Справа № 727/2762/20
Суддя: Кодрян Л. І.
Дата ухвалення: 2020-04-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 727/2762/20
Провадження № 2-а/727/53/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2020 року м. Чернівці

Шевченківський районний суд м.Чернівці в складі:

головуючого судді - Кодрян Л.І.

за участю секретаря - Кицинюка С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Чернівці адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора Управління патрульної поліції у Чернівецькій області Департаменту патрульної поліції Боднарюка Олександра Васильовича про визнання дій неправомірними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до інспектора УПП у Чернівецькій області ДПП Боднарюка О.В. про визнання дій неправомірними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги ОСОБА_1 зазначила, що 19.03.2020 року відносно неї було винесено постанову по справі про адміністративне правопорушення серія ЕАК №2268706 від 19.03.2020 року про притягнення її до відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП та накладено на неї стягнення у виді штрафу в сумі 255 грн. за порушення п.12.4 ПДР.

Позивач вважає, що вказана постанова є протиправною і підлягає скасуванню. Зазначає, що 19.03.2020 року вона, керуючи транспортним засобом Ford Focus, ДНЗ НОМЕР_1 , рухалась по автодорозі М19 в лівій смузі, дотримуючись всіх правил дорожнього руху. Однак її наздогнали працівники поліції, зупинили транспортний засіб та повідомили про скоєння нею адміністративного правопорушення.

В позові посилається на те, що інспектором поліції були порушені її права, передбачені ст. 268 КУпАП, зокрема користуватися правовою допомогою.

Позивач зазначила, що вимірювання швидкості руху її автомобіля було проведено відповідачем з використанням лазерного вимірювача швидкості автотранспортних засобів TruCam LTI 20/20 ТСО 01015, яке було здійснено з порушенням чинного законодавства, оскільки проводилося не в автоматичному режимі. Також вказала, що даний пристрій не був закріплений на форменому одязі поліцейського під час фіксації швидкості, останній тримав його в руках, що могло вплинути на результат заміру.

В позові посилається на те, що працівник патрульної поліції не склав протокол про адміністративне правопорушення, а відразу виніс постанову про притягнення до адміністративної відповідальності, що не дало їй можливості висловити незгоду із вчиненням нею адміністративного правопорушення, оскільки ніде, крім протоколу вона свою позицію зафіксувати не змогла б.

Просить визнати дії відповідача незаконними та визнати порушення законодавства при винесенні постанови по справі про адміністративне правопорушення, скасувати постанову серії ЕАК №2268706 від 19.03.2020 року щодо притягнення її до адміністративної відповідальності.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 01.04.2020 року відкрито провадження у даній справі за правилами розгляду окремих категорій термінових адміністративних справ.

Представник відповідача подав до суду відзив, згідно якого позовні вимоги не визнав. У відзиві зазначає, що позивачем не надано доказів, які б спростовували факт вчинення нею адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП. Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серія ЕАК №2268706 від 19.03.2020 року вважає обґрунтованою та винесеною на підставі та у порядку передбаченому законом, оскільки поліцейський встановивши факт вчинення адміністративного правопорушення, роз`яснив водію права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, виніс постанову, ознайомив зі змістом постанови позивача та під підпис вручив їй копію.

Відповідач посилається на правові підстави застосування лазерного вимірювача швидкості TruCam LTI 20/20 та зазначає, що вказаний вимірювач швидкості є сертифікованим та придатним до використання.

У відзиві вказує, що підстава, на яку посилається позивач для скасування оскаржуваної постанови повністю спростовується доданим до відзиву відеозаписом. Рух транспортного засобу позивача з перевищенням встановленого обмеження швидкості руху підтверджується відеозаписом з приладу для вимірювання швидкості.

Відповідач вважає постанову про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності обґрунтованою та законною. В задоволенні позову просить відмовити.

Позивач в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву згідно якої просить справу розглядати в її відсутності, позов підтримує в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Суд, дослідивши письмові матеріали справи приходить до висновку, що в задоволені позову слід відмовити з наступних підстав.

Судом встановлено, що постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАК №2268706 від 19.03.2020 року позивача ОСОБА_1 піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу в розмірі 255 грн. за адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП. У постанові зазначено, що 19.03.2020 року, водій керуючи транспортним засобом Ford Focus, ДНЗ НОМЕР_1 зі швидкістю 91 км/год, перевищила встановлене обмеження швидкості на 41 км/год, чим порушила п.12.4 Правил дорожнього руху. Швидкість вимірювалась лазерним приладом TruCam LTI 20/20 ТСO 01015 (а.с.6).

Відповідно до п.1 ч.1 ст.20 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Згідно ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 ст.7 Закону України «Про Національну поліцію» під час виконання своїх завдань поліція забезпечує дотримання прав і свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, а також міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і сприяє їх реалізації.

Згідно ч.5 ст.14 Закону України «Про дорожній рух» встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Відповідно до п.1.9 ПДР особи, які порушують ці правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до п.12.9 «б» ПДР водієві забороняється перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.4-12.7, на ділянці дороги, де встановлено дорожні знаки 3.29, 3.31, або на транспортному засобі, на якому встановлено розпізнавальний знак відповідно до підпункту "и" пункту 30.3 цих Правил.

Згідно п.12.4 ПДР у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.

Частина 1 ст. 122 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність, в тому числі, за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, у вигляді штрафу в розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

За змістом ст. 222 КУпАП розгляд справ, зокрема, за ч. 1 ст. 122 КУпАП віднесено до компетенції органів Національної поліції.

Згідно ч.2 ст. 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції. Відповідно до ч.4 ст.258 КУпАП у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Отже, ч.2 ст.258 КУпАП надає право Національній поліції не складати протокол про вчинення адміністративних правопорушень, у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі. Відповідно на ці правовідносини поширюється положення частини четвертої ст.258 КУпАП, коли уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст.283 цього Кодексу.

Таким чином під час оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, в тому числі, зафіксованих в автоматичному режимі, зокрема, передбаченого ст.122 КУпАП, у працівників Національної поліції відсутній обов`язок складати протокол про адміністративне правопорушення.

Виходячи з вищенаведеного, відповідно до ст. 258 КУпАП, розгляд справ про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, здійснюється безпосередньо на місці вчинення правопорушення та без складання протоколу, що вказує на дотримання відповідачем порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 16.05.2018 року по справі №341/91/17.

Отже, доводи позивача про протиправність дій посадової особи відповідача під час складання постанови про адміністративне правопорушення на місці його вчинення без складання протоколу спростовуються вищенаведеними положеннями КУпАП.

Відповідно ст. 283 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху повинна містити, зокрема, відомості про технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис.

На виконання вищенаведених вимог КУпАП в оскаржуваній постанові є посилання на технічний засіб, яким здійснювалось вимірювання швидкості - Trucам LTI 20/20.

Статтею 251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Статтею 245 КУпАП передбачено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч.1 ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію» поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою : попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

На підтвердження вчинення позивачем адміністративного правопорушення до матеріалів справи надано докази (фото- та відеофіксацію ) вимірювання швидкості руху за допомогою приладу TruCam LTI 20/20 з місця події (а.с.29).

На підтвердження правових підстав застосування лазерного вимірювача швидкості TruCam LTI 20/20 відповідачем додано: сертифікат затвердження типу засобів вимірювальної техніки № UА-МІ/1-2903-2012, виданий 29 серпня 2012 року, серія НОМЕР_2 (а.с.20), експертний висновок №04/02/03-3008 від 27.09.2018 року Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України (а.с.24-25), свідоцтво про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніка №22-01/16437, чинне до 30 вересня 2020 р. (а.с.27).

Враховуючи зазначене, суд приходить до висновку, що лазерний вимірювач швидкості TruCAM LTI 20/20 № ТС001015 є належним доказом по даній справі.

Як вбачається з відеозапису, здійсненого на нагрудну відеокамеру відповідача та надісланого до суду разом із відзивом, останній провів розгляд справи про адміністративне правопорушення в присутності ОСОБА_1 та у відповідності до вимог ст. ст.268, 280 КУпАП України.

Таким чином, судом не встановлено порушення відповідачем процедури розгляду справи, яка передбачена вимогами КУпАП, зокрема права користуватися юридичною допомогою адвоката чи іншого фахівця у галузі права.

Відповідно до приписів ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи , та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі письмових, речових та електронних доказів, висновків експертів, показаннями свідків.

Згідно з ч.ч. 1, 2, 3 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Докази суду надають учасники справи.

Отже, посилання позивача на незаконність та необґрунтованість постанови про адміністративне стягнення є безпідставними та спростовуються вищенаведеними доказами, дослідженими судом під час розгляду справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

За вищенаведених обставин та норм права, суд дійшов висновку, що в задоволенні позову слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 5, 9, 20, 72-77, 159, 160-162, 205, 229, 241-246, 255, 268, 286, 295, 297 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до інспектора Управління патрульної поліції у Чернівецькій області Департаменту патрульної поліції Боднарюка Олександра Васильовича про визнання дій неправомірними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення відмовити.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст.255 КАС України та може бути оскаржене в строки передбачені ст.286 КАС України та в порядку ст.297 КАС України.

Повний текст судового рішення виготовлено 10 квітня 2020 року.

Суддя Л. І. Кодрян