Справа № 545/3140/19
Суддя: Старостін В.В.
Дата ухвалення: 2020-04-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 квітня 2020 р.Справа № 545/3140/19
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Старостіна В.В.,

Суддів: Бегунца А.О. , Рєзнікової С.С. ,

за участю секретаря судового засідання Машури Г.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 28.02.2020 року, головуючий суддя І інстанції: Шелудяков Л.В., вул. Фрунзе, 154а, м. Полтава, Полтавська, 36008, повний текст складено 28.02.20 року по справі № 545/3140/19

за позовом ОСОБА_1

до Інспектора роти № 3 батальйону №1 Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції Шматко Тараса Сергійовича третя особа Департамент патрульної поліції Національної поліції України

про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до суду з адміністративним позовом до інспектора роти №3 батальйону №1 управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції Шматко Т.С., в якому просив суд:

- скасувати постанову в справі про адміністративне правопорушення серії ЕАК №1828858 від 05 грудня 2019 року, якою до ОСОБА_1 на підставі ч.2 ст.36 КУпАП застосовано адміністративне стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КУпАП (не пред`явлення для перевірки посвідчення водія відповідної категорії) у виді штрафу у розмірі 425 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 05 грудня 2019 року приблизно о 23 годині під час керування автомобілем Mecedes-Benz Actors 2040, д.н.з. НОМЕР_1 з напівпричепом Feldbinder eut., д.н.з. НОМЕР_2 по пр.Миру у м.Полтаві ОСОБА_1 зупинено працівниками патрульної поліції за підозрою в порушенні п.8.4 Правил дорожнього руху та висловлено вимогу надати водійське посвідчення. Він виконав дану вимогу та пред`явив посвідчення водія відповідної категорії працівнику поліції, але останній посвідчення не роздивився та попросив повторно його пред`явити, на що він відмовив, оскільки вже виконав свій обов`язок, передбачений п. 2.4. Правил дорожнього руху. Після чого відповідач повідомив водія ОСОБА_1 , що у зв`язку з порушенням ним п.8.4, п.2.4. «а» Правил дорожнього руху відносно нього буде розглядатися справа про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі. На початку розгляду справи інспектором Шматко Т.С. позивача ознайомлено із його правами, передбаченими ст.268 КУпАП. Під час розгляду справи ОСОБА_1 наголошував, що не погоджується з висновками відповідача про порушення ним п.8.4. п.2.4. «а» Правил дорожнього руху, оскільки він не здійснював в`їзд в зону дії заборонного знаку 3.3. «Рух вантажних автомобілів заборонено», та на вимогу працівника поліції пред`явив посвідчення водія відповідної категорії. Незважаючи на пояснення ОСОБА_1 щодо відсутності в його діях порушень Правил дорожнього руху, відповідач виніс постанову серії ЕАК №1828858 від 05 грудня 2019 року, якою до ОСОБА_1 на підставі ч.2 ст.36 КУпАП застосовано адміністративне стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КУпАП (не пред`явлення для перевірки посвідчення водія відповідної категорії) у виді штрафу у розмірі 425 грн.

Враховуючи вищевказане, просив визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАК №1828858 від 05 грудня 2019 року, якою на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 425 грн.; провадження у вказаній справі закрити у зв`язку з відсутністю в діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КУпАП; стягнути на рахунок бюджетних асигнувань з Департаменту патрульної поліції на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу у розмірі 2500 грн.

Рішенням Полтавського районного суду Полтавської області від 28.02.2020 адміністративний позов залишено без задоволення.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивачем подано апеляційну скаргу, згідно з якою апелянт просить суд скасувати оскаржуване рішення та прийняти постанову про задоволення позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу.

Відповідно до ч.4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів заслухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги рішення суду першої інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що 05 грудня 2019 року о 22 год. 28 хв. на 345 км. автодороги Київ-Харків-Довжанський МО3, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом Mecedes-Benz Actors 2040, д.н.з. НОМЕР_1 з напівпричепом Feldbinder eut., д.н.з. НОМЕР_2 , не виконав вимогу дорожнього знаку 3.3. «Рух вантажних автомобілів заборонено» та здійснив подальший рух по естакаді в зоні дії знаку та не пред`явив для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, чим порушив п.8.4. Правил дорожнього руху, порушив п.2.4. «а» Правил дорожнього руху - керування транспортним засобом особою, яка не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, чим порушив п.8.4. та п.2.4. а) Правил дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306.

Постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАК №1828858 від 05 грудня 2019 року на підставі ч.2 ст.36 КУпАП ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КУпАП (не пред`явлення для перевірки посвідчення водія відповідної категорії) у вигляді штрафу у розмірі 425 грн.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що постанова серії ЕАК №1828858 від 05 грудня 2019 року є законною та обґрунтованою.

Колегія суддів погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції, враховуючи наступне.

Відповідно до ст. 246 КУпАП порядок провадження в справах про адміністративні правопорушення в органах (посадовими особами), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, визначається цим Кодексом та іншими законами України.

Крім цього, положеннями ст.ст. 268, 276 КУпАП визначено, що справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Згідно п. 11 ч. 1 ст. 23 Закону України "Про Національну поліцію" від 02.07.2015 № 580-VIII поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Статтею 222 КУпАП встановлені повноваження органів Національної поліції щодо розгляду справ про адміністративні правопорушення.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Частина 3 статті 258 КУпАП передбачає, що працівник патрульної поліції може винести постанову на місці вчинення правопорушення відповідно до вимог 283 КУпАП.

Як свідчать матеріали справи, постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАК №1828858 від 05 грудня 2019 року на підставі ч.2 ст.36 КУпАП ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КУпАП (не пред`явлення для перевірки посвідчення водія відповідної категорії) у вигляді штрафу у розмірі 425 грн.

У вказаній постанові зазначено 05 грудня 2019 року о 22 год. 28 хв. на 345 км. автодороги Київ-Харків-Довжанський МО3, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом Mecedes-Benz Actors 2040, д.н.з. НОМЕР_1 з напівпричепом Feldbinder eut., д.н.з. НОМЕР_2 , не виконав вимогу дорожнього знаку 3.3. «Рух вантажних автомобілів заборонено» та здійснив подальший рух по естакаді в зоні дії знаку та не пред`явив для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, чим порушив п.8.4. Правил дорожнього руху, порушив п.2.4. «а» Правил дорожнього руху - керування транспортним засобом особою, яка не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, чим порушив п.8.4. та п.2.4. а) Правил дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306.

Правила Дорожнього руху відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України, інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху, повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила.

Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху.

Заборонні знаки призначені для упорядкування руху транспортних засобів і пішоходів на окремих ділянках доріг шляхом введення або скасування певних обмежень в русі.

Знак 3.3. «Рух вантажних автомобілів заборонено» відноситься до заборонених знаків. Відповідно до даного знаку забороняється рух вантажних автомобілів і составів транспортних засобів з дозволеною максимальною масою понад 3,5 т (якщо на знакові не зазначена маса) або з такою, що перевищує зазначену на знакові, а також тракторів, самохідних машин і механізмів.

Відповідно до бази даних Національної автоматизованої інформаційної системи ДАІ МВС України, сукупна маса транспортного засобу Mecedes-Benz Actors 2048, д.н.з. НОМЕР_3 у складі з напівпричепом Feldbinder eut, номерний знак НОМЕР_2 , значно перевищує 3,5 т, тому даному транспортному засобу виїзд на естакаду заборонений (а.с.49).

Знак 3.3. застосовується з метою розвантажити від транзитного руху найбільш напружені дороги або окремі райони населених пунктів.

Вказаний знак встановлюється на кожному в`їзді на ділянку дороги або територію, де вводиться заборона (у даному випадку знак встановлений перед в`їздом на естакаду).

Зона дії знаків 3.1.-3.15., 3.19.-3.21., 3.25., 3.27., 3.29., 3.33.-3.37. - від місця встановлення до найближчого перехрестя за ним, а в населених пунктах, де немає перехресть, - до кінця населеного пункту. Дія знаків не переривається в місцях виїзду з прилеглих до дороги територій і в місцях перехрещення (прилягання) з польовими, лісовими та іншими дорогами без покриття, перед якими не встановлено знаки пріоритету.

Відповідальність за порушення вимог дорожніх знаків передбачена ч.1 ст.122 КУпАП у виді штрафу в розмірі п`ятнадцяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян (255 грн.) або 50 штрафних балів.

Підпунктом «а» пункту 2.1. Правил дорожнього руху передбачено, що водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі а) посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Відповідно до п.2.4. Правил дорожнього руху на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням цих Правил, а також а) пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1.

Відповідно до ст.16 Закону України «Про дорожній рух» водій зобов`язаний: мати при собі та на вимогу поліцейського, а водії військових транспортних засобів - на вимогу посадових осіб військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, пред`являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

У разі експлуатації транспортного засобу на території України без наявності посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб та чинного поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності особа несе відповідальність, встановлену законом.

Відповідальність за дане порушення (керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії) передбачена ч.1 ст.126 КУпАП і тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподаткованих мінімумів доходів громадян (425 грн.).

Згідно ст.36 КУпАП якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.

Враховуючи всі зазначені норми законодавства, відповідачем було притягнуто позивача до адміністративної відповідальності за ознаками правопорушень, передбачених ч.1 ст.122 та ч.1 ст.126 КУпАП (об`єднано за ст.36 КУпАП) та застосовано до порушника стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 грн.

Відповідно до ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Згідно ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Право на використання поліцейським нагрудної відеокамери передбачено пп.2 п.4.1. розділу IV Посадової інструкції поліцейського патрульної поліції, затвердженої Наказом Департаменту патрульної поліції від 05 січня 2016 року за № 4/1 та ст.40 Закону України «Про Національну поліцію».

Зазначеним правовими нормами встановлено перелік доказування, які можуть застосовуватися у адміністративному процесі, за допомогою яких суд може встановити наявність чи відсутність певних обставин.

Щодо порушення вимог дорожнього знаку 3.3. «Рух вантажних автомобілів заборонено», колегія суддів зазначає наступне.

Так, на відео з відеореєстратора, оглянутого в ході судового розгляду справи, зафіксовано як транспортний засіб Mecedes-Benz Actors 2040, д.н.з. НОМЕР_3 у складі з напівпричепом Feldbinder eut, номерний знак НОМЕР_2 , здійснив виїзд на вул.Миру,30, з естакади, яка є транспортною розв`язкою на а/д М-03 «Київ-Харків-Довжанський». Знак 3.3. встановлений з обох боків на початку естакади, тобто як зі сторони м.Київ, так і зі сторони м.Харків перед початком естакади стоїть знак, який забороняє рух вантажних автомобілів на даній транспортній розв`язці (фотокадри розміщення цих). Як зазначив позивач, на дану естакаду він виїхав із АЗС Marshal, тобто рухаючись до АЗС, знак 3.3. був в полі зору позивача, однак в порушення вимог Правил дорожнього руху, ОСОБА_1 вимогу даного знаку не виконав, здійснивши проїзд на естакаду.

Колегія суддів зазначає, що ОСОБА_1 в ході судового розгляду справи не надав доказів на спростування обставин, зазначених в оскаржуваній постанові.

З оглянутого відеозапису з нагрудної камери вбачається, що поліцейський підійшов до водія, повідомив, що ведеться відеозйомка на нагрудний відеореєстратор згідно ст.40 Закону України «Про Національну поліцію», пояснив суть правопорушення. Після цього поліцейський попросив пред`явити документи, зазначені в п.2.1. ПДР на підставі ст.32 Закону України «Про Національну поліцію» та пункту 2.4. (а) ПДР. Однак даної вимоги позивач не виконав. Останній подав для перевірки лише паспорт громадянина України, а не посвідчення водія.

Після встановлення особи водія, поліцейським розпочато розгляд справи по факту вчинення правопорушення передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП. Водієві роз`яснено його права, передбачені ст.63 Конституції України, ст.268 КУпАП, порядок оскарження. Водій на місці міг скористатись будь-якими правами, однак жодним клопотань від ОСОБА_1 під час розгляду справи не надходило; усні пояснення останнього взято до уваги. На місці водія було ознайомлено з відеозаписом, зафіксованим на відеореєстратор. Після цього поліцейським неодноразово висунена вимога надати посвідчення водія для перевірки, що підтверджується матеріалами відеофіксації (відеозапис №3 о 23:05:17, відеозапис №4 о 23:07:34 та о 23:10:49, відеозапис №5 о 23:13:53). Оскільки дана вимога не виконана, дані дії є порушенням п.2.4. а) ПДР, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч.1 ст.126 КУпАП. Таким чином, позивачем було вчинено два порушення: порушення вимог дорожнього знаку 3.3. та непред`явлення посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії

На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що вина позивача у вчиненні зазначеного порушення доведена повністю, а тому доводи останнього про свою невинуватість суд вважає безпідставними.

Доводи апеляційної скарги, що відповідач у оскаржуваній постанові неправомірно здійснив запис чорнилом (ручкою), а не друкованим текстом при застосуванні ч.2 ст.36 КУпАП, на думку суду є власним тлумаченням норм чинного законодавства, які, в даному випадку, не впливають на законність дій відповідача щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.

Згідно частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, відповідно до ч. 1 ст. 268 КУпАП наділена наступними правами: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Завданням адміністративного судочинства відповідно до вимог ст. 2 КАС України є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

При розв`язанні спорів за позовами на рішення, дії чи бездіяльність суб`єктів владних повноважень суди відповідно до частини другої статті 2 КАС України повинні перевіряти, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч.1, ч.2 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного суду України від 23 грудня 2005 року № 14 "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті" встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Вчинення правопорушення, за яке особу може бути притягнуто до адміністративної відповідальності, має бути підтверджено доказами, з яких будуть вбачатися достовірні обставини, які мають значення для вирішення справи.

Враховуючи наведене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідач при винесенні оскаржуваної постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений законодавством України, у відповідності до вимог ч.2 ст.2 КАС України, в зв`язку з чим позовну заяву слід залишити без задоволення за необґрунтованістю, а постанову відповідача - без змін.

Позивач в апеляційній скарзі зазначає щодо неможливості використання відео реєстратора як належного доказу факту порушення п. 8.4 ПДР України.

Однак, колегія суддів відхиляє зазначені доводи позивача, оскільки вони спростовуються матеріалами справи, у тому числі фотокопіями та диском з відеозаписом, наданими до позовної заяви.

Разом з тим, жодних доводів щодо відсутності в діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КУпАП, за яке на нього накладено адміністративне стягнення, позивач не навів, що в сукупності з усіма встановленими судом обставинами виключає протиправність винесеної відповідачем постанови.

Відповідно до ст. 242 КАС України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Отже, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції в повному обсязі досліджено положення нормативних актів, що регулюють спірні правовідносини та дійшов вірного висновку про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Згідно із ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Таким чином, колегія суддів, переглянувши рішення суду першої інстанції, дійшла висновку, що при прийнятті рішення, суд першої інстанції дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального права

Наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують .

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 28.02.2020 року по справі № 545/3140/19 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню.

Головуючий суддя В.В. Старостін
Судді А.О. Бегунц С.С. Рєзнікова
Повний текст постанови складено 13.04.2020 року