Справа № 420/971/20
Суддя: Іванов Е.А.
Дата ухвалення: 2020-04-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2020 року м. Одеса справа № 420/971/20

Одеський окружний адміністративний суд у складі судді Іванова Е.А., розглянувши у порядку письмового провадження в приміщенні суду в м. Одесі адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ІНЖПРОМБУД» до Державної податкової служби України, Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправним та скасування рішень та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ІНЖПРОМБУД» до Державної податкової служби України (відповідач 1), Головного управління ДПС в Одеській області (відповідач 2) про визнання протиправними та скасування рішень Комісії, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації, Головного управління ДФС в Одеській області від 30 серпня 2019 року № 1263256/42648260, від 06 вересня 2019 року № 1271217/42648260, від 06 вересня 2019 року № 1271215/42648260 про відмову у реєстрації податкових накладних №36 від 24.07.2019 року, №31 від 17.07.2019 року та №39 від 26.06.2019 року; зобов`язання відповідача 1 зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну №36 від 24.07.2019 року, №31 від 17.07.2019 року та №39 від 26.06.2019 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що ним у встановленому законодавством порядку складено та направлено до контролюючого органу податкові накладні (далі ПН) №36 від 24.07.2019 року, №39 від 26.06.2019 року та №31 від 17.07.2019 року, реєстрацію яких було необґрунтовано зупинено. Підставою для зупинення було зазначено відповідність податкових накладних пункту пп. 1.6 п. 1«Критеріїв ризиковості платника податку» та запропоновано надати пояснення та/або копії документів, достатніх для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної.

На підтвердження правомірності та реальності господарських операцій, відображених у податкових накладних №36 від 24.07.2019 року, №39 від 26.06.2019 року та №31 від 17.07.2019 року, позивачем направлено до центрального рівня ДПС України пояснення та первинні документи. Однак Комісією регіонального рівня прийнято рішення №1263256/42648260 від 30.08.2019 року (ПН №36), №1271215/42648260 від 26.06.2019 року (ПН №39) та №1271217/42648260 від 06.09.2019 року (ПН №31) про відмову у реєстрації зазначених ПН з підстав не надання платником податків всіх необхідних копій документів.

Вищезазначені рішення позивач вважає незаконними, необґрунтованими, та такими, що не містять конкретної інформації щодо причин та підстав для їх прийняття.

Представник Головного управління Державної податкової служби в Одеській області, надав до суду письмовий відзив, який мотивований тим що, Комісією ДФС України прийнято рішення №1263256/42648260 від 30.08.2019 року (ПН №36), №1271215/42648260 від 26.06.2019 року (ПН №39) та №1271217/42648260 від 06.09.2019 року (ПН №31), якими позивачу відмовлено у реєстрації податкових накладних №36 від 24.07.2019 року, №39 від 26.06.2019 року та №31 від 17.07.2019 року, є правомірними та законними, оскільки позивачем не надано всіх необхідних копій документів.

Державною податковою службою України відзиву на позову заяву до суду не надавалось.

Ухвалою суду від 12.02.2020 року відкрито провадження у справі та вирішено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Судом у справі встановлено наступне.

З метою здійснення власної господарської діяльності, 22.04.2019 року року ТОВ «ІНЖПРОМБУД» (продавець) та ТОВ «БІЛДІНГ ВІКТОРІ» (покупець) укладено договір купівлі-продажу №22/04-19. Згідно до якого продавець зобов`язується протягом дії даного договору передати Покупцеві товар електротехнічні матеріали окремими партіями, а Покупець зобов`язується прийняти товар і оплатити його на умовах, установлених даним Договором. При цьому з п.9.1 Договору вбачається, що він набуває чинності з моменту його укладення Сторонами і діє до 31 грудня 2019 року, а в частині розрахунків до повного виконання Сторонами зобов`язань (а.с.30-33).

На виконання умов вищезазначеного договору купівлі-продажу №22/04-19 від 22.04.2019 року позивач виконав свої зобов`язання на підтвердження чого позивач надав видаткові накладні №26 від 24.07.2019 року, №18 від 27.06.2019 року, №24 від 17.07.2019 року до Договору купівлі-продажу №22/04-19 від 22.04.2019 року (згідно яких на адресу покупця поставляється товар: Терморегулятори, нагрівальний мат, кабелі, центральна панель на суми всього з ПДВ: 21 000 грн. (ВН №26), 32 000 грн. (ВН №18), 57 000 грн. (ВН №24)), а замовник в свою чергу прийняв вказаний товар від продавця та оплатив їх у повному обсязі, що підтверджується платіжними дорученнями №593 від 24.07.2019 року на суму 21 000 грн., №545 від 26.06.2019 року на суму 32 000 грн., №564 від 17.07.2019 року на суму 57 000 грн.

За результатами фінансово-господарської діяльності ТОВ «ІНЖПРОМБУД», виписало на покупця ТОВ «БІЛДІНГ ВІКТОРІ» податкові накладні №36 від 24.07.2019 року (а.с.24-25), №39 від 26.06.2019 року (а.с.38-39) та №31 від 17.07.2019 року (а.с.48-49) та подало їх 15.08.2019 року (ПН №36, 31) та 15.07.2019 року (ПН №39) на реєстрацію в Єдиному державному реєстрі податкових накладних.

Вищезазначені податкові накладні №36 від 24.07.2019 року, №39 від 26.06.2019 року та №31 від 17.07.2019 року згідно квитанцій від 15.08.2019 року (ПН №36, 31), 15.07.2019 року (ПН №39) були доставлені до Державної фіскальної служби України, але їх реєстрації зупинено з посиланням на п. 201.16 ст. 201 Податкового кодексу України (а.с.26, 40, 50).

В квитанціях податковим органом зазначено, що податкові накладні №36 від 24.07.2019 року, №39 від 26.06.2019 року та №31 від 17.07.2019 року відповідають вимогам пп.1.6 п.1 «Критеріїв ризиковості платника податку». Також даними квитанціями запропоновано Товариству з обмеженою відповідальністю «ІНЖПРОМБУД» надати пояснення та/або копії документів, достатні для прийняття рішення про реєстрацію ПН/РК в ЄРПН.

29.08.2019 року (щодо ПН №36), 04.09.2019 року (щодо ПН №№39, 31) (а.с.27, 41, 51) на виконання пп.201.16.2 п.201.16 ст.201 ПК України, позивач направив до Головного управління ДФС в Одеській області повідомлення про подання пояснень та копій документів щодо податкових накладних які зупинені, а саме: договір купівлі-продажу №22/04-19 від 22.04.2019 року (а.с.30-33); видаткові накладні №26 від 24.07.2019 року, №18 від 27.06.2019 року, №24 від 17.07.2019 року до Договору купівлі-продажу №22/04-19 від 22.04.2019 року (а.с.34, 44, 54); платіжні доручення №593 від 24.07.2019 року, №545 від 26.06.2019 року, №564 від 17.07.2019 року (а.с.35, 45, 55).

29.08.2019 року (щодо ПН №36), 04.09.2019 року (щодо ПН №№39,31) відповідно до квитанцій №2 Головним управлінням ДФС в Одеській області, Північним управлінням у м. Одесі, Малиновською Державною податковою інспекцією повідомлення щодо подачі документів на підтвердження реальності здійснення операцій по відмовленим ПН/РК прийнято (а.с.29, 43, 53).

За результатами розгляду пояснень та документів наданих позивачем, Комісію, яка приймає рішення про реєстрацію або відмову в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, були прийняті рішення:

№1263256/42648260 від 30.08.2019 року про відмову у реєстрації податкової накладної №36 від 24.07.2019 року в Єдиному реєстрі податкових накладних (а.с.36-37);

№1271215/42648260 від 06.09.2019 року про відмову у реєстрації податкової накладної №39 від 26.06.2019 року в Єдиному реєстрі податкових накладних (а.с.46-47);

№1271217/426482/60 від 06.09.2019 року про відмову у реєстрації податкової накладної №31 від 17.07.2019 року в Єдиному реєстрі податкових накладних (а.с.56-57).

В усіх випадках, підставою для відмови в реєстрації було зазначено, що платником податку не надані копії документів:

первинні документи щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складські документи (інвентаризаційні описи), у тому числі рахунки-фактури/інвойси, акти приймання-передачі товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм та галузевої специфіки, накладні (документи, які не надано, підкреслити);

розрахункові документи, банківські виписки з особових рахунків.

При цьому суд зазначає, що в рішеннях, не зазначено які саме документи не були надані.

Дослідивши письмові докази та оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні доказів, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Спеціальним законом з питань оподаткування є Податковий кодекс України, котрим встановлено порядок погашення зобов`язань юридичних або фізичних осіб перед бюджетами та державними цільовими фондами з податків і зборів (обов`язкових платежів), нарахування і сплати пені та штрафних санкцій, що застосовуються до платників податків, визначені заходи, які вживаються контролюючим органом з метою погашення платниками податків податкового боргу.

Згідно з підпунктами а, б пункту 185.1 статті 185 Податкового кодексу України, об`єктом оподаткування податком на додану вартість є операції платників податку з постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з безоплатної передачі та з передачі права власності на об`єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об`єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю; постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу;

Датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг згідно приписів норми пункту 187.1 статті 187 Податкового кодексу України вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку; б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

База оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної вартості з урахуванням загальнодержавних податків та зборів (пункт 188.1 статті 188 Податкового кодексу України).

Пунктом 201.10 статті 201 Податкового кодексу України передбачено, що при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Відповідно до п.201.16 ст.201 Податкового кодексу України реєстрація податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних може бути зупинена в порядку та на підставах, визначених Кабінетом Міністрів України.

Механізм зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних визначено Порядком зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018р. №117 (зі змінами та доповненнями), відповідно до п.14 якого перелік документів, необхідних для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі, включає в себе: договори, зокрема зовнішньоекономічні контракти, з додатками до них; договори, довіреності, акти керівного органу платника податку, якими оформлені повноваження осіб, які одержують продукцію в інтересах платника податку для здійснення операції; первинні документи щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складські документи (інвентаризаційні описи), у тому числі рахунки-фактури/інвойси, акти приймання-передачі товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм та галузевої специфіки, накладні; розрахункові документи та/або банківські виписки з особових рахунків; документи щодо підтвердження відповідності продукції (декларації про відповідність, паспорти якості, сертифікати відповідності), наявність яких передбачена договором та/або законодавством.

Згідно з п.п.15,16 Порядку зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018р. №117 письмові пояснення та копії документів, зазначених у пункті 14 цього Порядку, платник податку має право подати до контролюючого органу протягом 365 календарних днів, що настають за датою виникнення податкового зобов`язання, відображеного у податковій накладній / розрахунку коригування.

Письмові пояснення та копії документів, зазначених у пункті 14 цього Порядку, платник податку подає до ДФС в електронній формі засобами електронного зв`язку, визначеними ДФС, з урахуванням вимог Законів України "Про електронний цифровий підпис", "Про електронні документи та електронний документообіг" та Порядку обміну електронними документами з контролюючими органами, затвердженого в установленому порядку.

Пунктами 18, 20, 21 Порядку зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018р. №117 передбачено, що письмові пояснення та копії документів, подані платником податку до контролюючого органу відповідно до пункту 15 цього Порядку, розглядаються комісіями контролюючих органів.

Зазначені комісії приймають рішення про: реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі; відмову у реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі.

Підставами для прийняття комісіями контролюючих органів рішення про відмову в реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування є: ненадання платником податку письмових пояснень стосовно підтвердження інформації, зазначеної у податковій накладній / розрахунку коригування, реєстрацію яких зупинено; ненадання платником податку копій документів відповідно до підпункту 4 пункту 13 цього Порядку; надання платником податку копій документів, які складені з порушенням законодавства.

Зокрема, як встановлено судом, та вбачається з наявних у матеріалах справи документів, за результатами розгляду податкових накладних №36 від 24.07.2019 року, №39 від 26.06.2019 року та №31 від 17.07.2019 року контролюючим органом Товариству з обмеженою відповідальністю ІНЖПРОМБУД надіслано Квитанції щодо зупинення реєстрації податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних, у яких зазначено, що ПН/РК відповідає вимогам п.п.1.6 п.1 Критеріїв ризиковості платника податку. У зв`язку з чим, платнику податків запропоновано надати пояснення та/або копії документів, котрі достатні для прийняття контролюючим органом рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Також суд зазначає, що Товариством з обмеженою відповідальністю ІНЖПРОМБУД на адресу контролюючого органу направлено Повідомлення про подання пояснень та копій документів щодо податкових накладних/розрахунків коригування, реєстрацію яких зупинено від 29.08.2019 року (щодо ПН №36) та 04.09.2019 року (щодо ПН №№39, 31), до яких додано документи на підтвердження реальності здійснення господарської діяльності.

Також, на підтвердження реальності виконання Товариством з обмеженою відповідальністю ІНЖПРОМБУД умов Договору №22/04-19 від 22.04.2019року у межах фінансово-господарських правовідносин з Товариством з обмеженою відповідальністю «БІЛДІНГ ВІКТОРІ», платником податку до контролюючого органу надавалися належним чином засвідчені копії: Договору купівлі-продажу №22/04-19 від 22.04.2019 року; видаткові накладні №26 від 24.07.2019 року, №18 від 27.06.2019 року, №24 від 17.07.2019 року до Договору купівлі-продажу №22/04-19 від 22.04.2019 року; платіжні доручення №593 від 24.07.2019 року, №545 від 26.06.2019 року, №564 від 17.07.2019 року.

Таким чином, з урахуванням вищевикладеного, судом встановлено, що на виконання вимог ч.2 ст.7 КАС України, суб`єктами владних повноважень не доведено правомірності винесення спірних Рішень Комісії, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації Головного управління ДФС в Одеській області від 30.08.2019 року №1263256/42648260 та від 06.09.2019 року №1271215/42648260, №1271217/426482/60 про відмову у реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних №36 від 24.07.2019 року, №39 від 26.06.2019 року та №31 від 17.07.2019 року, адже як слідує із системного аналізу змісту таких відмов суб`єктом владних повноважень здійснено їх суто формально.

Крім того, судом встановлено, що контролюючим органом сформовано висновок про відповідність податкових накладних вимогам п.п.1.6 п.1 Критеріїв ризиковості платника податку. Водночас, як встановлено судом, контролюючим органом порушено положення підпункту 201.16.1 пункту 201.16 статті 201 Податкового кодексу України, оскільки у Квитанції про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування кількісних і вартісних показників до податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних не окреслено чітких критеріїв, достатніх для зупинення реєстрації податкових накладних.

Так, пунктом 1.6 Критеріїв ризиковості платника податку передбачено, що комісії головних управлінь ДФС в областях, м. Києві та Офісу великих платників податків ДФС можуть розглядати питання щодо встановлення ризиковості платника податків, а саме: платник податку зареєстрований (перереєстрований) за адресою, що знаходиться на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях і тимчасово окупованій території, в розумінні Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України"; платник податку зареєстрований платником ПДВ менше трьох місяців; платник податку - юридична особа, який не має відкритих рахунків у банківських установах, крім рахунків в органах Державної казначейської служби України (крім бюджетних установ); платник податку, посадова особа та/або засновник якого був посадовою особою та/або засновником суб`єкта господарювання, якого ліквідовано за процедурою банкрутства протягом останніх трьох років; платником податку не подано контролюючому органу податкову звітність з податку на додану вартість за два останні звітні періоди всупереч нормам підпункту 16.1.3 пункту 16.1 статті 16 та абзацу першого пункту 49.2 і пункту 49.18 статті 49 Податкового кодексу України; платником податку на прибуток не подано контролюючому органу фінансову звітність за останній звітний період всупереч нормам підпункту 16.1.3 пункту 16.1 статті 16 та пункту 46.2статті 46 Податкового кодексу України (далі - Кодекс); наявна податкова інформація, що свідчить про наявність ознак здійснення ризикових операцій платником.

Отже, з урахуванням вищевикладеного, судом встановлено, що рішення Комісії повинно містити чітку підставу для відмови в реєстрації податкової накладної, оскільки загальними вимогами, які висуваються до актів індивідуальної дії, як акта правозастосування, є його обґрунтованість та вмотивованість, тобто наведення податковим органом конкретних підстав його прийняття (фактичних і юридичних), а також переконливих і зрозумілих мотивів його прийняття.

До того ж, можливість надання платником податків вичерпного переліку документів на підтвердження правомірності формування та подання податкової накладної прямо залежить від чіткого визначення фіскальним органом конкретного виду критерію ризиковості платника податку. Вживання податковим органом загального посилання на п.п.1.6 п.1 Критеріїв ризиковості платника податку, без наведення відповідного підпункту, є неконкретизованим та призводить до необґрунтованого обмеження права платника податків бути повідомленим про необхідність надання документів за вичерпним переліком, відповідно до критерію зупинення реєстрації податкових накладних, а не будь-яких на власний розсуд.

Таким чином, невиконання податковим органом законодавчо встановлених вимог щодо змісту, форми, обґрунтованості та вмотивованості актів індивідуальної дії призводить до їх протиправності.

Відтак, беручи до уваги вищевикладене, з урахуванням дослідження наданих Товариством з обмеженою відповідальністю ІНЖПРОМБУД, та наявних у матеріалах справи первинних документів, суд дійшов висновку щодо наявності законодавчо передбачених підстав для визнання протиправними та скасування Рішень Комісії, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації, Головного управління ДФС в Одеській області від 30.08.2019 року №1263256/42648260 та від 06.09.2019 року №№1271215/42648260, 1271217/426482/60 про відмову у реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних №36 від 24.07.2019 року, №39 від 26.06.2019 року та №31 від 17.07.2019 року.

При цьому, судом відхиляються, та не приймаються до уваги посилання контролюючих органів на відсутність у платника податків первинних документів щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складських документів (інвентаризаційних описів), у тому числі рахунків-фактури/інвойсів, актів приймання-передачі товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм та галузевої специфіки, накладних; розрахункових документів, банківських виписок з особових рахунків, оскільки як встановлено судом, та зазначено вище, з метою підтвердження реальності виконання Товариством з обмеженою відповідальністю ІНЖПРОМБУД умов Договору №22/04-19 від 22.04.2019 року, платником податку до контролюючого органу надано належним чином засвідчені копії: Договору купівлі-продажу №22/04-19 від 22.04.2019 року; видаткові накладні №26 від 24.07.2019 року, №18 від 27.06.2019 року, №24 від 17.07.2019 року до Договору купівлі-продажу №22/04-19 від 22.04.2019 року; платіжні доручення №593 від 24.07.2019 року, №545 від 26.06.2019 року, №564 від 17.07.2019 року.

Згідно з частиною 3 статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України у разі скасування нормативно-правового або індивідуального акта суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Відповідно до пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України реєстрацію податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних віднесено до обов`язків платника податків.

Натомість, наведені норми розраховані на відсутність спірних правовідносин, позаяк у випадку зупинення реєстрації податкової накладної механізм її подальшої реєстрації в ЄРПН є іншим, оскільки відповідні повноваження законодавчо покладені на комісію ДФС.

Згідно з пункту 28 Порядку зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018р. №117 податкова накладна/розрахунок коригування, реєстрацію яких зупинено, реєструється у день настання однієї із таких подій, зокрема: прийнято та набрало чинності рішення про реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі; набрання рішенням суду законної сили про реєстрацію відповідної податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі.

Механізм внесення відомостей, що містяться у податковій накладній та/або розрахунку коригування кількісних і вартісних показників до неї, до Єдиного реєстру податкових накладних визначено Порядком ведення Єдиного реєстру податкових накладних, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 29.12.2010року №1246, відповідно до пункту 19 якого податкова накладна та/або розрахунок коригування, реєстрацію яких зупинено, реєструється у день настання однієї з таких подій: прийняття в установленому порядку та набрання чинності рішенням про реєстрацію податкової накладної та/або розрахунку коригування; набрання рішенням суду законної сили про реєстрацію податкової накладної та/або розрахунку коригування (у разі надходження до ДФС відповідного рішення); неприйняття та/або відсутність реєстрації в установленому порядку рішення про реєстрацію або відмову в реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування.

Відповідно до пункту 20 Порядком ведення Єдиного реєстру податкових накладних, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 29.12.2010року №1246 у разі надходження до ДФС рішення суду про реєстрацію або скасування реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування, яке набрало законної сили, такі податкові накладні та/або розрахунки коригування реєструються після проведення перевірок, визначених пунктом 12 цього Порядку (крім абзацу десятого), або їх реєстрація скасовується. При цьому датою реєстрації або скасування реєстрації вважається день, зазначений в такому рішенні, або день набрання законної сили рішенням суду.

Отже, приписами чинного законодавства чітко зазначено про реєстрацію відповідної податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних у разі набрання законної сили рішенням суду про реєстрацію відповідної податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних.

За приписами статті 8 КАС України, суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Статтею 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Так, Європейський суд з прав людини у рішенні від 13.01.2011р. (остаточне) по справі ЧУЙКІНА ПРОТИ УКРАЇНИ (CASE OF CHUYKINA v. UKRAINE) (Заява №28924/04) констатував: Суд нагадує, що процесуальні гарантії, викладені у статті 6 Конвенції, забезпечують кожному право звертатися до суду з позовом щодо своїх цивільних прав та обов`язків. Таким чином стаття 6 Конвенції втілює право на суд, в якому право на доступ до суду, тобто право ініціювати в судах провадження з цивільних питань становить один з його аспектів (див. рішення від 21 лютого 1975року у справі Голдер проти Сполученого Королівства (Golder v. the United Kingdom), пп.28-36, Series A №18). Крім того, порушення судового провадження саме по собі не задовольняє усіх вимог пункту 1 статті 6 Конвенції. Ціль Конвенції - гарантувати права, які є практичними та ефективними, а не теоретичними або ілюзорними. Право на доступ до суду включає в себе не лише право ініціювати провадження, а й право отримати вирішення спору судом. Воно було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної держави дозволяла особі подати до суду цивільний позов без гарантії того, що справу буде вирішено остаточним рішенням в судовому провадженні. Для пункту 1 статті 6 Конвенції було б неможливо детально описувати процесуальні гарантії, які надаються сторонам у судовому процесі - провадженні, яке є справедливим, публічним та швидким, не гарантувавши сторонам того, що їхні цивільні спори будуть остаточно вирішені (див. рішення у справах Мултіплекс проти Хорватії (Multiplex v. Croatia), заява №58112/00, п.45, від 10 липня 2003року, та Кутіч проти Хорватії (Kutic v. Croatia), заява № 48778/99, п. 25, ECHR 2002-II).

Таким чином, з урахуванням того, що судом встановлено неправомірність прийняття Комісією, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації Головного управління ДФС в Одеській області оскаржуваних позивачем Рішень від 30.08.2019 року №1263256/42648260 та від 06.09.2019 року №1271215/42648260, №1271217/426482/60 про відмову у реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних №36 від 24.07.2019 року, №39 від 26.06.2019 року та №31 від 17.07.2019 року, задоволення позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю ІНЖПРОМБУД шляхом зобов`язання Державної податкової служби України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкові накладні №36 від 24.07.2019 року, №39 від 26.06.2019 року та №31 від 17.07.2019 року, та вважати вказані податкові накладні прийнятими, та зареєстрованими протягом операційного дня, коли її було надіслано платником податку Товариством з обмеженою відповідальністю ІНЖПРОМБУД, у даному випадку, є дотриманням судом гарантій на те, що спір між сторонами буде вирішено остаточно.

У п.58 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» від 10.02.2010 Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

Відповідно до ст.9 КАС України розгляд та вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч.1 ст.72 та ч.1 ст.73 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування.

Частиною 1 ст.77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Відповідно до ч. 2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Під час перевірки правомірності оскаржуваних рішень суд керується критеріями закріпленими у ст.2 КАС України, які повною мірою відображають принципи адміністративної процедури.

Відтак, беручи до уваги вищевикладене, та оцінюючи наявні в матеріалах справи письмові докази в сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю ІНЖПРОМБУД правомірні, документально підтверджені, та обґрунтовані, базуються на положеннях чинного податкового законодавства, отже підлягають задоволенню повністю.

Між тим, не є обґрунтованою, та відповідно не підлягає задоволенню вимога Товариства з обмеженою відповідальністю ІНЖПРОМБУД щодо стягнення за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС в Одеській області витрат на професійну правничу допомогу, виходячи з наступного.

Частиною 1 статті 132 КАС України передбачено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно з п.1 ч.3 ст.132 КАС України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.244 КАС України під час ухвалення рішення суд вирішує як розподілити між сторонами судові витрати.

Правові засади організації і діяльності адвокатури та здійснення адвокатської діяльності в Україні визначено Законом України Про адвокатуру та адвокатську діяльність відповідно до статті 1 якого адвокат - фізична особа, яка здійснює адвокатську діяльність на підставах та в порядку, що передбачені цим Законом; адвокатська діяльність - незалежна професійна діяльність адвоката щодо здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту; договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору; клієнт - фізична або юридична особа, держава, орган державної влади, орган місцевого самоврядування, в інтересах яких здійснюється адвокатська діяльність.

Згідно зі статтею 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Із системного аналізу положень статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України вбачається, що склад та розмір витрат на професійну правничу допомогу підлягає доказуванню в судовому процесі - сторона, яка хоче компенсувати судові витрати повинна довести та підтвердити розмір заявлених судових витрат, а інша сторона може подати заперечення щодо неспівмірності розміру таких витрат. Результат та вирішення справи безпосередньо пов`язаний із позицією, зусиллям і участю в процесі представника інтересів сторони за договором. При цьому, такі надані послуги повинні бути обґрунтованими, тобто доцільність надання такої послуги та її вплив на кінцевий результат розгляду справи, якого прагне сторона, повинно бути доведено стороною в процесі.

При цьому, розмір витрат на правничу допомогу встановлюється судом на підставі оцінки доказів щодо детального опису робіт, здійснених адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Тобто, питання розподілу судових витрат пов`язане із суддівським розсудом (дискреційні повноваження).

Згідно з ч.9 ст.139 КАС України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Поняття витрати на правову допомогу у даному контексті це витрати, пов`язані з розглядом справи, тобто кількість годин, проведених у судових засіданнях та інші витрати, пов`язані з розглядом справи в суді.

Отже, з урахуванням вищевикладеного, судом встановлено, що компенсація судових витрат здійснюється саме за участь особи, яка надавала правову допомогу, та є фахівцем у галузі права, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій, поза судовим засіданням, та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді.

В свою чергу, документами, які підтверджують витрати на правничу допомогу є: договір про надання правової допомоги, в якому повинно бути обов`язково зазначено, в якій справі здійснюється представництво прав та інтересів, розмір гонорару, та порядок його оплати. Копія свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю. Довіреність (ордер). Документ, що свідчить про оплату послуг (платіжне доручення, банківська виписка, видатковий касовий ордер). Факт здійснення оплати підтверджує призначення платежу, щоб можливо було визначити, що дані витрати відносяться саме до конкретного договору та справи, а не до будь-якої іншої.

При цьому, відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Зокрема, як встановлено судом, та вбачається з наявних у матеріалах справи документів, ОСОБА_1 , згідно Свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю серії ОД №002356 від 19.09.2018 року, має право на заняття адвокатською діяльністю.

Відповідно до наявного у матеріалах справи Договору про надання правової допомоги від 30.08.2019 року, укладеного між ОСОБА_1 (Адвокат) та Товариством з обмеженою відповідальністю ІНЖПРОМБУД (Клієнт), Адвокат зобов`язується надати Клієнту консультаційні та юридичні послуги щодо захисту інтересів останнього в органах державної влади, на підприємствах, в установах, організаціях всіх форм власності та підпорядкування, а також в органах Національної поліції України, прокуратури, слідства, судових органах та інших.

Згідно з Додатковою угодою №11 від 30.08.2019 року до Договору про надання правової допомоги від 30.08.2019 року, Клієнт доручає, а Адвокат зобов`язується надати професійну правничу допомогу, пов`язану із веденням судової справи за позовом немайнового характеру ТОВ ІНЖПРОМБУД до Державної податкової служби України, Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправними та скасування рішень про відмову в реєстрації податкових накладних та зобов`язання Державної податкової служби України зареєструвати податкові накладні, складені ТОВ ІНЖПРОМБУД на покупця ТОВ «БІЛДІНГ ВІКТОРІ». За надані послуги, визначені цією Додатковою угодою, Клієнт сплачує Адвокату грошову винагороду (гонорар) в розмірі 7500 грн. Гонорар в розмірі, визначеному пунктом 5 цієї Додаткової угоди, сплачується Клієнтом Адвокату одночасно з підписанням цієї Додаткової угоди, на підтвердження чого, а також своїх зобов`язань сторони підписують цю Додаткову угоду.

Водночас, судом встановлено, що ТОВ ІНЖПРОМБУД до матеріалів справи не додано документа, що свідчить про оплату послуг щодо надання правової допомоги (платіжного доручення, банківської виписки, видаткового касового ордера), а також розрахунку таких витрат.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі Двойних проти України (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі Гімайдуліна і інші проти України (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі East/West Alliance Limited проти України, від 26 лютого 2015 року у справі Баришевський проти України (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

Таким чином, беручи до уваги вищевикладене, а також те, що наданими до суду документами обґрунтованість та фактичний обсяг витрат на правничу допомогу у конкретній адміністративній справі належними та допустимими доказами не підтверджено, суд дійшов висновку щодо відсутності законодавчо передбачених підстав для компенсації витрат позивача на правову допомогу.

Також як вбачається з прохальної частини адміністративного позову позивач просить суд стягнути з Головного управління ДПС в Одеській області на користь товариства з обмеженою відповідальністю «ІНЖПРОМБУД» судові витрати у розмірі 6306, 00 грн.

Разом з тим, позивачем до позовної заяви додано платіжне доручення №1062 від 06.02.2020 року про сплату судового збору за подання адміністративного позову на суму 6306,00 грн. (а.с.61).

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи наявність підстав для задоволення позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «ІНЖПРОМБУД» та враховуючи сплату позивачем судового збору у розмірі 6306,00 грн., суд вважає за необхідне задовольнити вимогу позивача та стягнути на його користь суму сплаченого ним судового збору у розмірі 6306,00 грн. з Головного управління ДПС в Одеській області, оскільки саме його рішеннями були порушенні права та інтереси позивача.

Керуючись вимогами ст.ст. 2, 6-11, 77, 180, 192-194, 205, 241-246, 251, 255, 295 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю ІНЖПРОМБУД до Державної податкової служби України, Головного управління ДПС в Одеській області - задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати Рішення Комісії, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації Головного управління ДФС в Одеській області, про відмову в реєстрації податкових накладних виписаних на отримувача (покупця) Товариство з обмеженою відповідальністю «БІЛДІНГ ВІКТОРІ»:

№1263256/42648260 від 30.08.2019 року про відмову у реєстрації податкової накладної №36 від 24.07.2019 року в Єдиному реєстрі податкових накладних з загальною сумою ПДВ за основною ставкою 3500,00 грн.;

№1271215/42648260 від 06.09.2019 року про відмову у реєстрації податкової накладної №39 від 26.06.2019 року в Єдиному реєстрі податкових накладних з загальною сумою ПДВ за основною ставкою 5333,33 грн.;

№1271217/42648260 від 06.09.2019 року про відмову у реєстрації податкової накладної №31 від 17.07.2019 року в Єдиному реєстрі податкових накладних з загальною сумою ПДВ за основною ставкою 9500,00 грн.

Зобов`язати Державну податкову службу України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкові накладні, виписані на отримувача (покупця) Товариство з обмеженою відповідальністю «БІЛДІНГ ВІКТОРІ» та вважати вказані податкові накладні прийнятими та зареєстрованими протягом операційного дня, коли їх було надіслано платником податку Товариством з обмеженою відповідальністю «ІНЖПРОМБУД»:

податкову накладну №36 від 24.07.2019 року з загальною сумою ПДВ за основною ставкою 3500,00 грн.;

податкову накладну №31 від 17.07.2019 року з загальною сумою ПДВ за основною ставкою 9500,00 грн.;

податкову накладну №39 від 26.06.2019 року з загальною сумою ПДВ за основною ставкою 5333,33 грн.

Стягнути з Головного управління ДПС в Одеській області (65044, м. Одеса, вул. Семінарська 5, код 43142370) за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень на користь Товариства з обмеженою відповідальністю ІНЖПРОМБУД (65033, м. Одеса, вул. Василя Стуса, буд.2/1, код 42648260) витрати по сплаті судового збору у розмірі 6306,00 грн. сплачені за платіжним дорученням №1062 від 06.02.2020 року.

Рішення набирає законної сили відповідно до ст.255 КАС України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст.ст. 293, 295 та п. 15-5 розділу VII Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Іванов Е.А.

.