Справа № 1.380.2019.002155
Суддя: Шевчук Світлана Михайлівна
Дата ухвалення: 2020-04-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 квітня 2020 рокуЛьвівСправа № 1.380.2019.002155 пров. № А/857/2098/20

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Шевчук С.М.,

суддів Кухтея Р.В., Онишкевича Т.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Галицької районної адміністрації Львівської міської ради на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 26 грудня 2019 року (рішення ухвалене у м. Львів судом у складі головуючого судді Кузана Р.І., повний текст рішення суду складено 26 грудня 2019 року ) у справі №1.380.2019.002155 за адміністративним позовом Галицької районної адміністрації Львівської міської ради до ОСОБА_1 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - Львівського комунального підприємства «Цитадель-Центр» про зобов`язання вчинити дії, суд-

В С Т А Н О В И В :

І. ОПИСОВА ЧАСТИНА

Галицька районна адміністрація Львівської міської ради звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про зобов`язання ОСОБА_1 - власника квартири АДРЕСА_1 за власні кошти привести квартиру АДРЕСА_1 до попереднього стану: демонтувати душову кабіну, унітаз та умивальник самовільно влаштовані в приміщенні кладовки квартири АДРЕСА_1 .

В обґрунтування позовних вимог посилалася на те, що ОСОБА_1 є власницею квартири АДРЕСА_1 . Позивач зазначає, що будинок АДРЕСА_2 у віданні Львівської міської ради, на обслуговуванні ЛКП «Цитадель-Центр». Згідно з розпорядженням позивача від 20.12.2018, ОСОБА_1 зобов`язано за власні кошти привести квартиру АДРЕСА_1 до попереднього стану: демонтувати душову кабіну, унітаз та умивальник самовільно влаштовані в приміщенні кладовки квартири АДРЕСА_3 фасаду АДРЕСА_4 АДРЕСА_5 . Проте, відповідачем не виконано розпорядження Галицької районної адміністрації ЛМР від 20.12.2018 №435 «Про приведення квартири АДРЕСА_1 до попереднього стану та демонтаж каналізаційного стояка», у зв`язку з цим позивач звернувся до суду з даним позовом. Просив позов задовольнити повністю.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 26 грудня 2019 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 26 грудня 2019 року у справі №1.380.2019.002155 скасувати та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити повністю.

Позивач зазначає, що вказане рішення є незаконним і таким, що підлягає скасування у зв`язку із неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи.

На обґрунтування апеляційних вимог відповідач посилається на те, що згідно з розпорядженням позивача від 20.12.2018, ОСОБА_1 зобов`язано за власні кошти привести квартиру АДРЕСА_1 до попереднього стану: демонтувати душову кабіну, унітаз та умивальник самовільно влаштовані в приміщенні кладовки квартири АДРЕСА_3 фасаду АДРЕСА_5 .

Апелянт зазначає, що рішення органів місцевого самоврядування є обов`язковими до виконання на відповідній території, а також забороняється використання права власності на шкоду правам громадян.

03.04.2020 року на адресу суду апеляційної інстанції надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності відповідача.

Позивач подала відзив на апеляційну скаргу, у якому просила рішення суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення. По суті доводи відзиву на апеляційну скаргу співпадають з висновками, викладеними у рішенні суду першої інстанції.

Сторони, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись двічі в установленому порядку, що підтверджується зворотними рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення та на електронну пошту, зазначену даними учасниками справи, про що в матеріалах справи містяться відповідні докази. Явка представників сторін обов`язковою не визнавалась. В судове засідання не прибули, позивач подав клопотання про розгляд справи без його участі. Клопотань про відкладення слухання справи учасники справи не направляли.

З огляду на обставини щодо повідомлення учасників справи про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги та положення ст. 311 КАС України колегія суддів, вважає за можливе здійснити розгляд апеляційної скарги в порядку письмового провадження.

ІІ. ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи обставини, що Будинок АДРЕСА_2 перебуває у віданні Львівської міської ради та на обслуговуванні ЛКП «Цитадель-Центр».

Згідно з інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №159731632 від 15.03.2019 ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право власності №50792591, виданого 24.12.2015 Львівським міським управлінням юстиції, належить квартира АДРЕСА_1 .

Відповідно до довідки з місця проживання про склад сім`ї і прописки №254 від 06.02.2019, виданою ЛКП «Цитадель-Центр», квартира АДРЕСА_1 складається з однієї житлової кімнати площею 22,30 кв.м., веранди площею 2,80 кв.м, кладовки площею 2,00 кв.м., коридору площею 2,00 кв.м. та кухні площею 6,40 кв.м. Загальна площа квартири, власником якої є ОСОБА_1 , становить 35,50 кв.м.

На підставі звернення мешканця будинку АДРЕСА_2 06.02.2018 директор ЛКП «Цитадель-Центр» надіслав на адресу попередження вих.№88, в якому зобов`язав ОСОБА_1 надати дозвільні документи на встановлення санвузла у власній квартирі та влаштування каналізаційного стояка по фасаду будинку АДРЕСА_2 до 09.02.2018.

22.03.2018 майстром ЛКП «Цитадель-Центр» складено протокол про адміністративне правопорушення за ст.150 КУпАП про те, що власницею квартири АДРЕСА_1 ОСОБА_1 у власній квартирі самовільно на площі кухні влаштовано вигоди та каналізаційний стояк від квартири влаштовано по фасадній стіні будинку.

26.04.2018 адміністративною комісією Галицької районної адміністрації ЛМР розглянуто протокол та прийнято постанову №74 про закриття провадження у зв`язку із спливом строків для накладення адміністративного стягнення.

20.06.2018 ЛКП «Цитадель-центр» скерувало відповідачу лист із зобов`язанням терміново до 26.06.2018 демонтувати самовільно влаштовані вигоди на площі квартири та каналізаційний стояк по фасадній стіні будинку 1 по АДРЕСА_2 .

26.11.2018 ЛКП «Цитадель-центр» склало акт про те, що власником квартири 1 на вул АДРЕСА_2 не проведено демонтаж самовільно встановленого каналізаційного стояка на внутрішньому дворовому фасаді будинку АДРЕСА_2 .

27.11.2018 ЛКП «Цитадель-центр» складено акт обстеження технічного стану квартири АДРЕСА_1 . В акті зазначено, що квартира АДРЕСА_3 знаходиться на другому поверсі двох поверхового будинку; за рахунок площі кухні самовільно влаштовані вигоди (душова кабіна, умивальник, унітаз) та коридор. Каналізаційний стояк проведено до підвалу по внутрішньому дворовому фасаду будинку АДРЕСА_2 .

11.12.2018 відповідно до витягу з протоколу №43 засідання міжвідомчої комісії Галицького району вирішено: ОСОБА_1 - власнику квартири АДРЕСА_1 за власні кошти привести квартиру до попереднього стану, демонтувати душову кабіну, унітаз та умивальник самовільно влаштовані в приміщенні кладовки квартири АДРЕСА_3 фасаду АДРЕСА_2 .

20.12.2018 розпорядженням голови Галицької районної адміністрації ЛМР №435 затверджено висновок міжвідомчої комісії Галицького району від 11.12.2018.

31.01.2019 ЛКП «Цитадель-центр» скерувало відповідачу лист із зобов`язанням терміново до 08.02.2019 привести квартиру АДРЕСА_1 до попереднього стану.

08.02.2019 ЛКП «Цитадель-центр» складено акт про те, що з виходом за адресою відповідача, при обстеженні виявлено, що власником квартири АДРЕСА_1 не виконано п.2 розпорядження ГРА №435 від 20.12.2019 «Про приведення квартири АДРЕСА_1 до попереднього стану та демонтаж каналізаційного стояка».

ІІ. ОЦІНКА СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що отримання дозволу є необхідним при переплануванні чи переобладнанні житлових будинків, жилих і нежилих приміщень у житлових будинках, якщо такі роботи передбачають втручання в несучі конструкції та/або інженерні системи загального користування та призводить до порушення конструктивних елементів або засобів протипожежного захисту.

Позивачем не надано жодних доказів, що підтверджували б проведення перевірки відповідача органом архітектурно-будівельного контролю на відповідність проведеного відповідачем перепланування чи переобладнання вимогам містобудівного законодавства, складення відповідного акту, протоколу та видання припису про усунення порушення вимог містобудівного законодавства, а отже не виконано усіх передбачених законодавством способів на усунення порушення, які є обов`язковими перед застосуванням крайньої міри знесення чи приведення до попереднього стану.

ІV. ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Перевіривши за наявними у справі матеріалами доводи, викладені у апеляційній скарзі, правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права і правової оцінки обставин у справі у межах, визначених статтею 308 Кодексу адміністративного судочинства України (КАС України), заслухавши пояснення учасників справи, колегія суддів встановила таке.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи повинні діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 ст.309 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно з Положенням про Галицьку районну адміністрацію Львівської міської ради, затвердженого рішенням виконкому Львівської міської ради від 01.11.2016 № 977 (із змінами) до повноважень Галицької районної адміністрації віднесено здійснення контролю за утриманням будинків (квартир), які належать громадянам, а також прилеглих територій; розгляд питань та вжиття заходів у порядку, встановленому виконавчим комітетом, щодо фактів самовільного будівництва (погодження, приведення до попереднього стану, демонтажу тощо).

Відповідно до підп.1, п. «а» ст.30 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать власні (самоврядні) повноваження: управління об`єктами житлово-комунального господарства, побутового, торговельного обслуговування, транспорту і зв`язку, що перебувають у комунальній власності відповідних територіальних громад, забезпечення їх належного утримання та ефективної експлуатації, необхідного рівня та якості послуг населенню.

Згідно з підп. 3 п. «б» ч.1 ст.31 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать делеговані повноваження, зокрема, здійснення в установленому порядку державного контролю за дотриманням законодавства, затвердженої містобудівної документації при плануванні та забудові відповідних територій; зупинення у випадках, передбачених законом, будівництва, яке проводиться з порушенням містобудівної документації і проектів окремих об`єктів, а також може заподіяти шкоди навколишньому природному середовищу.

Аналогічна норма закріплена у ст.14 Закону України «Про основи містобудування».

Згідно з ст.7 Закону України «Про основи містобудування» державне регулювання у сфері містобудування здійснюється, зокрема, органами місцевого самоврядування, а також центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері містобудування, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю, іншими органами в порядку, встановленому законодавством.

Рішенням Львівської міської ради № 1027 від 11.11.2016 затверджено Положення про Інспекцію ДАБК у м. Львові.

Пунктом 1.1 цього Положення передбачено, що Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю у м. Львові є виконавчим органом Львівської міської ради, який діє на правах самостійного управління, який створений на підставі ухвали міської ради від 26.05.2016 № 505 Про затвердження структури виконавчих органів Львівської міської ради, загальної чисельності апарату ради та її виконавчих органів, Законів України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо децентралізації повноважень у сфері архітектурно-будівельного контролю та удосконалення містобудівного законодавства, Про регулювання містобудівної діяльності, Про місцеве самоврядування в Україні.

Згідно з п.2.1 Положення про Інспекцію ДАБК у м. Львові основними завданнями Інспекції є здійснення відповідно до закону державного архітектурно-будівельного контролю, виконання дозвільних та реєстраційних функцій у сфері містобудівної діяльності.

Пунктом 4.2.4 вказаного Положення передбачено, що Інспекція ДАБК у м. Львові здійснює державний архітектурно-будівельний контроль за дотриманням вимог законодавства України у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил, положень містобудівної документації всіх рівнів, вихідних даних для проектування об`єктів містобудування, проектної документації щодо об`єктів, розташованих у межах відповідних населених пунктів.

Отже, перевірка дотримання містобудівного законодавства при будівництві чи реконструкції об`єктів нерухомого майна у м. Львові, в тому числі наявності дозвільних документів, належить до повноважень Інспекції ДАБК у м. Львові, як виконавчого органу Львівської міської ради.

До компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин. (Постанова Великої палати Верховного суду у справі № 826/10228/17 від 4 грудня 2019 року)

Відповідно до статті частини сьомої статті 41 Конституції України використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства.

Зазначені конституційні положення деталізовані, зокрема у статті 319 Цивільного кодексу України, яка гарантує, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону та відповідають моральним засадам суспільства; держава не втручається у здійснення власником права власності, але діяльність власника може бути обмежена чи припинена у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства.

Відповідно до ч.5 ст.319 ЦК України, власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі.

При цьому, в силу ч.2 ст.13 ЦК України при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині.

Згідно з ч.2 ст.139 ЦК України, власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Відповідно до частини другої статті 383 Цивільного кодексу України власник квартири може на свій розсуд здійснювати ремонт і зміни у квартирі, наданій йому для використання як єдиного цілого, - за умови, що ці зміни не призведуть до порушень прав власників інших квартир у багатоквартирному житловому будинку та не порушать санітарно-технічних вимог і правил експлуатації будинку.

Таким чином, власність не тільки надає переваги власнику, а й покладає на нього низку обов`язків перед суспільством та державою. Поняття «власність зобов`язує» пов`язане з принципом поєднання інтересів власника та інших осіб, обов`язком використовувати власність у своїх інтересах з неухильним обов`язком поважати інтереси всього суспільства.

Даний висновок узгоджується з правовою позицією, що міститься, зокрема, у постановах Верховного Суду від 14 листопада 2019 року у справі № 826/2966/16, від 15 листопада 2019 року у справі № 826/198/16.

Перелік будівельних робіт, які не потребують документів, що дають право на їх виконання, та після закінчення яких об`єкт не підлягає прийняттю в експлуатацію, затверджено постановою Кабінету Міністрів України №406 від 07.06.2017.

Так, відповідно до п.1 вказаного Переліку, не потребують документів, що дають право на їх виконання, роботи з переобладнання та перепланування жилого будинку і жилого приміщення, а також нежилого будинку, будівлі, споруди, приміщення в них, виконання яких не передбачає втручання в огороджувальні та несучі конструкції та/або інженерні системи загального користування, щодо об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1).

Відповідно до ст.152 ЖК УРСР виконання власниками робіт з переобладнання та перепланування жилого будинку і жилого приміщення приватного житлового фонду, які не передбачають втручання в несучі конструкції та/або інженерні системи загального користування, не потребує отримання документів, що дають право на їх виконання. Після завершення зазначених робіт введення об`єкта в експлуатацію не потребується.

Згідно з п.1.4.1 Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17.05.2005 №76, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 25.08.2005 за №927/11207, переобладнання і перепланування жилих будинків, жилих і нежилих у жилих будинках приміщень дозволяється робити після одержання дозволу виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів відповідно до законодавства.

Відповідно до ч.2 п.1.4.4 вказаних Правил, перепланування жилих будинків, жилих і нежилих у жилих будинках приміщень, що погіршує умови експлуатації і проживання всіх або окремих громадян у будинку або квартирі, не допускається.

Згідно з п.1.4.6 Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, власник, наймач (орендар) жилого будинку, жилого чи нежилого у жилому будинку приміщення, що припустив самовільне переобладнання або перепланування, що призводить до порушення конструктивних елементів або засобів протипожежного захисту, зобов`язаний за свій рахунок привести це приміщення до попереднього стану.

Правилами № 45 та Правилами № 76 встановлено, що до елементів перепланування жилих приміщень належать: перенесення і розбирання перегородок, перенесення і влаштування дверних прорізів, улаштування і переустаткування тамбурів, прибудова балконів на рівні перших поверхів багатоповерхових будинків.

До переобладнання належить улаштування в окремих квартирах багатоквартирних будинків індивідуального опалення та іншого інженерного обладнання, перенесення нагрівальних, сантехнічних і газових приладів; влаштування і переустаткування туалетів, ванних кімнат, вентиляційних каналів.

Переобладнання і перепланування жилих будинків, жилих і нежилих, у жилих будинках приміщень, що призводять до порушення тривкості або руйнації несучих конструкції будинку, погіршення цілісності і зовнішнього вигляду фасадів, порушення вимог протипожежної безпеки та засобів протипожежного захисту, не допускається.

Пунктом 1.4.1 Правил № 76 визначено, що переобладнання і перепланування жилих будинків, жилих і нежилих у жилих будинках приміщень дозволяється робити після одержання дозволу виконавчого комітету місцевої ради народних депутатів відповідно до законодавства.

Переобладнання і перепланування жилих будинків, жилих і нежилих у жилих будинках приміщень, що призводять до порушення тривкості або руйнації несучих конструкцій будинку, погіршення цілісності і зовнішнього вигляду фасадів, порушення вимог протипожежної безпеки та засобів протипожежного захисту, не допускається.

Перепланування жилих будинків, жилих і нежилих у жилих будинках приміщень, що погіршує умови експлуатації і проживання всіх або окремих громадян у будинку або квартирі, не допускається (пункт 1.4.4 Правил № 76).

Згідно з положеннями статті 152 Житлового кодексу виконання власниками робіт з переобладнання та перепланування жилого будинку і жилого приміщення приватного житлового фонду, які не передбачають втручання в несучі конструкції та/або інженерні системи загального користування, не потребує отримання документів, що дають право на їх виконання. Після завершення зазначених робіт введення об`єкта в експлуатацію не потребується.

З аналізу наведених правових норм вбачається, що отримання дозволу від виконкому міської ради необхідне, зокрема, для проведення переобладнання або перепланування жилих будинків, що передбачає виконання робіт, визначених Правилами № 45 та Правилами № 76. Разом з тим, проведення робіт з переобладнання та перепланування жилого приміщення приватного житлового фонду, які не передбачають втручання в несучі конструкції та/або інженерні системи загального користування, не потребує отримання дозволу та введення в експлуатацію.

Аналогічний правовий висновок викладений в постанові Верховного Суду від 21.11.2019 у справі № 462/2845/16-а, від 19.06.2019 року у справі № 463/3414/16-ц.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що підставою для приведення житлового приміщення до попереднього стану є не будь-яке самовільне перепланування чи переобладнання приміщення, а таке, яке містить втручання в несучі конструкції та/або інженерні системи загального користування та призвело до порушення конструктивних елементів або засобів протипожежного захисту чи погіршення технічного стану жилого будинку в цілому та порушення прав інших споживачів, в тому числі мешканців житлового будинку.

Апелянт, у свою чергу, не надав суду належних та допустимих доказів того, що перепланування квартири АДРЕСА_1 та влаштування каналізаційного стояка по внутрішньому фасаду будинку спричинило чи об`єктивно саме по собі може спричинити порушення конструктивних елементів або засобів протипожежного захисту, погіршення технічного стану жилого будинку в цілому та порушення прав інших споживачів, в тому числі мешканців житлового будинку.

Апелянтом не надано доказів здійснення відповідачем дій, що передбачають втручання в несучі конструкції та/або інженерні системи загального користування, такі твердження нічим не підтверджені.

Також апелянтом не надано жодних доказів, що підтверджували б проведення перевірки відповідача органом архітектурно-будівельного контролю на відповідність проведеного відповідачем перепланування чи переобладнання вимогам містобудівного законодавства, складення відповідного акту, протоколу та видання припису про усунення порушення вимог містобудівного законодавства, а отже не виконано усіх передбачених законодавством способів на усунення порушення, які є обов`язковими перед застосуванням крайньої міри знесення чи приведення до попереднього стану.

З огляду на це, колегія відкидає доводи апелянта щодо використання права власності на шкоду правам громадян відповідачем, оскільки матеріали справи не містять жодних належних та допустимих доказів того, що дії відповідача завдали шкода правам чи інтересам третіх осіб.

Статтею 316 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому підстави для його скасування відсутні.

Доводи апеляційної скарги, в силу викладеного вище, висновків суду першої інстанції не спростовують.

Керуючись ст. 308, ст. 311, ст. 315, ст. 316, ст. 321, ст. 325, ст. 329 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Галицької районної адміністрації Львівської міської ради залишити без задоволення.

Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 26 грудня 2019 року у справі №1.380.2019.002155 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя С. М. Шевчук
судді Р. В. Кухтей
Т. В. Онишкевич
Повне судове рішення складено 09 квітня 2020 року.