Справа № 280/1039/20
Суддя: Садовий Ігор Вікторович
Дата ухвалення: 2020-04-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 квітня 2020 року Справа № 280/1039/20 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Садового І.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження матеріали адміністративної справи

за позовною заявою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 )

до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (69005, м. Запоріжжя, пр. Соборний, буд.158-б, )

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

17.02.2020 до Запорізького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (далі - позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (далі - відповідач), в якому позивач просить суд:

- визнати дії відповідача щодо неврахування відомостей про звільнення позивача зі служби в Національній поліції України відповідно до вимог п.2 ч.1 ст.77 Закону України "Про Національну поліцію" (через хворобу), і не проведення перерахунку пенсії відповідно до вимог п. "а" ч.1 ст.13 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб" протиправними;

- зобов`язати відповідача врахувати правові підстави звільнення позивача зі служби в Національній поліції України відповідно до вимог п.2 ч.1 ст.77 Закону України "Про Національну поліцію" (через хворобу);

- зобов`язати відповідача провести перерахунок та здійснити виплату позивачу пенсії за вислугу років з урахуванням вимог п. "а" ч.1 ст.13 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб" щодо обчислення розміру пенсії, виходячи з правових підстав звільнення позивача зі служби у зв`язку з наявністю вислуги років для призначення пенсійного забезпечення для працівників поліції: 23 роки 05 місяців 09 днів, та відповідно до рішення військово-лікарської комісії, на підставі п.2 ч.1 ст.77 Закону України "Про Національну поліцію" (через хворобу), тобто у розмірі 64 відсотків відповідних сум грошового забезпечення щомісячно, починаючи з дня призначення пенсії та з урахуванням раніше проведених виплат.

Ухвалою суду від 19.02.2020 позовну заяву було залишено без руху на підставі ст. 169 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), позивачу було надано 5-денний строк з дня отримання вказаної ухвали для усунення недоліків позовної заяви. Позивач усунув недоліки позовної заяви.

Ухвалою суду від 05.03.2020 відкрито провадження в адміністративній справі №280/1039/20 за правилами спрощеного позовного провадження та призначено до судового розгляду в засіданні 02.04.2020 без виклику сторін.

Обґрунтування позовних вимог викладено в уточненій позовній заяві від 28.02.2020, відповіді на відзив (вх.№14143 від 25.03.20). На думку позивача, відмова відповідача у перерахунку пенсії та призначення пенсії у розмірі 64% від грошового забезпечення з підстав того, що військово-лікарські документи не містять інформації про непридатність позивача до служби в поліції, а лише про непридатність до військової служби, як зазначено в свідоцтві про хворобу, є протиправною. Вказує, що підставою для звільнення позивача зі служби слугувала хвороба, у військово-лікарських документах, складених відносно позивача, ОСОБА_1 був визнаний непридатним до служби в мирний час, в свою чергу ототожнення непридатності позивача до військової служби в мирний час із непридатністю до служби в поліції є вірним з огляду на віднесення служби в поліції до військової служби відповідно до приписів Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб». Крім того, підставою для призначення відповідачем позивачу пенсії у підвищеному розмірі є факт звільнення особи на підставі п.2 ч.1 ст.77 Закону України «Про Національну поліцію», а не зміст висновку військово-лікарської комісії, тоді як свідоцтво про хворобу ОСОБА_1 відповідає вимогам Порядку проведення військово-лікарської експертизи і медичного огляду військовослужбовців та осіб рядового і начальницького складу в системі МВС України, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України №85 від 06.02.2001, який був дійсний на час звільнення. З наведених підстав просить суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Заперечення проти позовних вимог викладено у відзиві на позов від 17.03.2020 (вх.№ 13642 від 23.03.2020), в якому відповідач зазначає, що позивачу було призначено пенсію з 27.04.2016 відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» з розрахунку 59 % відповідних сум грошового забезпечення. Відповідно до витягу з наказу від 21.04.2016 №151 о/с ОСОБА_1 звільнено у запас через хворобу. Оскільки обчислення з 55% грошового забезпечення можливе лише при звільненні у відставку, а позивача звільнено у запас, застосування до нього норми, яка передбачає обчислення грошового забезпечення з 55% вважає безпідставним. Посилаючись на п.2,3 ч.1 ст.77 Закону України «Про Національну поліцію України», поліцейський звільняється зі служби в поліції, зокрема, через хворобу - за рішенням медичної комісії про непридатність до служби в поліції або за віком, вказує, що у поданих Головним управлінням Національної поліції України в Запорізькій області документах для призначення пенсії позивачу медичного висновку про непридатність до служби в поліції не надано. Тому зазначає про невідповідність висновку лікарської комісії стосовно позивача вимогам ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію України». З наведених підстав вважає, що дії відповідача щодо застосування 59% грошового забезпечення, передбаченого Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» є такими, що повністю відповідають вимогам діючого законодавства, просить у позові відмовити повністю.

У зв`язку з розглядом справи в порядку письмового провадження, відповідно до вимог ч.4 ст.229 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, якими обґрунтовуються позовні вимоги, судом встановлено наступне.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проходив службу у Збройних силах України з 15.11.1993 по 08.09.1994, в органах внутрішніх справ з 10.08.1994 по 06.11.2015, а також в Національній поліції України з 07.11.2015 по 26.04.2016, що підтверджується даними з трудової книги НОМЕР_2 (а.с.14-16).

Наказом т.в.о начальника генерала поліції третього рангу Ольховського В.І. від 21.04.2016 №151 о/с майора поліції ОСОБА_1 - старшого слідчого Токмацького відділення поліції Пологівського відділу поліції звільнено зі служби в поліції за п.2 ч.1 ст.77 Закону України «Про Національну поліцію» (через хворобу) з 26.04.2016. Вислуга років на день звільнення в календарному обчисленні склала 23 роки 05 місяців 09 днів; у пільговому обчисленні - 23 роки 08 місяців 08 днів (а.с.6).

Підставою звільнення ОСОБА_2 став висновок військово-лікарської комісії ДУ «ТМО МВС України по Запорізькій області» від 06.04.2016 щодо непридатності останнього до військової служби в мирний час, обмежену придатність у воєнний час (а.с.7).

Як вбачається з листа Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 30.08.2016 №122/В-9/Е позивачу призначено пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» в розмірі 59% від розміру грошового забезпечення, з урахуванням 23 років вислуги (а.с.8).

27.11.2017 позивач звернувся до начальника управління пенсійного забезпечення військовослужбовців та працівників силових структур з проханням нарахувати йому пенсію як звільненому зі служби в поліції на підставі п.2,3 ч.1 ст.77 Закону України «Про Національну поліцію» - 55% відповідних сум грошового забезпечення та додатково за кожний рік вислуги понад 20 років - 3% відповідних сум грошового забезпечення. Однак, в перерахунку позивачу відмовлено у зв`язку з тим, що Пенсійному фонду з богу ГУНП в Запорізькій області не надано відповідного медичного висновку.

02.12.2019 позивач звернувся до начальника ДУ «Територіальне медичне об`єднання МВС України по Запорізькій області» з проханням вирішити питання про зміну формулювання, яке вказано у свідоцтві про хворобу 80 о/с від 06.04.2016, вказавши, що захворювання позивача пов`язані саме з проходженням служби в поліції (а.с.9).

Листом начальника ДУ «Територіальне медичне об`єднання МВС України по Запорізькій області» від 26.12.2019 №33/28-В46 позивачу надіслано постанову медичної (військово-лікарської) комісії №21 від 26.12.2019 з внесеними змінами стосовно причинного зв`язку захворювань. Також повідомлено позивача про те, що внесення змін у частині встановлення ступеню придатності до служби наказом МВС від 03.04.2017 №285 не передбачено (а.с.10-11).

У зв`язку з цим, 13.01.2020 ОСОБА_1 звернувся до начальника управління пенсійного забезпечення військовослужбовців та працівників силових структур з листом про нарахування йому пенсії як звільненому зі служби в поліції на підставі п.2,3 ч.1 ст.77 Закону України «Про Національну поліцію» у розмірі 55% відповідних сум грошового забезпечення та додатково 3% за кожен рік служби, а також перерахування виплати за минулий період в межах чинного законодавства (а.с.12).

27.01.2020 Головне управління Пенсійного фонду України листом №66-29/В-02/8-0800/20 відмовило ОСОБА_1 у перерахунку пенсії з підстав того, що постанова ВЛК від 26.12.2019 №21 не містить даних щодо ступеню придатності до служби у поліції, а лише змінює формулювання причинного зв`язку захворювань (а.с.13).

Позивач, вважаючи, що йому було протиправно відмовлено у перерахунку пенсії, чим було порушено його законні права та інтереси, гарантії соціального захисту, звернувся до суду із даним позовом.

Всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, дослідивши надані позивачем та відповідачем докази, суд приходить до наступних висновків.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з приписів ч.2 ст.2 КАС України, відповідно до яких у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють: чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії): безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з ч.1 ст.2 КАС завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України.

Відповідно до ст. 22 Конституції України, конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийняті нових законів або внесення змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Відповідно до правової позиції Конституційного Суду України, викладеної, зокрема, у його рішеннях від 06.07.1999 року № 8 рп-99 у справі щодо права на пільги, від 20.03.2002 року № 5рп/2002 у справі щодо пільг, компенсацій і гарантій та від 11.10.2005 № 8рп/2005 у справі № 1-21/2005 про рівень пенсії і щомісячного довічного грошового утримання суддів, працівників правоохоронних органів, зміст та обсяг досягнутих ними соціальних гарантій не може бути звужено шляхом внесення змін до законодавства.

Умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб визначено Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 9 квітня 1992 року №2262-XII (далі - Закон №2262-XII).

Відповідно до п. «а» ч. 1 ст. 13 Закону №2262-XII, пенсії за вислугу років призначаються в таких розмірах: особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, які мають вислугу 20 років і більше (пункт «а» статті 12): за вислугу 20 років - 50 процентів, а звільненим у відставку за віком або за станом здоров`я, особам, звільненим зі служби в поліції на підставі пунктів 2, 3 частини першої статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» - 55 процентів відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43); за кожний рік вислуги понад 20 років - 3 проценти відповідних сум грошового забезпечення.

В свою чергу, правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських та порядок проходження служби в Національній поліції України визначені Законом України від 02.07.2015 №580-VIII «Про Національну поліцію» (далі - Закон 580-VIII).

Згідно з п. 2,3 ч. 1 ст. 77 Закону №580-VIII, поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється: 2) через хворобу - за рішенням медичної комісії про непридатність до служби в поліції; 3) за віком - у разі досягнення встановленого для нього цим Законом граничного віку перебування на службі в поліції.

Днем звільнення зі служби в поліції вважається день видання наказу про звільнення або дата, зазначена в наказі про звільнення.

У відзиві на позовну заяву відповідач зазначив, що оскільки позивач звільнений через хворобу у запас, а не звільнений у відставку за станом здоров`я, він не має права на вказану доплату.

Проте, суд не погоджується з вказаною позицією пенсійного органу, оскільки Законом чітко передбачені підстави звільнення поліцейських і такого визначення як звільнення у відставку за станом здоров`я Закон №580-VIII не містить.

Суд звертає увагу, що Законом №580-VIII передбачено звільнення через хворобу, тому позиція відповідача щодо незастосування вказаної норми до позивача є хибним тлумаченням норм чинного законодавства.

Крім того, суд звертає увагу, що після набрання чинності Законом №580-VIII підзаконних нормативно-правових актів, які б регулювали порядок проходження служби в Національній поліції України, порядок проведення лікарської та військово-лікарської експертиз, повноваження відповідних комісій, вимоги до прийнятих ними документів, прийнято не було.

На момент звільнення позивача зі служби в поліції, питання звільнення зі служби в органах внутрішніх справ регулювались Положенням про діяльність військово-лікарської комісії в системі МВС України (далі - Положення № 85) та Порядком проведення військово-лікарської експертизи і медичного огляду військовослужбовців та осіб рядового і начальницького складу в системі МВС України (далі - Порядок № 85), затвердженими наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.02.2001 № 85, що діяли на час виникнення спірних правовідносин.

Згідно з пунктом 1.2 Положення №85 військово-лікарська комісія - це спеціальні органи в складі лікарів-спеціалістів, які створюються в системі Міністерства внутрішніх справ з метою проведення військово-лікарської експертизи і медичного огляду кандидатів на службу, осіб рядового й начальницького складу органів внутрішніх справ і членів їх сімей, військовослужбовців внутрішніх військ МВС України осіб цивільної молоді, які бажають вступити до навчальних закладів Міністерства внутрішніх справ, Міністерства оборони України, курсантів і слухачів навчальних закладів Міністерства внутрішніх справ України, колишніх осіб рядового й начальницького складу органів внутрішніх справ і колишніх військовослужбовців.

Підпунктом 1.63.5. пункту 1.63. Порядку № 85 встановлено, що за результатами медичного огляду ВЛК виносять постанови щодо осіб рядового й начальницького складу органів внутрішніх справ, зокрема, з формулюванням: "Не придатний до військової служби в мирний час, обмежено придатний у воєнний час".

Відповідно до п. 1.117 Порядку № 85, свідоцтво про хворобу складається: у мирний час на осіб рядового й начальницького складу, визнаних не придатними до військової служби зі зняттям з військового обліку, не придатними для військової служби в мирний час, з обмежено придатними у воєнний час, обмежено придатними до військової служби, на курсантів та слухачів навчальних закладів МВС, визнаних не придатними до подальшого навчання за станом здоров`я.

Таким чином, на думку суду, юридично визначальним у даних правовідносинах є факт захворювання, яке спричинило подальшу непридатність позивача до проходження служби, що було установлено у прямо передбачений спосіб, відповідно до чинного підзаконного нормативного акту - Порядку №85, та зафіксовано у відповідному документі - свідоцтві про хворобу №80/с від 06.04.2016, хоча формулювання "непридатний до військової служби в мирний час, обмежено придатний у воєнний час" і містить розбіжність із формулюванням, викладеним у п. 2 ч. 1 ст. 77 Закону №580-VIII - "непридатність до служби в поліції". Однак, наявність такої розбіжності жодним чином не спростовує самого факту непридатності позивача до подальшої служби через хворобу.

Крім того, відповідно до п. "а" ч. 1 ст. 13 Закону № 2262-ХІІ підставою для призначення відповідачем позивачу пенсії у підвищеному розмірі є факт звільнення особи через хворобу, а не зміст висновку військово-лікарської комісії, оскільки свідоцтво про хворобу ОСОБА_1 відповідає вимогам Порядку № 85, чинному на момент виникнення спірних правовідносин.

Аналогічні правові висновки викладені Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду в постановах: від 22.06.2018 у справі № 487/3926/17, від 31.07.2018 року у справі № 295/13716/16-а, від 18.10.2018 року у справі № 569/3371/17, від 22.03.2019 у справі №293/386/17, від 26.12.2019 у справі №727/5246/17 та інших.

Крім того, суд враховує, що позивач звертався до ДУ «Територіальне медичне об`єднання МВС України по Запорізький області» з проханням внесення змін до свідоцтва про хворобу №80/с у частині встановлення ступеню придатності до проходження служби в поліції (а.с.9), за результатом якого винесено постанову №21 від 26.12.2019 із змінами стосовно причинного зв`язку захворювань.

Порядок №85 та Положення №85 скасовані наказом Міністерства внутрішніх справ України від 03.04.2017 №285 Про затвердження Положення про діяльність медичної (військово-лікарської) комісії МВС (далі - Положення №285).

В свою чергу, внесення змін у частині встановлення ступеню придатності до служби у Положення №285 не передбачено.

Таким чином, вимоги позивача про визнання протиправними дій відповідача щодо неврахування відомостей про звільнення позивача зі служби в Національній поліції України відповідно до вимог п.2 ч.1 ст.77 Закону №580-VIII (через хворобу) і не проведення перерахунку пенсії відповідно до вимог п. "а" ч.1 ст.13 Закону № 2262-ХІІ є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Стосовно вимог позивача зобов`язати відповідача провести перерахунок та здійснити виплату позивачу пенсії з дня призначення пенсії, суд зазначає наступне.

Вирішуючи питання щодо дати, з якої необхідно здійснити перерахунок пенсії, суд враховує, що відповідно до абз.2 ч.4 ст.45 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058-IV (далі - Закон №1058-IV), у разі виникнення права на підвищення пенсії перерахунок провадиться в такі строки - з першого числа місяця, в якому пенсіонер звернувся за перерахунком пенсії, якщо відповідну заяву з усіма необхідними документами подано ним до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо заяву з усіма необхідними документами подано ним після 15 числа.

Оскільки позивач звернувся до відповідача з останньою заявою 13.01.2020, перерахунок призначеної йому пенсії необхідно здійснити з 01.01.2020.

Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги в цій частині підлягають частковому задоволенню.

Частиною 1 ст.77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч.2 ст.77 КАС України).

За таких обставин, виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України, доказів, наявних в матеріалах справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачем сплачено судовий збір у розмірі 840,80 грн., що підтверджується квитанцією №29 від 13.02.2020 (а.с.5).

За таких обставин, судовий збір підлягає відшкодуванню позивачу за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області.

Керуючись ст. ст. 9, 139, 242-246, 250, 255 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (69005, м. Запоріжжя, пр. Соборний, буд.158-б, ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, - задовольнити частково.

Визнати дії Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області щодо неврахування відомостей про звільнення ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) зі служби в Національній поліції України відповідно до вимог п.2 ч.1 ст.77 Закону України "Про Національну поліцію" (через хворобу), і не проведення перерахунку пенсії відповідно до вимог п. "а" ч.1 ст.13 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб" протиправними.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області провести перерахунок та здійснити виплату ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) пенсії за вислугу років з урахуванням вимог п. "а" ч.1 ст.13 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб" щодо обчислення розміру пенсії, виходячи з правових підстав звільнення позивача зі служби у зв`язку з наявністю вислуги років для призначення пенсійного забезпечення для працівників поліції: 23 роки 05 місяців 09 днів, та відповідно до рішення військово-лікарської комісії, на підставі п.2 ч.1 ст.77 Закону України "Про Національну поліцію" (через хворобу), тобто у розмірі 64 відсотків відповідних сум грошового забезпечення щомісячно, починаючи з 01.01.2020 та з урахуванням раніше проведених виплат.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (69057, м. Запоріжжя, пр. Соборний, буд.158-б, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ) судовий збір у розмірі 840 (вісімсот сорок) грн. 80 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його (її) проголошення, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Строки оскарження рішення суду застосовуються з урахуванням норм Закону України від 30.03.2020 №540-ІХ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-2019)".

Рішення складено у повному обсязі та підписано 14.04.2020.

Суддя І.В.Садовий