Справа № 520/1547/2020
Суддя: Шляхова О.М.
Дата ухвалення: 2020-04-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Харків

14 квітня 2020 р. Справа № 520/1547/2020

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Шляхової О.М., розглянувши в порядку спрощеного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (61022, м. Харків, майдан Свободи, Держпром, 3 під., 2 поверх, ) та Пенсійного фонду України (01601, м. Київ-14, вул. Бастіонна,9) про скасування наказів, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач, ОСОБА_1 , через свого представника звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з даним позовом, в якому просить суд:

- скасувати наказ Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 09.09.2019 № 312-ОС "Про введення в дію структури та змін до штатного розпису головного управління"), відповідно до наказу Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 12.09.2019 року № 323-ОС "Про попередження працівників головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області";

- скасувати наказ Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 12.09.2019 року № 323-ОС "Про попередження працівників головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області";

- скасувати наказ Головного управління Пенсійного фонду У країни в Харківській області № Ю-ОС від 08.01.2020 року, яким було звільнено Позивачку з посади головного спеціаліста відділу контролю операційних процесів управління внутрішнього аудиту у зв`язку із скороченням посади державної служби, пункт 1 частини першої статті 87 Закону України «Про державну службу»;

- поновити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) на посаді головного спеціаліста відділу контролю операційних процесів управління внутрішнього аудиту Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області з 08.01.2020 року;

- стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (61022, м. Харків, майдан Свободи, Держпром, 3 під., 2 поверх, на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 08.01.2020 року по дату прийняття рішення судом;

- допустити до негайного виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) на посаді головного спеціаліста відділу контролю операційних процесів управління внутрішнього аудиту Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області з 08.01.2020 року та стягнення заробітної плати за один місяць.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що позивачка перебувала на посаді головного спеціаліста відділу контролю операційних процесів управління внутрішнього аудиту головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області. 09 вересня 2019 року, у зв`язку із введенням в дію структури та штатного розпису Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області ОСОБА_1 було повідомлено про наступне вивільнення. 14 листопада 2019 року, В.о. начальника Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, її було повідомлено про зміну істотних умов державної служби та запропоновано переведення на посаду головного спеціаліста відділу з ретроконверсії №1 та №2 управління застосування пенсійного законодавства або преведення на наявні рівнозначні або нижчі вакантні посади державної служби у головному управлінні. Позивачка відмовилась від переведення на запропоновану посаду, з підстав невідповідності її професії, спеціальності, кваліфікації та досвіду роботи, виклавши свою незгоду письмово на врученому їй попередженні посилаючись, що запропонована посада передбачає постійну роботу за комп`ютером, що з огляду на її стан здоров`я не може вважатися підходящою для неї так як вона має другу групу інвалідності та згідно довідки МСЕК зазначено, що вона не може працювати за своєю професією без значного психо-емоційного напруження та тривалого знаходження за комп`ютером . 14.11.2019 року Відповідач повторно попередив Позивачку про наступне вивільнення за підписом начальника Головного управління. ОСОБА_1 вдруге письмово відмовилась від запропонованих посад. Наказом начальника Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 08 січня 2020 року №10-ОС «Про звільнення ОСОБА_1 », позивача було звільнено з посади головного спеціаліста відділу контролю операційних процесів управління внутрішнього аудиту головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області у зв`язку з реорганізацією, відповідно до пункту 4 частини 1 статті 83 та пункту 1 частини 1 статті 87 Закону України «Про державну службу».

Позивачка вважає такі дії начальника Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області протиправними, та такими що грубо порушують норми Конституції України, Кодексу законів про працю України та Закону України «Про державну службу», що стало підставою для звернення до суду.

Ухвалою суду від 11.02.2020 відкрито спрощене провадження по справі в порядку, передбаченому статтею 262 Кодексу адміністративного судочинства України та запропоновано відповідачу1 надати відзив на позов.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 26.02.2020 року було виправлено опису, а саме залучено до справи в якості Відповідача 2 Пенсійний фонд України.

Копія ухвали про відкриття спрощеного провадження надіслана та вручена відповідачу1 та відповідачу 2, що підтверджується повідомленнями про вручення поштового відправлення, яке міститься в матеріалах справи.

Представником відповідача1 до суду надано відзив на позов, в якому зазначено, що оскаржуваний наказ є правомірним, та відповідає вимогам чинного законодавства. В задоволенні адміністративного позову просить відмовити.

Позивачка 12 березня 2020 року подала до суду відповідь на відзив, у якій вказала, що при вивільненні працівників у випадках змін в організації виробництва і праці враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством. Так відповідачем по справі були взяті до уваги інформаційні дані всіх головних спеціалістів відділу контролю операційних процесів управління внутрішнього аудиту, зокрема: стаж роботи в органах Пенсійного фонду, стаж роботи в управлінні внутрішнього аудиту, виробничі показники за 2019 рік. А також комісією не враховано , що стаж роботи на державній службі становить 27. Років 4 місяці відповідно до трудової книжки. Крім того в двох попередженнях про вивільнення запропоновано посади, які не відповідають кваліфікації ОСОБА_1 , є тимчасовими та знаходяться за межами міста Харкова та дані посади знаходяться у територіальних управліннях Пенсійного фонду, в яких ОСОБА_1 проводила аудити та виявляла великі фінансові порушення, тому пропонувати дані посади з боку Відповідача 1 можна оцінювати, як приниження та знущання із ОСОБА_1 .

Через канцелярію суду 31.03.2020 року надійшов відзив на позовну заву ОСОБА_1 , в якому зазначено, що Пенсійним фондом України не приймалося жодних рішень щодо Позивача, в розумінні припису п. 1 ч. 1 ст. 19 КАС України. Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. Позивач не навів доводів та не надав доказів, які б свідчили про порушення його прав саме Пенсійним фондом України. Та просив відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог до Пенсійного фонду України в повному обсязі.

Оцінивши повідомлені сторонами обставини, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про відмову у задоволені позову, виходячи з наступного.

За приписами частини 2 статті 19 Конституції України органи держаної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до положень частини другої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Так, Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 14.09.2016 № 672-р було схвалено Стратегію модернізації та розвитку Пенсійного фонду України на період до 2020 року. Завданням Стратегії є, зокрема, автоматизація управління та контролю у солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Для цього необхідно забезпечити оцифрування архіву пенсійних справ та інше.

У структурах головних управлінь Пенсійного фонду України в областях та м. Києві відбулися зміни в штатних розписах у зв`язку зі створенням підрозділу з ретроконверсії.

На виконання листа Пенсійного фонду України від 22.04.2019 № 12386/08-20 про функціонування відділів ретроконверсії головним управлінням надано пропозиції щодо внесення змін до штатного розпису: вводиться 47 посад (відділ з ретроконверсії № 1 та відділ з ретроконверсії № 2) за рахунок виведення (скорочення) 47 посад, а саме:

2 головних спеціаліста відділу обслуговування військовослужбовців та деяких інших категорій громадян управління обслуговування громадян; 2 головних спеціаліста Індустріального відділу обслуговування громадян у м. Харкові (сервісний центр) управління обслуговування громадян; 2 головних спеціаліста Київського відділу обслуговування громадян у м. Харкові (сервісний центр) управління обслуговування громадян; 1 головний спеціаліст Московського відділу обслуговування громадян у м. Харкові (сервісний центр) управління обслуговування громадян; 1 головний спеціаліст Харківського приміського відділу обслуговування громадян (сервісний центр) управління обслуговування громадян; головних спеціаліста Шевченківського відділу обслуговування громадян у м. Харкові (сервісний центр) управління обслуговування громадян; 2 головних спеціаліста відділу виконання бюджету та бюджетно-фінансової звітності № 2 фінансово-економічного управління; 5головних спеціалістів відділу бухгалтерського обліку № 1 фінансово-економічного управління; 2головних спеціаліста відділу адміністрування інформаційних систем та захисту інформації управління інформаційних систем та електронних реєстрів; 1 головний спеціаліст відділу супроводження інформаційних систем та електронних реєстрів № 2 управління інформаційних систем та електронних реєстрів; 1 головний спеціаліст відділу супроводження інформаційних систем та електронних реєстрів № 3 управління інформаційних систем та електронних реєстрів; 1 головний спеціаліст відділу супроводження інформаційних систем та електронних реєстрів № 4 управління інформаційних систем та електронних реєстрів; 1 головний спеціаліст відділу супроводження інформаційних систем та електронних реєстрів № 5 управління інформаційних систем та електронних реєстрів; 1 головний спеціаліст відділу супроводження інформаційних систем та електронних реєстрів № б управління інформаційних систем та електронних реєстрів; 1 головний спеціаліст відділу супроводження інформаційних систем та електронних реєстрів № 7 управління інформаційних систем та електронних реєстрів; 2 головних спеціаліста відділу проходження державної служби управління по роботі з персоналом; 1 головний спеціаліст відділу планування та обліку персоналу управління по роботі з персоналом; 2 головних спеціаліста відділу представництва інтересів в судах та інших органах № 1 юридичного управління; 1 головний спеціаліст відділу представництва інтересів в судах та інших органах № З юридичного управління; 2 головних спеціаліста відділу контролю операційних процесів управління внутрішнього аудиту; 5 головних спеціалістів відділу контрольно-перевірочної роботи № 1 управління контрольно-перевірочної роботи; 1 провідний інспектор загального відділу управління адміністративного забезпечення; 1 водій автотранспортного засобу відділу господарського обслуговування та матеріально-технічного забезпечення № 2 управління адміністративного забезпечення; 1 провідний інспектор відділу обробки звернень громадян управління адміністративного забезпечення; 2 головних спеціаліста відділу організаційно-інформаційної роботи.

24 липня 2019 року Головою правління Пенсійного фонду України затверджена структура головного управління.

03 вересня 2019 року Головою правління Пенсійного фонду України затверджені зміни до штатного розпису на 2019 рік.

Наказом головного управління від 09.09.2019 № 312-ОС введено в дію структуру та зміни до штатного розпису головного управління.

З наведеного суд робить висновок, що у Головному управлінні Пенсійного фонду України в Харківській області відбулися зміна істотних умов державної служби.

Наказом головного управління від 12.09.2019 № 323-ОС було попереджено працівників головного управління у зв`язку із скороченням посад. Зокрема попереджені про наступне вивільнення всі 6 головних спеціалістів відділу контролю операційних процесів управління внутрішнього аудиту: ОСОБА_8, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_1 .

Також, судом було встановлено, що 09.09.2019 в головному управлінні відбулось засідання комісії з визначення переважного права на залишення на роботі при вивільненні працівників у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці в головному управлінні. Комісією прийнято рішення про те, що переважне право на залишенні на роботі з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці мають головні спеціалісти відділу контролю операційних процесів управління внутрішнього аудиту ОСОБА_8., ОСОБА_3., ОСОБА_4., ОСОБА_6 а головним спеціалістам того ж відділу ОСОБА_1 та ОСОБА_5 запропонувати переведення на посади головних спеціалістів відділів ретроконверсії № 1 або № 2

При прийнятті такого рішення були взяті до уваги інформаційні дані всіх головних спеціалістів відділу контролю операційних процесів управління внутрішнього аудиту, зокрема: стаж роботи в органах Пенсійного фонду, стаж роботи в управлінні внутрішнього аудиту, виробничі показники за 2019 рік.

За результатами порівняльного аналізу кваліфікації головних спеціалістів ОСОБА_6 , ОСОБА_8 та ОСОБА_1 головним управлінням враховано наявність у перших двох спеціалістів більш високої кваліфікації у порівнянні зі ОСОБА_1 : стаж роботи в органах Пенсійного фону становить 24 роки, 18 років та 17 років відповідно. Щодо виробничіх показників спеціалістів ОСОБА_6 , ОСОБА_8 та ОСОБА_1 за період з 01.01.2019 по 01.09.2019 із загальної кількості робочих днів 165, відпрацьовано 116 днів, 106 днів та 86 днів; взято участь у 3 аудитах та 1 контрольному заході, у 3 аудитах та 2 аудитах відповідно. Перевірено 420, 1925 та 185 пенсійних справ відповідно.

У 2018 році ОСОБА_1 була відсутня на роботі 194 календарні дні, з них 108 днів у зв`язку з перебуванням у відпустці, 86 дні у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю. А у 2019 році ОСОБА_1 була відсутня на роботі 171 календарний день, із них 137 днів у зв`язку з перебуванням у відпустці, 34 дні у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю. Згідно з результатами виконання завдань державним службовцем за 2019 рік через відсутність на роботі у зв`язку з перебуванням у відпустці без збереження заробітної плати та на лікарняному ОСОБА_1 не забезпечила участь у підготовці оглядових листів про результати проведених внутрішніх аудитів, що також свідчить про низьку продуктивність праці у порівнянні з іншими спеціалістами відділу.

Головне управління 04.11.2019 попередило ОСОБА_1 про наступне вивільнення та запропонувало переведення на інші посади. ОСОБА_1 із запропонованими посадами не погодилась (копія попередження наявна у матеріалах справи).

14.11.2019 головне управління вдруге попередило ОСОБА_1 про наступне вивільнення та запропонувало переведення на вакантні посади в головному управлінні. ОСОБА_1 не погодилась із запропонованими вакантними посадами (копія попередження наявна у матеріалах справи).

Наказом головного управління від 08.01.2020 №10-ОС ОСОБА_1 було звільнено з посади у зв`язку зі скороченням посади головного спеціаліста відділу контролю операційних процесів управління внутрішнього аудиту.

Принципи, правові та організаційні засади забезпечення публічної, професійної, політично неупередженої, ефективної, орієнтованої на громадян державної служби, яка функціонує в інтересах держави і суспільства, а також порядок реалізації громадянами України права рівного доступу до державної служби, що базується на їхніх особистих якостях та досягненнях, урегульовані Законом України від 10 грудня 2015 року № 889-VIII «Про державну службу» (наводиться в редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин, далі - Закон № 889-VIII).

Частини 2, 3 статті 5 Закону №889-VIII передбачено, що відносини, які виникають у зв`язку із вступом, проходженням та припиненням державної служби, регулюються цим Законом, якщо інше не передбачено законом; дія норм законодавства про працю поширюється на державних службовців у частині відносин, не врегульованих цим Законом.

Відповідно до статті 43Закону № 889-VIII підставою для зміни істотних умов державної служби, зокрема, є скорочення чисельності або штату працівників у зв`язку з оптимізацією системи державних органів чи структури окремого державного органу.

Підстави припинення державної служби передбачені ст. 83 Закону №889-VIII. Пунктом 6 ч.1ст. 83 цього Закону передбачено, що державна служба припиняється у разі незгоди державного службовця на проходження державної служби у зв`язку із зміною її істотних умов, зокрема при реорганізації, тобто у разі подання заяви про звільнення, при незгоді державного службовця на продовження проходження державної служби у зв`язку із зміною істотних умов державної служби.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 83 Закону №889-VIII державна служба припиняється також за ініціативою суб`єкта призначення.

Згідно із пунктом 1 частини 1 статті 87 Закону №889-VIII підставами для припинення державної служби за ініціативою суб`єкта призначення є скорочення чисельності або штату державних службовців, ліквідація державного органу, реорганізація державного органу у разі, коли відсутня можливість пропозиції іншої рівноцінної посади державної служби, а в разі відсутності такої пропозиції - іншої роботи (посади державної служби) у цьому державному органі.

Частиною 3 статті 87 Закону №889-VIII передбачено, що процедура вивільнення державних службовців на підставі пункту 1 частини 1 цієї статті визначається законодавством про працю. Звільнення на підставі пункту 1 частини першої цієї статті допускається лише у разі, якщо державного службовця не може бути переведено на іншу посаду відповідно до його кваліфікації або якщо він відмовляється від такого переведення.

Пунктом 1 частини 1 статті 40 КЗпП України встановлено, що трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Відповідно до частини 2 статті 40 КЗпП України звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 частини першої цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

Згідно із частиною 1, 3 статті 49-2 КЗпП України про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. Одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації.

Відповідно до пункту 19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» при розгляді спорів про звільнення за пунктом 1 статті 40 КЗпП суди зобов`язані з`ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджувався він за 2 місяці про наступне вивільнення.

Таким чином, виходячи з нормативного тлумачення частини першої статті 40, частин першої, третьої статті 49-2 КЗпП, власник або уповноважений ним орган одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку зі змінами в організації виробництва і праці зобов`язаний запропонувати працівникові всі наявні вакантні посади, які він може обіймати відповідно до своєї кваліфікації.

Оскільки обов`язок по працевлаштуванню працівника покладається на власника з дня попередження про вивільнення до дня розірвання трудового договору, за змістом частини третьої статті 49-2 КЗпП роботодавець є таким, що виконав цей обов`язок, якщо працівникові були запропоновані всі інші вакантні посади (інша робота), які з`явилися на підприємстві протягом цього періоду та які існували на день звільнення.

Положеннями частини першої статті 42 КЗпП України передбачено, що при скороченні чисельності чи штату працівників у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці.

За правилами частини другої цієї статті при рівних умовах продуктивності праці і кваліфікації перевага в залишенні на роботі надається:

1) сімейним - при наявності двох і більше утриманців;

2) особам, в сім`ї яких немає інших працівників з самостійним заробітком;

3) працівникам з тривалим безперервним стажем роботи на даному підприємстві, в установі, організації;

4) працівникам, які навчаються у вищих і середніх спеціальних учбових закладах без відриву від виробництва;

5) учасникам бойових дій, особам з інвалідністю внаслідок війни та особам, на яких поширюється чинність Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»;

6) авторам винаходів, корисних моделей, промислових зразків і раціоналізаторських пропозицій;

7) працівникам, які дістали на цьому підприємстві, в установі, організації трудове каліцтво або професійне захворювання;

8) особам з числа депортованих з України, протягом п`яти років з часу повернення на постійне місце проживання до України;

9) працівникам з числа колишніх військовослужбовців строкової служби, військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, військової служби за призовом осіб офіцерського складу та осіб, які проходили альтернативну (невійськову) службу, - протягом двох років з дня звільнення їх зі служби.

10) працівникам, яким залишилося менше трьох років до настання пенсійного віку, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат.

Перевага в залишенні на роботі може надаватися й іншим категоріям працівників, якщо це передбачено законодавством України (частина третя цієї ж статті).

При цьому при проведенні вивільнення орган вправі в межах однорідних професій і посад провести перестановку (перегрупування) працівників і перевести більш кваліфікованого працівника, посада якого скорочується, за його згодою на іншу посаду, звільнивши з неї з цих підстав менш кваліфікованого працівника.

Тому при вирішенні питання про звільнення працівника роботодавець зобов`язаний перевірити наявність у працівників, посади яких скорочуються, більш високої чи більш низької кваліфікації і продуктивності праці.

Для такої перевірки повинні досліджуватись документи та інші відомості про освіту і присвоєння кваліфікаційних розрядів (класів, категорій, рангів), про підвищення кваліфікації, про навчання без відриву від виробництва, про винаходи і раціоналізаторські пропозиції, авторами яких є відповідні працівники, про тимчасове виконання обов`язків більш кваліфікованих працівників, про досвід трудової діяльності, про виконання норм виробітку (продуктивність праці), про розширення зони обслуговування, про збільшення обсягу виконуваної роботи, про суміщення професій тощо. Однією з істотних ознак більш високої продуктивності праці є дисциплінованість працівника. Тому при застосуванні положень статті 42 КЗпП України щодо переважного права на залишення на роботі слід враховувати в тому числі і наявність дисциплінарного стягнення.

Продуктивність праці і кваліфікація працівника повинні оцінюватися окремо, але в підсумку роботодавець повинен визначити працівників, які мають більш високу кваліфікацію і продуктивність праці за сукупністю цих двох показників. За відсутності різниці у кваліфікації та продуктивності праці перевагу на залишення на роботі мають працівники, перелічені в частині другій статті 42 КЗпП.

Для виявлення працівників, які мають це право, роботодавець повинен здійснити порівняльний аналіз продуктивності праці і кваліфікації тих працівників, які залишилися на роботі, і тих, які підлягають звільненню. Такий аналіз може бути проведений шляхом підготовки довідки в довільній формі про результати порівняльного аналізу з наведенням даних, які свідчать про переважне право одного перед іншим на залишення на роботі. Тобто, ці обставини повинен з`ясовувати сам суб`єкт владних повноважень, приймаючи відповідне рішення.

Зазначена правова позиція наведена в постанові Верховного Суду від 08 грудня 2019 року у справі № 806/1175/17.

Як вже зазначалося позивачка перебувала на посаді головного спеціаліста відділу контролю операційних процесів управління внутрішнього аудиту головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, була повідомлена про зміну істотних умов праці 09 вересня 2019 року. Також, 12 вересня 2019 року їй було запропоновано посаду головного спеціаліста відділу з ретроконверсії №1 та №2 управління застосування пенсійного законодавства або приведення на наявні рівнозначні або нижчі вакантні посади державної служби у головному управлінні.

Також, суд зазначає, що відповідно до постанови Верховного Суду від 10.07.2019 по справі № 810/1530/17 зазначив "зі змісту статті 42 Кодексу законів про працю України випливає, що в першу чергу перевага на залишення на роботі надається особам, які мають більш високу кваліфікацію і продуктивність праці. Тому при вирішенні питання про звільнення працівника роботодавець зобов`язаний перевірити наявність у працівників, посади яких скорочуються, більш високої чи більш низької кваліфікації і продуктивності праці.

Для виявлення працівників, які мають це право, роботодавець повинен зробити порівняльний аналіз продуктивності праці і кваліфікації тих працівників, які залишилися на роботі, і тих, які підлягають звільненню. Такий аналіз може бути проведений шляхом приготування довідки в довільній формі про результати порівняльного аналізу з наведенням даних, які свідчать про переважне право одного перед іншим на залишення на роботі".

Таким чином суд робить висновок , що Головним управління при звільненні ОСОБА_1 у зв`язку зі скороченням посади було проведено із дотриманням всіх норм чинного законодавства.

Щодо, посилання ОСОБА_1 , що на момент засідання комісії з визначення переважного права на залишення на роботі при вивільненні працівників у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці в головному управлінні не було взято до уваги, що в управлінні внутрішнього аудиту працювало 3 пенсіонери не можуть бути прийняті до уваги, оскільки головний спеціаліст ОСОБА_9 працювала у відділі фінансового аудиту, а не у відділі контролю операційних процесів, де виводилось 2 посади головних спеціалістів. А посади заступника начальника відділу операційних процесів та начальника управління внутрішнього аудиту взагалі не скорочувались.

Таким чином, відмовляючись від запропонованих посад, вказує, що вони не відповідають її професії, спеціальності, кваліфікації та досвіду роботи, а також постійна робота за комп`ютером їй не підходить за станом її здоров`я. Суд зазначає наступне, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 17.01.2018 № 55 "Деякі питання документування управлінської діяльності", наказу головного управління від 09.01.2020 № 26, листа Пенсійного фонду України від 11.01.2020 № 2800-1001-9/766 з січня 2020 року в головному управлінні основна форма провадження діловодства є електронна. Документування управлінської інформації в головному управлінні здійснюється в електронній формі. Вхідні, внутрішні, вихідні, інші документи незалежно від форми їх створення, підготовлені в установі, реєструються в системі електронного документообігу. В органах Пенсійного фонду застосовується електронний документообіг під час виплати пенсій. Оскільки до посадових обов`язків ОСОБА_1 зокрема відносилось проведення аудитів з питань виплати пенсій, то робота на посаді головного спеціаліста відділу контролю операційних процесів управління внутрішнього аудиту передбачала постійну роботу за комп`ютером. Це робота в підсистемі призначення та виплати пенсій, а саме: моніторинг електронних особових рахунків, перегляд стажу працюючих пенсіонерів, звірка належних документів паперових пенсійних справ з електронними, перевірка в електронній базі правильності відпрацювання перерахунків пенсій, строків призначення пенсій, до призначення пенсій після сплати страхових внесків. Після проведення досліджень головним спеціалістом відділу контролю операційних процесів проводиться узагальнення інформації, що також пов`язано з роботою на комп`ютері.

Враховуючи зазначене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню.

Розподіл судових витрат здійснюється відповідно до ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись статями 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (61022, м. Харків, майдан Свободи, Держпром, 3 під., 2 поверх, ) та Пенсійного фонду України (01601, м. Київ-14, вул. Бастіонна,9) про скасування наказів, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.М. Шляхова