Справа № 640/11369/19
Суддя: Пащенко К.С.
Дата ухвалення: 2020-04-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про закриття провадження у справі

13 квітня 2020 року м. Київ№ 640/11369/19

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Пащенка К.С., за участю

секретаря судового засідання Легейди Я.А., розглянувши у порядку письмового

провадження адміністративну справу

за позовомГромадянки Канади ОСОБА_1
доМіністерства юстиції України, Комісії з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації
провизнання протиправним та скасування наказу, визнання незаконною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії
представники сторін:позивача - Шмарьова Т.О.; відповідача-1 - Борискевич Ю.В.,
ВСТАНОВИВ:

24.06.2019 громадянка Канади ОСОБА_1 (далі - позивач або ОСОБА_1 ) звернулася до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом до Міністерства юстиції України (надалі - відповідач-1) та Комісії з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації (нижче - відповідач-2), в якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати наказ Міністерства юстиції України № 4744/7 «Про відмову у задоволенні скарги Тетерського В.Ю. в інтересах громадян Канади ОСОБА_1 та ОСОБА_7 від 06.09.2016»;

- визнати незаконною бездіяльність Комісії з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації, яка виразилась у невжитті заходів щодо перевірки матеріалів скарги ОСОБА_1 від 06.09.2016 року відповідно до вимог пункту 8 Порядку розгляду скарг у сфері державної реєстрації, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 № 1128;

- зобов`язати Комісію з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації повторно розглянути по суті скаргу Тетерського В.Ю., який діє в інтересах громадян Канади ОСОБА_7 та ОСОБА_1 від 06.09.2016, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 06.09.2016 за № Т-22838, а Міністерство юстиції України видати наказ за наслідками повторного розгляду Комісією скарги Тетерського В.Ю. в інтересах ОСОБА_1 і ОСОБА_7 від 06.09.2016.

В якості підстав позову позивачем зазначено, що ОСОБА_1 як обдарована своїм чоловіком - громадянином Канади ОСОБА_7 , володіла в Україні квартирами № № 5, 6 та нежитловим приміщенням у будинку АДРЕСА_2 ; наразі приміщення було передано в іпотеку канадській компанії «Доктом Рекордінз» у якості забезпечення виконання грошового зобов`язання на загальну суму 4,5 млн. доларів США; право власності ОСОБА_1 було зареєстровано у 2008-2009 роках (в різні дати на різні приміщення) у Київському міському БТІ, а у березні-травні 2015 року дані про право власності і обтяження перенесено до нового Державного реєстру прав власності на об`єкти нерухомого майна та їх обтяжень; у грудні 2014 року стало відомо, що 10-11 вересня 2014 року громадянин України із реєстрацією в АРК Крим ОСОБА_12 звернувся до Реєстраційної служби м. Києва із заявою про зняття іпотеки та обтяжень з належним ОСОБА_1 житлових і нежитлового приміщень на підставі рішення Макарівського районного суду Київської області від 23.12.2009 у справі № 2-1429/2009; Макарівський районний суд Київської області в особі голови повідомив, що відповідно до обліково-статистичної карти судової справи остання розглядалась у 2009 році за позовом громадянина Канади ОСОБА_7 до ОСОБА_12 про визнання недійсними договорів дарування, іпотеки і визнання права власності на об`єкти нерухомості у АДРЕСА_2 за ОСОБА_12 ; справа в результаті перевірки виявилась втраченою, про що складено відповідний акт; станом на листопад 2015 року прокуратурою Макарівського району Київської області було встановлено, що цивільна справа № 2-1429/2009 не розглядалась, рішення у справі не ухвалювалось та не підписувалось (про це було повідомлено ОСОБА_7 листом від 03.11.2015 № 2065вих-15); 02.09.2016 в результаті рейдерського захоплення ОСОБА_1 втратила можливість володіти і користуватися квартирами № № 5 , 6 у будинку АДРЕСА_2 ; ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_1 стало відомо, що права на квартири були у березні 2016 року перереєстровані на ОСОБА_12 , а потому, упродовж чотирьох місяців синхронно перепродані на підставі договорів купівлі-продажу; останньою набувачкою квартир стала ОСОБА_14 , якою фактично і здійснено рейдерське захоплення нерухомості; 06.09.2016 представником ОСОБА_1 Тетерським В.Ю. було подано до Міністерства юстиції України скаргу в порядку ст. 37 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»; у жовтні 2016 року ОСОБА_1 було повідомлено, що наказом Міністерства юстиції України № 1239/7 у задоволенні скарги відмовлено з підстав порушення строків звернення; в подальшому рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 14.05.2018 у справі № 826/4727/17 було визнано протиправним та скасовано наказ Міністерства юстиції України від 05.10.2016 № 1239/7, визнано протиправною бездіяльність Комісії з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації Міністерства юстиції України, що полягає у не розгляді по суті скарги та зобов`язано Комісію повторно розглянути по суті скаргу представника ОСОБА_1 від 06.09.2016; постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 31.10.2018 судове рішення суду першої інстанції залишено без змін; у січні 2019 року представників ОСОБА_1 було повідомлено, що 21.12.2018 було прийнято наказ Міністерства юстиції України № 4744/7 «Про відмову у задоволенні скарги Тетерського В.Ю. в інтересах громадян Канади ОСОБА_1 та ОСОБА_7 від 06.09.2016» та скеровано на їх адресу копію наказу.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справу було передано судді Пащенку К.С.

03.07.2019 ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва було відкрито провадження в адміністративній справі № 640/11369/19 та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін на 15.08.2019.

31.07.2019 до Окружного адміністративного суду м. Києва від представника Міністерства юстиції України надійшов відзив на позовну заяву, у якому останній заперечує проти задоволення позовних вимог, оскільки Мін`юстом було виконано рішення Шостого апеляційного адміністративного суду від 31.10.2018 у справі № 826/4727/17, у зв`язку з чим скарга була розглянута повторно; щодо повідомлення представників ОСОБА_1 про розгляд скарги, то, керуючись п. 10 Порядку № 1128, на офіційному веб-сайті Міністерства юстиції України було розміщено оголошення про розгляд скарги, яке є належним повідомленням про такий розгляд.

09.08.2019 до Окружного адміністративного суду м. Києва від представника позивача надійшла відповідь на відзив Міністерства юстиції України, у якій останній зазначає, що рішення про перегляд скарги ОСОБА_1 від 06.09.2018 відбулося із пропущенням процесуальних строків та порядку; до того ж сама скарга, яка подана адвокатським об`єднанням, містить всі засоби зв`язку з представниками ОСОБА_1 ; натомість відповідачі не повідомили ОСОБА_1 будь-яким інших способом, окрім розміщення оголошення на сайті Мінюсту, про розгляд скарги.

15.08.2019 Окружним адміністративним судом м. Києва оголошено перерву у справі до 12.09.2019.

20.08.2019 до Окружного адміністративного суду м. Києва від представника відповідача-1 надійшли додаткові пояснення у справі, у яких останній зазначає, що розгляд питань, порушених у скарзі представника позивача не належить до компетенції Міністерства юстиції, а тому в силу п. 9 ч. 8 ст. 37 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» Мін`юст та його територіальні органи відмовляють у задоволенні скарги, зокрема, якщо розгляд питань, порушених у скарзі, не належить до компетенції органу; додатково п. 4 ч. 8 ст. 37 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що Мін`юст та його територіальні органи відмовляють у задоволенні скарги, зокрема, якщо наявна інформація про судове провадження у зв`язку між спором між тими самими сторонами, з тих самих предмета і підстав.

У судовому засіданні 12.09.2019 представниками позивача та відповідача-1 подано клопотання про розгляд справи в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Цієї дати Окружним адміністративним судом м. Києва, зважаючи на клопотання представників сторін, у відповідності до ч. 3 ст. 194 та ч. 9 ст. 205 Кодексу адміністративного судочинства України (в тексті скорочено - КАС України) ухвалено розглядати справу в порядку письмового провадження.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.

Відповідно до статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Справою адміністративної юрисдикції є переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій (стаття 4 КАС України).

Згідно з правилами визначення юрисдикції адміністративних судів щодо вирішення адміністративних справ за статтею 19 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Разом з тим, приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового особистого інтересу учасника.

Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило, майнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин. Спір є приватноправовим також у тому випадку, якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 12 жовтня 1978 року у справі «Zand v. Austria» вказав, що словосполучення «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття «суд, встановлений законом» у частині першій статті 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з <…> питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів <…>». З огляду на це, не вважається «судом, встановленим законом» орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

Суд відмічає, що оскарження рішення і, як наслідок, бездіяльності відповідача-2 відбувається в контексті матеріально-правового питання захисту права приватної власності ОСОБА_1 на означене вище нерухоме майно, тобто спір обумовлений порушенням приватного майнового права та інтересу відповідного суб`єкта в розрізі отримання прийнятого відповідачем-1 спірного рішення, а відтак спір підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин.

Подібна правова позиція в аспекті питань «приватноправового характеру спору, що унеможливлює розгляд справи в порядку адміністративного судочинства», а також про те, що «якщо порушення своїх прав позивач вбачає у наслідках, спричинених діями, бездіяльністю або рішенням органу державної влади або його посадової особи, вважаючи, що вони призвели до виникнення, зміни чи припинення її цивільних прав та/або обов`язків, унеможливлюють їх належну реалізацію тощо, то оспорювання таких дій, бездіяльності чи рішення як спосіб захисту майнових або особистих немайнових прав має відбуватись залежно від суб`єктного складу за правилами цивільного або господарського судочинства», викладена Великою Палатою Верховного Суду в постановах: від 27.03.2019 (справа № 2а-1548/10), від 07.08.2019 (справа № 826/15145/16), від 13.11.2019 (справа № 522/6794/15-а), від 30.01.2020 (справа № 817/623/18), від 30.01.2020 (справа № 826/5968/17).

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 238 КАС України, суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Враховуючи викладене, зважаючи на предметну юрисдикцію та характер правовідносин у цій справі, суд вважає, що даний спір непідвідомчій адміністративному суду, а є таким, що підлягає розгляду за правилами цивільного судочинства відповідним місцевим загальним судом, що є підставою для закриття провадження у справі на підставі пункту 1 частини першої статті 238 КАС України.

Керуючись статтями 238, 241, 243, 283 КАС України, -

УХВАЛИВ:

Провадження у справі № 640/11369/19 за позовом б/н від 20.06.2019 громадянки Канади ОСОБА_1 - закрити.

Ухвала, відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 294 КАС України може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції.

Апеляційні скарги на судові рішення у справах, визначених цією статтею, можуть бути подані сторонами протягом десяти днів з дня їх проголошення у порядку, встановленому ст.ст. 295 - 297 КАС України.

Згідно з підпунктом 15.5 пункту 15 Розділу VII "Перехідні положення" КАС України, в редакції Закону № 2147-VIII, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя К.С. Пащенко