Справа № 280/266/20
Суддя: Кисіль Роман Валерійович
Дата ухвалення: 2020-04-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 квітня 2020 року Справа № 280/266/20 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Киселя Р.В. розглянув у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) до Ліквідаційної комісії Департаменту захисту економіки національної поліції України (, 01601, м. Київ, вул. Богомольця, буд. 10) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

11.01.2020 до Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі - позивач) до Ліквідаційної комісії Департаменту захисту економіки національної поліції України (далі - відповідач), в якій позивач просить:

- визнати протиправною бездіяльність відповідача в частині безпідставної невиплати належної позивачу вихідної допомоги в розмірі не менше середнього місячного заробітку, яка виплачується при звільненні працівника у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідацією, реорганізацією, чи банкрутством, перепрофілюванням підприємства, установи, скороченням чисельності або штату працівників, відповідно до ст. 44 КЗпП України;

- зобов`язати відповідача провести повний розрахунок з позивачем, а саме: виплатити належну позивачу вихідну допомогу в розмірі не менше середнього місячного заробітку у розмірі 12 224,19 грн.

Позивач обґрунтовує позовні вимоги тим, що у період з лютого 2016 року по 03.12.2019 він працював в органах Національної поліції України на посадах інспектора 1 роти 4 батальйону Управління патрульної поліції в м. Запоріжжі, інспектора відділу моніторингу ДВП ГУНП України в Запорізькій області, оперуповноваженого відділу протидії злочинам в галузях економіки, житлово-комунального господарства та сфері інфраструктури управління захисту економіки в Запорізькій області ДЗЕ Національної поліції України. Натомість, наказом відповідача від 27.11.2019 № 395о/с «По особовому складу» позивача у зв`язку з із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів було звільнено зі служби в поліції за п. 4 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 №580-VIII (далі - Закон України від 02.07.2015 № 580-VIII). Позивач стверджує, що з огляду на причину звільнення та у відповідності до ст. 44 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України) відповідач повинен був виплатити йому вихідну допомогу у розмірі не менше середнього місячного заробітку, однак протиправно цього не зробив. Таке твердження позивача ґрунтується на переконанні, що якщо нормами спеціального законодавства не передбачено виплати інших видів грошової допомоги при звільненні, відповідач повинен був керуватись положеннями загального закону, а саме КЗпП України. З огляду на викладене, позивач просить суд задовольнити позов повністю.

Ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 14.01.2020 відкрито провадження у справі та призначено судове засідання за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін на 05.02.2020.

Ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 05.02.2020 розгляд справи був відкладений на 04.03.2020.

07.02.2020 судом отримано відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача просить відмовити у задоволенні позову у повному обсязі, оскільки при звільненні зі служби в поліції з позивачем було здійснено всі передбачені законом розрахунки. Натомість, постанова Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 № 393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським, співробітникам Служби судової охорони та членам їхніх сімей» (далі - постанова КМУ від 17.07.1992 №393) та положення КЗпП України співвідносяться як спеціальна та загальна норми права. Отже, оскільки постановою КМУ від 17.07.1992 №393 виплата вихідної допомоги в розмірі не менше середнього місячного заробітку особам, звільненим зі служби в поліції у зв`язку з скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, не передбачена, представник відповідача просить суд відмовити у задоволенні позову повністю. Просить розглянути справу без участі його представника.

04.03.2020 судом було отримано клопотання позивача про розгляд справи без його участі, на позовних вимогах наполягає.

За таких обставин суд дійшов висновку про можливість розгляду справи у порядку письмового провадження.

Суд, розглянувши матеріали і з`ясувавши обставини адміністративної справи, заслухавши пояснення учасників справи, допитавши свідків та дослідивши інші наявні у справі докази у їх сукупності, встановив наступні обставини.

Відповідно до Виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань відповідача зареєстровано як юридичну особу - орган державної влади 09.11.2015.

З 11.02.2016 по 03.12.2019 позивач перебував на службі в органах Національної поліції України. Зокрема, з лютого 2016 року по серпень 2017 року він обіймав посаду інспектора 1 роти 4 батальйону Управління патрульної поліції в м. Запоріжжі, з 01.09.2017 по 26.11.2017 - посаду інспектора відділу моніторингу ДВП ГУНП України в Запорізькій області, з 27.11.2017 по 03.12.2019 - посаду оперуповноваженого відділу протидії злочинам в галузях економіки, житлово-комунального господарства та сфері інфраструктури управління захисту економіки в Запорізькій області ДЗЕ Національної поліції України (а.с.1)

02.09.2019 Кабінетом Міністрів України була прийнята постанова № 841 «Про ліквідацію територіального органу Національної поліції», якою Департамент захисту економіки як міжрегіональний територіальний орган Національної поліції ліквідовано як юридичну особу публічного права.

Наказом Національної поліції України від 26.09.2019 № 959 «Про внесення змін до структури та штатів Національної поліції України» були внесені зміни до структури територіальних органів поліції та виключено, зокрема з підпункту 1 пункту 27 позицію «Департамент захисту економіки (у складі кримінальної юстиції).

27.11.2019 відповідачем було видано Наказ від 27.11.2019 № 395о/с «По особовому складу», яким позивача звільнено зі служби в поліції за п. 4 ч. 1 ст. 77 Закону України від 02.07.2015 № 580-VIII (у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів) з 03.12.2019, відрахувавши з грошового забезпечення кошти за 2 доби щорічної чергової основної оплачуваної відпустки за час невідпрацьованої частини календарного року (а.с.4).

06.12.2019 позивач звернувся до відповідача з заявою № б/н, в якій, посилаючись на положення КЗпП України, просив:

- зобов`язати виплатити належні позивачу кошти відповідно до ст. 44 КЗпП України;

- надати ґрунтовну відповідь із зазначенням причин, з яких позивачу не була нарахована вихідна допомога у розмірі не менше середнього місячного заробітку відповідно до ст. 44 КЗпП України;

- надати відповідь, яким чином та в який строк буде виплачуватись допомога за грудень 2019 року згідно зі ст. 9-1 Закону України від 09.04.1992 № 2262-XII «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» (далі - Закон України від 09.04.1992 № 2262-XII) та ст. 11 постанови КМУ від 17.07.1992 № 393;

- надати довідку про нарахування та виплату належних позивачу грошових коштів за весь час роботи в Управлінні захисту економіки ДЗЕ Національної поліції України для надання її до Запорізького міського центру зайнятості (а.с.7).

Листом від 12.12.2019 № Б-1707 відповідач повідомив позивачу, що нарахування грошового забезпечення поліцейським здійснюється згідно з Порядком та умовами виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання (далі - Порядок), затвердженим Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.04.2016 № 260 та зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 29.04.2016 за № 669/28799. Пунктом 13 Розділу І даного Порядку передбачено, що виплата грошового забезпечення поліцейським та курсантам ВНЗ МВС із специфічними умовами навчання здійснюється щомісяця в останній день місяця за поточний місяць. У свою чергу, відповідно до ст. 102 Закону України від 02.07.2015 № 580-VIII пенсійне забезпечення поліцейських та виплата одноразової грошової допомоги після звільнення їх зі служби в поліції здійснюються в порядку та на умовах, визначених Законом України від 09.04.1992 № 2262-XII. Крім того, відповідач у листі від 12.12.2019 № Б-1707 зазначив, що у зв`язку з відсутністю достатніх кошторисних призначень для повного розрахунку зі звільненими ДЗЕ звернувся до НПУ листом від 10.12.2019 № 12388/39-2019 «Про потребу асигнувань». Після надходження коштів буде проведено повний розрахунок із працівниками (а.с.8).

12.12.2019 відповідач перерахував позивачу заробітну плату за грудень 2019 року у розмірі 384,90 грн.

19.12.2019 відповідач склав для позивача Довідку № 409 про заробітну плату (грошове забезпечення, винагороду за цивільно-правовим договором) для розрахунку виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, згідно з якою загальний розмір отриманої позивачем у період з грудня 2018 року по листопад 2019 року заробітної плати складає 157 591,94 грн. Крім того, у Довідці від 19.12.2019 № 409 зазначено, що згідно з пп.2 п. 10 постанови КМУ від 17.07.1992 № 393 одноразова грошова допомога при звільненні не передбачена (а.с.5).

Оцінюючи питання щодо допущення відповідачем протиправної бездіяльності в частині безпідставної невиплати належної позивачу вихідної допомоги в розмірі не менше середнього місячного заробітку, яка виплачується при звільненні працівника у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідацією, реорганізацією, чи банкрутством, перепрофілюванням підприємства, установи, скороченням чисельності або штату працівників, відповідно до ст. 44 КЗпП України, суд виходить із такого.

Частиною 2 ст. 2 КАС України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Закон України від 09.04.1992 № 2262-XII визначає умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Службі судової охорони, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом.

Відповідно до ст. 102 Закону України від 09.04.1992 № 2262-XII пенсійне забезпечення поліцейських і виплата одноразової грошової допомоги після звільнення їх зі служби здійснюється в порядку та на умовах, визначених Законом України від 09.04.1992 № 2262-XII.

Згідно з ч. 2 ст. 9 Закону України від 09.04.1992 №2262-XII особам рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу та деяким іншим особам, які мають право на пенсію за цим Законом, при звільненні зі служби за власним бажанням, через сімейні обставини або інші поважні причини, перелік яких визначається Кабінетом Міністрів України, які мають вислугу 10 років і більше виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

За приписами ст. 9-1 даного нормативно-правового акту щомісячна грошова допомога особам, які звільнені зі служби за віком, станом здоров`я чи у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів без права на пенсію.

Особам, які звільнені зі служби за віком, станом здоров`я чи у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів без права на пенсію, протягом одного року після звільнення зі служби виплачується щомісячна грошова допомога в розмірі окладу за військовим (спеціальним) званням.

Умови призначення та порядок виплати щомісячної грошової допомоги визначаються Кабінетом Міністрів України.

Крім того, порядок призначення та виплати одноразової грошової допомоги при звільненні поліцейським визначено постановою КМУ від 17.07.1992 № 393.

Так, п. 10 вказаного Порядку передбачено, що військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, поліцейським, співробітникам Служби судової охорони, особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби, які звільняються із служби за віком, у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, закінченням строку контракту, систематичним невиконанням умов контракту командуванням, за наявності вислуги 10 років і більше виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

У свою чергу, відповідно до положень п. 1 постанови Кабінету Міністрів України від 11.11.2015 №988 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції» (далі - постанова КМУ від 11.11.2015 № 988) грошове забезпечення поліцейських складається з посадового окладу, окладу за спеціальним званням, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер), премії та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Згідно з пунктом 23 Розділу І Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання, затвердженого наказом МВС України від 06.04.2016 №260 (далі - Порядок № 260), поліцейським, які звільняються зі служби в поліції та в установленому порядку мають право на отримання одноразової грошової допомоги при звільненні, нарахування такої допомоги здійснюється з розрахунку місячного грошового забезпечення з урахуванням щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, що мають постійний характер, та премій, установлених на день звільнення.

За приписами п. 3 Розділу І Порядку № 260 грошове забезпечення поліцейських визначається залежно від посади, спеціального звання, стажу служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наукового ступеня або вченого звання. До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад; оклад за спеціальним званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер); премії; одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Днем звільнення зі служби в поліції вважається день видання наказу про звільнення або дата, зазначена в наказі про звільнення. День звільнення вважається останнім днем служби.

Крім того, варто зазначити, що правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України регламентуються Законом України від 02.07.2015 № 580-VIII.

Відповідно до ч. 1 ст. 59 Закону України від 02.07.2015 № 580-VIII служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень.

Згідно з ч. 8 ст. 68 Закону України від 02.07.2015 № 580-VIII поліцейському, посада якого скорочена, грошове забезпечення виплачується включно до дня призначення на іншу посаду або до дня звільнення зі служби в поліції в розмірі, визначеному за останньою штатною посадою, яку він займав на момент її скорочення. Розмір щомісячної премії встановлюється рішенням керівника органу (закладу, установи) поліції.

За приписами п. 4 ч. 1 ст. 77 даного нормативно-правового акту поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів.

Разом з тим, даними нормативно-правовими актами не встановлено порядку здійснення виплати інших видів грошової допомоги при звільненні, зокрема вихідної допомоги в розмірі не менше середнього місячного заробітку, яка виплачується при звільненні працівника у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідацією, реорганізацією, чи банкрутством, перепрофілюванням підприємства, установи, скороченням чисельності або штату працівників.

За загальним правилом норми спеціального законодавства є пріоритетними перед нормами загальними. Тобто, норми КЗпП України підлягають застосуванню у разі, коли нормами спеціального законодавства не врегульовано спірні правовідносини, що відповідає правовій позиції Верховного Суду України, висловленій у постанові від 17 лютого 2015 року у справі № 21-8а15.

Так, КЗпП України визначає правові засади і гарантії здійснення громадянами України права розпоряджатися своїми здібностями до продуктивної і творчої праці.

Як вбачається з положень ст. 44 КЗпП України, при припиненні трудового договору з підстав, зазначених у п. 6 ст. 36 та п.п. 1, 2 і 6 ст. 40 КЗпП України, працівникові виплачується вихідна допомога у розмірі не менше середнього місячного заробітку; у разі призову або вступу на військову службу, направлення на альтернативну (невійськову) службу (п. 3 ст. 36) - у розмірі двох мінімальних заробітних плат; внаслідок порушення власником або уповноваженим ним органом законодавства про працю, колективного чи трудового договору (ст.ст. 38 і 39) - у розмірі, передбаченому колективним договором, але не менше тримісячного середнього заробітку; у разі припинення трудового договору з підстав, зазначених у п. 5 ч. 1 ст. 41, - у розмірі не менше ніж шестимісячний середній заробіток.

Судом встановлено, що позивач з 11.02.2016 по 03.12.2019 перебував на службі в органах Національної поліції. Посадою, яку позивач обіймав на момент звільнення зі служби в органах поліції, була посада оперуповноваженого відділу протидії злочинам в галузях економіки, житлово-комунального господарства та сфері інфраструктури управління захисту економіки в Запорізькій області ДЗЕ Національної поліції України (а.с.1).

У зв`язку з ліквідацією Департаменту захисту економіки як міжрегіонального територіального органу Національної поліції на підставі відповідної постанови КМУ від 02.09.2019 № 841 та подальшим внесенням змін до структури та штатів Національної поліції України шляхом видання Національною поліцією України наказу від 26.09.2019 № 959 «Про внесення змін до структури та штатів Національної поліції України» позивача було звільнено зі служби в поліції. Зокрема, як вбачається з наказу відповідача від 27.11.2019 № 395о/с «По особовому складу», позивач був звільнений за п. 4 ч. 1 ст. 77 Закону України від 02.07.2015 № 580-VIII, а саме у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів (а.с.4).

06.12.2019 позивач надіслав на адресу відповідача заяву, в якій, серед іншого, просив виплатити йому належні відповідно до ст. 44 КЗпП України кошти, повідомити причини, з яких позивачу не була нарахована вихідна допомога у розмірі не менше середнього місячного заробітку відповідно до ст. 44 КЗпП України, а також видати довідку про нарахування та виплату належних позивачу грошових коштів за весь період час роботи в Управлінні захисту економіки ДЗЕ Національної поліції України для надання її до Запорізького міського центру зайнятості (а.с.7).

12.12.2019 відповідач склав лист № Б-1707, яким поінформував позивача, що у зв`язку з відсутністю достатніх кошторисних призначень для повного розрахунку зі звільненими ДЗЕ звернувся до НПУ листом від 10.12.2019 № 12388/39-2019 «Про потребу асигнувань». Після надходження коштів буде проведено повний розрахунок із працівниками (а.с.8).

Крім того, відповідач видав позивачу Довідку від 19.12.2019 № 409 про заробітну плату (грошове забезпечення, винагороду за цивільно-правовим договором) для розрахунку виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, згідно з якою загальний розмір отриманої позивачем у період з грудня 2018 року по листопад 2019 року заробітної плати складає 157 591,94 грн. На зворотному аркуші Довідки від 19.12.2019 № 409 відповідач зазначив, що згідно з пп.2 п. 10 постанови КМУ від 17.07.1992 № 393 одноразова грошова допомога при звільненні не передбачена (а.с.5).

У контексті оцінки спірних правовідносин суд виходить із того, що оскільки спеціальним законодавством, яке регулює оплату праці поліцейських, не встановлено обов`язок відповідача виплачувати позивачу як працівнику, звільненому у зв`язку з скороченням штату працівників або проведенням організаційних заходів, з метою забезпечення рівності прав та принципу недискримінації у трудових відносинах застосуванню у даному випадку мають підлягати положення ст. 44 КЗпП України як такі, що є загальними та поширюються на правовідносини, які складаються під час звільнення зі служби органів внутрішніх справ.

Такий підхід є усталеним у вітчизняній правозастосовній практиці, зокрема у питаннях присудження на користь осіб, звільнених зі служби в поліції, одноразової грошової допомоги при звільнені відповідно до Закону України від 09.04.1992 № 2262-XII (постанови Касаційного адміністративного суду у складі Верховного суду від 31.10.2019 по справі № 821/649/17, від 13.02.2020 по справі № 809/698/16, від 28.11.2019 по справі № 580/825/19 та ін.) та, на переконання суду, може бути екстрапольований на спірні правовідносини.

Отже, виходячи із положень КЗпП України та загальних засад адміністративного судочинства, суд вважає, що відповідач повинен був виплатити позивачу вихідну допомогу в розмірі не менше середнього місячного заробітку, яка виплачується при звільненні працівника у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідацією, реорганізацією, чи банкрутством, перепрофілюванням підприємства, установи, скороченням чисельності або штату працівників, відповідно до ст. 44 КЗпП України, однак безпідставно цього не зробив. Відтак, суд дійшов висновку про наявність підстав для визнання протиправною бездіяльності відповідача у відповідній частині.

Таким чином, позовні вимоги про визнання протиправною бездіяльності відповідача в частині безпідставної невиплати належної позивачу вихідної допомоги в розмірі не менше середнього місячного заробітку, яка виплачується при звільненні працівника у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідацією, реорганізацією, чи банкрутством, перепрофілюванням підприємства, установи, скороченням чисельності або штату працівників, відповідно до ст. 44 КЗпП України є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Оцінюючи наявність правових підстав для зобов`язання відповідача провести повний розрахунок з позивачем, а саме виплатити належну позивачу вихідну допомогу в розмірі не менше середнього місячного заробітку у розмірі 12224,19 грн., суд виходить із такого.

У ч. 1 ст. 2 КАС України законодавець зауважив, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

При цьому, спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду

Отже, суд, із урахуванням обставин, встановлених під час надання правової оцінки бездіяльності відповідача в частині безпідставної невиплати належної позивачу вихідної допомоги в розмірі не менше середнього місячного заробітку, яка виплачується при звільненні працівника у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідацією, реорганізацією, чи банкрутством, перепрофілюванням підприємства, установи, скороченням чисельності або штату працівників, відповідно до ст. 44 КЗпП України, з метою захисту майнових прав, свобод та інтересів позивача, про захист яких він просить, вважає за необхідне зобов`язати відповідача провести повний розрахунок з позивачем, а саме: виплатити належну позивачу вихідну допомогу в розмірі не менше середнього місячного заробітку у розмірі 12224,19 грн. Визначена позивачем в адміністративному позові сума вихідної допомоги відповідає отримуваній ним сумі заробітної плати у місяцях, що передували звільненню позивача зі служби в органах поліції.

Таким чином, на переконання суду, позовні вимоги в частині зобов`язання відповідача провести повний розрахунок з позивачем, а саме виплатити належну позивачу вихідну допомогу в розмірі не менше середнього місячного заробітку у розмірі 12224,19 грн., є обґрунтованими, а відтак, в цій частині позов також підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Позивачем, на переконання суду, доведено факт допущення відповідачем протиправної бездіяльності, яка виразилась у безпідставній невиплаті належної позивачу вихідної допомоги в розмірі не менше середнього місячного заробітку, яка виплачується при звільненні працівника у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідацією, реорганізацією, чи банкрутством, перепрофілюванням підприємства, установи, скороченням чисельності або штату працівників, відповідно до ст. 44 КЗпП України.

У свою чергу, суд вважає, що відповідач не надав достатніх та переконливих доказів на спростування обставин, якими обґрунтовані позовні вимоги.

Таким чином, суд дійшов висновку, що адміністративний позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Квитанцією від 03.01.2020 № 0.0..1 (а.с. 3) підтверджується сплата позивачем судового збору у розмірі 840,80 грн. Отже, відповідна сума підлягає присудженню на користь позивача солідарно за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Враховуючи вищезазначене та керуючись ст.ст. 2, 6, 8 - 10, 14, 90, 139, 143, 241 - 246 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Задовольнити адміністративний позов ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) до Ліквідаційної комісії Департаменту захисту економіки Національної поліції України (, 01601, м. Київ, вул. Богомольця, буд. 10) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Визнати протиправною бездіяльність Ліквідаційної комісії Департаменту захисту економіки Національної поліції України в частині безпідставної невиплати належної ОСОБА_1 вихідної допомоги в розмірі не менше середнього місячного заробітку, яка виплачується при звільненні працівника у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідацією, реорганізацією, чи банкрутством, перепрофілюванням підприємства, установи, скороченням чисельності або штату працівників, відповідно до ст. 44 КЗпП України

Зобов`язати Ліквідаційну комісію Департаменту захисту економіки Національної поліції України провести повний розрахунок з ОСОБА_1 , а саме виплатити належну ОСОБА_1 вихідну допомогу в розмірі не менше середнього місячного заробітку - 12224,19 грн.

Судовий збір у розмірі 840,80 грн. (вісімсот сорок гривень вісімдесят копійок) присудити на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту захисту економіки Національної поліції України (, 01601, м. Київ, вул. Богомольця, буд. 10).

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Р.В. Кисіль