Справа № 653/4230/19
Суддя: Войтович І.І.
Дата ухвалення: 2020-04-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2020 р.м. ХерсонСправа № 653/4230/19
Херсонський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Войтовича І.І., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Державної міграційної служби України в Херсонській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

встановив:

Позивач, 26.11.2019, звернувся до Генічеського районного суду Херсонської області з вказаним адміністративним позовом, у якому просить з урахуванням поданих уточнень від 07.02.2020:

- визнати бездіяльність Управління Державної міграційної служби України в Херсонській області щодо ухилення від проставлення відмітки про отримання ОСОБА_1 посвідки на постійне проживання в Україні до належного йому паспортного документу, протиправною;

- зобов`язати Управління Державної міграційної служби України в Херсонській області проставити у належному ОСОБА_1 паспортному документі громадянина Вірменії серія НОМЕР_1 , виданого 18.07.2018, відмітку про отримання ним посвідки на постійне проживання.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що у січні 2019 року Управлінням Державної міграційної служби України в Херсонській області було прийнято рішення про скасування наданого позивачу дозволу на імміграцію в Україну, скасувавши посвідку на постійне проживання серії НОМЕР_2 від 02.05.2004 року. Дане рішення обґрунтовано відповідачем посиланням на п.1 ч.1 ст. 12 Закону України «Про імміграцію». Рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 17.05.2019, яке залишено без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 30.07.2019, адміністративний позов ОСОБА_1 було задоволено. Визнано протиправним та скасовано рішення Управління Державної міграційної служби України в Херсонській області №6501.4/495-19 від 15.01.2019 року про скасування дозволу на імміграцію в Україну, виданого ОСОБА_1 (уродженець Республіки Грузія, паспорт серії НОМЕР_3 від 23.12.1999 року). Крім цього позивач зазначає, що в паспорті громадянина Вірменії, який ним було отримано 23.12.1999 року і строк дії якого закінчився 23.12.2009, Державною міграційною службою України було проставлено відмітку про отримання ОСОБА_1 посвідки на постійне проживання в Україні. Позивач звернувся до відповідача про проставлення у новому паспорті відмітки про отримання посвідки на постійне проживання в України, але йому було відмовлено. Позивач вважає, що бездіяльність відповідача обмежує його права та позбавляє права виїзду за межі України і безперешкодного повернення до місця його і постійного проживання з сім`єю в Україні, що і стало підставою для звернення до суду з даним адміністративним позовом.

Ухвалою Генічеського районного суду Херсонської області від 28.11.2019 адміністративну справу №653/4230/19 за позовом ОСОБА_1 до Управління Державної міграційної служби України в Херсонській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії передано до Херсонського окружного адміністративного суду за підсудністю.

Відповідно до Витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.01.2020, головуючим суддею у справі №653/4230/19 визначено суддю Войтовича І.І.

Ухвалою суду від 24.01.20209 адміністративний позов було залишено без руху та встановлено строк позивачу для усунення її недоліків.

На виконання ухвали суду позивачем подано уточнену позовну заяву, відповідно до якої просить:

- визнати бездіяльність Управління Державної міграційної служби України в Херсонській області щодо ухилення від проставлення відмітки про отримання ОСОБА_1 посвідки на постійне проживання в України до належного йому паспортного документу, протиправною;

- зобов`язати відповідача проставити у належному ОСОБА_1 паспортному документі громадянина Вірменії серія НОМЕР_1 , виданого 18.07.2018 відмітку про отримання ним посвідки на постійне місце проживання в Україні.

Станом на 10.02.2020 позивач вимоги ухвали суду від 24.01.2020 виконав в повному обсязі.

Ухвалою суду від 10.02.2020, адміністративну справу №653/4230/19 за позовом ОСОБА_1 до Управління Державної міграційної служби України в Херсонській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії прийнято до провадження. Відкрито провадження в даній адміністративній справі та ухвалено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

02.03.2020, представником відповідача подано до суду відзив на адміністративний позов, відповідно до якого заперечує проти задоволення позовних вимог з підстав викладених у відзиві, зазначивши наступне. 04.10.2019 до УДМС надійшло звернення ОСОБА_1 стосовно поновлення дії посвідки на постійне проживання в Україні на підставі рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 17.05.2019 у справі №653/435/19. 28.10.2019 за вих. № Д-109/6/6501-19/6501.4/13349-19 надано позивачу роз`яснення вимог Порядку та повідомлено, що постановою Кабінету Міністрів України від 25.04.2018 № 321 «Про затвердження зразка, технічного опису бланка та Порядку оформлення, видачі, обміну, скасування, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсною та знищення посвідки на постійне проживання» затверджено порядок оформлення, видачі, обміну, скасування, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсною та знищення посвідки на постійне проживання, що додається. Таким чином, не передбачено відновлення дії посвідки на постійне проживання, яка визнана недійсною до бази даних Реєстру (інформаційна підсистема функціональний модуль «Недійсні документи» Єдина інформаційно-аналітична система управління міграційними процесами ДМС). Оформлюється посвідка на постійне проживання в Україні у формі картки, що містить безконтактний електронний носій відповідно до п.2 Порядку. Також, відповідач зазначає, що 02.12.2019 з ДМС України на адресу УДМС в Херсонській області надійшло звернення ОСОБА_1 з вимогою внести зміни до інформаційної підсистеми функціонального модуля «Недійсні документи» Єдиної інформаційно-аналітичної системи управління міграційними процесами ДМС відомості про поновлення посвідки на постійне проживання в Україні та проставлення штампу в паспортний документ. Для вжиття відповідних заходів УДМС в Херсонській області 27.12.2019 за № 6501.4/32605-19 направлено на адресу ДМС України лист з проханням відкоригувати дані, які внесені до вищевказаної підсистеми «Недійсні документи» про недійсність посвідки серії НОМЕР_2 від 02.05.2004, виданої на ім`я громадянина Вірменії ОСОБА_1 . В подальшому, 27.12.2019 за вих. № Д-13724-19/6501.4/15996-19 УДМС направлено відповідь на адресу ОСОБА_1 про результати розгляду звернення щодо відновлення дії посвідки та повідомлено, що УДМС вживаються відповідні заходи щодо внесення змін до підсистеми «Недійсні документи» про що буде додатково повідомлено заявника. Також, роз`яснено п. 54 Порядку для відновлення відмітки про видачу посвідки на постійне проживання у новий паспортний документ громадянина Вірменії, який виданий 18.07.2018 серії НОМЕР_4 в Посольстві Вірменії, необхідно звернутись до територіального підрозділу УДМС за місцем проживання та надати переклад на українську мову сторінки паспортного документа іноземця, з особистими даними, засвідчений у встановленому законодавством порядку та посвідку на постійне проживання. Крім цього, відповідач зазначає, що 12.02.2020 з інформаційної підсистеми функціонального модуля «Недійсні документи» Єдиної інформаційно - аналітичної системи управління міграційними процесами ДМС видалена інформація про недійсність посвідки на постійне проживання та УДМС направлено повідомлення від 12.02.2020 за вих. № 6501.4- 1375/65.2-20 на адресу ОСОБА_1 . Станом на 27.02.2020 ОСОБА_1 до Генічеського РВ УДМС України в Херсонській області не звертався, оригінали документів, які передбачені п. 54 Порядком не надані. Враховуючи зазначене, відповідач вважає, що ним вжито усіх відповідних заходів щодо відновлення позивачу відмітки про видачу посвідки на постійне проживання у новий паспортний документ позивача, що свідчить про відсутність бездіяльності УДМС в Херсонській області на яку посилається позивач у позові. Просить відмовити в задоволенні позову.

Розглянувши надані сторонами документи, з`ясувавши фактичні обставини справи, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду спору по суті, проаналізувавши норми законодавства які регулюють спірні відносини та їх застосування сторонами, суд дійшов наступного.

Судом встановлено, що 07.02.2019, ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Генічеського районного суду Херсонської області з позовом до Управління Державної міграційної служби України в Херсонській області, у якому просив визнати рішення Управління Державної міграційної служби України в Херсонській області без дати про скасування у відношенні ОСОБА_1 дозволу на імміграцію протиправним та скасувати його.

Позовні вимоги були обґрунтовані тим, що 02.12.1982 позивач зареєстрував шлюб із ОСОБА_2 . Від шлюбу має трьох дітей. В грудні 1988 року позивач і його сім`я переїхали на постійне місце проживання до України і стали проживати спочатку в с. Новий Труд, а з 1995 року в с. Чонгар Чонгарської сільської ради Генічеською району. З того часу він і його сім`я постійно проживає на території України і до Вірменії ніколи ніхто не виїжджав. 05.05.2004 року позивачу видали Тимчасову посвідку на проживання в Україні з безстроковим строком її дії. Наприкінці січня 2019 року Управління Державної міграційної служби України в Херсонській області прийняло рішення про скасування наданого дозволу на імміграцію в Україну, скасувавши посвідку на постійне проживання серії НОМЕР_2 від 02.05.2004 року. Своє рішення міграційна служба обґрунтувала посиланням на п.1 ч. 1 ст. 12 Закону України "Про імміграцію".

Рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 17.05.2019 у справі №653/435/19, яке залишено без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 30.07.2019, адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено. Визнано протиправним та скасовано рішення Управління Державної міграційної служби України в Херсонській області №6501.4/495-19 від 15.01.2019 року про скасування дозволу на імміграцію в Україну, виданого ОСОБА_1 (уродженець Республіки Грузія, паспорт серії НОМЕР_3 від 23.12.1999 року).

04.10.2019 до УДМС надійшло звернення ОСОБА_1 стосовно поновлення дії посвідки на постійне проживання в Україні на підставі рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 17.05.2019 у справі № 653/435/19.

28.10.2019 за вих. № Д-109/6/6501-19/6501.4/13349-19 позивачу надано роз`яснення вимог Порядку та повідомлено, що постановою Кабінету Міністрів України від 25.04.2018 № 321 «Про затвердження зразка, технічного опису бланка та Порядку оформлення, видачі, обміну, скасування, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсною та знищення посвідки на постійне проживання» затверджено порядок оформлення, видачі, обміну, скасування, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсною та знищення посвідки на постійне проживання, що додається. Таким чином, не передбачено відновлення дії посвідки на постійне проживання, яка визнана недійсною до бази даних Реєстру (інформаційна підсистема функціональний модуль «Недійсні документи» Єдина інформаційно-аналітична система управління міграційними процесами ДМС). Оформлюється посвідка на постійне проживання в Україні у формі картки, що містить безконтактний електронний носій відповідно до п.2 Порядку.

Не погоджуючись з наданою відповіддю позивач, 26.11.2019, звернувся до суду з вказаним адміністративним позовом, у якому просить визнати бездіяльність Управління Державної міграційної служби України в Херсонській області щодо ухилення від проставлення відмітки про отримання ним посвідки на постійне проживання в України до нового паспортного документу, протиправною та зобов`язати ці дії вчинити на виконання рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 17.05.2019 у справі №653/435/19.

Спірними правовідносинами в даній справі, на думку позивача, є бездіяльність відповідача щодо не проставлення відмітки про отримання ОСОБА_1 посвідки на постійне проживання в України до належного йому паспортного документа громадянина Вірменії серія НОМЕР_1 , на виконання рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 17.05.2019 у справі №653/435/19.

Вважаючи протиправною бездіяльність відповідача у непроставленні відмітки про отримання посвідки на постійне проживання в Україні до його паспортного документа, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, які виникли між сторонами у даному спорі, суд виходить з наступних приписів чинного законодавства.

Відповідно до статті частини першої статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом:

1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень;

2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень;

3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій;

4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії;

5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень;

6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Частиною 2 статті 5 КАС України передбачено те, що захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

В цьому контексті суд звертає увагу на те, що не залежно від способу захисту порушеного права, основними ознаками якого є те, що спосіб захисту не суперечить закону, а також забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин, судовий захист порушеного права відбувається, виключно, за наявності порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною 1 статті 8 Конституції України закріплено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Принцип верховенства права сформувався як інструмент протидії свавіллю держави, що виявляється в діях її органів як у цілому, так і окремих із них.

Верховенство права - це розуміння того, що верховна влада, держава та її посадові особи мають обмежуватися законом.

У пункті 4.1 рішення Конституційного Суду України від 02.11.2004 № 15-рп/2004 вказано, що верховенство права, будучи одним з основних принципів демократичного суспільства, передбачає судовий контроль над втручанням у право кожної людини на свободу. Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує захист гарантованих Конституцією та законами України прав і свобод людини і громадянина, прав і законних інтересів юридичних осіб, інтересів суспільства і держави.

Завданням адміністративного судочинства, згідно зі ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Водночас суд відмічає, що застосування конкретного способу захисту права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення. При цьому під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод «Право на ефективний засіб юридичного захисту» установлено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Отже, спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Європейський Суд з прав людини неодноразово у своїх рішеннях підкреслював, що предмет і мета Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод як інструменту захисту прав людини потребують такого тлумачення і застосування її положень, завдяки яким гарантовані нею права були б не теоретичними чи ілюзорними, а практичними та ефективними (п. 53 рішення у справі «Ковач проти України» від 07 лютого 2008 року, п. 59 рішення у справі «Мельниченко проти України» від 13 січня 2011 року, п. 54 рішення у справі «Швидка проти України» від 30 жовтня 2014 року).

Таким чином, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити реальне поновлення порушеного права.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 17.05.2019 у справі №653/435/19, УДМС в Херсонській області направлено 27.12.2019, на адресу ДМС України, лист за № 6501.4/32605-19 з проханням відкоригувати дані, які внесені до ІП ФМ «Недійсні документи» ЄІАС УМП про недійсність посвідки серії ХС № 043360 від 02.05.2004, виданої на ім`я громадянина Вірменії ОСОБА_1 , шляхом її видалення з вищезазначеної підсистеми «Недійсні документи».

В подальшому, 27.12.2019 за вих. № Д-13724-19/6501.4/15996-19 УДМС направлено відповідь на адресу ОСОБА_1 про результати розгляду звернення щодо відновлення дії посвідки та повідомлено, що УДМС вживаються відповідні заходи щодо внесення змін до підсистеми «Недійсні документи» про що буде додатково повідомлено заявника. Також, роз`яснено п. 54 Порядку для відновлення відмітки про видачу посвідки на постійне проживання у новий паспортний документ громадянина Вірменії, який виданий 18.07.2018 серії НОМЕР_4 в Посольстві Вірменії, необхідно звернутись до територіального підрозділу УДМС за місцем проживання та надати переклад на українську мову сторінки паспортного документа іноземця, з особистими даними, засвідчений у встановленому законодавством порядку та посвідку на постійне проживання.

12.02.2020, з інформаційної підсистеми функціонального модуля «Недійсні документи» Єдиної інформаційно - аналітичної системи управління міграційними процесами ДМС видалена інформація про недійсність посвідки на постійне проживання та УДМС направлено повідомлення від 12.02.2020 за вих. № 6501.4- 1375/65.2-20 на адресу ОСОБА_1 .

Отже, право позивача на проставлення відмітки про отримання ОСОБА_1 посвідки на постійне проживання в Україні до належного йому паспортного документа громадянина Вірменії серія НОМЕР_1 , встановлено в межах справи №653/435/19, яке набрало законної сили.

Позивачем в межах даної справи фактично оскаржується бездіяльність суб`єкта владних повноважень - відповідача, щодо не вчинення дій на виконання рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 17.05.2019 у справі №653/435/19, в частині зобов`язання відповідача, в результаті скасованого судом рішення Управління Державної міграційної служби України в Херсонській області №6501.4/495-19 від 15.01.2019 року про скасування дозволу на імміграцію в Україну, проставлення відмітки про отримання ОСОБА_1 посвідки на постійне проживання в України до належного йому паспортного документа.

Отже, той факт, що позивач вважає протиправною бездіяльністю відповідача щодо ухилення від проставлення відмітки про отримання ОСОБА_1 посвідки на постійне проживання в України до належного йому паспортного документа, не свідчить про те, що між даними сторонами виник новий спір.

Враховуючи вищевикладене, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Згідно із ст.ст.370, 372 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

У разі необхідності спосіб, строки і порядок виконання можуть бути визначені у самому судовому рішенні. Так само на відповідних суб`єктів владних повноважень можуть бути покладені обов`язки щодо забезпечення виконання рішення.

Судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання. Примусове виконання судових рішень в адміністративних справах здійснюється в порядку, встановленому законом. Процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень в адміністративних справах, вирішує суддя адміністративного суду одноособово, якщо інше не встановлено цим Кодексом.

За змістом ст.382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

За наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Судовий контроль за виконанням судових рішень в адміністративних справах здійснюється також у порядку, встановленому статтею 287 цього Кодексу, відповідно до якої учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Крім того, ст.383 КАС України встановлено, що особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду. Заяву ... може бути подано протягом десяти днів з дня, коли позивач дізнався або повинен був дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів, але не пізніше дня завершення строку пред`явлення до виконання виконавчого листа, виданого за відповідним рішенням суду.

Заява підлягає розгляду та вирішенню в порядку письмового провадження або в судовому засіданні на розсуд суду протягом десяти днів з дня її отримання. Неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені, не перешкоджає розгляду такої заяви.

За відсутності обставин протиправності відповідних рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень - відповідача та порушення ним прав, свобод, інтересів особи-позивача, суд залишає заяву без задоволення. За наявності підстав для задоволення заяви суд постановляє ухвалу в порядку, передбаченому статтею 249 цього Кодексу.

Таким чином, зазначені правові норми КАС України мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставами їх застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення в цій справі.

Наявність у КАС України спеціальних норм, спрямованих на забезпечення належного виконання судового рішення, виключає можливість застосування загального судового порядку захисту прав та інтересів стягувача шляхом подання позову.

З матеріалів справи вбачається, що оскаржувана бездіяльність відповідача є наслідком невиконання ним судового рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 17.05.2019 у справі №653/435/19, яке набрало законної сили. Цим же рішенням скасовано рішення Управління Державної міграційної служби України в Херсонській області №6501.4/495-19 від 15.01.2019 року про скасування дозволу на імміграцію в Україну, виданого ОСОБА_1 , що в подальшому для відповідача є зобов`язанням поновити посвідку на постійне проживання в України та вчинити дії щодо проставлення відмітки про отримання ОСОБА_1 посвідки на постійне проживання в України до належного йому паспортного документа.

Крім цього, суд зазначає, що відповідачем вчинялися дії щодо коригування даних в ІП ФМ "Недійсні документи" ЄІАС УМП, про внесену посвідку на постійне проживання, видану на ім`я громадянина Республіки Вірменія ОСОБА_1 , саме на виконання рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 17.05.2019 у справі №653/435/19.

Отже, предметом даного позову фактично є незгода позивача із належним виконанням рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 17.05.2019 у справі №653/435/19, в частині не проставлення відповідачем відмітки про отримання ОСОБА_1 посвідки на постійне проживання в України до належного йому паспортного документа.

Відповідно, якщо позивач вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю відповідача на виконання вищевказаного судового рішення порушувалися його права, свободи чи інтереси, то він повинен був звертатися до суду в порядку ст.383 КАС України із заявою про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності відповідача (тобто в порядку судового контролю за виконанням рішення), а не пред`являти новий адміністративний позов. Відтак, вимоги про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, які прийняті (вчинені або не вчинені) на виконання судового рішення, в окремому судовому провадженні не розглядаються.

В даному випадку розгляд питань, пов`язаних із виконанням цього рішення некомпетентним (в розумінні частини 1 статі 383 КАС України) судом шляхом розгляду нових позовних вимог (сукупність проваджень) призведе до штучного створення перешкод щодо належного судового контролю за виконанням попереднього рішення суду з аналогічного предмету та підстави позову, які були первинними для виникнення даних спірних правовідносин, та фактично створює можливість перегляду остаточного судового рішення, яке набрало чинності, лише заради повторного судового розгляду і ухвалення нового рішення у справі, що є порушенням конституційного принципу щодо обов`язковості судового рішення.

Враховуючи наведене, суд вважає, що позивачем обрано неналежний спосіб судового захисту свого права, яке він вважає порушеним, а специфіка правового регулювання правовідносин, що складається у процесі виконання судових рішень, встановлення та здійснення судового контролю за виконанням судових рішень не дозволяє суду обрати інший, належний спосіб захисту такого права.

За таких обставин у задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Враховуючи вище викладене суд дійшов до висновку про відмову у задоволенні позову та роз`яснює позивачу, що з метою ефективного захисту його прав, він має право звернутись до суду із заявою в порядку ст.383 КАС України.

Керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242- 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

В задоволенні позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення, при цьому відповідно до п.п. 15.5 п. 15 розділу VII "Перехідні положення" КАС України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції, який ухвалив відповідне рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя І.І. Войтович

кат. 102070000