Справа № 420/898/20
Суддя: Корой С.М.
Дата ухвалення: 2020-04-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/898/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2020 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Корой С.М., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Центр монтажних технологій» до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,-

В С Т А Н О В И В:

05 лютого 2020 року до суду надійшов адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю «Центр монтажних технологій» до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 23.01.2020 року №№, .

В обґрунтування позовних вимог, позивач зазначає, що контролюючий орган з посиланням на відсутність певних розрахунків, інформації бухгалтерського обліку, даних Єдиного державного реєстру податкових накладних та даних ІС «Податковий блок» відносно контрагента позивача, дійшов висновку про неможливість виконання господарських операцій ТОВ «ТРАНСВОРК» для ТОВ «ЦМТ», оскільки операції з його контрагентом не підтверджуються з врахування реального часу здійснення таких операцій, місцезнаходження потужностей, присутня невідповідність наявності робочого персоналу для виконання послуг або придбання подібних послуг у сторонніх субпідрядників, що свідчить про відсутність необхідних умов для результатів відповідної господарської, економічної доцільності діяльності. В зв`язку з чим, податковий орган доходить висновку що контрагент позивача не міг фактично здійснювати господарські операції з урахуванням часу, відсутності робочих сил для виконання робіт відповідно до договорів підряду з ТОВ «ЦМТ».

Позивач вважає такі висновки акту помилковими та такими, що спростовуються фактичними обставинам справи.

Як зазначено у позові, ТОВ «ЦМТ» є підрядною організацією, яка виконує великий обсяг будівельних робіт. При виникненні великих обсягів замовлення, позивач у зв`язку із браком власних сил, потужностей та необхідної техніки вимушений заключати договори субпідряду з іншими підприємствами, яким в даному випадку є підприємство ТОВ «БУДІВЕЛЬНО-ПРОЕКТНА КОМПАНІЯ «АРКАДІЯ» та в подальшому послуги були надані ТОВ «ТРАСТВОРК». При цьому контрагентів позивач обирав з достатньою мірою обачності та обережності, перевіряв всю інформацію щодо нього, яка є у відкритому доступі (як-то наявність певної репутації на ринку підрядних послуг, реєстрація підприємства платником податку на додану вартість, у разі виконання будівельних робіт наявність ліцензії на здійснення таких робіт). Також, позивач зазначає, що контрагент позивача ТОВ «ТРАСТВОРК» виконував свої зобов`язання за договорами якісно та в обговорені у договорах терміни, будь-яких зауважень у позивача, як замовника таких робіт та послуг з будівництва до зазначених підприємств не виникало. Первинні документи за результатами господарських операції складались своєчасно та у відповідності до вимог Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».

Також, у позові вказано, що в обов`язок позивача не входило проведення перевірки штатних розписів підприємств-контрагентів, а також наявності у них певної кількості штатних працівників, складських приміщень, будівель, споруд, виробничого обладнання, транспортного та торгівельного обладнання, машин, механізмів та обладнання завантажувально-розвантажувальних робіт, транспорту, будь-яких матеріалів (сировини) та товарних запасів, необхідних для ведення господарської діяльності з позивачем. Відповідачем жодних належних та допустимих доказів відсутності у ТОВ «ТРАСТВОРК» матеріальних ресурсів суду не надано. Крім того, відсутність основних фондів не може свідчити про відсутність адміністративно-господарських можливостей на виконання господарських зобов`язань та відсутність фактичних дій, спрямованих на виконання взятих на себе зобов`язань, що унеможливлює здійснення господарської діяльності, оскільки наведені обставини не позбавляють суб`єкта господарювання можливості здійснювати посередницьку діяльність, залучати виробничі та трудові ресурси інших суб`єктів господарювання для виконання зобов`язань по укладених ним договорах.

Окрім того, обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначає, що представниками відповідача не спростовано того, що укладення договору не є єдиним способом залучення фізичних осіб до вчинення необхідних дій в процесі виконання поставки (виконання робіт, надання послуг), а податкове законодавство не ставить право платника на податковий кредит в залежності від того, за рахунок яких ресурсів (власних або залучених) здійснюється поставка товарів (робіт, послуг) постачальником. Також чинним законодавством не регламентовано питання щодо кількості штатних працівників, або інших обов`язкових ресурсів для здійснення певного виду господарської діяльності, а податковим органом, як суб`єктом владних повноважень, що встановлював порушення з боку позивача, не зазначено, яка кількість зазначених ресурсів є достатньою, на його думку, для здійснення господарських операцій.

Також, звертає увагу позивач, на момент здійснення господарських правовідносин з ТОВ «ЦМТ» його контрагенти були зареєстровані в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань як юридична особа; перебували на обліку в податковому органі та були платниками ПДВ. Крім того, відповідно до видів їх господарських діяльності за КВЕД, підприємства могли надавати такого роду послуги, що не суперечить положенням чинного законодавства та відповідає загальноприйнятій практиці. Податкові накладні за своєю формою та змістом відповідають ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», зокрема, містять такі обов`язкові реквізити як порядковий номер податкової накладної та дату її виписки, точне найменування юридичних осіб, їх індивідуальні податкові номери, назву товару, його ціну та вартість.

Як стверджує позивач, податкове законодавство не ставить в залежність податковий облік (стан) певного платника податку від інших осіб, від фактичної сплати контрагентом податку до бюджету, від перебування постачальника за юридичною адресою, а також від його господарських та виробничих можливостей. Питання віднесення певних сум податку на додану вартість до податкового кредиту поширюється виключно на окремо взятого платника та не залежить від розрахунків з бюджетом третіх осіб. При вирішенні податкових спорів суд виходить із презумпції добросовісності платника, яка презюмує економічну виправданість дій платника, що мають своїм наслідком отримання податкової вигоди, та достовірність відомостей у бухгалтерській та податковій звітності платника. Недобросовісність платника має бути встановлена безумовними та однозначно розтлумаченими доказами, водночас таких доказів податковим органом в акті перевірки не наведено та реальність виконання господарських операцій позивача з контрагентами не спростовано. ГУ ДПС в Одеській області не наведено також жодних належних доказів на підтвердження того, що визначені умови договорів не виконано. На думку позивача, можливі порушення податкового законодавства з боку контрагентів позивача не можуть бути самостійними та достатніми підставами для висновку про наявність таких порушень з боку ТОВ «ЦМТ», а також про відсутність у позивача, як покупця послуг, права на здійснення господарських витрат та формування податкового кредиту з ПДВ, а тому не позбавляють позивача права на їх відображення у податковому обліку.

Також, обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначає, що відповідачем не надано доказів визнання господарських договорів між позивачем та його контрагентами недійсними або фіктивними, притягнення посадових осіб господарюючих суб`єктів до відповідальності за порушення законних правил ведення підприємницької діяльності. Під час перевірки та до теперішнього часу відповідачем не надано: рішень суду відносно контрагентів позивача, які б набрали законної сили та які б були прийняті в порядку ст. 55-1 ГК України («Фіктивна діяльність суб`єкта господарювання»); рішення суду, прийняті в порядку ст. 234 ЦК України щодо фіктивності правочинів, тобто щодо вчинення правочинів без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином; рішення суду про визнання правочинів з контрагентом недійсними з підстав їх суперечності інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, як-то передбачено приписами ч.3 ст. 228 ЦК України; рішеннями суду, яке б було прийнято в порядку ст. 207 ГК України щодо визнання недійсними спірних операцій з підстав невідповідності спірних операцій вимогам закону, або вчинення їх з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, тощо.

Щодо посилань в акті перевірки на кримінальне провадження № 0000029 від 16.03.2018 за фактом умисного ухилення від сплати податків підприємствами реального сектору економіки у період 2013- 2016 роках, то позивач зазначає, що перевіряючими ГУ ДПС в Одеській області до суду не було надано процесуальних рішень суду, якими б встановлювалась протиправна діяльність його контрагентів або їх посадових осіб. При цьому ревізором-інспектором в акті перевірки не було доведено, що в межах вищевказаного кримінального провадження досліджувалися саме господарські відносини ТОВ «БУДІВЕЛЬНО-ПРОЕКТНА КОМПАНІЯ «АРКАДІЯ» з ТОВ «ЦМТ».

Враховуючи вищевикладене у сукупності, позивач вважає, що податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС в Одеській області від 23.01.2020 року за № , № є протиправними та підлягають скасуванню.

Ухвалою від 10.02.2020 року Одеським окружним адміністративним судом прийнято до розгляду позовну заяву товариства з обмеженою відповідальністю «Центр монтажних технологій» до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень і відкрито провадження в адміністративній справі

Вказаною ухвалою судом встановлено сторонам строки для подання заяв по суті справи, зобов`язано відповідача надати докази і пояснення та вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) відповідно до ст.262 КАС України.

28.02.2020 року (вх. №ЕП/9302/20) від представника відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому з посиланням на встановлені обставини та висновки акту від 20.12.2019 року №627/15-32-05-08/41353405, зазначено, що Головне управління ДПС в Одеській області просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог товариства з обмеженою відповідальністю «Центр монтажних технологій» у повному обсязі.

Станом на дату вирішення даної адміністративної справи інших заяв по суті справи до суду не надходило.

Статтею 258 КАС України визначено, що суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Відповідно до ч.1 ст.120 КАС України перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Згідно з ч.6 ст.120 КАС України якщо закінчення строку припадає на вихідний, святковий чи інший неробочий день, останнім днем строку є перший після нього робочий день.

З урахуванням положень ч.1 ст.120, ч.6 ст.120 КАС України, ст.258 КАС України, дана адміністративна справа вирішується судом у межах строку, визначеного ст. 258 КАС України.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, відзиву на позовну заяву, оцінивши докази відповідно до вимог ст.ст. 72-79 КАС України, судом встановлено наступні факти та обставини.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Центр монтажних технологій» () зареєстровано як юридична особа 24.05.2017 року (Номер запису: 1 062537) та здійснює наступні види діяльності за КВЕД: 25.61 Оброблення металів та нанесення покриття на метали; 25.62 Механічне оброблення металевих виробів; 42.91 Будівництво водних споруд; 43.13 Розвідувальне буріння; 43.21 Електромонтажні роботи; 43.22 Монтаж водопровідних мереж, систем опалення та кондиціонування (основний); 45.31 Оптова торгівля деталями та приладдям для автотранспортних засобів; 45.32 Роздрібна торгівля деталями та приладдям для автотранспортних засобів; 77.32 Надання в оренду будівельних машин і устатковання; 46.73 Оптова торгівля деревиною, будівельними матеріалами та санітарно-технічним обладнанням; 46.74 Оптова торгівля залізними виробами, водопровідним і опалювальним устаткованням і приладдям до нього; 47.52 Роздрібна торгівля залізними виробами, будівельними матеріалами та санітарно-технічними виробами в спеціалізованих магазинах; 71.11 Діяльність у сфері архітектури; 71.12 Діяльність у сфері інжинірингу, геології та геодезії, надання послуг технічного консультування в цих сферах; 71.20 Технічні випробування та дослідження; 33.12 Ремонт і технічне обслуговування машин і устатковання промислового призначення; 36.00 Забір, очищення та постачання води; 37.00 Каналізація, відведення й очищення стічних вод; 41.10 Організація будівництва будівель; 41.20 Будівництво житлових і нежитлових будівель; 42.21 Будівництво трубопроводів (а.с.15-20).

Судом встановлено, що 26.07.2017 року за №31-Л Держаною архітектурно-будівельною інспекцією України видано позивачу ліцензію на здійснення господарської діяльності з будівництва об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з середніми та значними наслідками (а.с.21).

Як вбачається з матеріалів справи, у періоді, який перевірявся, ТОВ «Центр монтажних технологій» було платником, зокрема, податку на додану вартість.

Судом встановлено, що на підставі направлень від 10.12.2019 року №2223/14-15, №2222/05-08 виданих Головного управління ДПС в Одеській області, посадовими особами цього Управління з 10.12.2019 року по 16.12.2019 року згідно п.п.20.1.4 п.20.1 ст.20, пп.78.1.4 п.78.1 ст.78 відповідно до наказу Головного управління ДПС в Одеській області від 06.12.2019 року № 2326 проведена позапланова виїзна перевірка товариства з обмеженою відповідальністю «Центр монтажних технологій» з питань дотримання вимог податкового законодавства з податку на додану вартість з контрагентом-постачальником ТОВ «ТРАНСТВОРК», код за , за період з 01.05.2019 року по 31.05.2019 року.

Копії наказу на перевірку вручено під підпис головному бухгалтеру.

З пункту 3.1 акту від 20.12.2019 року № 627/15-32-05-08/41353405 судом встановлено, що для проведення перевірки правомірності відображення в обліку та звітності операцій по господарських відносинах з питань підтвердження взаємовідносин з платником податків ТОВ "ТРАСТВОРК", код за за період з 01.05.2019 по 31.05.2019 року було надано запит керівнику підприємства від 30.08.2019 № 59/10/15-32-00 про надання інформації (пояснень та їх документальних підтверджень), який направлено поштою (рекомендованим листом з повідомленням про вручення).

Відповідь ТОВ «ЦМТ» надано листом від 17.10.2019 р. № 17/10 (вх. №6133/10/15-32 від 17.10.2018) з відмовою у наданні пояснень та запитуваних документів.

В ході перевірки керівнику ТОВ «ЦМТ» було надано запит від 10.12.2019 року щодо надання інформації (пояснення) та її документальних підтвердженнь (завірені належним чином копії документів), які стосуються господарських відносин ТОВ «ЦМТ», (документальне оформлення придбання: виду, обсягу і якості операцій та розрахунків, їх відображення в обліку і звітності) із ТОВ "ТРАСТВОРК", код за за період травень 2019 року щодо придбання послуг та їх реалізації.

На вказаний запит директором ТОВ «ЦМТ» надано супровідним листом від 12.12.2019 року б/н копії документів перелік яких наведено в акті.

Також, судом встановлено, що в ході перевірки керівнику ТОВ «ЦМТ» було надано запит від 13.12.2019 року щодо надання інформації (пояснення) та її документальних підтверджень (завірені належним чином копії документів), які стосуються господарських відносин ТОВ «ЦМТ», (документальне оформлення придбання: виду, обсягу і якості операцій та розрахунків, їх відображення в обліку і звітності) із ТОВ "ТРАСТВОРК", код за за період травень 2019 року щодо придбання послуг та їх реалізації.

На вказаний запит директором ТОВ «ЦМТ» надано супровідним листом від 16.12.2019 року б/н копії документів, перелік яких наведено в акті.

За результатами вказаної перевірки Головним управління ДПС в Одеській області складено акт від 20.12.2019 року № 627/15-32-05-08/41353405 «Про результати документальної позапланової виїзної перевірки товариства з обмеженою відповідальністю «Центр монтажних технологій» , з питання дотримання вимог податкового законодавства з податку на додану вартість з контрагентом-постачальником ТОВ «ТРАНСТВОРК», код за , за період з 01.05.2019 року по 31.05.2019 року» (а.с.42-61), яким встановлено, що ТОВ «Центр монтажних технологій» порушено:

1) п.44.1 ст.44, пп.«а» п.198.1 та абзацу першого п.198.3 ст.198, п.200.1, п.200.2 ст.200 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VI (із змінами та доповненнями) та розділ 5 Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість", затвердженого наказом Мінфіну України від 28.01.2016 № 21, що призвело до заниження податку на додану вартість, що підлягає сплаті до бюджету у загальній сумі 117 005 грн., в тому числі: за травень 2019 117 005 грн.,

2) п.44.1 ст. 44, п.198.1, 198.3 ст.198, абз. в) п.200.4 ст.200 Податкового кодексу України та розділ 5 Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість", затвердженого наказом Мінфіну України від 28.01.2016 № 21, в результаті чого завищено суму від`ємного значення різниці між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду (ряд.19 Декларації) в сумі 7954 грн., у т.ч.: травень 2019 р. 7954 грн.

На підставі зазначеного вище акту перевірки Головним управлінням ДПС в Одеській області складені:

- податкове повідомлення-рішення № від 23.01.2020 року, яким за порушення п.44.1, п.44.3 ст.44, п.198.1, п.198.3 ст.198 Податкового кодексу України збільшено суму грошового зобов`язання за платежем «податок на додану вартість» у загальному розмірі 175508,00 грн., з яких: 117005,00 грн. (за податковим зобов`язанням), 58503,00 грн. (за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) (а.с.62);

- податкове повідомлення-рішення № від 23.01.2020 року, яким встановлено порушення п.44.1, п.44.3 ст.44, п.198.1, п.198.3 ст.198, п.200.4 ст.200 Податкового кодексу України і зменшено розмір від`ємного значення суми податку на додану вартість та згідно з декларацією № від 23.07.2019 року за травень 2019 року сума завишення від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду склала 7954,00 грн. (а.с.63).

Не погодившись з висновками контролюючого органу та прийнятими Головним управлінням ДПС в Одеській області податковим повідомленнями-рішеннями від 23.01.2020 року №, №, позивач оскаржив вказані рішення суб`єкта владних повноважень в судовому порядку, звернувшись до суду із даним позовом.

Вирішуючи даний публічно-правовий спір, що виник між сторонами, суд виходить з наступного.

Так, висновки податкового органу, на підставі яких прийнято спірне рішення обґрунтовані наступним.

За період травень 2019 року ТОВ «Центр монтажних технологій» (далі ТОВ «ЦМТ») задекларовано податкового кредиту з податку на додану вартість у розмірі 161505 грн.

Перевіркою повноти визначення податкового кредиту за період травень 2019 року встановлено його завищення за період: травень 2019 року на суму 124959,03 грн.

У п.2 акту зазначено, що перевіркою взаємовідносин ТОВ "ЦМТ" з ТОВ «ТРАСТВОРК», встановлено, що між ТОВ «ТРАСТВОРК» надалі іменується ПІДРЯДНИК", в особі директора Дітковського Є.В., діючого на підставі Статуту, з однієї сторони, та ТОВ "ЦМТ", надалі іменується "ЗАМОВНИК», в особі директора Панченко В.А., діючого на підставі Статуту, з іншого боку, уклали ДОГОВІР №25/04/2019-1 від 25.04.2019 року. Місце складання м. Одеса.

Відповідно до умов договору від 25.04.2019 №25/04/2019-1 ТОВ «ТРАСТВОРК», в травні 2019 року виписано на адресу ТОВ «ЦМТ» податкову накладну №1 від 02.05.2019 року згідно акту виконаних робіт. Сума ПДВ по вищевказаній податковій накладній за травень 2019 року включено ТОВ «ЦМТ» до складу податкового кредиту з податку на додану вартість відповідно до декларації з ПДВ за травень 2019 року (вх. від 21.06.2019 №) у розмірі 124 959,03 грн., Уточнюючого розрахунку податкових зобов`язань з податку на додану вартість у зв`язку з виправленням самостійно виявлених помилок за травень 2019 року від 23.07.2019р. № та відповідає даним р.30 додатку 5 «Розшифровки податкових зобов`язань та податкового кредиту» до декларації з податку на додану вартість за травень 2019р. (вх. від 21.06.2019 №), даним Єдиного реєстру податкових накладних.

В акті вказано, що до перевірки надано договір від 08.04.2019 №08/04/2019-1, який складено між ТОВ «ЦМТ» та ТОВ «БУДІВЕЛЬНО-ПРОЕКТНА КОМПАНІЯ «АРКАДІЯ», код 42245330 на виконання робіт з Капітальний ремонт водопроводу за адресою: вулиця Сонячна, с. Крижанівка, Лиманського р-н. Одеської обл. Договірна ціна договору складає 749754 грн. 20 коп. у т. ч. ПДВ 142959,03 грн. До перевірки надано платіжне доручення ТОВ «ЦМТ» на перерахування коштів до ТОВ «БУДІВЕЛЬНО-ПРОЕКТНА КОМПАНІЯ «АРКАДІЯ», код 42245330 №180 від 08.04.2019 року із зазначенням в графі «призначення платежу» «Оплата за послуги згідно рах. №2803/1 від 28.03.2019 р у сумі 624795,17 грн. ПДВ 20% 124959,03 грн.».

Тобто, вказано в акті, на підтвердження розрахунку за Капітальний ремонт водопроводу за адресою: вулиця Сонячна, с. Крижанівка, Лиманського р-н. Одеської обл., ТОВ «ЦМТ» надано платіжне доручення за квітень 2019 року, згідно з призначенням платежу визначено рахунок від 28.03.2019 №2803/1 (на підставі чого здійснено сплату), який був виставлений раніше за дату укладення договору на постачання робіт, а саме від 08.04.2019 №08/04/2019-1. З призначення платежу неможливо ідентифікувати договір за яким здійснено сплату.

Як встановлено в акті, до перевірки надано договір про відступлення права вимоги від 22.04.2019 року, відповідно до якого ТОВ «БУДІВЕЛЬНО-ПРОЕКТНА КОМПАНІЯ «АРКАДІЯ» передає свої зобов`язання за Договором від 08.04.2019 року № 08/04/2019-1 на ТОВ «ТРАСТВОРК». Первісний кредитор - ТОВ "БУДІВЕЛЬНО-ПРОЕКТНА КОМПАНІЯ "АРКАДІЯ", в особі директора Буцько Наталії Юріївни, діючого на підставі статуту, з однієї сторони. Новий кредитор - ТОВ «ТРАСТВОРК», в особі Дітковського Євгена Валентиновича, діючого на підставі статуту з другої сторони,

В акті перевірки міститься довідкова інформація про ТОВ "БУДІВЕЛЬНО-ПРОЕКТНА КОМПАНІЯ "АРКАДІЯ", а саме, що відповідно до інформації, наявної в Єдиному державному реєстрі судових рішень, зареєстровано в ЄРДР кримінальне провадження № 0000029 від 16.03.2018 року за фактом умисного ухилення від сплати податків підприємствами реального сектору економіки зареєстровані на території м. Одеси та Одеської області, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2,3 ст. 212 КК України. Окрім того, зазначено акті, Остання звітність, надана підприємством до податкового органу декларація з податку на додану вартість за березень 2019 року від 18.04.2019 № . Наявність трудових ресурсів: інформація про трудові ресурси відсутня у зв`язку з неподанням відповідної звітності всупереч пп. 16.1.3 п. 16.1 ст. 16 Кодексу. Крім того, поданих до органів ДФС Податкова декларація з податку на додану вартість рядок 10.3. Придбання (виготовлення, будівництво, спорудження, створення) товарів/послуг та необоротних активів на митній території України з нульовою ставкою та/або без податку на додану вартість не заповнено. Відповідно до даних ЄРПН з квітня відсутня реєстрація податкових накладних ТОВ «БУДІВЕЛЬНО-ПРОЕКТНА КОМПАНІЯ «АРКАДІЯ» (нова назва ТОВ «СЕНСОДІС») 42245330.

Також, в акті встановлено, що у відповідності до акту №02/05 здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 02.05.2019р. визначено, що ТОВ «ТРАСТВОРК» (Виконавцем) проведені такі роботи: Капітальний ремонт водопроводу по вул.Сонячна в селі Крижанівка Лиманського району Одеської області, на загальну вартість робіт у сумі 749754,20 грн., у т.ч. ПДВ-124959,03 грн. Згідно наданого Акту б/н від 0205.2019 р. з приймання виконаних будівельних робіт за травень 2019 року за формою №КБ-2в, підсумкової відомості ресурсів (найменування об`єкту - Капітальний ремонт водопроводу по вул.Сонячна в селі Крижанівка Лиманського району Одеської області) за вказаний період ТОВ «ТРАСТВОРК» для надання послуг потрібно було залучити в середньому за період з 25.05.2019 по 02.05.2019 року 31 особу

Як зазначено в акті перевірки, відповідно поданого ТОВ «ТРАСТВОРК» звіту «Податковий розрахунок сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку» за травень 2019 року та Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплачено) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку (1ДФ) за 2 квартал 2019 року на підприємстві працювало 4 особи, які у графі 6 «Прийняття на роботу» визначені з дати -13.05.2019, 20.05.2019, 28.05.2019 (менеджер, 2 монтажники). Тобто у дату підписання Акту приймання виконаних робіт від 02.05.2019 року вказані особи були відсутні. Листом від 16.12.2019 директором надано пояснення, що ТОВ «ЦМТ» не володіє інформацією щодо залучення субпідрядників ТОВ «ТРАСТВОРК» при виконанні зазначених робіт.

Як встановлено в акті перевірки, із вищевикладеного вбачається, що у ТОВ «ТРАСТВОРК» відсутні трудові ресурси в достатній кількості необхідних для виконання робіт за договором №25/04/2019-1 від 25.04.2019р. За вказані періоди відсутня позначка щодо залучених третіх осіб (субпідрядників)».

В акті перевірки міститься довідкова інформація про ТОВ «ТРАСТВОРК», а саме, що відповідно наданих до ДПІ Податкових розрахунків сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку за формою 1-ДФ за 2 квартал 2019 у ТОВ "ТРАНСВОРК" відсутнє залучення працівників за цивільно-правовими договорами (код доходу 102 "Суми винагород та інших виплат, нарахованих (виплачених) платнику податку відповідно до умов цивільно-правового договору") та відсутні доходи виплачені за ознакою доходу із кодом 157 «Дохід виплачений самозайнятій особі» тобто, взаємовідносини відсутні. ТОВ "ТРАНСВОРК" надано до ДПІ декларації з податку на додану вартість за травень 2019 (18.06.2019 №), в яких відсутнє придбання товару без ПДВ.

Таким чином, вказано в акті, у ТОВ "ТРАНСВОРК" не залучались працівники за договорами цивільно-правового характеру.

Окрім того, в акті встановлено, що відповідно до баз даних єдиного реєстру податкових накладних, ІС «Податковий блок», встановлено, що на користь ТОВ "ТРАНСВОРК" не зареєстровано податкові накладні щодо оренди офісних та складських приміщень, основних засобів. Відповідно до баз даних єдиного реєстру податкових накладних, встановлено що ТОВ "ТРАНСВОРК" за період діяльності з січня 2019 року по травень 2019 року зареєстровано податкові накладні лише за травень 2019 року з визначенням податкових зобов`язань на виконання різноманітних робіт (послуг) за різними

Таким чином, за результатами проведеного аналізу наявних трудових ресурсів встановлено, з однієї сторони - незначна кількість працюючих та з другої сторони значний обсяг фактично оформлених ТОВ "ТРАНСВОРК" операцій на реалізацію виконання проектних робіт, електромонтажних робіт, виконання ремонтно-будівельних робіт, капітальний ремонт, будівельно-монтажні роботи, ремонти різноманітних агрегатів та інші види робіт (послуг), передбачає значно більшого обсягу трудовитрат, особистої участі персоналу із відповідними фаховими знаннями (інженерів, майстрів, прорабів, працівників будівельної галузі, інші фахові працівників для виконання різноманітних робіт (послуг) та наявність відповідних дозволів та ліцензій. ТОВ «ТРАСТВОРК» не зареєстровано об`єктів оподаткування (офісів, складських приміщень, техніки) в Одеської області за місцем здійснення послуг. Відповідно до баз даних єдиного реєстру податкових накладних ТОВ "ТРАНСВОРК" у травні 2019 року було придбано у ТОВ "АРАГАТІС ТРЕЙД" (ТОВ"УКР МБК"), (46.90-неспецiалiзована оптова торгівля) послуги з номенклатурою: Капітальний ремонт водопроводу по вул.Сонячна в селі Крижанівка Лиманського району Одеської області.

Таким чином, вказано в акті, підприємства-постачальники робіт (послуг) «Капітальний ремонт водопроводу по вул.Сонячна в селі Крижанівка Лиманського району Одеської області, а саме: ТОВ "ТРАНСВОРК", , ТОВ "АРАГАТІС ТРЕЙД", код за (попередня назва (ТОВ "УКР МБК")), на дату складання акту не звітують та не знаходяться за адресою реєстрації, змінювали назву підприємства, здійснювали господарську діяльність протягом незначного періоду, відсутні власні (орендовані) основні фонди, звітність щодо наявності трудових ресурсів не надавалась. Не зареєстровано податкові накладні щодо отримання транспортних послуг, оренди основних засобів Інформація за ознакою доходу із кодом 157 «Дохід виплачений самозайнятій особі» - взаємовідносини не визначена. У податковій звітності відсутні дані щодо придбання товару (послуг) у ФОП».

Наведені факти та обставини відносно наявності можливості виконання зазначеного обсягу послуг (робіт) свідчать, що визначені у Актах приймання виконаних будівельних робіт за травень 2019 року містять свідомо невірну інформацію щодо наданих контрагентом послуг (робіт), тому не може бути врахованим належним доказом факту здійснення відповідних господарських операцій та відповідності формування податкового кредиту критеріям реальності господарської операції та її документального підтвердження, які є основними умовами для формування даних податкового обліку.

Вищенаведене, зазначено в акті перевірки, свідчить про те, що будь-які документи (у тому числі договори, рахунки, акти здачі прийняття робіт (послуг), податкові накладні, тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції. Якщо ж фактичне здійснення господарської операції відсутнє, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку.

Замовником на виконання будівельних робіт на об`єкті: «Капітальний ремонт водопроводу по вул.Сонячна в селі Крижанівка Лиманського району Одеської області», згідно Договору №137 від 16.11.2019р., Акту №2 приймання виконаних будівельних робіт від 03.05.2019р. є «Крижанівська сільська рада», не платник податку на додану вартість. Генпідрядник - ТОВ "ЦЕНТР МОНТАЖНИХ ТЕХНОЛОГІЙ".

У зв`язку з вищевикладеним, в акті вказано, що перевіркою неможливо встановити реальність господарських операцій та підтвердити фактичне надання роботи наявним трудовим і матеріальним ресурсом, виходячи з її специфіки, задекларованого обсягу будівельних робіт, місця надання, тощо за травень 2019 року між ТОВ "ЦМТ", код за та ТОВ «ТРАСТВОРК», згідно укладеного договору №25/04/2019-1 від 25.04.2019р., яким засвідчено намір виконання операції щодо прокладання повітроводів на об"єкті «Капітальний ремонт водопроводу по вул.Сонячна в селі Крижанівка Лиманського району Одеської області».

У пункті 3.3.3 Акту перевірки вказано, що встановлені дані і факти, що доводять нереальність господарської операції, (наведено у п.п.3.3.1-3.3.2 даного акту перевірки) дозволяють зробити наступні висновки щодо складених ТОВ «ЦМТ», код за та ТОВ «ТРАСТВОРК», для цілей оподаткування документів.

Укладений між ТОВ «ЦМТ», код за та ТОВ «ТРАСТВОРК», договір №25/04/2019-1 від 25.04.2019р. (наведено у п.3.2.1 даного акту перевірки) не опосередковувався реальним виконанням операції, яка становить його предмет.

Фактично ТОВ «ЦМТ» здійснено безпідставне документальне оформлення нереальної господарської операції з придбання робіт (послуг) і складено первинний документ (наведено у п.п.3.2.2 -п.п.3.2.3 даного акту перевірки) всупереч норм частини першої ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та пп. 2.1 і 2.2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.95 № 88, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 5 червня 1995 р. за № 168/704. Оскільки відсутній факт формування згідно з абзацом другим ст. 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» відповідного активу, як ресурсу контрольованого у результаті минулих подій внаслідок реального придбання у інших суб`єктів господарювання або власного виробництва. Тобто, відсутня господарська операція як певна дія або подія у визначенні абзацу п`ятого ст. 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», в основі якої має бути дійсний рух певного активу.

При перенесенні ТОВ «ЦМТ» інформації з неправомірно складеного первинного документа до облікових регістрів (наведено у п.п.3.3.1, даного акту перевірки) порушено норми частини п`ятої ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», п.1.2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.95 № 88, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 5 червня 1995 р. за № 168/704, абзацу другого розділу І Інструкції про застосування Плану рахунків бухгалтерського обліку активів, капіталу, зобов`язань і господарських операцій підприємств і організацій, затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 30.11.99 № 291, зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 21.12.99 за № 893/4186.

У розділі 4 Акту зазначено, викладене вище доводить, що ТОВ «ЦМТ» допущено порушення наступних норм податкового законодавства. Встановлені дані і факти, що доводять нереальність господарської операції з придбання послуг, що призвело до порушення норм податкового законодавства а саме, розділу 5 Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість, затвердженого наказом Мінфіну України від 28.01.2016 № 21, в результаті чого, підприємством занижено ряд.18 «Позитивне значення різниці між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду (рядок 9 - рядок 17 декларації) (позитивне значення), яке сплачується до державного бюджету у загальній сумі 117005 грн., в т.ч.: травень 2019 року у сумі 117005 грн., та завищено суму від`ємного значення, різниці між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду (рядок 19) за травень 2019 року у сумі 7954 грн.

Отже, на підставі вищевикладеного зроблено висновок, що внаслідок порушення п.44.1 ст. 44, пп.«а» п.198.1 та абзацу першого п.198.3 ст.198 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року № 2755-VІ із змінами та доповненнями, платником завищено податковий кредит травень 2019 у розмірі 124 959 грн., що призвело до порушення п.200.1, п.200.2, п.200.4 ст.200 Податкового кодексу України від 2 грудня 2010 року N 2755-VI (із змінами та доповненнями).

У розділі 5 Акті у формі таблиці відображено зведені дані щодо задекларованих та встановлених у ході проведення перевірки сум податку на додану вартість.

Враховуючи вищевикладене, в акті від 20.12.2019 року № 627/15-32-05-08/41353405 зроблено висновок про порушення позивачем вимог податкового законодавства.

З аналізу вказаного акту вбачається, що в цілому в основу вищевказаних тверджень Головного управління ДПС в Одеській області лягли висновки про те, що контрагент позивача - ТОВ «ТРАСТВОРК» не міг реально виконати роботи за договором №25/04/2019-1 від 25.04.2019р.

Суд не погоджується з вказаними вище висновками акту перевірки щодо порушення позивачем вимог податкового законодавства, на підставі яких прийнято оскаржувані податкові повідомлення-рішення, та досліджуючи фактичність проведених господарських операцій та їх зв`язок з господарською діяльністю позивача, правомірність включення позивачем спірних сум здійснених ним витрат до декларації з податку на прибуток за перевіряємий період та до складу податкового кредиту у декларації з ПДВ, по яким відповідачем встановлено порушення в акті перевірки, виходить з наступного.

Відповідно до частини першої статті 3 Господарського кодексу України, під господарською діяльністю розуміється діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність.

Згідно з пп.14.1.36 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України, господарська діяльність - діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Судом встановлено, що здійснюючи свою господарську діяльність, товариство з обмеженою відповідальністю «Центр монтажних технологій» як підрядник уклало договір №137 від 16.11.2018 року із замовником Крижанівською сільською радою (а.с.64-67).

Пунктом 1.1 вказаного договору №137 визначено, що підрядник зобов`язується у 2018 році виконати роботи в п.1.2, а замовник прийняти і оплатити виконані роботи.

Пунктами 1.2 договору №137 визначено найменування робіт: Капітальний ремонт водопроводу по вул. Сонячна в селі Крижанівка, Лиманського р-н. Одеської обл. ДК 021:2015:45450000-6 Інші завершальні будівельні роботи. Обсяги робіт можуть бути змінені за погодженням Сторін та корегування договірної документації залежно від реального фінансування.

Відповідно до п.3.1 договору №137, ціна договору складає 1 133 222,20 грн. (в тому числі ПДВ 188870,37 грн.). Ціна договору є твердою і розраховується відповідно до умов ДБН Д.1.1-1-2000 на підставі зведеного кошторису, що додається до договору і є його невід`ємною частиною.

Згідно з п.3.2 договору №137 ціна договору може бути змінена відповідно до положень п.1.3 цього договору.

Пунктом 5.1 вказаного договору №137 визначено, що термін виконання робіт: з моменту підписання договору грудень 2018 року.

Суд зазначає, що умовами вказаного договору, який укладено між позивачем та Крижанівською сільською радою не передбачено обмежень щодо залучення субпідрядних організацій підрядником.

22.12.2018 року до вказаного договору №137 від 16.11.2018 року його сторонами укладено Додаткову угоду №1 (а.с.68), якою, зокрема, змінено умови п.5.1 договору, а саме: термін виконання робіт: з моменту підписання договору грудень 2019 року

Як зазначається позивачем у позовній заяві, встановлено судом, з метою забезпечення належного виконання взятих на себе зобов`язань за вказаним договором та виконання умов договірних відносин між позивачем та вищевказаним контрагентом-замовником, враховуючи наявність можливості позивачем залучати інші організації для виконання робіт, позивачем як замовником укладено 08.04.2019 року договір №08/04/2019-1 із ТОВ "БУДІВЕЛЬНО-ПРОЕКТНА КОМПАНІЯ "АРКАДІЯ" (Підрядник) (а.с.93-94).

Пунктом 1.1. вказаного договору визначено, що за цим договором Підрядник зобов`язується за завданням Замовника на свій ризик виконати та здати йому в установлений договором строк закінчені роботи, а Замовник зобов`язується прийняти від Підрядника закінчені роботи та оплатити їх.

Відповідно до п. 1.2. Договору №08/04/2019-1 предметом цього договору є наступні роботи: Капітальний ремонт водопроводу за адресою: вулиця Сонячна, с. Крижанівка, Лиманського р-н. Одеської обл. (надалі - Об`єкт Замовника).

Відповідно до п. 1.3. Договору №08/04/2019-1 склад та обсяги робіт, що доручаються до виконання Підряднику на об`єкті вулиця Сонячна, с. Крижанівка, Лиманського р-н, Одеської обл., визначені проектною документацією.

Пунктом 3.1. Договору №08/04/2019-1 визначено, що вартість робіт, матеріалів та обладнання за цим Договором визначається в Локальному кошторисі і Договірній ціні, які є його невід`ємними частинами.

Згідно з п.п.3.2., 3.3. Договору №08/04/2019-1 договірна ціна договору складає: 749 754 грн. 20 коп. у т.ч ПДВ 20% - 124 959,03 грн. Якщо в процесі виконання робіт виникне необхідність проведення Підрядником додаткових видів робіт, не передбачених цим Договором, або прихованих видів, або обсягів робіт, які на момент підписання Договору визначити було не можливо, представники Сторін узгоджують перелік видів робіт, обсяги та вартість додаткових робіт у Додатковій угоді до цього Договору. Після цього Підрядник виконує, а Замовник здійснює оплату цих робіт згідно Актів приймання виконаних підрядних робіт в порядку, передбаченому цим Договором.

Пунктом до Договору №08/04/2019-1 визначено рядок розрахунків.

Так, згідно з п.п.4.1 Договору №08/04/2019-1 розрахунки за виконані роботи здійснюються Замовником у безготівковій формі на розрахунковий рахунок Підрядника на підставі пред`явленнях Підрядником актів приймання виконаних будівельних робіт.

Пунктом 5 Договору №08/04/2019-1 визначено, що терміни, порядок виконання та здачі-приймання робіт

До суду позивачем надано платіжне доручення ТОВ «ЦМТ» на перерахування коштів до ТОВ «БУДІВЕЛЬНО-ПРОЕКТНА КОМПАНІЯ «АРКАДІЯ», код 42245330 №180 від 08.04.2019 року із зазначенням в графі «призначення платежу» «Оплата за послуги згідно рах. №2803/1 від 28.03.2019 р у сумі 624795,17 грн. ПДВ 20% 124959,03 грн.» (а.с.92).

Також, до суду надано копію рахунку №2803/1 від 28.03.2019 р у сумі 624795,17 грн. ПДВ 20% 124959,03 грн.» (а.с.91), в якому міститься відомості, що оплату здійснено за «Капітальний ремонт водопроводу за адресою: вулиця Сонячна, с. Крижанівка, Лиманського р-н. Одеської обл.».

Судом встановлено, що 08.04.2019 року ТОВ «БУДІВЕЛЬНО-ПРОЕКТНА КОМПАНІЯ «АРКАДІЯ» (Первісний кредитор) уклало з ТОВ «ТРАСТВОРК» (Новий кредитор) договір про відступлення права вимоги (а.с.96-97) згідно п.1.1 якого первісний кредитор передає належне йому право вимоги згідно з Договором № 08/04/2019-1 від "08" квітня 2019 року, а Новий кредитор приймає право вимоги що належне Первісному кредитору за Основним Договором (надалі Основний Договір).

Пунктом 1.2 вказаного договору визначено, що з цього Договору випливає, що Новий кредитор займає місце Первісного кредитора в зобов`язаннях, що виникли з Основного Договору в обсязі та на умовах, що існують на момент укладення цього Договору.

Згідно наявних в матеріалах справи доказів, судом встановлено, що ТОВ «БУДІВЕЛЬНО-ПРОЕКТНА КОМПАНІЯ «АРКАДІЯ» 23.04.2019 року складено на адресу ТОВ «ЦМТ» лист-повідомлення №23/04-19 щодо передачі зобов`язання по Договору №08/04/2019-1 від 08.04.2019 року новому кредитору ТОВ «ТРАСТВОРК», , згідно Договору про відступлення права вимоги від 22.04.2019 року (а.с.95).

Також, судом встановлено, що 25.04.2019 року між ТОВ «Центр монтажних технологій» (Замовник) та ТОВ «ТРАСТВОРК» (Підрядник) укладено Договір №25/04/2019-1 (а.с.98-99) умови якого є ідентичними умовам договору №08/04/2019-1, який був укладений між позивачем та ТОВ "БУДІВЕЛЬНО-ПРОЕКТНА КОМПАНІЯ "АРКАДІЯ".

В той же час пунктом 5.1 вказаного договору визначено, що термін виконання робіт з моменту підписання договору до 02.05.2019 року.

На підтвердження виконання робіт згідно умов договору №25/04/2019-1, який був укладений між позивачем та ТОВ «ТРАСТВОРК», ТОВ «Центр монтажних технологій» надано до суду:

1) акт №02/05 здачі-прийняття робіт (надання послуг) який складено про те, що виконавцем (ТОВ «ТРАСТВОРК») були виконані такі роботи: Капітальний ремонт водопроводу за адресою: вулиця Сонячна, с. Крижанівка, Лиманського р-н. Одеської обл. Вказаний акт підписаний уповноваженими особами позивача та ТОВ «ТРАСТВОРК» 02.05.2019 року та в ньому зазначено, що загальна вартість робіт без ПДВ 624795,17 грн., ПДВ 20% - 124959,03 грн. (а.с.100);

2) довідку про вартість виконаних робіт від 02.05.2019 року форми КБ-3 (а.с.101);

3) підсумкову відомість ресурсів по об`єкту: Капітальний ремонт водопроводу за адресою: вулиця Сонячна, с. Крижанівка, Лиманського р-н. Одеської обл. за травень 2019 року (а.с.102-107);

4) договірну ціну на будівництво «Капітальний ремонт водопроводу за адресою: вулиця Сонячна, с. Крижанівка, Лиманського р-н. Одеської обл.», що здійснюється у 2019 році (а.с.108-109).

5) дефектний акт, складений ТОВ «ТРАСТВОРК» та затверджений ТОВ «Центр монтажних технологій» 02.05.2019 року (а.с.110-112);

6) загальновиробничі витрати на забудову (а.с.112);

7) зведений кошторисний розрахунок вартості об`єкта будівництва «Капітальний ремонт водопроводу за адресою: вулиця Сонячна, с. Крижанівка, Лиманського р-н. Одеської обл.» від 02.05.2019 року (а.с.113-114);

8) відповість ресурсів до зведеного кошторисного розрахунку (а.с.115-118);

9) акт приймання виконаних робіт за травень 2019 року від 02.05.2019 року (а.с.119-126).

Вищевказані документи підписані представниками ТОВ «ТРАСТВОРК» та ТОВ «Центр монтажних технологій».

Вказані обставини також не заперечувались в акті перевірки.

Судом встановлено, що ТОВ «ТРАСТВОРК» 02.05.2019 року виписано на адресу ТОВ «Центр монтажних технологій» податкову накладну №1 від 02.05.2019 року на загальну суму 74974,20 грн., в тому числі ПДВ 124959,03

Згідно вказаної накладної вона складена щодо надання послуг Капітальний ремонт водопроводу за адресою: вулиця Сонячна, с. Крижанівка, Лиманського р-н. Одеської обл.».

Як зазначено відповідачем в акті перевірки та не заперечувалось позивачем, сума податку на додану вартість відповідно до вищевказаної податкової накладної за травень 2019 року включено ТОВ «Центр монтажних технологій» до складу податкового кредиту з податку на додану вартість відповідно до декларації з ПДВ за травень 2019 року (вх. від 21.06.2019 №) у розмірі 124959,03 грн., Уточнюючого розрахунку податкових зобов`язань з податку на додану вартість у зв`язку з виправленням самостійно виявлених помилок за травень 2019 року від 23.07.2019р. № та відповідає даним р.30 додатку 5 «Розшифровки податкових зобов`язань та податкового кредиту» до декларації з податку на додану вартість за травень 2019р. (вх. від 21.06.2019 №), даним Єдиного реєстру податкових накладних.

При цьому, за встановлених відповідачем порушень, останній в акті перевірки дійшов висновку, що відповідачем на вказану суму завищено податковий кредит у травні 2019 року.

Суд зазначає, що правові відносини щодо формування податкового кредиту з податку на додану вартість, а також, віднесення сплачених платниками сум до витрат підприємств з 01.01.2011 року регулюються Податковим кодексом України (далі ПК України), веденням бухгалтерського обліку по податкових операціях встановлено Законом України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні.

Відповідно до ст. 44 ПК України, для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту. У випадках, передбачених статтею 216 Цивільного кодексу України, платники податків мають право вносити відповідні зміни до податкової звітності у порядку, визначеному статтею 50 цього Кодексу.

Статтею 1 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні визначено поняття первинного документу - це документ, який містить відомості про господарську операцію.

Відповідно до ч.1 ст.3 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні метою ведення бухгалтерського обліку і складання фінансової звітності є надання користувачам для прийняття рішень повної, правдивої та неупередженої інформації про фінансовий стан та результати діяльності підприємства.

Згідно з ч.2 ст.3 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні бухгалтерський облік є обов`язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, грунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Відповідно до ч.1 ст.9 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Вимоги до первинного та зведеного документу визначені в ч.2 ст. 9 цього ж Закону

Згідно ч.2 ст.9 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні, первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Первинні документи, складені в електронній формі, застосовуються у бухгалтерському обліку за умови дотримання вимог законодавства про електронні документи та електронний документообіг.

Неістотні недоліки в документах, що містять відомості про господарську операцію, не є підставою для невизнання господарської операції, за умови, що такі недоліки не перешкоджають можливості ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, та містять відомості про дату складання документа, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції тощо.

Згідно зі статтею 1 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні господарською операцією є дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства.

Таким чином, проведення будь-якої господарської операції підприємства фіксується та підтверджується первинними документами, на підставі яких ведеться бухгалтерський облік.

Відповідно до ч.2 ст. 3 Закону Про бухгалтерський облік, на даних бухгалтерського обліку базуються фінансова, податкова, статистична та інші види звітності. Отже, первинні документи по відображенню господарської операції є підставою й для податкового обліку.

Порядок формування податкового кредиту з 01.01.2011 року визначений ст.198 Податкового кодексу України (надалі - ПК України).

Відповідно до п.п.198.1 ст.198 ПК України (в редакції, чинній станом на дату виникнення спірних правовідносин) до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу; ґ) ввезення товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Пунктом 198.2 ПК України встановлено, що датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: або дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг, або дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Відповідно до п.198.3 ст.198 ПК України (в редакції, чинній станом на дату виникнення спірних правовідносин) податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи); ввезенням товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Відповідно до п. 198.6 ст.198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Згідно з п. 201.1 ст. 201 ПК України (в редакції, яка діяла станом на дату складання податкової накладної №1 від 02.05.2019 року) на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

Згідно з п. 201.1 ст. 201 ПК України (із змінами, внесеними згідно із Законом № 2725-VIII від 16.05.2019 року, які набрали чинності 22.05.2019 року) на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, кваліфікованого електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

Відповідно до п. 201.10 ст. 201 ПК України (в редакції, яка діє з 2015 року), Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Таким чином, з вищевикладеного вбачається, що необхідною умовою для віднесення сплачених у ціні товарів (послуг) сум податку на додану вартість є факт придбання товарів та послуг із метою їх використання у власній господарській діяльності.

Порядок визначення суми податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або відшкодуванню з Державного бюджету України (бюджетному відшкодуванню), та строки проведення розрахунків визначено статтею 200 ПК України.

Так, відповідно до п.200.1 ст.200 ПК України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Згідно з п.200.2 ст.200 ПК України при позитивному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені цим розділом.

Для перерахування податку до бюджету центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику, надсилає центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриті рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, реєстр платників, в якому зазначаються назва платника, податковий номер та індивідуальний податковий номер платника, звітний період та сума податку, що підлягає перерахуванню до бюджету. На підставі такого реєстру центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриті рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, не пізніше останнього дня строку, встановленого цим Кодексом для самостійної сплати податкових зобов`язань, перераховує суми податку до бюджету.

Відповідно до п.200.4 ст.200 ПК України при від`ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума:

а) враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу) в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, а в разі відсутності податкового боргу

б) або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, на поточний рахунок платника податку та/або у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету;

в) та/або зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Таким чином, податковий кредит для цілей визначення об`єкта оподаткування податком на додану вартість мають бути фактично підтверджені належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків та віднесення ним сум до валових витрат.

Згідно з п.п.14.1.203 п.14.1 ст.14 ПК України продаж результатів робіт (послуг) - будь-які операції господарського, цивільно-правового характеру з виконання робіт, надання послуг, надання права на користування або розпоряджання товарами, у тому числі нематеріальними активами та іншими об`єктами власності, що не є товарами, за умови компенсації їх вартості, а також операції з безоплатного надання результатів робіт (послуг).

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, керуючись ст. 90 КАС України, оцінивши належність, допустимість, достовірність наданих доказів, а також у сукупності їх достатність та взаємозв`язок, з огляду на вищенаведені положення чинного законодавства, що регулює спірні правовідносини, суд вважає, що з боку позивача до суду надано належні докази фактичного отримання позивачем робіт та товарів від його контрагентп та використання цих робіт у межах здійснення господарської діяльності.

Зважаючи на вказане, суд не погоджується із встановленими контролюючим органом порушеннями щодо заниження позивачем податку на додану вартість по вказаній господарській операції позивача з його контрагента, з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, свої податкові зобов`язання за результатами здійснення спірних господарських операцій товариство виконало, що не спростовано відповідачем.

В акті перевірки не міститься жодних зауважень до договорів позивача, укладених із контрагентом позивача - постачальником робіт, та до виписаних на його виконання первинних та інших супутніх ним документів.

Відповідачем лише встановлено недолік рахунку на підставі якого 08.04.2019 року позивачем здійснено оплату за договором з ТОВ «БУДІВЕЛЬНО-ПРОЕКТНА КОМПАНІЯ «АРКАДІЯ», а саме, що вказаний рахунок виписано раніше ніж було укладено договір на виконання якого він виставлено.

В той же час, суд зазначає, що предметом перевірки у даній адміністративній справі є саме наявність права у позивача віднести спірні суми до складу податкового кредиту по правовідносинам із ТОВ «ТРАСТВОРК».

При вирішенні даної справи, суд враховує, що податкова накладна на підставі якої позивачем у травні 2019 року віднесено суму ПДВ розмірі 124959,03 грн. до складу податкового кредиту вказаного періоду складено за фактом надання послуг, а не на підставі здійсненої оплати.

В свою чергу висновки відповідача в акті перевірки обґрунтовані лише ти, що контрагент позивача - ТОВ «ТРАСТВОРК» не міг реально виконати роботи за договором №25/04/2019-1 від 25.04.2019р.

Вказані твердження відповідач обґрунтовує інформацією, яка міститься в базах даних відносно ТОВ «ТРАСТВОРК».

Водночас, інформація з баз даних, стосується виключно контрагентів і не вказує, жодним чином, на протиправні дії платника податків позивача як покупця робіт у його контрагента.

Крім того, відповідачем в силу ст.71 КАС України не надано жодного доказу того, що на момент укладання договору із ТОВ «ТРАСТВОРК» і складання податкової накладної, актів виконаних робіт, контрагент позивача не знаходились за адресою, що зазначені у вказаних договорах.

При вирішенні даної адміністративної справи суд враховує, що як встановлено Верховним Судом у постанові від 16.01.2018 року по справі №820/4648/13-а, твердження податкового органу про відсутність у контрагентів позивача необхідної для ведення господарської діяльності кількості працівників, технічних, транспортних, інших виробничих ресурсів, відсутність за юридичною адресою на момент звірки не свідчить про безтоварність угод поставки з позивачем.

Аналогічний висновок Верховного Суду наведений у постанові від 16.01.2018 року по справі №826/1398/14.

Відповідно до ч.5 ст.13 Закону України "Про судоустрій та статус суддів" висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Згідно з ч.6 ст.13 Закону України "Про судоустрій та статус суддів" висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Відповідно до ч.5 ст.242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Таким чином, посилання перевіряючих виключно на дані з електронних баз даних фіскальних органів по контрагенту позивача щодо відсутності у нього виробничих потужностей, відсутності достатньої кількості штатних працівників, складських приміщень в якості обґрунтування висновку нереальності здійснення господарських операцій, оскільки такий висновок був зроблений без аналізу безпосередньо господарських операцій та первинної документації, яка складалася в ході здійснення поставок товару, виконання робіт, є безпідставними.

Отже, враховуючи викладене, твердження відповідача щодо неспроможності контрагентів позивача виконати обумовлені договором роботи не підтверджені жодним доказом.

На думку суду, твердження про відсутність у контрагента позивача трудових ресурсів, дані щодо мінімальної кількості працівників також не можуть спростовувати фактичне виконання господарських операцій, адже контролюючим органом в акті перевірки не наведено, які саме ресурси необхідні для виконання контрагентами робіт, а також не доведено зв`язку цього факту з неможливістю виконати розглядувані роботи із залученням інших осіб та орендованого майна.

Суд зазначає, що платники податку відповідають за дотримання достовірності та своєчасності визначення сум податку, а також за повноту і своєчасність його внесення до бюджету відповідно до закону.

Відповідно до ст.61 Конституції України юридична відповідальність особи має індивідуальний характер. Якщо контрагенти позивача не виконали своїх зобов`язань по сплаті податку, то це тягне відповідальність та негативні наслідки саме щодо цих осіб.

Із наведеного вбачається, що сама по собі несплата податку продавцем (у тому числі внаслідок ухилення від сплати) в разі фактичного здійснення господарської операції не впливає на формування податкового кредиту покупцем. Жодна норма Податкового кодексу України, жоден законодавчий акт не вимагає від платника податків контролювати сплату своїм контрагентом до бюджету податків та ведення ним бухгалтерського та податкового обліку. Контроль за дотриманням платниками податків податкового законодавства та своєчасну сплату ними податків здійснюють контролюючі органи.

Окрім того, суд зазначає, що діючим законодавством, не передбачено і не визначено обов`язку підприємства встановлювати ланцюг суб`єктів підприємницької діяльності, з якими контрагенти такого підприємства мали договірні відносини, а також підприємству не надано право вимагати від його контрагентів такої інформації, проте, як вбачається з акту перевірки, право позивача на отримання податкового кредиту поставлено в залежність від дотримання контрагентами позивача вимог податкового законодавства.

З урахуванням викладеного, суд не приймає до уваги твердження перевіряючих в акті перевірки щодо підстав висновку про завищення позивачем податкового кредиту, через те що ДПІ не знаходить підтвердження податковими зобов`язаннями контрагентів, оскільки невиконання податкових зобов`язань контрагентами позивача не може бути підставою для застосування відповідальності до позивача, так як саме ним податкове законодавство не порушувалось.

При прийнятті рішення суд враховує положення ст.244-2 КАС України щодо обов`язковості рішення Верховного Суду України, прийнятого за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, та, зокрема, постанову Верховного Суду України від 31.01.2011 року по справі № 21-47а10 за позовом закритого акціонерного товариства "Мукачівський лісокомбінат" до Мукачівської об`єднаної державної податкової інспекції в Закарпатській області про визнання недійсним податкового повідомлення-рішення, в якому зазначено, що чинне законодавство України не ставить в залежність виникнення у платника ПДВ права на податковий кредит від дотримання вимог податкового законодавства іншим суб`єктом господарювання.

Допущені контрагентом порушення вимог законодавства при створенні підприємства та веденні господарської діяльності можуть потягнути відповідну відповідальність щодо нього та не впливають на право покупця на віднесення до складу податкового кредиту сплаченого (нарахованого) податку на додану вартість та до складу бюджетного відшкодування сплаченого у попередніх періодах постачальнику податку на додану вартість

Разом з цим, при розгляді справи суд також враховує і практику Європейського суду з прав людини, рішення якого, згідно ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", а також враховуючи приписи ст. 9 Конституції України та ст. 19 Закону України "Про міжнародні договори України", є джерелом права та є обов`язковим для виконання Україною.

Так, Європейський суд з прав людини (п`ята секція) у своєму рішенні від 22.01.2009 р. (заява №3991/03) у справі "Булвес" АД проти Болгарії зазначив наступне: "Враховуючи своєчасне і повне виконання компанією-заявником своїх обов`язків із декларування ПДВ, неможливості з її сторони забезпечити дотримання постачальником його обов`язків щодо декларування ПДВ і той факт, що не було ніякого шахрайства стосовно системи оподаткування, про яке компанія-заявник знала чи могла знати, Суд вважає, що компанія-заявник не повинна нести відповідальність за наслідки невиконання постачальником його обов`язків щодо своєчасного декларування і, як наслідок, сплачувати ПДВ повторно разом із пенею. Суд вважає, що такі вимоги прирівнюються, до надзвичайного обтяження для компанії-заявника, що порушило справедливий баланс, який повинен був підтримуватися між вимогами загальних інтересів та вимогами захисту права власності".

Також, суд зазначає, що у разі, якщо на час здійснення господарських операцій, за якими податковий орган не визнає обґрунтованим віднесення позивачем до податкового кредиту сум податку на додану вартість, постачальник був включений до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, а також мав свідоцтво про реєстрацію платника податку на додану вартість, покупець не може нести відповідальність ні за несплату податків продавцями та їх постачальниками, ні за можливу недостовірність відомостей про них, наведених у зазначеному реєстрі, за умови необізнаності щодо неї.

Норми податкового законодавства не ставлять у залежність достовірність даних податкового обліку платника податків від дотримання податкової дисципліни його контрагентами, якщо цей платник (покупець) мав реальні витрати у зв`язку з придбанням товарів (робіт, послуг), призначених для використання у його господарській діяльності. Порушення певними постачальниками товару (робіт, послуг) у ланцюгу постачання вимог податкового законодавства чи правил ведення господарської діяльності не може бути підставою для висновку про порушення покупцем товару (робіт, послуг) вимог закону щодо формування витрат та податкового кредиту, тому платник податків (покупець товарів (робіт, послуг)) не повинен зазнавати негативних наслідків, зокрема у вигляді позбавлення права на формування витрат та податкового кредиту, за можливу неправомірну діяльність його контрагентів за умови, якщо судом не встановлено фактів, які свідчать про обізнаність платника податків щодо такої поведінки контрагентів та злагодженість дій між ними.

У матеріалах справи відсутні докази обізнаності позивача щодо протиправного характеру діяльності підприємств у ланцюгах постачання, прямої чи опосередкованої причетності до такої протиправної діяльності з метою отримання податкової вигоди, а відтак правовідносини учасників попередніх поставок не можуть впливати на оцінку реальності операції, вчиненої останнім у ланцюгу постачання платником (позивачем у справі) та його безпосереднім постачальником.

Аналогічний висновок міститься у постановах Верховного Суду від 10 вересня 2018 року справа № 826/8016/13-а, від 10 вересня 2018 року справа № 826/25442/15, від 11 вересня 2018 року у справі № 810/2677/17.

Разом з тим, судом враховано, що контролюючим органом не надано доказів проведення документальних перевірок контрагентів позивача, в рамках яких було б встановлено неправомірне формування вказаними суб`єктами господарювання показників податкової звітності з податку на прибуток та податку на додану вартість по взаємовідносинам з позивачем.

В свою чергу, податкова накладна, на підставі якої позивач формував податковий кредит, відповідає вимогам, встановленим пунктом 201.1 статті 201 Податкового кодексу України, що не заперечується відповідачем.

Наведені обставини свідчать, що відповідач формально підійшов до встановлення правомірності формування позивачем податкових зобов`язань, а висновки, викладені у Акті перевірки не ґрунтуються на дослідженні договорів, які укладалися позивачем з вказаними вище контрагентами.

Враховуючи зазначене, суд вважає за потрібне наголосити на необхідності дотримуватися позиції, вказаної у рішенні Європейського суду з прав людини, яку він висловив у пункті 53 рішення у справі "Федорченко та Лозенко проти України", відповідно до якої суд при оцінці доказів керується критерієм доведення "поза розумними сумнівом". Так, наведені відповідачем аргументи не є достатньо вагомими, чіткими та узгодженими доказами, що спростовують реальність господарських операцій між позивачем та контрагентами, факт чого підтверджується належними та допустимими доказами в розумінні положень статей 73, 74 Кодексу адміністративного судочинства України.

З наданих до суду доказів, судом встановлено, що у ТОВ «ТРАСТВОРК» з 10.04.2019 року є ліцензія на здійснення господарської діяльності з будівництва об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з середніми та значними наслідкам (а.с.130), вказана особа на момент складання податкових накладних та актів виконаних робіт була зареєстрована, в тому числі платниками ПДВ.

Отже, судом встановлено, що і позивач, і ТОВ «ТРАСТВОРК» на час укладання спірного правочину, були зареєстровані як платники податку на додану вартість та були включені до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців як юридичні особи.

При цьому, слід зазначити, що в договорах позивача із контрагентами-виконавцями не міститься обмежень щодо залучення до їх виконання третіх осіб.

Разом з цим при розгляді даної адміністративної справи судом встановлено, що Договір №137 від 16.11.2018 року, укладений між позивачем та Крижанівською сільською радою, з метою забезпечення належного виконання взятих на себе зобов`язань за яким позивачем фактично і було укладено договір з із ТОВ "БУДІВЕЛЬНО-ПРОЕКТНА КОМПАНІЯ "АРКАДІЯ" та, в подальшому, з ТОВ «ТРАСТВОРК» станом на дату вирішення даної адміністративної справи виконано.

На підтвердження вказаної обставини до суду надано копію відповідних доказів ( а.с.69-83), зокрема, акт №2 від 03.05.2019 року приймання виконаних робіт за травень 2019 року та кратку рахунку №631, з якої вбачається, що 03.05.2019 року Крижанівською сільською радою сплачено позивачу 793255,54 грн. (а.с.127) за операцію «…Капітальний ремонт водопроводу адреса: вулиця Сонячна».

В даному випадку судом досліджено обставини, що підтверджують реальність здійснення самої господарської операцій між позивачем та вищевказаним контрагентом, за результатами якої позивачем віднесено спірні суми до податкового кредиту у відповідній податковій декларації та уточненнях до неї.

Водночас, в акті перевірки відповідачем не викладено жодних належних та допустимих доводів про відсутність фактичного виконання позивачем господарських операцій з його контрагентом, що зумовлює необґрунтованість висновку суб`єкта владних повноважень щодо невідповідності закону вчинених за ними господарських операцій.

Позивачем було надано належні та допустимі докази, які підтверджують правові наслідки вчинених правочинів та те, що господарські операції мали реальний характер, однак відповідачем при винесені спірних податкових повідомлень-рішень зазначене не було прийнято до уваги.

Щодо посилань відповідача в акті перевірки на кримінальне провадження № 0000029 від 16.03.2018 року за фактом умисного ухилення від сплати податків підприємствами реального сектору економіки зареєстровані на території м. Одеси та Одеської області, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2,3 ст. 212 КК України, то суд вважає їх необґрунтованими, оскільки сам факт наявності такого провадження, без ухвалення відповідного рішення суду, не може бути підставою для висновків про фіктивність суб`єкта підприємницької діяльності.

Верховний Суд у постанові від 27.03.2018 (№ К/9901/1349/17) справа 816/809/16 вказує, що сам факт порушення кримінальної справи та отримання свідчень (пояснень) посадових осіб господарюючих суб`єктів, в рамках такої кримінальної справи, не є беззаперечним фактом, що підтверджує відсутність реальних правових наслідків всіх господарських операцій проведених позивачем та його контрагентами. Відсутність вироків за фактом скоєння злочинів, передбачених статтями 205, 209, 212 Кримінального кодексу України, що мало б безпосереднє значення для надання висновку, щодо діяльності господарюючих суб`єктів, а ні щодо позивача ні щодо його контрагентів надано не було. В той же час необхідно врахувати, що під час проведення господарських операцій платник податків може бути і необізнаним стосовно дійсного стану правосуб`єктності своїх контрагентів і реально поставити їм товари (роботи чи послуги), незважаючи на те, що контрагенти можливо і мають наміри щодо порушення податкового законодавства.

Таким чином, суд приходить до висновку, що визначення відповідачем суми грошового зобов`язання з податку на додану вартість за господарською операцією із вищевказаним контрагентою є протиправним, а отже і накладення штрафних (фінансових) санкцій на підставі цих порушень є також протиправним.

Підсумовуючи все вищевикладене, суд дійшов висновку про безпідставність висновків перевірки і відзиву представника відповідача щодо відсутності фактичного здійснення господарських операцій, оскільки такі висновки не підтвердженні відповідними доказами та суперечать наявним у справі доказам. Зазначені в акті перевірки і відзиві обставини ні кожна окремо, ані у своїй сукупності, не спростовують доводів позивача і наданих ним доказів. Інших доказів і аргументованих доводів, які б доводили достовірність зазначених в акті порушень і спростовували доводи позивача і надані ним докази, представник відповідача суду не зазначив та не надав.

За таких обставин, відповідачем не надано суду належних та допустимих доказів, що фінансово-господарські операції між позивачем та його контрагентом не були спрямовані на настання реальних наслідків фінансово-господарської діяльності, а також доказів того, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення прийнято обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх обставин справи, у межах повноважень та у способи, що передбачені Конституцією та законами України, а тому позовні вимоги щодо визнання податкових повідомлень-рішень протиправними та їх скасування, є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 94 КАС якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа. Якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Згідно матеріалів справи, позивачем сплачено судовий збір у розмірі 2751,93 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 502 від 05.02.2020 року (а.с. 14).

Відтак, за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС в Одеській області підлягають стягненню на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Центр монтажних технологій» судові витрати у розмірі 2751,93 грн.

Керуючись ст.ст. 2, 3, 5, 6, 8, 9, 14, 22, 139, 241, 242-246, 250, 255, 262, 295, КАС України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю «Центр монтажних технологій» до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС в Одеській області від 23.01.2020 року № .

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС в Одеській області від 23.01.2020 року № .

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС в Одеській області на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Центр монтажних технологій» судові витрати у розмірі 2751,93 грн. (дві тисячі сімсот п`ятдесят одна гривня 93 коп.).

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання до П`ятого апеляційного адміністративного суду через Одеський окружний адміністративний суд апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Центр монтажних технологій» (вул. Отамана Головатого, буд.73/2, м.Одеса, 65003, );

Відповідач: Головне управління ДПС в Одеській області (вул.Семінарська, 5, м.Одеса, 65044, ).

Суддя Корой С.М.

.