Справа № 522/14986/19
Суддя: Осіпов Ю.В.
Дата ухвалення: 2020-04-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 квітня 2020 р.м.ОдесаСправа № 522/14986/19
Головуючий в 1 інстанції: Шенцева О.П.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді - Осіпова Ю.В.,

суддів - Косцової І.П., Скрипченка В.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Приморського районного суду м.Одеси від 01 листопада 2019 року (м. Одеса, дата складання повного тексту - 01.11.2019р.) по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради про визнання протиправною та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, -

В С Т А Н О В И В:

02.09.2019 року ОСОБА_1 звернувся до Приморського районного суду м.Одеси з адміністративним позовом до Управління ДАБК Одеської міської ради, в якому просив суд визнати протиправною та скасувати постанову №270/19 від 04.04.2019 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.188-42 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 6800 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що спірна постанова є неправомірною, оскільки була прийнята з порушенням процесуальних норм законодавства та на підставі необґрунтованих висновків акту перевірки, яка фактично не проводилася.

Ухвалою судді Приморського районного суду м. Одеси від 10.09.2019 року відкрито провадження у даній справі.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 01 листопада 2019 року - задоволено заяву представника Управління ДАБК Одеської міської ради та залишено адміністративний позов ОСОБА_1 - залишено без розгляду.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду 1-ї інстанції, позивач ОСОБА_1 03.12.2019 року подав апеляційну скаргу, в якій зазначив, що судом, при винесенні оскаржуваної ухвали було порушено норми процесуального права та просив скасувати ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 01.11.2019 року.

12.12.2019 року матеріали даної справи, разом із вказаною вище апеляційною скаргою, надійшли до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Ухвалами П`ятого апеляційного адміністративного суду від 16.12.2019р. відрито апеляційне провадження по даній справі та призначено її до розгляду в порядку письмового провадження.

Згідно приписів п.п.1,2 ч.1 ст.311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі: відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю та/або неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Враховуючи встановлений на всій території України «особливий» режим «карантину», приписи ч.6 ст.262, ст.263, п.п.1,2 ч.1 ст.311 КАС України, характер спірних правовідносин та приймаючи до уваги те, що в даному випадку розглядається апеляційна скарга на процесуальну ухвалу суду 1-ї інстанції, а також з метою запобігання поширенню як на території України, так і приміщеннях 5 ААС, респіраторної хвороби «COVID-19», спричиненої «коронавірусом SARS-CoV-2» та убезпечення як сторін по справі, так і працівників суду від вищевказаної особливо небезпечної інфекційної хвороби, колегія суддів розглянула дану справу в письмовому провадженні без участі сторін, на підставі наявних у справі доказів.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши оскаржувану ухвалу суду 1-ї інстанції, перевіривши матеріали справи і доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про відсутність належних підстав для її задоволення.

Так, розглядаючи справу по суті у відкритому судовому засіданні та приймаючи спірну ухвалу від 01.11.2019р. про залишення адміністративного позову ОСОБА_1 , суд 1-ї інстанції виходив з того, що позивач без поважних причин пропустив встановлений ч.1 ст.286 КАС України 10-денний строк на оскарження постанови №270/19 від 04.04.2019р.

Колегія суддів апеляційного суду, уважно дослідивши матеріали справи та наявні в них докази, в цілому погоджується з такими висновками суду 1-ї інстанції і вважає їх обґрунтованими, з огляду на наступне.

Як слідує зі змісту положень ч.ч.1,2 ст.122 КАС України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється 6-місячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

А згідно із ч.3 ст.122 КАС України, для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Так, відповідно до вимог ч.1 ст.289 КУпАП, скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом 10 (десяти) днів з дня винесення постанови, а щодо постанов по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом 10-ти днів з дня вручення такої постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

У відповідності ж до ч.2 ст.286 КАС України, позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом 10 (десяти) днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).

Також, при цьому необхідно вказати, що дотримання строків звернення до суду з адміністративним позовом є однією з обов`язкових передумов ефективності адміністративних проваджень щодо строку розгляду адміністративних справ, оскільки захист прав, свобод та інтересів осіб безпосередньо залежить від меж їх реалізації у часі.

Провадження в адміністративних судах, як спосіб захисту цих прав, базується на процесуальних принципах та забезпечується чітко регламентованими строками. Дотримання цих строків впливає на права та обов`язки учасників адміністративних правовідносин, спонукаючи їх до своєчасного здійснення наданих їм прав чи виконання покладених на них обов`язків.

Так, процесуальний закон визначає, що «строк звернення до адміністративного суду» - це строк, в межах якого особа, яка має право на позов, повинна звернутися до адміністративного суду для захисту своїх прав у публічно-правових відносинах або для реалізації владних повноважень.

При чому, днем, коли особа дізналась про порушення свого права, - є день, коли позивач дізнався або повинен був дізнатися про рішення, дію чи бездіяльність відповідача (суб`єкта владних повноважень), внаслідок яких відбулося порушення його прав, свобод чи інтересів.

Практика Європейського суду з прав людини, яка, відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», є джерелом права, також, в свою чергу, свідчить про те, що право на звернення до суду «не є абсолютним» і «може бути обмеженим», в тому числі і встановленням строків для звернення до суду за захистом порушених прав (рішення ЄСПЛ від 27.02.1980р., 22.10.1996р.).

Так, як встановлено з матеріалів справи судом 2-ї інстанції, позивач фактично оскаржує постанову УДАБК ОМР №270/19 від 04.04.2019р. про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.188-42 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 6800 грн.

Як вбачається з матеріалів справи та відзиву на позов, копію оскарженої постанови від 04.04.2019 року позивач отримав по пошті 12.05.2019 року, що підтверджується наявною у справі копією рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с.77).

Позивач же, в свою чергу, як свідчать матеріали справи, теж фактично не заперечує факт отримання ним копії спірної постанови саме у травні 2019 року, але у своєму позові та апеляційній скарзі зазначає, що взагалі отримав її ще раніше, а саме 03.05.2019р.

Однак, разом з тим, як видно з матеріалів справи, із даним позовом про скасування спірної постанови від 04.04.2019р. позивач реально звернувся до суду по пошті - 30.08.2019 року (вх.№92428/19 від 02.09.2019р.), т.б. більше ніж через 3 місяці, тобто з суттєвим порушенням передбаченого законом 10-денного строку, встановленого для звернення до адміністративного суду із цими позовними вимогами.

Таким чином, позивач, в даному конкретному випадку, фактично без поважних причин своєчасно не скористався своїм правом на судовий захист шляхом оскарження неправомірної, на його думку, постанови відповідача від 04.04.2019р. в межах визначеного законом строку.

При цьому, одночасно необхідно зауважити про те, що сутність зазначеного «інституту» полягає в тому, що особа, яка звертається до суду за захистом порушеного права була не в змозі зробити це внаслідок незалежних від неї обставин, зокрема, якщо цьому перешкоджала надзвичайна або невідворотна за даних умов подія.

Отже, «поважними» причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами.

Проте, позивачем, окрім зазначення у своїй позовній заяві про те, що він не є фахівцем в галузі права та нібито вважав що має не 10 днів (як вказано у постанові), а 6 місяців на оскарження в судовому порядку спірної постанови від 04.04.2019р., в порушення вимог ст.77 КАС України, не надано до суду 1-ї та 2-ї інстанцій жодних належних і беззаперечних доказів існування таких об`єктивних поважних причин або істотних перешкод, які йому реально завадили своєчасно оскаржити цю постанову саме у встановлений законом 10-денний строк.

Що ж стосується інших доводів позивача про те, що він нібито скористався можливістю досудового порядку вирішення даного спору, подавши 09.05.2019р. до Управління ДАБК ОМР відповідну скаргу на спірну постанову від 04.04.2019р., в зв`язку із чим мав 3-місячний строк на її оскарження, то судова колегія, як і суд 1-ї інстанції, вважає таку позицію необґрунтованою, помилковою та до уваги її не приймає, оскільки ч.1 ст.287 та ч.3 ст.288 КУпАП, не передбачено досудове оскарження таких постанов шляхом подачі скарги до органу, який їх ухвалив.

Відповідно до положень ч.ч.1,3,4 ст.123 КАС України, у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому, протягом 10-ти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду із заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

А якщо після відкриття провадження у справі суд дійде висновку, що викладений в ухвалі про відкриття провадження у справі висновок суду про визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду був передчасним, і суд не знайде інших підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Також, одночасно судова колегія вважає за необхідне наголосити й на тому, що інститут строків у судовому процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними. Тому, якщо протягом встановленого законодавством строку особа не звернулася до суду за вирішенням спору, відповідні відносини набувають ознаки стабільності.

При цьому, слід зазначити, що строк в 10 (десять) днів визнано законодавцем достатнім для того, щоб особа, яка вважає, що її права, свободи чи інтереси порушено, визначилася, чи буде вона звертатися до суду із позовом щодо оскарження дій чи рішень суб`єкта владних повноважень.

Таким чином, дотримання строку звернення з адміністративним позовом до суду є однією з умов для реалізації права на позов у публічно-правових відносинах. Вона дисциплінує усіх учасників цих правовідносин у випадку, якщо вони стали спірними, запобігає зловживанням і можливості регулярно «погрожувати» зверненням до суду, сприяє стабільності діяльності суб`єктів владних повноважень щодо виконання своїх функцій та сприяє юридичній визначеності у публічно-правових відносинах. Відсутність цієї умови приводила б до постійного збереження стану невизначеності у публічно-правових відносинах.

Отже, за вказаних обставин, судова колегія, оцінивши надані сторонами докази в їх сукупності, вважає, що суд 1-ї інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що позивачем, в даному випадку, без поважних причин було пропущено встановлений законом 10-денний строк на звернення до суду із даними позовними вимогами, в зв`язку із чим, адміністративний позов дійсно підлягає залишенню без розгляду.

Враховуючи вищевикладене, судова колегія приходить до висновку, що суд першої інстанції порушень норм процесуального права при вирішенні даної справи не допустив, вірно встановив фактичні обставини справи та надав їм належної правової оцінки. Наведені ж у апеляційній скарзі доводи, правильність висновків суду не спростовують, оскільки є несуттєвими, ґрунтуються на припущеннях та невірному трактуванні норм процесуального права.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.315 КАС України, суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Отже, за таких обставин, колегія суддів апеляційного суду, діючи виключно в межах доводів апеляційної скарги, відповідно до ст.316 КАС України, залишає цю апеляційну скаргу позивача без задоволення, а оскаржувану ухвалу 1-ї інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а ухвалу Приморського районного суду м.Одеси від 01 листопада 2019 року - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови виготовлено 10.04.2020р.

Головуючий у справі

суддя-доповідач: Ю.В. Осіпов

Судді: І.П. Косцова

В.О. Скрипченко