Справа № 380/1479/20
Суддя: Сподарик Наталія Іванівна
Дата ухвалення: 2020-04-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа №380/1479/20
У Х В А Л А

про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову

13 квітня 2020 року

Суддя Львівського окружного адміністративного суду Сподарик Наталія Іванівна, розглянувши в порядку письмового провадження заяву позивача про забезпечення позову у справі за позовом підприємства «ДОБРО-БУД» до Головного управління Держпраці у Львівській області про визнання протиправною та скасування постанови про накладення штрафу,

ВСТАНОВИВ :

На розгляд до Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява приватного підприємства «ДОБРО-БУД» до Головного управління Держпраці у Львівській області про визнання протиправною та скасування постанови про накладення штрафу від 23.01.2020 № ЛВ 4717/1097/АВ/ФС.

Ухвалою суду від 24.02.2020 вказану позовну заяву було залишено без руху, а позивачу надано строк для усунення недоліків. На виконання вимог зазначеної ухвали суду позивач усунув недоліки позовної заяви.

13.03.2020 суд ухвалою відкрив провадження та призначив справу за правилами загального позовного провадження.

10.04.2020 за вх. № 19438 позивачем подано заяву про забезпечення позову, а саме просить суд постановити ухвалу про вжиття заходів забезпечення позову шляхом:

зупинення дії постанови про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами № ЛВ 4717/1097/АВ/ФС від 23.01.2020 до набрання законної сили рішенням Львівського окружного адміністративного суду у справі № 380/1479/20;

зупинення стягнення у виконавчому провадженні ВП № 61472815 від 06.03.2020 Пустомитівського районного відділу державної виконавчої служби Західного регіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), відкритого на підставі постанови про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами № ЛВ 4717/1097/АВ/ФС від 23.01.2020, до розгляду по суті та набрання законної сили рішенням суду у даній справі № 380/1479/20.

В обґрунтування заяви про забезпечення позову заявник зазначив наступне.

23.01.2020 № ЛВ 4717/1097/АВ/ФС начальником Головного управління Держпраці у Львівській області прийнято постанову про накладення штрафу. Позивач вважає, що дане рішення є протиправне. Зазначив, що невжиття заходів щодо зупинення дії постанови про накладення штрафу від 23.01.2020 № ЛВ 4717/1097/АВ/ФС істотно ускладнить виконання рішення суду та призведе до негативних наслідків у виді звернення стягнення на кошти, майно тощо, накладення заборони розпоряджатися або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або обмеження у користуванні таким майном. При цьому без вжиття заходів забезпечення позову усунути негативні наслідки буде неможливо або для цього необхідно буде докласти значних зусиль та витрат. Зазначив, що старшим державним виконавцем Пустомитівського районного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Гураль Л. П. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження серії ВП №61472815 від 06.03.2020. Станом на 30.03.2020 приватне підприємство «ДОБРО-БУД» дізналося що було накладено арешт на кошти, які знаходяться на рахунку підприємства, що призвело до зупинення фінансово-господарської діяльності підприємства. Постанову про накладення арешту на кошти позивач не отримував.

Вказаний вид забезпечення позову передбачений підпунктом 1 частини 1 статті 151 КАС України, відповідно до якої позов забезпечується шляхом зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акту.

Заява про забезпечення позову розглядається судом в порядку ст.154 Кодексу адміністративного судочинства України без повідомлення учасників справи.

Перевіривши матеріали заяви, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до частини першої статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України, суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Частиною 2 цієї статті передбачено, що забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду;

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.151 КАС України, адміністративний позов може бути забезпечено забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору.

Частина 2 ст.151 КАС України передбачає, що заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Статтею 154 КАС України передбачено, що заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи. Суд, розглядаючи заяву про забезпечення позову, може викликати особу, яка подала заяву про забезпечення позову, для надання пояснень або додаткових доказів, що підтверджують необхідність забезпечення позову. Залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково. Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову та підстави його обрання. Суд може також зазначити порядок виконання ухвали про забезпечення позову.

Виходячи із наведеного, у випадку звернення сторони із заявою про забезпечення позову, заявник повинен обґрунтувати причини звернення із такою заявою.

Таким чином, із цією метою обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Проте, із поданої заяви про забезпечення позову не вбачається підставності для вжиття таких заходів, а лише вказано на протиправність постанови про накладення штрафу від 23.01.2020 № ЛВ 4717/1097/АВ/ФС, не наведено суду істотних обставин та не надано жодних доказів, які б вказували, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист та поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, або ж вказували на наявність очевидних ознак протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення у зв`язку із цим прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду.

Судом такі підстави також не встановлені.

Більш того, суд до доводів заявника, викладених у заяві про забезпечення позову ставиться критично, позаяк оцінку протиправності постанови про накладення штрафу від 23.01.2020 № ЛВ 4717/1097/АВ/ФС буде надано за наслідками розгляду справи по суті заявлених позовних вимог, а не на стадії розгляду заяви про забезпечення позову.

Суд враховує, що одним із способів забезпечення позову відповідно до пункту п`ятого частини першої статті 151 КАС України є зупинення стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Відповідно до пункту дев`ятого Порядку накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2013 року №509 штраф сплачується протягом одного місяця з дня прийняття постанови про його накладення, про що суб`єкт господарювання або роботодавець повідомляють уповноваженій посадовій особі, яка склала постанову про накладення штрафу.

Відповідно до абзацу 5 пункту 11 цього ж Порядку не сплачені у добровільному порядку штрафи стягуються органами державної виконавчої служби (щодо штрафів, передбачених частиною другою статті 265 Кодексу законів про працю України).

Стаття 10 Закону України «Про виконавче провадження» передбачає, що заходами примусового виконання рішень є:

1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами;

2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника;

3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні;

4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем;

5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Пунктом другим статті 34 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій у разі зупинення судом стягнення на підставі виконавчого документа.

Суд зазначає, що сам факт відкриття виконавчого провадження з примусового стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку, не є безумовною підставою для забезпечення позову шляхом зупинення стягнення.

Обгрунтовуючи клопотання про забезпечення позову представник позивача покликався на те, що до позивача застосовано арешт на кошти, які знаходяться на рахунках підприємства, що призвело до зупинення фінансово-господарської діяльності підприємства

Проте, суд зазначає, що позивачем не надано до суду постанови про арешт коштів на підставі спірної постанови про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами від 23.01.2020 № ЛВ 4717/1097/АВ/ФС.

Крім того, суд наголошує, що постанова про накладення штрафу від 23.01.2020 № ЛВ 4717/1097/АВ/ФС і є предметом розгляду даної справи, а тому законність або протиправність вказаного рішення відповідача може бути встановлено лише під час розгляду даної справи по суті та стосується обставин на час його прийняття.

Водночас, суд вбачає за необхідне наголосити на тому, що порушене право заявника/позивача буде відновлене з моменту його порушення, якщо таке буде судом встановлено при розгляді справи по суті.

Враховуючи вище викладене та здійснивши оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів забезпечення позову, з урахуванням співмірності таких заходів заявленим позовним вимогам, суд приходить до переконання, що у задоволенні поданої заяви слід відмовити.

Суд зазначає, що співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Аналогічна правова позиція відповідає висновкам Верховного Суду, викладеним у постанові від 03.10.2018 у справі № 826/5233/18 (адміністративне провадження № К/9901/59189/18).

Таким чином, подана заява про забезпечення позову є необґрунтованою та непідтвердженою доказами, а вжиттям такого заходу забезпечення позову фактично ухвалюється рішення без розгляду справи по суті, без встановлення будь-яких обставин, дослідження доказів у судовому засіданні, що не відповідає меті застосування правового інституту забезпечення позову.

Керуючись ст.ст.150, 154, 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви представника позивача про забезпечення позову шляхом зупинення дії постанови про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами № ЛВ 4717/1097/АВ/ФС від 23.01.2020 до набрання законної сили рішенням Львівського окружного адміністративного суду у справі № 380/1479/20; зупинення стягнення у виконавчому провадженні ВП № 61472815 від 06.03.2020 Пустомитівського районного відділу державної виконавчої служби Західного регіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), відкритого на підставі постанови про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами № ЛВ 4717/1097/АВ/ФС від 23.01.2020, до розгляду по суті та набрання законної сили рішенням суду у даній справі № 380/1479/20,- відмовити повністю.

Ухвала може бути оскаржена до Восьмого апеляційного адміністративного суду в порядку, передбаченому ст.297 Кодексу адміністративного судочинства України, та у строки визначені ст.295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Ухвала набирає законної сили в порядку та строки визначені ст.256 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Сподарик Н.І.