Справа № 160/844/20
Суддя: Серьогіна Олена Василівна
Дата ухвалення: 2020-04-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 квітня 2020 року Справа № 160/844/20
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Серьогіної О.В. розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) в м. Дніпрі адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -
21.01.2020 року ОСОБА_1 звернулась до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якому, з урахуванням уточнень, просить:
- визнати дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови призначити та виплачувати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , пенсію на пільгових умовах за Списком №2 неправомірними,
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області призначити та виплачувати з 11.01.2020 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , пенсію на пільгових умовах, врахувавши періоди роботи за Списком №2, що дає їй право на вихід на пенсію.
Позивачем в обґрунтування позовних вимог зазначено, що 05.02.2018 року позивач звернулася вперше на особистий прийом до Центрально-Міського відділу обслуговування громадян (сервісний центр) управління обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та надала заяву на розрахунок права на призначення пенсії за списком №2 та наступні документи: ксерокопію трудової книжки, архівні довідки від 18.08.2015 року, підтверджуючі період роботи у ВАТ "Криворізький меблевий комбінат". Відповідно до наданих копій документів загальний стаж роботи станом на 31.01.2018 року за підрахунком відповідача складав 34 роки 3 дні, в тому числі стаж роботи за списком №2 - 10 років 6 місяців 5 днів. Згідно ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" № 1788-Х11 від 5.11.1991 року за Списком № 2 пенсії за віком на пільгових умовах призначаються при досягненні чоловіками 55 років, жінками - 50 років (за наявності в чоловіків 12 років 6 місяців стажу роботи в шкідливих та важких умовах праці із зайнятістю - повний робочий день, а у жінок - 10 років такого стажу), (або з пропорційним зниженням пенсійного віку на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи чоловікам за умови наявності не менше половини необхідного пільгового стажу - 6 років 3 місяці, жінкам - на 1 рік за кожні 2 роки такої роботи за умови наявності не менше половини необхідного пільгового стажу - 5 років). Відповідно до наданих позивачем документів та відповідно до зазначених вище положень закону позиває має право на пенсію на пільгових умовах. У 2020 році року позивач повторно звернулась до Центрально-Міського відділу обслуговування громадян (сервісний центр) управління обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області з заявою про призначення пенсії. Листом від 08.01.2020 року позивачу повідомлено про відмову у призначенні пенсії, посилаючись на набуття нею права на пенсію у 53 роки. Відповідач посилається на ст. 114 Закону України від 09.07.2003 року №1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та наголошує, що на пільгових умовах пенсія за віком призначається: працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у жінок з них не менше 10 років на зазначених роботах, але все одно зазначає .,а необхідності досягнення 53 років. Працівникам, які не мають стажу роботи з шкідливими і важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім цього пункту відповідного страхового стажу пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 цього Закону: чоловікам - на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи; жінкам -на 1 рік за кожні 2 роки такої роботи. З відмовою призначити пенсію позивач не погоджується, оскільки, відповідно до документів, відомостей, які надані відповідачу, довідок, що є в матеріалах пенсійної справи, трудової книжки, позивач набув необхідний стаж та досяг необхідного віку, що є підставою для призначення пенсії. За таких обставин, позивач просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11.02.2020 року відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду в порядку спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін з 12.03.2020 року.
Сторони належним чином повідомлені про розгляд справи Дніпропетровським окружним адміністративним судом, що підтверджується доказами, що містяться в матеріалах справи.
27.02.2020 року від Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області надійшов відзив на адміністративний позов, в обґрунтування якого зазначено, що 11.01.2020 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (в 51 рік) було подано до управління, заяву про призначення пенсії та пакет документів для призначення пільгової пенсії за віком за Списком №2 (на момент подання заяви даний вид пенсії передбачено пунктом 2 частини 2 статті 114 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»). Згідно з наданими документами загальний стаж позивача складає 35 р., 1 міс. 21 днів., стаж зараховано по 26.02.2019 року. Відповідно до записів у трудовій книжці позивача, посади які б можливо було зарахувати до пільгового стажу за Списком №2 відсутні. Однак, є посада, яка при наявності відповідних доказів або уточнюючих довідок, можливо було б зарахувати до пільгового стажу за Списком №2, а саме з 27.01.1987 року по 01.08.1997 року на посаді обробника виробів із деревини у ВАТ ''Криворізький меблевий комбінат "Мрія". При цьому основними умовами зарахування періоду роботи до роботи, яка дає право на пенсію на пільгових умовах за Списком №1 та № 2 є передовсім: наявність професії і виробництва у Списках, чинних на період роботи особи, зайнятість на роботах із шкідливими і важкими умовами праці повний робочий день та наявність атестації робочого місця після 21.08.1992 року . Відсутність хоча б однієї з цих умов не дає права працівникові на пенсію за віком на пільгових умовах. До 31.12.1991 року посада обробника виробів із деревини не була передбачена за Списком №2, а з 01.01.1992 року обов`язковою умовою для зарахування даного стажу до пільгового за Списком №2 є застосування лакофарбових матеріалів, що містять, шкідливі речовини не нижче 3 класу небезпеки. Відповідно до п. п. 3, 4, 4.1 Порядку застосування Списків №1 і №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 року №383 підставою для зарахування до пільгового стажу відповідного періоду роботи після 21.08.1992 року є результати атестації. Якщо з 21.08.1992 року атестація не проводилась або право не підтвердилось, то до пільгового стажу зараховується лише періоди роботи до 21.08.1992 року. Проте, відомості про атестацію посади позивача, у трудовій книжці, відсутні. Таким чином, зарахувати до пільгового стажу за Списком №2 періоду роботи з 27.01.1987 року по 01.08.1997 року, лише на підставі записів в трудовій книжці, не має підстав, так як не має записів, що позивач працював обробником виробів із деревини із застосування лакофарбових матеріалів, що містять, шкідливі речовини не нижче 3 класу небезпеки та про проведення атестації посади з 21.01.1992 року. У зв`язку з відсутністю відповідних записів у трудовій книжці позивача, підтвердження трудового стажу встановлюється Кабінетом Міністрів України, а саме п. 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою КМУ від 12.08.1993 року №637 (надалі - Порядок) відповідно до якого при відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У разі відсутності правонаступника підтвердження періодів роботи, що зараховуються до пільгового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах, здійснюється в порядку, визначеному ПФУ (постанова правління ПФУ від 10.11.2006 року №18-1) відповідними комісіями, що утворені при Головних управліннях. Комісії створюються при Головних управліннях Пенсійного фонду України до складу яких обов`язково включаються представники органів соціального захисту населення, органів Пенсійного фонду України, Державної інспекції з питань праці. Згідно довідки з ЄДРПОУ ВАТ "Криворізький меблевий комбінат "Мрія" припинило свою діяльність. Позивачем було подано, заяву про підтвердження стажу роботи до комісії до Центрально-Міського відділу обслуговування громадян (сервісний центр) Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, яку 11.01.2020 року було перенаправлено до Комісії для розгляду питання щодо можливості зарахування періодів роботи до пільгового стажу за Списком №2. Листом від 21.01.2020 року №970/03-17/22, Головне управління, повідомило позивача про направлення документів на розгляд до Комісії та про призначення пенсії з дати набуття права на пенсію після отримання рішення Комісії. Враховуючи вищезазначене, період роботи який можливо зарахувати до пільгового стажу за Списком №2 знаходиться на розгляді в Комісії при Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області. Крім того, у позивача відсутній необхідний вік для призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 (відповідно до ст. 114 ЗУ "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування") враховуючи наступне. З 01.01.2004 року набув чинності Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-ІV від 09.07.2003 року. Пунктом 2 частини 2 статті 114 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачено право на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2 однією із умов якої є наявність певного віку, у випадку з позивачем ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) при наявності пільгового стажу не менше 10 років та досягнення віку - 53 роки. На момент звернення позивача з заявою про призначення пенсії, вік ОСОБА_1 був 51 рік, тобто є недостатнім для призначення даного виду пенсії. Вказана норма Закону (ст. 114 ЗУ "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування") не визнана неконституційною і діє з 01.01.2018 року. Позивач, в мотивувальній частині позовну, в обґрунтування права на пенсію за Списком №2 з 11.01.2020 року, зазначає норму закону яка є не діючою, а саме ст. 13 ЗУ "Про пенсійне забезпечення", оскільки з 01.01.2018 року пенсія за віком на пільгових умовах за Списком №2 призначається відповідно до ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкова державне пенсійне страхування" та на умовах зазначених у даній статті Закону. З огляду на викладене, відповідач просив відмовити в задоволенні позовних вимог.
Згідно з ч. ч. 5, 8 ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. При розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.
Судом встановлено, що 11.01.2020 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2.
Листом від 08.01.2020 року № 8151/В-06 їй було надано роз`яснення щодо умов призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2, зокрема щодо віку, з якого особа набуває таке право та порядку підтвердження наявного пільгового стажу, зокрема комісією з питань підтвердження стажу роботи на посадах, що надають право на призначення пенсії за віком.
Листом від 21.01.2020 року № 970/03-1722 позивачу було відмовлено в призначенні пенсії за віком.
Вважаючи, що має право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах позивач звернулась до суду за захистом своїх прав.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Застосування Списку №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію на пільгових умовах відповідно до п. «б» ст.13 та ст.100 Закону України «Про пенсійне забезпечення», регулюється Порядком, затвердженим наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 року №383.
Згідно з цим Порядком під час визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що були чинними на період роботи особи. При цьому до пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.1992 року (п.3 Порядку).
Під повним робочим днем слід вважати виконання робіт в умовах, передбачених Списком, не менш як 80% робочого часу, встановленого для працівників цього виробництва, професій чи посади, з урахуванням підготовчих, допоміжних, поточних ремонтних робіт, пов`язаних з виконанням певних трудових обов`язків (п.2 Порядку).
Відповідно до Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.1992 року № 442 пенсії за віком на пільгових умовах призначаються за результатами атестації робочих місць, яка також надає інші пільги і компенсації, передбачені законодавством, а саме надбавка за роботу в зазначених умовах, право на скорочений робочий день, додаткову відпустку й одержання лікувально-профілактичного лікування. Атестація повинна проводитися на підприємстві не рідше одного разу на п`ять років. Відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства, організації. Контроль за проведенням атестації, правильністю застосування Списків покладено на Державну експертизу умов праці.
Основна мета атестації, як випливає із зазначених нормативних актів, полягає у регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації права на здорові й безпечні умови праці, пільгове забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.
Згідно з пунктом 4 Порядку проведення атестації та підпункту 1.5 пункту 1 Методичних рекомендацій періодичність проведення атестації робочих місць, затвердженими постановою Міністерства праці України від 1 вересня 1992 року № 41 (далі - Методичні рекомендації) визначається безпосередньо колективним договором підприємства і проводиться не рідше одного разу на 5 років.
Результати атестації використовуються при встановленні пенсій за віком на пільгових умовах, пільг і компенсацій за рахунок підприємств та організацій, обґрунтуванні пропозицій про внесення змін і доповнень до списків № 1 і 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, що дають право на пільгове пенсійне забезпечення, а також для розробки заходів щодо поліпшення умов праці та оздоровлення працюючих.
У пункті 4.2 зазначеного Порядку застосування списків йдеться про те, що результати атестації (як вперше проведеної, так і чергової) застосовуються при обчисленні стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, впродовж 5 років після затвердження її результатів, за умови, якщо впродовж цього часу на даному підприємстві не змінювались докорінно умови і характер праці (виробництво, робота, робоче місце), що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. У разі докорінної зміни умов і характеру праці для підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах має бути проведена позачергова атестація.
Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що своєчасно проведена атестація робочих місць за умовами праці є одним із заходів соціального захисту працівників, який має сприяти реалізації прав на здорові й безпечні умови праці, пільгове пенсійне забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.
Атестація має проводитися у передбачені пунктом 4 Порядку проведення атестації строки, а відповідальність за своєчасність та якість її проведення покладається на керівника підприємства, організації.
Якщо чергова атестація була проведена з порушенням передбачених пунктом 4 Порядку проведення атестації строків, а працівник до її проведення виконував роботу, яка дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, цей період його роботи має бути зарахований до пільгового стажу за результатами попередньої атестації.
Як вбачається з матеріалів справи, згідно наказу від 03.05.1994 року № 153 «Про заходи атестації робочих місць за умовами праці» було затверджено, що професія «обробники виробів із деревини» відноситься до Списку № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників з шкідливими та тяжкими умовами праці, зайнятість на яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, розділ ХХІ, підр. 6.
Згідно з статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Постановою Кабінету Міністрів України № 637 від 12 серпня 1993 року затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.
Так, пунктами 1, 2 постанови Кабінету Міністрів України № 637 від 12 серпня 1993 року «Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній» (далі - Порядок № 637), встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.
Пунктом 3 зазначеного Порядку передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
За відсутності зазначених у цьому пункті документів для підтвердження трудового стажу приймаються членські квитки профспілок. При цьому підтверджуються періоди роботи лише за той час, за який є відмітки про сплату членських внесків.
Аналіз наведених правових положень свідчить про те, що основним документом, який підтверджує стаж роботи є трудова книжка.
Трудовою книжкою позивача НОМЕР_1 підтверджено, що з 27.01.1987 року по 01.08.1997 року вона працювала на ВАТ "Криворізький меблевий комбінат "Мрія" на посаді «обробника виробів із деревини».
У зв`язку з ліквідацією підприємства позивач об`єктивно позбавлена можливості надати уточнюючу довідку, що підтверджувала зайнятість на вказаній роботі протягом повного робочу часу. Поряд із цим в архівній довідці від 15.08.2015 року № 953/24-02/3 зазначено, що в наказах з особового складу відсутній накази про роботу з неповним робочим днем, надання відпустки без збереження заробітної плати.
Крім того, не зарахування судом спірного стажу позивача буде суперечити принципу правової визначеності, оскільки в п.3.1. Рішення Конституційного Суду України (Справа N1-25/2010 від 29 червня 2010 року) зазначено, що одним із елементів верховенства права є принцип правової визначеності, у якому стверджується, що обмеження основних прав людини та громадянина і втілення цих обмежень на практиці допустиме лише за умови забезпечення передбачуваності застосування правових норм, встановлюваних такими обмеженнями. Тобто обмеження будь-якого права повинне базуватися на критеріях, які дадуть змогу особі відокремлювати правомірну поведінку від протиправної, передбачати юридичні наслідки своєї поведінки.
Частиною другою статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.
Закон України «Про судоустрій і статус суддів» встановлює, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.
Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.
За таких обставин, суд вважає за можливе зарахувати період роботи ОСОБА_1 з 27.01.1987 року по 01.08.1997 року на ВАТ "Криворізький меблевий комбінат "Мрія" на посаді «обробника виробів із деревини» до пільгового стажу за Списком № 2.
Таким чином, пільговий стаж, що надає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2 становить 10 років 6 місяців 5 днів.
Відповідно до пункту «б» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.
При цьому, рішенням Конституційного Суду України № 1-р/2020 від 23 січня 2020 року, яким визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними) статтю 13, частину другу статті 14, пункти «б» - «г» статті 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 5 листопада 1991 року № 1788-XII зі змінами, внесеними Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 2 березня 2015 року № 213-VIII.
Відповідно до п. 3 Рішення Конституційного Суду України № 1-р/2020 від 23 січня 2020 року пункт «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 5 листопада 1991 року № 1788-XII підлягає застосуванню в такій редакції: «На пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: б) працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць:
чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах; жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.
Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого статтею 12 цього Закону, на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи чоловікам і за кожні 2 роки такої роботи - жінкам.
Стаття 13, частина друга статті 14, пункти «б» - «г» статті 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 5 листопада 1991 року N 1788-XII зі змінами, внесеними Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 2 березня 2015 року № 213-VIII, визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.
Проте дане рішення Конституційного Суду України не може буди застосовано до правовідносин у даній справі, оскільки позивач звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області 11.01.2020 року, рішення про відмову у призначенні пенсії було винесено 21.01.2020 року, тобто до винесення Конституційним Судом України відповідного рішення.
За таких обставин, суд вважає, що підстави вважати дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови призначити та виплачувати ОСОБА_1 пенсію на пільгових умовах за Списком №2 неправомірними - відсутні.
При цьому суд звертає увагу позивача, що вона не позбавлена права повторно звернутись до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах з урахуванням Рішення Конституційного Суду України № 1-р/2020 від 23 січня 2020 року та висновків суду у даній справі.
З огляду на викладені вище обставини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є такими, що підлягають частковому задоволенню.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд керується вимогами частини третьої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, згідно з якими при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.
Як вбачається з матеріалів справи, позивачем при зверненні до суду понесені судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору за подання позовної заяви до суду в розмірі 840,80 грн., що підтверджується відповідною квитанцією.
Отже, враховуючи часткове задоволення позовних вимог, сплачений позивачем судовий збір за подачу позовної заяви до суду підлягає стягненню з Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області за рахунок бюджетних асигнувань в сумі 420,40 грн. (50%).
На підставі викладеного та, керуючись приписами ст.ст. 8, 9, 10, 19, 72-77, 90, 139, 241-246, 250, 255, 257, 258, 262, 263 КАС України, -
Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.
В задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.В. Серьогіна