Справа № 947/278/20
Суддя: Домусчі С.Д.
Дата ухвалення: 2020-04-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
О К Р Е М А Д У М К А
14 квітня 2020 р.м.ОдесаСправа № 947/278/20
По справі за апеляційною скаргою Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції на рішення Київського районного суду м. Одеси від 03 березня 2020 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до сержанта поліції Управління Патрульної Поліції в Одеській області Гальчинської Катерини Валеріївни, третя особа - Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції, про скасування постанови.
Ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 14 квітня 2020 року апеляційна скарга Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції на рішення Київського районного суду м. Одеси від 03 березня 2020 року по справі № 847/278/20 повернута скаржнику.
Із законністю ухвали П`ятого апеляційного адміністративного суду від 14.04.2020 року не погоджуюсь з огляду на таке.
Повертаючи апеляційну скаргу скаржнику на підставі п. 1 ч. 4 ст. 298 КАС України, П`ятий апеляційний адміністративний суд виходив з того, що матеріали справи не містять, а до апеляційної скарги не додано доказів про те, що особа, яка підписала апеляційну скаргу від імені апелянта, Димон І.В. є адвокатом або представником юридичної особи (органу державної влади) у порядку її самопредставництва.
При цьому апеляційний суд послався на аналогічну позицію в подібних правовідносинах викладена в ухвалах Верховного Суду від 31 березня 2020 року (справа №200/1084/19), від 23 березня 2020 року (справа №212/1388/19), від 17 березня 2020 року (справа №644/9477/18), від 06 березня 2020 року (права №199/1150/19), від 20 лютого 2020 року (справа №361/6347/18), від 12 лютого 2020 року (справа №237/6067/18).
Зазначаю, що відповідно до матеріалів справи апеляційна скарга Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції підписана Димоном Ігорем Володимировичем, як представником апелянта (41-47). На підтвердження своїх повноважень особа, яка підписала апеляційну скаргу, додала належним чином засвідчену копію довіреності № ВН987/41/10/01-2020 від 17.01.2020 року (а.с. 48).
Зазначена довіреність видана Управлінням патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції та підписана начальником управління. За змістом зазначеної довіреності ОСОБА_2 уповноважений представляти та / або захищати права та законні інтереси Довірителя, окрім іншого, в усіх судах загальної юрисдикції, зокрема, при розгляду адміністративних справ, з усіма правами, які надані відповідачу, з правом оскаржувати в апеляційному порядку судові рішення.
Так, відповідно до статті 131-2 Основного Закону, для надання професійної правничої допомоги в Україні діє адвокатура.
Незалежність адвокатури гарантується.
Засади організації і діяльності адвокатури та здійснення адвокатської діяльності в Україні визначаються законом.
Виключно адвокат здійснює представництво іншої особи в суді, а також захист від кримінального обвинувачення.
Законом можуть бути визначені винятки щодо представництва в суді у трудових спорах, спорах щодо захисту соціальних прав, щодо виборів та референдумів, у малозначних спорах, а також стосовно представництва малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена.
Підпунктом 11 пункту 16-1 Розділу XV «Перехідні положення» Конституції України встановлено, що представництво відповідно до пункту 3 частини першої статті 131-1 та статті 131-2 цієї Конституції виключно прокурорами або адвокатами у Верховному Суді та судах касаційної інстанції здійснюється з 1 січня 2017 року; у судах апеляційної інстанції - з 1 січня 2018 року; у судах першої інстанції - з 1 січня 2019 року.
Представництво органів державної влади та органів місцевого самоврядування в судах виключно прокурорами або адвокатами здійснюється з 1 січня 2020 року.
Представництво в суді у провадженнях, розпочатих до набрання чинності Законом України «Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)», здійснюється за правилами, які діяли до набрання ним чинності, - до ухвалення у відповідних справах остаточних судових рішень, які не підлягають оскарженню.
Таким чином, частина 5 статті 131-2 Основного Закону встановлює винятки, які визначаються законом, щодо представництва в суді у трудових спорах, спорах щодо захисту соціальних прав, щодо виборів та референдумів, у малозначних спорах, а також стосовно представництва малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена.
Відповідно до ч. 1 ст. 55 КАС України, сторона, третя особа в адміністративній справі, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.
Частиною 3 ст. 55 КАС України встановлено, що юридична особа незалежно від порядку її створення, суб`єкт владних повноважень, який не є юридичною особою, беруть участь у справі через свого керівника, члена виконавчого органу, іншу особу, уповноважену діяти від її (його) імені відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту) (самопредставництво юридичної особи, суб`єкта владних повноважень), або через представника.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 57 КАС України, представником у суді може бути адвокат або законний представник.
У справах незначної складності та в інших випадках, визначених цим Кодексом, представником може бути фізична особа, яка відповідно до частини другої статті 43 цього Кодексу має адміністративну процесуальну дієздатність.
За приписами ч.ч. 1 та 3 ст. 59 КАС України, повноваження представників сторін та інших учасників справи мають бути підтверджені такими документами:
1) довіреністю фізичної або юридичної особи;
2) свідоцтвом про народження дитини або рішенням про призначення опікуном, піклувальником чи охоронцем спадкового майна.
Довіреність від імені юридичної особи видається за підписом (електронним цифровим підписом) посадової особи, уповноваженої на це законом, установчими документами.
При цьому, перелік документів, які підтверджують повноваження адвоката зазначені в частині 4 ст. 59 КАС України
Також ч. 8 ст. 59 КАС України встановлено, що у разі подання представником до суду заяви, скарги, клопотання він додає довіреність або інший документ, що посвідчує його повноваження, якщо в справі немає підтвердження такого повноваження на момент подання відповідної заяви, скарги, клопотання.
Відповідно до ч. 1 ст. 60 КАС України, представник, який має повноваження на ведення справи в суді, здійснює від імені особи, яку він представляє, її процесуальні права та обов`язки.
Відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 4 КАС України, адміністративна справа незначної складності (малозначна справа) - адміністративна справа, у якій характер спірних правовідносин, предмет доказування та склад учасників тощо не вимагають проведення підготовчого провадження та (або) судового засідання для повного та всебічного встановлення її обставин.
До категорії термінових адміністративних справ віднесені також і справи з приводу рішень, дій або бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності (ст. 286 КАС України). Однією з особливостей розгляду справ такої категорії є те, що зазначені справи розглядаються у скорочені строки та не вимагають проведення підготовчого провадження для повного та всебічного встановлення обставин справи (ст. 268, 286 КАС України).
Таким чином, представництво юридичної особи, суб`єкта владних повноважень, який не є юридичною особою, може відбуватись у двох напрямках, а саме:
- шляхом самопредставництва, через свого керівника, члена виконавчого органу, іншу особу, уповноважену діяти від її (його) імені відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту);
- через представника.
При цьому, представником юридичної особи, суб`єкта владних повноважень, який не є юридичною особою, може бути як адвокат, так і фізична особа, яка має адміністративну процесуальну дієздатність. Але норми КАС України, які не суперечать ч. 5 ст. 131-2 основного Закону, чітко встановлюють випадок коли фізична особа може бути представником юридичної особи, суб`єкта владних повноважень, який не є юридичною особою, за довіреністю виданої від імені юридичної особи за підписом посадової особи, уповноваженої на це законом, установчими документами. Таким випадком є малозначність справи.
На мою думку, повертаючи апеляційну скаргу, суд апеляційної інстанції не перевірив чи є справа малозначною справою, в якій суб`єкта владних повноважень, який не є юридичною особою, може представляти фізична особа (не адвокат) за довіреністю виданою суб`єктом владних повноважень, який не є юридичною особою, за підписом посадової особи, уповноваженої на це законом, установчими документами.
Натомість, суд апеляційної інстанції лише обмежився посиланням на те, що дана справа не підпадає під вичерпний перелік критеріїв справ незначної складності у розумінні КАС України, закріплених у ч.6 ст. 12 КАС України.
Поняття малозначної справи міститься у п. 20 ч. 1 ст. 4 КАС України, в той час як статтею 12 КАС України визначені форми адміністративного судочинства (позовне провадження - загальне або спрощене), а в частині 6 ст. 12 наведений примірний перелік справ, які вважаються справами незначної складності, та які можуть бути розглянуті за правилами спрощеного позовного провадження. При цьому п. 10 ч. 6 ст. 12 КАС України, зазначає, що справами незначної складності можуть буті інші справи у яких суд дійде висновку про їх незначну складність, за винятком справ, які не можуть бути розглянуті за правилами спрощеного позовного провадження.
На мою думку, характер спірних правовідносин, предмет доказування та склад учасників у справі № 947/278/20 не вимагають проведення судом підготовчого провадження, а тому зазначена справа є справою незначної складності, тобто малозначною справою.
При цьому, матеріали справи не містить відомостей щодо відсутності у особи, яка підписала апеляційну скаргу від імені апелянта, адміністративної процесуальної дієздатності (ч. 2 ст. 43 КАС України).
Також, вважаю за необхідне зазначити про неможливість посилання апеляційного суду на «Аналогічну позицію в подібних правовідносинах викладену в ухвалах Верховного Суду від 31 березня 2020 року (справа №200/1084/19), від 23 березня 2020 року (справа №212/1388/19), від 17 березня 2020 року (справа №644/9477/18), від 06 березня 2020 року (права №199/1150/19), від 20 лютого 2020 року (справа №361/6347/18), від 12 лютого 2020 року (справа №237/6067/18)», оскільки, за приписами ч. 5 ст. 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду, а не в ухвалах.
За таких обставин, вважаю, що у апеляційного суду були відсутні правові підстави для застосування приписів п. 1 ч. 4 ст. 298 КАС України, виходячи лише з того, що особа яка підписала апеляційну скаргу від імені апелянта не є, а ні адвокатом, а ні представником в порядку самопредставництва.
У цьому випадку апеляційний суд мав би дослідити питання малозначності справи та перевірити по суті документи, що були подані на підтвердження повноважень особи, яка підписала апеляційну скаргу від імені апелянта.
Суддя С.Д.Домусчі