Справа № 380/2146/20
Суддя: Мричко Наталія Іванівна
Дата ухвалення: 2020-04-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа № 380/2146/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 квітня 2020 року м. Львів

Львівський окружний адміністративний суд в складі головуючої судді Мричко Н.І., розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправним і скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ) звернулася до Львівського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (далі - ГУ ПФ України у Львівській області, Відповідач), в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення ГУ ПФ України у Львівській області від 04.09.2019 № 769/03.23-36 про відмову у призначенні пенсії по втраті годувальника за померлого чоловіка ОСОБА_3 ;

- зобов`язати ГУ ПФ України у Львівській області призначити з 28.08.2019 ОСОБА_1 пенсію у зв`язку з втратою годувальника за померлого чоловіка ОСОБА_3 відповідно до статті 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Ухвалою від 16.03.2020 відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Позивачка обґрунтовує позовні вимоги тим, що 28.08.2019 звернулася до Відповідача із заявою про перехід на пенсію по втраті годувальника за померлого чоловіка ОСОБА_3 (далі - ОСОБА_3 ). Однак Відповідач прийняв рішення від 04.09.2019 № 769/03.23-36, яким відмовив їй в переході на пенсію по втраті годувальника з підстав, що станом на 28.08.2019 страховий стаж ОСОБА_1 становить 18 років 11 місяців 4 дні при необхідному страховому стажі 26 років. Позивачка вважає таке рішення Відповідача незаконним, безпідставним, що порушує її права на належне пенсійне забезпечення та таким, що підлягає скасуванню.

Відповідач подав суду відзив на позовну заяву (арк. справи 35-38), в якому просить суд відмовити в задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 про призначення пенсії по втраті годувальника в повному обсязі. Зазначає, що право на призначення пенсії за віком мають особи після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу починаючи з 1 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року - не менше 26 років. Вказує на те, що станом на день звернення Позивачки до органу Пенсійного фонду, її страховий стаж становив 18 років 11 місяців і 4 дні. Вважає, що оскільки Позивачкою не було підтверджено документально страховий стаж (26 років), який є необхідною умовою для призначення пенсії за віком по втраті годувальника відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», відтак Відповідачем прийнято оскаржуване рішення в межах своєї компетенції, за поданими заявником документами, без порушення норм законодавства, а тому підстав для його скасування, а також зобов`язання до вчинення дій немає.

07.04.2020 на електронну адресу суду за підписом представника Позивачки надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності учасника процесу (арк. справи 42). Зазначає, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити. Одночасно просить справу розглядати без участі Позивачки та її представника.

Відповідач, будучи належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, в судове засідання явки уповноваженого представника не забезпечив. Про поважність своєї неявки суд не повідомив.

Згідно з частиною 9 статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

В судовому засіданні, яке відбулося 09.03.2019 суд, керуючись частиною 9 статті 205 КАС України постановив ухвалу без виходу до нарадчої кімнати про розгляд справи у письмовому провадженні.

Частиною 4 статті 243 КАС України встановлено, що судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

Згідно з частиною 5 статті 250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши матеріали справи на підтвердження й спростування заявлених вимог в їх сукупності, надавши їм юридичну оцінку, суд встановив наступне.

Як видно із матеріалів справи, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 30.07.2010 перебуває на обліку в ГУ ПФ України у Львівській області та отримує пенсію за віком (як мати інваліда з дитинства) відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Відповідно до копії з свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_1 , виданого 14.11.1981, між ОСОБА_3 та Позивачкою був укладений шлюб (арк. справи 20).

ІНФОРМАЦІЯ_3 у віці 56 років помер ОСОБА_3 , про що 28.02.2017 складено відповідний актовий запис № 6, що підтверджується копією з свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 , виданого виконавчим комітетом Поздимирської сільської ради Радехівського району Львівської області (арк. справи 13).

Згідно з довідкою виконкому Поздимирської сільської ради Радехівського району Львівської області від 24.02.2020 № 77 ОСОБА_3 до дня смерті був зареєстрований та проживав в АДРЕСА_1 . На день його смерті з ним були зареєстровані та проживали, зокрема, син ОСОБА_4 та дружина ОСОБА_1 (арк. справи 14).

Відповідно до довідки виконкому Поздимирської сільської ради Радехівського району Львівської області від 20.02.2020 № 74 ОСОБА_1 була на утриманні свого чоловіка ОСОБА_3 , котрий помер ІНФОРМАЦІЯ_3 а/ з № 6 від 28.02.2017, а його дохід був основним і постійним засобом для існування (арк. справи 22).

28.08.2019 ОСОБА_1 звернулася до Відповідача із заявою про перехід пенсії в разі втрати годувальника за померлого чоловіка ОСОБА_3 . До заяви Позивачка додала: копію з паспорта серії НОМЕР_3 ; копію з трудової книжки серії НОМЕР_4 , НОМЕР_5 ; копію з свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_1 ; копію з свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 (арк. справи 10).

За результатами розгляду заяви Позивачки, ГУ ПФ України у Львівській області прийнято рішення від 04.09.2019 за № 769/03.23-36 про відмову у призначенні пенсії по втраті годувальника ОСОБА_1 за померлого чоловіка ОСОБА_3 (арк. справи 11). В обґрунтування вказаного рішення Відповідач зазначає, що пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по III групі інвалідності, а в разі смерті пенсіонера або осіб, зазначених у частині другій статті 32 цього Закону, а також у разі смерті (загибелі) особи внаслідок поранення, каліцтва, контузії чи інших ушкоджень здоров`я, одержаних під час участі у масових акціях громадського протесту в Україні з 21 листопада 2013 року по 21 лютого 2014 року за євроінтеграцію та проти режиму Януковича (Революції Гідності), - незалежно від тривалості страхового стажу. При цьому дітям пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається незалежно від того, чи були вони на утриманні годувальника. Пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається в розмірі: на одного непрацездатного члена сім`ї - 50 відсотків пенсії за віком померлого годувальника: на двох та більше непрацездатних членів сім`ї - 100 відсотків пенсії за віком померлого годувальника, що розподіляється між ними рівними частками. Згідно з статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058 від 09.07.2003 із змінами та доповненнями: особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року - не менше 25 років; з 1 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року - не менше 26 років. До досягнення віку, встановленого абзацами першим і другим цієї частини, право на пенсію за віком за наявності відповідного страхового стажу мають жінки 1961 року народження і старші після досягнення ними такого віку: 59 років - які народилися з 1 квітня 1960 року по 30 вересня 1960 року. Оскільки станом на 28.08.2019 (дату звернення на перехід із пенсії за віком (мати інваліда з дитинства) на пенсію по втраті годувальника) страховий стаж Позивачки становить 18 років, 11 місяців, 4 дні, тоді як необхідно 26 років, права на призначення пенсії по втраті годувальника ОСОБА_2 не набуває. Також повідомлено, що прийняте рішення може бути оскаржено до органів вищого рівня або в судовому порядку.

Не погоджуючись з рішенням ГУ ПФ України у Львівській області від 04.09.2019 № 769/03.23-36 про відмову у призначенні пенсії по втраті годувальника за померлого чоловіка ОСОБА_3 , Позивачка звернулася до суду із цим позовом.

При вирішенні спору суд виходить з такого.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Таким чином, право особи на отримання пенсії, як складова права на соціальний захист, є її конституційним правом.

Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-VI визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.

Відповідно до частини 1 статті 9 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» відповідно до цього Закону за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов`язаного з роботою, інвалідності з дитинства); 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Згідно з частиною 1 статті 10 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.

Статтею 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначено умови призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника та закріплено, що пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по III групі інвалідності, а в разі смерті особи, яка виконала функцію донора анатомічних матеріалів людини, пенсіонера або осіб, зазначених у частині другій статті 32 цього Закону, а також у разі смерті (загибелі) особи внаслідок поранення, каліцтва, контузії чи інших ушкоджень здоров`я, одержаних під час участі у масових акціях громадського протесту в Україні з 21 листопада 2013 року по 21 лютого 2014 року за євроінтеграцію та проти режиму Януковича (Революції Гідності), - незалежно від тривалості страхового стажу. При цьому дітям пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається незалежно від того, чи були вони на утриманні годувальника.

Непрацездатними членами сім`ї вважаються:

1) чоловік (дружина), батько, мати, якщо вони є особами з інвалідністю або досягли пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону;

2) діти (у тому числі діти, які народилися до спливу 10 місяців з дня смерті годувальника) померлого годувальника, які не досягли 18 років або старші цього віку, якщо вони стали особами з інвалідністю до досягнення 18 років.

Діти, які навчаються за денною формою навчання у загальноосвітніх навчальних закладах системи загальної середньої освіти, а також професійно-технічних, вищих навчальних закладах (у тому числі у період між завершенням навчання в одному із зазначених навчальних закладів та вступом до іншого навчального закладу або у період між завершенням навчання за одним освітньо-кваліфікаційним рівнем та продовженням навчання за іншим за умови, що такий період не перевищує чотирьох місяців), - до закінчення такими дітьми навчальних закладів, але не довше ніж до досягнення ними 23 років, та діти-сироти - до досягнення ними 23 років незалежно від того, навчаються вони чи ні;

3) чоловік (дружина), а в разі їх відсутності - один з батьків або брат чи сестра, дідусь чи бабуся померлого годувальника незалежно від віку і працездатності, якщо він (вона) не працюють і зайняті доглядом за дитиною (дітьми) померлого годувальника до досягнення нею (ними) 8 років.

До членів сім`ї, які вважаються такими, що були на утриманні померлого годувальника, відносяться особи, зазначені в частині другій цієї статті, якщо вони:

1) були на повному утриманні померлого годувальника;

2) одержували від померлого годувальника допомогу, що була для них постійним і основним джерелом засобів до існування.

Члени сім`ї померлого годувальника, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які й самі одержували пенсію, мають право, за бажанням, перейти на пенсію у зв`язку з втратою годувальника.

Згідно з частиною 1 статті 37 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається в розмірі: на одного непрацездатного члена сім`ї - 50 відсотків пенсії за віком померлого годувальника; на двох та більше непрацездатних членів сім`ї - 100 відсотків пенсії за віком померлого годувальника, що розподіляється між ними рівними частками.

Відповідно до частини 1 статті 38 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається на весь період, протягом якого член сім`ї померлого годувальника вважається непрацездатним згідно із частиною другою статті 36 цього Закону, а членам сім`ї, які досягли пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, - довічно.

Частиною 3 статті 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

Отже, за вказаними законодавчими нормами, члени сім`ї померлого годувальника, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які й самі одержували пенсію, мають право, за бажанням, перейти на пенсію у зв`язку з втратою годувальника. Пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається із заробітку чи пенсії годувальника, тобто в залежності від того доходу, який мав годувальник на час настання смерті.

Суд встановив, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 30.07.2010 перебуває на обліку в ГУ ПФ України у Львівській області та отримує пенсію за віком (як мати інваліда з дитинства) відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Як видно з копії свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_1 , виданого 14.11.1981, Позивачка перебувала в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3

ІНФОРМАЦІЯ_3 у віці 56 років помер ОСОБА_3 , про що 28.02.2017 складено відповідний актовий запис № 6, що підтверджується копією з свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 , виданого виконавчим комітетом Поздимирської сільської ради Радехівського району Львівської області.

Згідно з довідкою виконкому Поздимирської сільської ради Радехівського району Львівської області від 24.02.2020 № 77 ОСОБА_3 до дня смерті був зареєстрований та проживав в АДРЕСА_1 . На день його смерті з ним були зареєстровані та проживали, зокрема, син ОСОБА_4 та дружина ОСОБА_1 .

Таким чином, матеріалами справи підтверджується, що Позивачка є непрацездатним членом сім`ї померлого годувальника ОСОБА_3 та, як дружина померлого годувальника, має право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника.

Проте, як видно з оспорюваного рішення, Відповідач, як на підставу для відмови у призначенні пенсії по втраті годувальника вказав на відсутність у Позивачки достатнього страхового стажу, передбаченого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Суд зазначає, що частиною 1 статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (якою встановлено умови призначення пенсії за віком) встановлено, що починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу, зокрема, з 1 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року - не менше 26 років. До досягнення віку, встановленого абзацами першим і другим цієї частини, право на пенсію за віком за наявності відповідного страхового стажу мають жінки 1961 року народження і старші після досягнення ними такого віку, зокрема, 59 років - які народилися з 1 квітня 1960 року по 30 вересня 1960 року.

Отже, для жінок, які народилися з 01.04.1960 по 30.09.1960, встановлений пенсійний вік 59 років. Як видно з матеріалів справи, Позивачка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 , відтак вона досягла пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та є непрацездатним членом сім`ї померлого годувальника ОСОБА_3 .

Суд звертає увагу Відповідачу на те, що питання страхового стажу не вирішується у спірних правовідносинах. Тому безпідставним є висновок Відповідача, що права на призначення пенсії по втраті годувальника ОСОБА_2 не набула.

З огляду на наведене, суд дійшов висновку про наявність підстав для визнання протиправним та скасування рішення ГУ ПФ у Львівській області від 04.09.2019 № 769/03.23-36 про відмову у призначенні пенсії по втраті годувальника ОСОБА_1 за померлого чоловіка ОСОБА_3 .

Водночас, щодо позовної вимоги про зобов`язання Відповідача призначити з 28.08.2019 ОСОБА_1 пенсію у зв`язку з втратою годувальника за померлого чоловіка ОСОБА_3 відповідно до статті 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», суд зазначає таке.

Статтею 58 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначено, що Пенсійний фонд є органом, який призначає пенсії та підготовляє документи для її виплати. Тобто, Пенсійний фонд має виключну компетенцію в питаннях призначення пенсії.

За змістом Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11.03.1980 року на 316-й нараді під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду - тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Адміністративний суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність закріпленим частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями.

Завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання прав та вимог законодавства, інакше було б порушено принцип розподілу влади.

Принцип розподілу влади заперечує надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень, ключовим завданням якого є здійснення правосуддя.

Така позиція суду повністю узгоджується із позицією Верховного суду України, викладеною в постанові Пленуму № 13 від 24.10.2008, згідно з якою, суд не може підміняти державний орган, рішення якого оскаржується, приймаючи замість нього рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого суб`єкта владних повноважень та з позицією Європейського суду з прав людини, який неодноразово зазначав, що завдання суду при здійсненні його контрольної функції полягає не в тому, щоб підміняти органи влади держави, і суд не повинен підміняти думку національних органів будь-якою своєю думкою.

Відповідно до частини 4 статті 245 КАС України у випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Оскільки питання щодо призначення пенсій належить до виключної компетенції органів Пенсійного фонду, суд, з огляду на принцип розподілу влади, не можу втручатись до дискреції Відповідача та зобов`язувати його прийняти рішення про призначення пенсії по втраті годувальника Позивачці.

Разом з цим, з огляду на встановлені в ході судового розгляду справи обставини та положення частини 4 статті 245 КАС України суд вважає, що належним способом захисту порушених прав Позивачки буде зобов`язання ГУ ПФ України в Львівській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії по втраті годувальника від 28.08.2019 та додані до неї документи, з урахуванням правової оцінки, наданої у судовому рішенні.

Згідно частини 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи викладене та зважаючи на встановлені обставини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Позивачки підлягають до часткового задоволення.

Відповідно до частини 3 статті 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Позивачкою за подання позовної заяви сплачено судовий збір у розмірі 840,80 грн., що підтверджується квитанцією № 0.0..1 від 03.03.2020 (арк. справи 26), а отже, з урахуванням висновку суду про часткове задоволення позовних вимог, стягненню на користь Позивачки підлягає судовий збір у розмірі 420,40 грн.

Керуючись статтями 2, 6, 8-10, 13, 14, 72-77, 90, 139, 241-246, 250, 257-262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (місцезнаходження: 79016, м. Львів, вул. Митрополита Андрея, 10, ) від 04.09.2019 № 769/03.23-36 про відмову у призначенні пенсії по втраті годувальника ОСОБА_1 за померлого чоловіка ОСОБА_3 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області (місцезнаходження: 79016, м. Львів, вул. Митрополита Андрея, 10, ) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_6 ) про призначення пенсії по втраті годувальника від 28.08.2019 та додані до неї документи, з урахуванням правової оцінки, наданої у судовому рішенні.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (місцезнаходження: 79016, м. Львів, вул. Митрополита Андрея, 10, ) на користь ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_6 ) судовий збір, в сумі 420 (чотириста двадцять) гривень 40 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Суддя Мричко Н.І.