Справа № 640/3759/19
Суддя: Бояринцева М.А.
Дата ухвалення: 2020-04-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 квітня 2020 року м. Київ № 640/3759/19

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого Бояринцевої М.А., розглянувши в порядку спрощеного провадження справу

за позовом ОСОБА_1

до Київської міської митниці ДФС

про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про визнання протиправним та скасування рішення Київської міської митниці ДФС про коригування митної вартості № 100210/2019/000022/1 від 12.01.2019 з вивільнення наданих у зв"язку з прийняттям цього рішення гарантій сплати митних платежів у розмірі 34 673,26 грн.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на Угоду про застосування VII Генеральної угоди з тарифів та торгівлі 1994 року, Конституцію України, Митний кодекс України, Правила заповнення декларації митної вартості, затверджені наказом Міністерства фінансів України № 599 від 24.05.2012, та зазначає про протиправність рішення Київської міської митниці ДФС про коригування митної вартості № 100210/2019/000022/1 від 12.01.2019, оскільки документи подані для митного оформлення транспортного засобу містять усю інформацію про складові митної вартості, які є обов`язковими при її обчисленні.

Від відповідача надійшов відзив на позов, в якому відповідач посилається на Угоду про застосування VII Генеральної угоди з тарифів та торгівлі 1994 року, Конституцію України, Митний кодекс України, Наказ Державної митної служби України від 13.10.2006 № 885 «Про забезпечення контролю за правильністю визначення митної вартості транспортних засобів, вузлів та агрегатів», та зазначає про правомірність рішення № 100210/2019/000022/1 від 12.01.2019, оскільки при наданні документів до митного оформлення декларантом не підтверджено митну вартість товару, в зв`язку з чим Київською міською митницею ДФС визначено митну вартість з використанням розумних засобів та на основі даних, наявних у митного органу.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.

8 січня 2019 року для митного оформлення товару - легкового автомобіля Audi Q5, бувшого у використанні, номер кузову - НОМЕР_1 , об`єм двигуна - 1968 см3 представником позивача подано до Київської міської митниці ДФС митну декларацію № UA100210/2019/083710. В декларації вказана вартість товару - 189949,96 грн. (5600 євро), яка визначена за резервним методом.

За результатами проведеної процедури консультації між митним органом та декларантом, Київською митницею ДФС винесено рішення про коригування митної вартості товарів № UA100210/2019/000022/1 від 12.01.2018 та картку відмови у митному оформленні (випуску) товарів № UA100210/2019/00071.

Як вбачається з картки відмови позивачем з метою митного оформлення товару до декларації додано:

рахунок-фактуру (інвойс) № 18/49/001 від 03.12.2018;

акт про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу від 10.12.2018 № UA20903/2018/71275;

свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу від 21.06.2010 № VL547423;

свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу від 04.05.2010 № ZBI124313672;

висновок про якісні характеристики товарів, підготовлений спеціалізованими експертними організаціями від 18.12.2018 № 20512;

висновок про вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованими експертними організаціями від 29.12.2018 № 30021/18-54;

договір про надання послуг митного брокера від 07.12.2018 б/н;

висновок про походження товару від 18.12.2018 № 3015;

інші некласифікаційні документи (заява про транспортні витрати від 19.12.2018, цінова інформація з мережі інтернет),

паспортний документ фізичної особи, що дає право на перетин державного кордону України,

паспортний документ фізичної особи, що містить інформацію про місце постійного або тимчасового проживання на території України.

У рішенні про коригування митної вартості товарів наведені наступні обставини прийняття рішення та джерела інформації, що використовувались митним органом для визначення митної вартості.

Коригування митної вартості товару здійснено відповідно до положень статті 55 Митного кодексу України у зв`язку тим, що документи подані для підтвердження митної вартості товару відповідно до статті 53 Кодексу, містять розбіжності та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, а саме: відповідно до частини другої статті 53 Кодексу.

Також в рішенні вказано, що згідно частини третьої статті 53 Митного кодексу України декларанту запропоновано надати додаткові документи, а саме:

рахунки про здійснення платежів, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);

каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи);

копію митної декларації країни відправлення;

інші документи, що підтверджують вартість.

Декларантом не надано витребовувані митницею документи.

Подані декларантом документи не містять належних, об`єктивних та достовірних відомостей про числове значення заявленої митної вартості, тому підтвердити заявлену митну вартість неможливо відповідно до статті 64 Митного кодексу України. У зв`язку з вищевикладеним та керуючись положеннями Угоди про застосування статті VII ГАТТ 1994 року, Митного кодексу України, також, вимогами частини шостої статті 54 Митного кодексу України, якими передбачено, що у зв`язку із неподанням декларантом документів згідно з переліком, та відповідно до умов, зазначених у частинах 2-4 статті 53 Митного кодексу України митниця може відмовити у визначенні заявленої декларантом митної вартості. За умови надання, згідно статті 53 Митного кодексу України документів, витребовуваних митницею, які містять достовірну, об`єктивну інформацію, яка підлягає обчисленню і підтверджує правильність обрання методу визначення митної вартості, митну вартість може бути визнано.

Посадовою особою митниці проведено з декларантом процедуру консультації відповідно до частини четвертої статті 57 Митного кодексу України. Жодних вимог у порядку частини б статті 55 Митного кодексу України від декларанта не надходило.

За результатами проведених консультацій встановлено, що метод визначення митної вартості за ціною договору щодо ідентичних товарів не може бути прийнятий у зв`язку з відсутністю даних щодо вартості операцій з ідентичними товарами, скоригованими відповідно до комерційних умов поставки та партії товару (кількості). Метод визначення митної вартості за ціною договору щодо ідентичних товарів не може бути прийнятий у зв`язку з відсутністю даних щодо вартості операцій з ідентичними товарами, скоригованими відповідно до комерційних умов поставки та партії товару (кількості). Метод визначення митної вартості за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів не можу бути прийнятий у зв`язку з відсутністю даних щодо вартості операцій з подібними (аналогічними) товарами, скоригованими відповідно до комерційних умов поставки та партії товару (кількості). Метод визначення митної вартості на основі віднімання вартості не може бути використаний у зв`язку з відсутністю даних, необхідних для проведення розрахунків. Метод визначення митної вартості на основі додавання вартості не може бути використаний у зв`язку з відсутністю даних, необхідних для проведення розрахунків. Митну вартість товару, що імпортується, скориговано із застосуванням резервного методу відповідно до статті 64 Митного кодексу України.

Джерелом інформації, яким користувався митний орган при здійсненні контролю а правильністю визначення митної вартості товару є: вартість офіційного довідника ринку Європи каталогу SCHWACKE 9000 євро. Зазначена інформація надана робочою групою з аналізу митного оформлення транспортних засобів з використанням модуля «Моніторинг оформлення транспортних засобів» АСМО «Інспектор», створеної на виконання вимог наказу Державної фіскальної служби України від 28.11.2018 № 780.

Департамент має право звернутися до органів державної фіскальної служби та випустити товари, що декларуються у вільний обіг за умови надання гарантів відповідно до розділу Х Кодексу.

ОСОБА_1 з метою випуску товарів у вільний обіг подано до Київської міської митниці ДФС митну декларацію №UA100210/2019/088015 від 06.02.2019 з одночасним наданням гарантій сплати митних платежів у розмірі 34 673,26 грн.

Разом з тим, не погоджуючись із рішенням про коригування митної вартості товару, позивач звернувся до суду із даним позовом.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд виходить з наступного.

Відповідно до частини другої статті 1 Митного кодексу України відносини, пов`язані із справлянням митних платежів, регулюються цим Кодексом, Податковим кодексом України та іншими законами України з питань оподаткування.

Частиною першою статті 49 Митного кодексу України визначено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Частиною першою статті 51 Митного кодексу України встановлено, що митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 52 Митного кодексу України декларант, який заявляє митну вартість товару, зобов`язаний подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

Частиною першою статті 257 Митного кодексу визначено, що декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення.

Згідно з частиною першою статті 53 Митного кодексу України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Документами, які підтверджують митну вартість товарів, згідно з частиною другою зазначеної статті є:

1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Відповідно до частини третьої статті 53 Митного кодексу України у разі, якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:

1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;

2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);

3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);

4) виписку з бухгалтерської документації;

5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;

6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;

7) копію митної декларації країни відправлення;

8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

За змістом статті 57 Митного кодексу України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами:

1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції);

2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Статтями 49, 51, 52, 53, 57, 58 Митного кодексу України встановлено, що митна вартість товарів, які ввозяться на митну територію України, відповідно до митного режиму імпорту, за загальним правилом обчислюється за першим методом визначення митної вартості товарів, тобто за ціною договору. Якщо митна вартість не може бути визначена за першим методом, проводиться процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості. У ході таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів, які імпортуються в Україну, за основу може братися ціна, за якою оцінювані ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному з продавцем покупцю. При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу (частина третя статті 54 Митного кодексу України).

Митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі:

1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості;

2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;

3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу;

4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості (частина шоста статті 54 Митного кодексу України).

Таким чином, митні органи мають виключну компетенцію з питань перевірки та контролю правильності обчислення декларантом митної вартості. Однак, дискреційні повноваження митних органів мають законодавчі обмеження у випадках незгоди із задекларованою митною вартістю. До таких, зокрема, належать процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості та обов`язок послідовного вибору методів (від першого до шостого) визначення митної вартості товарів. У разі якщо під час проведення митного контролю митний орган не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично (частина сьома статті 54 Митного кодексу України).

Відповідно до частин першої-третьої статті 55 Митного кодексу України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Прийняте органом доходів і зборів письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити, зокрема:

1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано;

2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом;

3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана органом доходів і зборів;

4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування.

Аналіз наведених статей свідчить, що обов`язок доведення митної вартості товару лежить на позивачеві. Але митний орган у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, може витребувати додаткові документи. Наявність обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів є імперативною умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. Про наявність обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості митниця зобов`язана доводити в суді, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Як встановлено під час розгляду справи, митним органом зроблений висновок, що документи подані до митного оформлення, не містять відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів (витрати на транспортування, страхування) та відомості щодо ціни, що сплачена за товар (контрактна вартість), виходячи з наступного:

декларантом не надано банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару (касові або товарні чеки, ярлики, які містять відомості щодо вартості транспортного засобу, які можливо ідентифікувати з транспортним засобом, поданим до митного оформлення);

в документах митного оформлення не вказано умови поставки та не надано транспорті документи, що містять відомості про вартість перевезення товару;

всі документи декларантом подано без перекладу, в порушення вимог статті 254 Митного кодексу України;

у наданій сканованій копії з інтернет сайту mobile.de відсутнє посилання на адресну строку з урахуванням коду об`яви, що не дає можливості перевірити інформацію.

Також митним органом вказано, що митну вартість товару визначено декларантом за 6 методом - резервним. За основу визначення митної вартості декларантом використано суму, встановлену експертом у висновку від 29.12.2018 № 30021/18-54 у розмірі 5 711,64 грн. та додатково додано витрати на транспортування, зазначені в заяві від 19.12.2018 на суму 300 євро.

Проте, у наданому висновку Київського національного дослідного інституту судових експертиз містяться наступні недоліки:

при визначенні середньої ціни аналогічного транспортного засобу, експерт здійснює розрахунок щодо середньої ціни автомобілю «Renault Espece», а не оцінюваного транспортного засобу Audi Q5;

у висновку зазначено, що вартість нерозмитненого вжитого автомобіля марки Audi Q5, 2010 року складає 2 181 139,58 грн. Аналогічна сума вартості автомобіля зазначена у пункті 1 висновку;

у висновку визначено ціну без урахування вартості додатково встановленого спеціального обладнання;

при складанні калькуляції відновлювального ремонту, експертом наведено перелік пошкоджень з посиланням на те, що даний факт засвідчено супровідними документами. Проте, в акті митного огляду від 10.12.2018 № UA20903/2018/71275 зазначено наступні наявні пошкодження транспортного засобу при перетинанні кордону України: ЛФК (лакофарбове покриття), передній бампер, решітка, капот. Інших пошкоджень не встановлено. В свою чергу, в ремонтній калькуляції експертом додатково враховано вартість наступних деталей та робіт та їх монтажу: 2 фари, механічної коробки передач, незважаючи на те, що автомобіль їздить на коробці автомат, замикаюча балка, охолоджувач наддуву повітря;

ціни запчастин, використані експертом згідно «Аркушу перевірки даних» датовані 22.11.2018, курс гривні по відношенню до євро використано на дату 28.11.2018, хоча сам експертний висновок датований 29.12.2018.

Відтак, вказані обставини свідчать про наявність у митного органу обґрунтованих сумнівів у правильності визначення митної вартості декларантом, оскільки позивачем не надано всіх необхідних документів, а надані митному органу документи містили розбіжності з приводу вартості транспортного засобу, що в свою чергу було правовою підставою для витребування відповідачем додаткових документів у декларанта та надало митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Як встановлено судом, митним органом витребувано від позивача:

рахунки про здійснення платежів, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);

каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи);

копію митної декларації країни відправлення;

інші документи, що підтверджують вартість.

Проте, позивач листом від 12.01.2019 повідомив митний орган про неможливість надання додаткових документів.

З урахуванням наведеного та враховуючи, що позивачем документально не підтверджено правомірність визначення митної вартості товару (не надано доказів оплати) та наявність суттєвих розбіжностей у наданих позивачем документах (у висновку експерта), суд приходить до висновку про прийняття рішення про коригування митної вартості товару за наявності правових підстав.

При цьому, суд не приймає до уваги пояснення позивача відносно того, що в основу оскаржуваного рішення не були покладені як підстави для коригування вартості автомобіля ненадання декларантом банківського платіжного документу, що стосується оцінювання товару; відсутність у наданих до митного оформлення документах умов поставки; ненадання транспортних документів, що містять відомості про вартість перевезення товару; відсутність перекладу документів; відсутність коду об`яви на сайті в мережі Інтернет, оскільки вирішуючи питання щодо митного оформлення товару митним органом надається оцінка всім документам поданим декларантом. Одночасно в оскаржуваному рішенні вказано, що подані декларантом документи не містять належних, об`єктивних та достовірних відомостей про числове значення заявленої митної вартості.

Разом з тим, представником позивача під час розгляду справи надано лист директора інституту Київського науково-дослідного інституту судових експертиз від 24.04.2019 №5858-19, яким повідомлено, що описки в дослідженні № 30021/18-54 від 29.12.2018, а саме: «Renault Espece» та зайва цифра « 2» у вартості автомобіля, це механічна помилка.

За істину вважати «Середнє значення довідкової ціни аналогічного автомобіля марки «Audi Q5», 2010 року випуску, при пробігу 201,33 тис.км., складає: 11432,67 євро = (11299,00 = 11499,00 +11500,00)/3 (Підстава: сайт продажу автомобілів в Європі: mobile.de), що згідно офіційного курсу НБУ станом на 29.12.2018, 1євро + 31,714138 грн., відповідно складає: 362577,27 грн.» та «вартість нерозмитненого бувшого у використанні автомобіля марки «Audi Q5», 2010 року випуску, кузов № НОМЕР_1 , що ввезений на митну територію України, з урахуванням витрат на його відновлення, без врахування ВТВ та додатково встановленого спеціального обладнання, відповідно складає: 181 139,58 грн. (сто вісімдесят одна тисяча сто тридцять дев`ять грн. 58 коп.)».

В ремонтній калькуляції до даного висновку всі роботи та перелік запчастин необхідних для відновлювального ремонту автомобіля, визначено відповідно до програмного комплексу AUDATEX (Audatex a Solera company. ТОВ «Аудатех Україна», Комп`ютерні програми для складання кошторису відновлювального комплексу КТЗ іноземного виробника «Audatex M21», «Audatex M95», «Aurora» - Німеччина за результатами зовнішнього огляду досліджуваного КТЗ. Так в зазначеному вище програмному комплексі зняття та встановлення механічної КПП, це трактовка цього комплексу, оскільки даний автомобіль укомплектовано автоматичною КПП, що вказано на першому аркуші калькуляції відновлювального ремонту.

Одночасно в листі вказано, що висновок експертного автотоварознавчого дослідження № 30021/18-54 від 29.12.2018 виконаний методично вірно, є обгрунтованим та сумнівів не викликає, вказані описки та недоліки не впливають на кінцевий результат висновку.

Таким чином, експертною установою усунуто описки, які стали підставою для висновку контролюючого органу про наявність в поданих документах розбіжності з приводу вартості транспортного засобу.

Разом з тим, суд зазначає, що у процедурах контролю за митною вартістю товару предметом доказування є саме ціна товару та інші складові митної вартості товару.

Як встановлено судом, відповідачем визначено митну вартість товару шляхом застосування програмного комплексу SCHWACKE. При цьому, суд зазначає наступне.

На виконання статті 8 Закону України «Про судову експертизу» та статті 9 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» спільним наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092 була затверджена Методика товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, відповідно до пункту 7.35 якої (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) у разі відсутності цінових даних колісного транспортного засобу (далі - КТЗ) у довідковій літературі, зокрема зазначеній у додатку 8, а також у разі наявності обставин, зумовлених змінами економічного стану країни, що супроводжуються різкими коливаннями цін на КТЗ, та в інших випадках, коли застосування довідкових даних є неможливим, допускається використання даних обмеженого ринку КТЗ. У такому випадку інформація про ціни на нові КТЗ чи КТЗ, які були в користуванні, може бути отримана з каталогів, комп`ютерних програм та прайс-листів дилерів виробників і торговельних фірм, а також із спеціалізованих для продажу КТЗ періодичних видань. Використання ресурсів мережі Інтернет допускається з дотриманням вимог підпункту 7.53.5 пункту 7.53 цієї Методики.

Довідкові дані, які використовуються під час оцінки й отримані з ресурсів мережі Інтернет, повинні бути роздруковані із зазначенням дати отримання інформації і абсолютної URL-адреси і включені у звіт (акт) про оцінку або у висновок експерта (експертного дослідження) (підпункт 7.53.5 пункту 7.53 Методики).

У пункті 10 Додатку 8 «Перелік рекомендованих нормативно-правових актів, методичної, довідкової літератури та комп`ютерних баз даних з програмним забезпеченням» до Методики зазначений періодичний довідник "SuperSCHWACKE" - Eurotax, Швейцарія.

Таким чином, положеннями Методичних рекомендацій дійсно передбачена можливість використання інформації, отриманої в мережі Інтернет (офіційні сайти виробників товарів, прайс-листи Інтернет-магазинів тощо).

Разом з тим, суд не приймає до уваги посилання відповідача на інформацію, отриману митним органом відповідно до даних комплексу SCHWACKE з огляду на те, що відповідачем під час розгляду справи суду не пред`явлено доказів підтверджуючих порядок визначення митної вартості товару.

За таких обставин, відсутні підстави вважати, що зазначена інформація щодо вартості автомобіля в розмірі 9000 євро є об`єктивною.

При цьому, відсутність доказів оплати придбаного товару, як і відсутність інших документів щодо придбання товару не можуть бути в даному випадку самостійною підставою для відмови у митному оформленні транспортного засобу з огляду на те, що дотримання законодавства в частині оформлення правовідносин щодо продажу транспортного засобу та умови оплати безпосередньо ціни товару не стосуються

Зазначена позиція суду грунтується на висновках викладених в постанові Верховного Суду від 23.07.2019 у справісправа №1140/3242/18.

Разом тим, суд приймає до уваги доводи позивача щодо неможливості подання документів на підтвердження витрат на транспортування товару, враховуючи пояснення позивача щодо самостійного використання транспортного засобу.

З урахуванням наведеного та враховуючи, що вартість автомобіля Audi Q5, бувшого у використанні, номер кузову - НОМЕР_1 , об`єм двигуна - 1968 см3 підтверджено висновком експерта з урахуванням внесених виправлень та з огляду на відсутність доказів на підтвердження правомірності визначення відповідачем митної вартості товару в розмірі 9000 євро, суд приходить до висновку про протиправність коригування митної вартості транспортного засобу.

Відповідно до частини першої статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з статтею 73 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 76 Кодексу адміністративного судочинства України).

Згідно частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (частина друга статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України).

В контексті наведеного суд зазначає, що під час розгляду справи відповідачем не доведено правомірність рішення № UA100210/2019/000022/1 від 12.01.2019 про коригуваннями митної вартості товару.

Разом з тим, суд вбачає за необхідне зазначити практику Європейського суду з прав людини з приводу надання оцінки всім доказам у даній справі.

Так, у справі "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04), рішення від 10 лютого 2010 року (набуло статусу остаточного 10 травня 2011 року), п. 58 Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, № 303А, п. 29). Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення у справі "Суомінен проти Фінляндії" (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року). Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (див. рішення у справі "Гірвісаарі проти Фінляндії" (Hirvisaari v. Finland), № 49684/99, п. 30, від 27 вересня 2001 року).

За таких обставин та з огляду на відсутність належних доказів на підтвердження доводів відповідача щодо невідповідності визначеної позивачем митної вартості автомобіля, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог, тому позов визнається таким, що підлягає задоволенню.

Відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 139, 241-243, 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) до Київської міської митниці ДФС (бул. Вацлава Гавела, 8-а, м. Київ, 03124, ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії задовольнити повністю.

2. Визнати протиправним та скасувати рішення Київської міської митниці ДФС про коригування митної вартості № UA100210/2019/000022/1 від 12.01.2019 з вивільнення наданих у зв"язку з прийняттям цього рішення гарантій сплати митних платежів у розмірі 34673,26 грн.

3. Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) судові витрати у розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) грн. 40 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Київської міської митниці ДФС (бул. Вацлава Гавела, 8-а, м. Київ, 03124, ).

Рішення суду набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України. Рішення суду може бути оскаржено за правилами, встановленими ст. ст. 293, 295 - 297 КАС України.

Суддя М.А. Бояринцева