.2016 року по 31.07.2016 року, з урахуванням пільги - 85 кв.м., встановленої рішенням Дніпровської міської ради від 15.07.2015 року №3/65 «Про внесення змін до рішення міської ради від 27.12.2010 року № 5/6 «Про місцеві податки і збори міста», податок взагалі не повинен був нараховуватись, оскільки відсутня база оподаткування.

Рішенням Дніпровської міської ради від 13.07.2016 року № 7/11 «Про внесення змін до рішення міської ради від 27.12.2010 року № 5/6 «Про місцеві податки і збори міста», яким встановлено ставки податку з 01.08.2016 року, встановлено, що база оподаткування об`єкта/об`єктів житлової нерухомості, в тому числі їх часток, що перебувають у власності фізичної особи - платника податку, зменшується для квартири/квартир незалежно від їх кількості - на 60 кв.м.

Тобто, в період з 01.08.2016 року по 31.12.2016 року база оподаткування об`єкта/об`єктів житлової нерухомості повинна була визначатись з урахуванням того, що квартира АДРЕСА_3 , загальною площею 68,6 м.кв. являлась об`єктом оподаткування.

З урахуванням наведено, судом зроблено висновок, що відповідачем у спірних податкових повідомленнях - рішеннях неправильно розрахована сума податку за 2016 рік в розмірі 195,25 грн.( №05-04-66-50-50) та в розмірі 364,21 грн. (№ 06-04-66-50-50).

Щодо правильності нарахування суми податку за період з 01.01.2017 року по 31.12.2017 року, визначеного в податкових повідомленнях - рішеннях від 10.01.2019 року №05-04-66-50-50, № 06-04-66-50-50, суд звертає увагу на ту обставину, що в розрахунку, наданому відповідачем зазначено, що до розрахунку за 2017 рік застосовуються ставки, визначені у рішенні Дніпропетровської міської ради № 7/11 від 13.07.2016 року з понижувальним коефіцієнтом 0,5 (2%*0,5*3200,00 грн.=32 грн./кв.м). За період березень - грудень застосовуються ставки, визначені у рішенні Дніпропетровської міської ради № 12/18 від 15.02.2017 року (1,5%*3200,00 грн. = 48 грн./кв.м) з урахуванням пільги зі сплату податку, а саме, база оподаткування об`єкта/об`єктів житлової нерухомості, в тому числі їх часток, що перебувають у власності фізичної особи - платника податку, для квартири/квартир незалежно від їх кількості зменшується на 85 кв.м.

Між тим, суд зазначає, що рішеннями Дніпровської міської ради від 13.07.2016 року № 7/11 «Про внесення змін до рішення міської ради від 27.12.2010 року № 5/6 «Про місцеві податки і збори міста» та № 12/18 від 15.02.2017 року «Про внесення змін до рішення міської ради від 27.12.2010 року № 5/6 «Про місцеві податки і збори міста» встановлено, що база оподаткування об`єкта/об`єктів житлової нерухомості, в тому числі їх часток, що перебувають у власності фізичної особи - платника податку, зменшується для квартири/квартир незалежно від їх кількості - на 60 кв.м.

Таким чином, судом встановлено, що оскільки об`єктом оподаткування в 2017 році була лише квартира АДРЕСА_3 , загальною площею 68,6 м.кв., відповідачем неправильно розрахована сума податку в сумі 321,18 грн. (податкове повідомлення - рішення №05-04-66-50-50) та в сумі 599,09 грн. (податкове повідомлення - рішення № 06-04-66-50-50), у зв`язку із неправильним визначенням бази оподаткування з урахуванням пільги (60 кв.м), встановленої рішеннями Дніпровської міської ради.

Щодо правильності нарахування суми податку за період з 01.01.2018 року по 31.12.2018 року, визначеного в податкових повідомленнях - рішеннях від 10.01.2019 року №05-04-66-50-50, № 06-04-66-50-50, суд також звертає увагу на ту обставину, що база оподаткування за спірний період визначалась виходячи із визначення об`єктом оподаткування двох квартир, що належали позивачу лише протягом п`яти місяців (з 01.01.2016 року по 30.05.2016 року), а не протягом 2018 року, відповідно до питомої ваги також двох квартир, що свідчить про неправильне застосування податковим органом вимог пунктів 266.2, 266.3, 266.4, 266.7 ст. 266 Податкового кодексу України та протиправність спірних рішень в частині нарахування податку в сумі 395,68 грн. (№05-04-66-50-50) та в сумі 738,07 (№05-04-66-50-50).

Оскільки, лише до компетенції податкового органу належить обчислення суми податку з об`єкта/об`єктів житлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, а суд позбавлений права визначити правильну суму податку, податкові повідомлення - рішення від 10.01.2019 року №05-04-66-50-50 та № 06-04-66-50-50, підлягають скасуванню.

Що стосується доводів позовної заяви щодо протиправності прийняття податкового повідомлення-рішення від 10.01.2019 року № 07-04-66-50-50 відносно об`єкта нежитлової нерухомості: «адміністративна будівля «А-4», площею 2564,3 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 , суд зазначає наступне.

Матеріалами справи підтверджено, що згідно з Договором купівлі - продажу від 07.11.2008 року, укладеному між ОСОБА_6 (Продавець) та ОСОБА_1 (Покупець) Продавець передає у власність, а Покупець приймає нерухоме майно: адміністративна будівля «А-4», цегла, загальної площі 2564,3 кв.м, автомобільна під`їздна АДРЕСА_1 . Договір було посвідчено приватним нотаріусом Бойко Л.П., запис у реєстрі: 7588.

Вказаний правочин було внесено приватним нотаріусом Бойко Л.П. до Державного реєстру правочинів 07.11.2008 року про що свідчить Витяг з реєстру, наявний в матеріалах справи.

Право власності на об`єкт адміністративна будівля «А-4», цегла, загальної площі 2564,3 кв.м, автомобільна під`їздна АДРЕСА_1 за ОСОБА_1 було зареєстровано Комунальним підприємством «Нікопольське міжміське бюро технічної інвентарізації» 10.01.2011 року, що підтверджується Витягом з реєстру прав власності, залученого до матеріалів справи.

З витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, станом на 17.12.2018 року, вбачається, що за ОСОБА_1 зареєстровано право власності на об`єкт нерухомого майна: «адміністративна будівля «А-4», під`їздна дорога , розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 2564,3 кв.м. Право власності за ОСОБА_1 зареєстровано 10.01.2011 року на підставі Договору купівлі - продажу, ВМА № 569024 р. № 7588, 07.11.2008 р., посвідченого приватним нотаріусом Бойко Л.П.

Відомостями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, станом на 26.04.2019 року, підтверджено, що 23.04.2019 року зареєстровано право власності (з відкриттям розділу), індексний номер : 46676065 на 1/1 об`єкту нерухомого майна «адміністративна будівля «А-4», під`їздна дорога, розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 2564,3 кв.м. за ОСОБА_1 . При цьому, у якості підстав виникнення права власності зазначено, що право власності зареєстровано на підставі: Договору купівлі - продажу, від 07.11.2008 р., ВМА № 569024, реєстровий номер № 7588, посвідченого приватним нотаріусом Бойко Л.П.; Витягу про реєстрацію в державному реєстрі правочинів, серія та номер: 6722934, виданого 07.11.2008 року; Витягу про державну реєстрацію прав, серія та номер: 28624135, виданий 10.01.2011 КП «Нікопольське міжміське бюро технічної інвентаризації».

З наданого до суду позивачем Акту про знесення від 12.01.2016 року, складеному інженером з інвентаризації нерухомого майна Гавришевським Ю.О. , вбачається, що: «адміністративна будівля «А-4», під`їздна дорога», розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 2564,3 кв.м., що належали гр-ну ОСОБА_1 на момент обстеження, знесені.

Також, згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, станом на 02.05.2019 року, по об`єкту нерухомості: «адміністративна будівля «А-4», під`їздна дорога, розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 2564,3 кв.м. внесено запис про знищення об`єкта нерухомості.

Таким чином, матеріалами справи підтверджено, що в період з 2016 по 2018 рік позивач являвся власником нерухомого майна, яке у відповідності до положень п.п.266.2.1 п. 266.2 ст. 266 Податкового кодексу України, є об`єктом оподаткування (об`єкт нежитлової нерухомості).

Згідно з розрахунком, доданим до податкового повідомлення - рішення форми «Ф» №07-04-66-50-50 від 10.01.2019 р., вбачається, що розмір грошових зобов`язань відповідачем визначався наступним чином.

По об`єкту нерухомості - «адміністративна будівля «А-4», під`їздна дорога», площею 2564,3 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1

- за 2016 рік, згідно рішення Орджонікідзевської міської ради від 29.01.2016 року №13 базова ставка податку для об`єктів нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних осіб, на 2016 рік становить 2% від розміру мінімальної заробітної плати, встановленої на 01.01.2016 року, а саме - 1378,00 грн., коригуючий коефіцієнт зональності - 1, коригуючий коефіцієнт за типом нерухомості - 1. Період розрахунку податку: 12 місяців.

Сума податку: 2564,3 кв.м *1378 грн.*2%*1=70672,11 грн.;

-за 2017 рік, відповідно до рішення Покровської міської ради Дніпропетровської області від 13.01.2017 року № 2 «Про встановлення податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, для об`єктів нежитлової нерухомості» для об`єктів нежитлової нерухомості, що перебуває у власності фізичних осіб встановлено базову ставку у розмірі 1,3 відсотка мінімальної заробітної плати, встановленої на 01.01.2017 року, а саме - 3200,00 грн., коригуючий коефіцієнт зональності - 1, коригуючий коефіцієнт за типом нерухомості - 1. Період розрахунку податку: 12 місяців.

Сума податку:2564,3 кв. м*3200,00 грн.*1,3%*1*1= 106674,88 грн.;

-за 2018 рік, відповідно до рішення Покровської міської ради Дніпропетровської області від 22.12.2017 року № 17 для об`єктів нежитлової нерухомості, що перебуває у власності фізичних осіб встановлено ставку податку на 2018 рік для фізичних осіб для адміністративної будівлі у розмірі 1,3 відсотка мінімальної заробітної плати, встановленої на 01.01.2018 року, а саме - 3723,00 грн., коригуючий коефіцієнт зональності - 1, коригуючий коефіцієнт за типом нерухомості - 1. Період розрахунку податку: 12 місяців.

Сума податку: 2564,3 кв.м*3723,00 грн.*1,3%*1=124112,12 грн.

Загальна сума податку за 2016 -2018 роки складає 301459,11 грн.

Як доказ протиправності податкового повідомлення-рішення від 10.01.2019 року №07-04-66-50-50 позивач зазначає, що адміністративна будівля «А-4», площею 2564,3 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 не є об`єктом оподаткування в 2016- 2018 роках, оскільки була знесена ще в 2016 році, що підтверджується Актом «про знесення» від 12 січня 2016 року, складений інженером з інвентаризації Гаврішевським Ю.О., копія якого наявна в матеріалах справи.

Між тим, суд критично ставиться до тверджень позивача з приводу відсутності об`єкта оподаткування («адміністративна будівля «А-4», під`їздна дорога» площею 2564,3 кв.м., за адресою: вулиця Північно-промислова 26 в м. Покров) на момент винесення спірних рішень, оскільки вони спростовуються наданими відповідачем доказами, які суд вважає належними.

Так, факт відсутності (знесення) за вказаною адресою адміністративної будівлі спростовується наданою суду копією акту обстеження об`єкту нерухомості від 03 квітня 2019 року, складений у м. Покров та підписаний заступником міського голови Чистяковим О.Г., головним спеціалістом відділу економіки Лінською Н.В., в.о. начальника відділу землекористування Даниленко Н.С. та головним спеціалістом відділу землекористування Езау О.В., відповідно до якого, в результаті проведення візуального обстеження об`єкту нежитлової нерухомості за адресою: вулиця Північно АДРЕСА_1 , виявлено: наявність чотирьохповерхової цегляної будівлі, технічний стан якої було оцінено як задовільний. Вказані обставини підтверджуються наявними в матеріалах справи фотодокументами з датою їх створення - 03.04.2019 року.

Тобто, на час проведення обстеження 03 квітня 2019 року (вже після винесення спірних рішень) було зафіксовано наявність адміністративної будівлі за вказаною адресою, тому підстав вважати, що ця інформація є недостовірною, у суду не має.

Наявність запису в Державному реєстрі прав на нерухоме майно та реєстрі прав власності на нерухоме майно, зроблена приватним нотаріусом Дажук М.В. від 02.05.2019 року про погашення права власності на підставі «знищення об`єкту нерухомого майна», жодним чином не може спростовувати дані, зафіксовані в акті обстеження об`єкту нерухомості від 03 квітня 2019 року.

Акт «про знесення» від 12 січня 2016 року, складений інженером з інвентаризації Гаврішевським Ю.О., також не може бути прийнятий судом як доказ на підтвердження доводів позивача, оскільки відповідно до наданої копії кваліфікаційного сертифікату (а.с.25), Гаврішевським Ю.О. могли бути виконані роботи тільки щодо технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна, жодних інших документів які б підтверджували роботи по знесенню будівлі, зокрема на демонтаж та знесення об`єктів нерухомого майна, суду як доказ не надано,

Інших доказів, які б давали підстави суду вважати, що прийняття податкового повідомлення-рішення № 07-04-66-50-50, про стягнення податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості, щодо адміністративної будівлі «А-4», площею 2564,3 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 , суду не надано.

За таких обставин, суд зазначає, що на момент винесення податкового повідомлення-рішення № 07-04-66-50-50 від 10.01.2019 року, у позивача був наявним об`єкт оподаткування у розумінні п. 266.2 ст. 266 Податкового кодексу України.

Посилання ОСОБА_1 щодо невірно зазначеної відповідачем назви податку у податковому повідомленні-рішенні № 07-04-66-50-50, а саме, про стягнення податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів житлової нерухомості, що свідчить про його протиправність, судом до уваги не приймаються.

Так, згідно з підпунктом 266.1.1 пункту 266.1 статті 266 ПК України, платниками податку на нерухоме майно, відмінного від земельної ділянки, є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості. За таких обставин, визначення в спірному податковому повідомленні рішенні по об`єкту- «адміністративна будівля «А-4», під`їздна дорога», площею 2564,3 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 , статусу об`єкта як об`єкта житлової нерухомості свідчить лише про технічну помилку і не є підставою для визнання його протиправним в цілому.

Між тим, суд також зазначає, що як було зазначено раніше, Законом України від 07.12.2017 року «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2018 році», який набув чинності з 01.01.2018 року, окремі норми ст. 266 Податкового кодексу України були викладені в новій редакції.

Так, згідно з п.п.266.7.2 п.266.7 ст. 266 ПК України (в редакції, чинній з 01.01.2018 року), податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку, обчисленого згідно з підпунктом 266.7.1 пункту 266.7 цієї статті, та відповідні платіжні реквізити, зокрема, органів місцевого самоврядування за місцезнаходженням кожного з об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, надсилаються (вручаються) платнику податку контролюючим органом за місцем його податкової адреси (місцем реєстрації) до 1 липня року, що настає за базовим податковим (звітним) періодом (роком).

Відповідно до п.п.266.10.3 п.266.10 ст.266 ПК України податкове зобов`язання з цього податку може бути нараховано на податкові (звітні) періоди (роки) в межах строків, визначених пунктом 102.1 статті 102 цього Кодексу.

Частиною першою статті 58 Конституції України передбачено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

У Рішенні Конституційного Суду України від 9 лютого 1999 року1-рп/99 (справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів) зазначено, що дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце. Положення частини першої статті 58 Конституції України про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів у випадках, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи, стосується фізичних осіб і не поширюється на юридичних осіб. До події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце. Акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ним чинності. Заборона зворотної дії є однією з важливих складових принципу правової визначеності.

Принцип неприпустимості зворотної дії в часі нормативних актів знайшов своє закріплення в міжнародно-правових актах, зокрема і в Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини (стаття 7).

Правова позиція, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 22 лютого 2017 року у справі № 6-2705цс16 тільки підтверджує, що за загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі.

Надання зворотної сили законам, які передбачають розширення змісту та обсягу прав і свобод людини і громадянина чи звільнення їх від певних обов`язків, не може підірвати впевненість людей у стабільності свого правового становища. (Окрема думка судді Конституційного Суду України Козюбри М.І. (справа про податки).

Системний аналіз наведених норм дає підстави для висновків про те, що закон поширює свою дію тільки на ті відносини, які виникли після набуття законами чи іншими нормативно-правовими актами чинності. За таких обставин, у правовідносинах, щодо визначення податкового зобов`язання за 2016 рік, контролюючий орган повинен був дотримуватись приписів пп. 266.7.2. п.266.7 ст. 266 ПК України, згідно якого встановлено, що податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, має бути винесено до 1 липня року, що настає за базовим податковим (звітним) періодом (роком), оскільки приписи п.п.266.10.3 п.266.10 ст.266 ПК України набули чинності з 01.01.2018, а отже і сфера дії цієї норми починається з дня набрання нею чинності.

В ході розгляду справи контролюючим органом в контексті ч.2 ст. 77 КАС України не надано доказів поважності причин виконання приписів п.п. 266.7.2 п.266.7 ст. 266 ПК України щодо нарахування суми податку за 2016 рік в розмірі 70672,11 грн. по об`єкту нерухомості: «адміністративна будівля «А-4», під`їздна дорога», площею 2564,3 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 , лише у 2019 році.

Зважаючи на вказане, суд дійшов висновку про протиправність податкового повідомлення-рішення № 07-04-66-50-50 від 10.01.2019 року в частині нарахування податку за 2016 рік в розмірі 70672,11 грн.

Що стосується нарахування податку за 2017 та 2018 рік, визначених у податковому повідомленні-рішенні № 07-04-66-50-50 від 10.01.2019 року в сумі 106674,88 грн. та 124112,12 грн. відповідно, суд вважає, що при нарахуванні податку за вказані періоди відповідачем були дотримані вимоги ст. 266 Податкового кодексу України щодо строків їх винесення, у зв`язку із чим, спірне рішення в цій частині залишається без змін.

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин (частина 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України).

Згідно з частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Оцінивши належність, допустимість, достовірність вказаних вище доказів окремо, а також достатність і взаємний зв`язок цих доказів у їх сукупності, суд вважає, що відповідачем як суб`єктом владних повноважень частково доведено правомірність прийнятих податкових повідомлень-рішень форми «Ф». № 05-04-66-50-50, № 06-04-66-50-50, № 07-04-66-50-50 від 10.01.2019 р, якими ОСОБА_1 нараховано податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2016, 2017, 2018 роки, у зв`язку з чим позовні вимоги підлягають задоволенню частково.

Розподіл судових витрат слід здійснити у відповідності до положень ч. 3 ст. 139 КАС України.

Керуючись статтями 9, 73-78, 90, 139, 243, 246, 255, 262, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області (м.Дніпро, вул. Симферопольська буд. 17-А, ) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення форми «Ф» №05-04-66-50-50 від 10.01.2019 р. про визначення суми податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними та юридичними особами, в тому числі нерезидентами, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості за 2016, 2017, 2018 роки на суму 912,11 грн.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення форми «Ф» №06-04-66-50-50 від 10.01.2019 р. про визначення суми податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними та юридичними особами, в тому числі нерезидентами, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості за 2016, 2017, 2018 роки на суму 1701,37 грн.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення форми «Ф» №07-04-66-50-50 від 10.01.2019 р. про визначення суми податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними та юридичними особами, в тому числі нерезидентами, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості в частині визначення суми податку за 2016 в розмірі 70672,11 грн. В іншій частині рішення залишити без змін.

У задоволенні решти позовних вимог, відмовити.

Сягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Дніпропетровській області (м. Дніпро, вул. Симферопольська буд. 17-А, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати у розмірі 729,60 (сімсот двадцять дев`ять грн. 60 коп.).

Рішення суду набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в порядку та у строки, встановлені статтею 295 та 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя І.В. Тулянцева