Справа № 415/1305/20
Суддя: Луньова Д. Ю.
Дата ухвалення: 2020-04-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 415/1305/20
Провадження № 2-а/415/213/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2020 року м. Лисичанськ

Лисичанський міський суд Луганської області у складі:

головуючого судді Луньової Д.Ю.,

розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ) до інспектора ВБДР УПП в Луганській області старшого лейтенанта поліції Ребрик Дмитра Ігоровича (місце знаходження: вул. Штейгерська, 8, м. Лисичанськ, Луганська область, 93100) про скасування постанови про адміністративне правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до Лисичанського міського суду Луганської області з даним адміністративним позовом, в якому просить скасувати постанову серії ДП18 № 538374 від 11 лютого 2020 року про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 140 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 340,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 11 лютого 2020 року інспектором ВБДР УПП в Луганській області старшим лейтенантом поліції Ребрик Дмитром Ігоровичем було винесено постанову серії ДП18 № 538374 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, передбачене ч. 2 ст. 140 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340,00 грн. за встановлення рекламного об`єкту в межах червоних ліній вулиць без погодження з уповноваженим органом Національної поліції, чим порушила п. 32.1 «а» Правил дорожнього руху.

Позивач вважає, що постанова була винесена без врахування вимог законодавства, а саме: негайний розгляд справи, без підготовки та надання часу для звернення за правовою допомогою, збирання документів, які характеризують особу, інших доказів по справі порушує її права, передбачені ст. 268 КУпАП; постанова не містить вказівку на порядок і строк її оскарження. Крім того на думку позивача, вона не є суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 140 КУпАП.

Ухвалою судді Лисичанського міського суду Луганської області від 24 лютого 2020 року справу прийнято до провадження та призначено судове засідання, розгляд справи ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Копію ухвали від 24 лютого 2020 року було направлено позивачу, яку останній отримав особисто 24 лютого 2020 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. Також в матеріалах справи наявні докази того, що уповноваженою особою Дорогіною А.В. 26 лютого 2020 року отримані копії ухвали від 24 лютого 2020 року та адміністративного позову з додатками на 11 арк., для передачі відповідачу.

Відповідач - інспектор ВБДР УПП в Луганській області старший лейтенант поліції Ребрик Д. І. а в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду справи останній був повідомлений належним чином. 28 лютого 2020 року на адресу суду надійшло клопотання, клопотання від відповідача, а також: диск з відеозаписом, копія постанови серії ДП18 №538374, копія акту обстеження ділянки вулично-шляхової мережі та схема, фотознімок місця події.

Від 01 квітня 2020 року через канцелярію Лисичанського міського суду Луганської області позивач надала заяву, в якій просила провести судове засідання за її відсутності.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до ч. 4 ст. 159 КАС України, подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.

Оцінивши обставини, повідомлені позивачем у позовній заяві, дослідивши надані письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного.

Предметом судового дослідження в даному випадку є правомірність дій суб`єкта владних повноважень щодо встановлення адміністративного правопорушення, законність та обґрунтованість постанови про адміністративне правопорушення.

Згідно ч. 1 ст. 8 Закону України «Про національну поліцію», поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

За приписами статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Об`єктом правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 140 КУпАП, є суспільні відносини у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху. Об`єктивна сторона цих правопорушень полягає у порушенні визначеного законодавством порядку погодження з уповноваженим підрозділом Національної поліції встановлення рекламо носіїв. Суб`єктивна сторона правопорушень, передбачених цією статтею, характеризується наявністю як умислу, так і необережності.

Таким чином, для вирішення питання правомірності притягнення особи до адміністративної відповідальності відповідно до частини 2 статті 140 КУпАП встановленню підлягають наступні обставини: чи вчинені особою відповідні дії (бездіяльність), що становлять об`єктивну сторону вказаного правопорушення та стали підставою для прийняття рішення про притягнення до адміністративної відповідальності, та чи є особа, виходячи із норми зазначеної статті, суб`єктом даного правопорушення.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про рекламу», реклама - інформація про особу чи товар, розповсюджена в будь-якій формі та в будь-якій спосіб і призначена сформувати або підтримати обізнаність споживачів реклами та їх інтерес щодо таких особи чи товару.

Зовнішня реклама - реклама, що розміщується на спеціальних тимчасових і стаціонарних конструкціях - рекламо носіях, розташованих на відкритій місцевості, а також на зовнішніх поверхнях будинків, споруд на лементах вуличного обладнання, над проїжджою частиною вулиць і доріг.

Рекламо носій - спеціальна тимчасова конструкція, на якій розміщується зовнішня реклама.

Отже дослідивши фотографію, надану відповідачем, суд вважає, що зображений на ній рекламний об`єкт є рекламо носієм.

Відповідно до п. 32.1 «а» Правил дорожнього руху з уповноваженими підрозділами Національної поліції узгоджуються: розміщення в смугах відведення автомобільних доріг або червоних лініях міських вулиць і доріг та їх штучних спорудах кіосків, павільйонів, рекламо носіїв, пересувних торговельних пунктів, а також на прилеглих територіях, будинках, спорудах - адміністративних приміщень підприємств, установ та організацій

З аналізу наведених норм вбачається, що у випадку, коли законодавчими актами передбачено відповідний порядок узгодження з органами Національної поліції окремої діяльності, зокрема, розміщення рекламо носіїв, особа, яка не здійснила таке погодження, порушила правила норми і стандартів при утриманні автомобільних доріг і вулиць, притягується до адміністративної відповідальності за ст. 140 КУпАП.

Відповідно до ч. 2 ст. 140 КУпАП порушення визначеного законодавством порядку погодження з уповноваженим підрозділом Національної поліції: встановлення рекламо носіїв, технічних засобів організації дорожнього руху, проведення будь-яких робіт на автомобільних дорогах, вулицях, залізничних переїздах; розроблення проектної документації на будівництво, реконструкцію і ремонт автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів та об`єктів дорожнього сервісу; здійснення пасажирських перевезень за встановленими маршрутами руху транспортних засобів загального користування тягне за собою накладення штрафу на громадян у розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб, громадян - суб`єктів господарської діяльності - у розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Як встановлено з матеріалів справи, 11 лютого 2020 року постановою серії ДП18 № 538374 до ОСОБА_1 застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 340 грн. за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 140 КУпАП за те, що 11 лютого 2020 року о 10 годині 00 хвилин за адресою: м. Лисичанськ. вул. Гетьманська, біля буд. № 24 будучи громадянином встановила рекламний об`єкт в межах червоних ліній вулиць без погодження з уповноваженим органом Національної поліції, чим порушила п. 32.1 «а» ПДР.

Судом досліджено відеозапис DSJ-X300039_BB0039, який був наданий відповідачем, та прийшов до висновку, що докази вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 140 КУпАП відсутні.

Крім того, суб`єктом правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 140 КУпАП, можуть бути лише посадові особи.

Службовими (посадовими) особами є особи, які постійно чи тимчасово здійснюють функції представників влади, а також обіймають постійно чи тимчасово на підприємствах, в установах чи організаціях незалежно від форми власності посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських обов`язків, або виконують такі обов`язки за спеціальним повноваженнями.

З адміністративного позову вбачається, що ОСОБА_1 є продавцем і не виконує організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських обов`язків.

Виходячи із викладеного позивач не є суб`єктом вказаного адміністративного правопорушення та не може бути притягнутий до такого виду адміністративної відповідальності.

Згідно ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Презумпція вини покладає на суб`єкта владних повноважень обов`язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 242 КАС України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях і усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Враховуючи викладене, суд прийшов до висновку про відсутність доказів вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 140 КУпАП України, а також відсутність складу адміністративного правопорушення, а тому постанова про накладення адміністративного стягнення по справі по адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, від 11 лютого 2020 року відносно ОСОБА_1 підлягає скасуванню.

Відповідно до п. 3 частини 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Враховуючи викладене та керуючись ст. ст. 2, 5-10, 72-77, 242-246, 257, 268-272, 286 КАС України,

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ) до інспектора ВБДР УПП в Луганській області старшого лейтенанта поліції Ребрик Дмитра Ігоровича (місце знаходження: вул. Штейгерська, 8, м. Лисичанськ, Луганська область, 93100) про скасування постанови про адміністративне правопорушення задовольнити.

Скасувати постанову інспектора ВБДР УПП в Луганській області старшого лейтенанта поліції Ребрик Дмитра Ігоровича серії ДП18 № 538374 від 11 лютого 2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 140 КУпАП, а провадження у справі закрити.

Судові витрати віднести на рахунок держави.

На підставі ч. 2 ст. 271 КАС України копії рішення невідкладно надіслати учасникам справи.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Відповідно до ст. 286 КАС України апеляційну скаргу на судове рішення може бути подано протягом десяти днів з дня його проголошення до Першого апеляційного адміністративного суду з урахуванням приписів підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII "Перехідні положення Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Д.Ю. Луньова