Справа № 140/3782/19
Суддя: Мікула Оксана Іванівна
Дата ухвалення: 2020-04-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2020 рокуЛьвівСправа № 140/3782/19 пров. № А/857/2223/20
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді - Мікули О. І.,

суддів - Кушнерика М. П., Ніколіна В. В.,

з участю секретаря судового засідання - Михальської М. Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові в залі суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 16 січня 2020 року у справі №140/3782/19 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,-

суддя в 1-й інстанції - Ковальчук В. Д.,

час ухвалення рішення - 16.01.2020 року,

місце ухвалення рішення - м. Луцьк,

дата складання повного тексту рішення - 16.01.2020 року,

в с т а н о в и в:

Позивач - ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до відповідача - Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області, в якому просив визнати протиправною відмову відповідача у призначенні пенсії відповідно до Закону України "Про підвищення престижності шахтарської праці", зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області здійснити перерахунок та виплачувати пенсію на пільгових умовах відповідно до статті 8 Закону України "Про підвищення престижності шахтарської праці" з дня призначення пенсії за віком; стягнути із бюджетних асигнувань відповідача 3000,00 грн за надання професійної правничої допомоги та сплачений судовий збір; постановити окрему ухвалу, якою зобов`язати відповідача вжити заходи щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону та розглянути питання про притягнення до відповідальності осіб, дії яких визнаються протиправними та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області подати звіт про виконання судового рішення на підставі ст.382 КАС України.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 16 січня 2020 року позов задоволено. Відмову Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області у перерахунку розміру пенсії ОСОБА_1 відповідно до Закону України "Про підвищення престижності шахтарської праці" визнано протиправною. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 на пільгових умовах відповідно до статті 8 Закону України "Про підвищення престижності шахтарської праці" з врахуванням раніше виплаченої пенсії з 18 листопада 2019 року. Стягнено з Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) гривень 40 копійок.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, позивач оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржуване рішення прийняте з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального права та підлягає скасуванню, покликаючись на те, що висновок суду першої інстанції про задоволення позовних вимог повністю щодо перерахунку пенсії з 18 листопада 2019 року, з дати відмови у її перерахунку, оскільки позивач не вказав день звернення до відповідача, не відповідає матеріалам справи. Зазначає, що у відповіді Нововолинсько-Іваничівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Волинської області від 04 квітня 2019 року №72/С-011 на 2-му аркуші вказано, що він звернувся за призначенням пенсії 01 березня 2019 року. У протоколі про перерахунок пенсії від 20 березня 2019 року зазначено, що особовий рахунок № НОМЕР_1 відкритий 01 березня 2019 року, розмір пенсії до виплати призначено з 25 лютого 2019 року. Крім того, у розрахунку стажу, який було здійснено для призначення пенсії зазначено дату звернення - 01 березня 2019 року. Також у рішенні Волинського окружного адміністративного суду від 24 жовтня 2019 року та у розрахунку стажу, які були здійснені на виконання цього рішення від 23 липня 2019 року, зазначено дату первинного звернення 01 березня 2019 року. Таким чином, вважає, що вищезазначеними документами чітко зазначено дату звернення за призначенням пенсії - 01 березня 2019 року, однак суд не надав оцінки цим документам, а тому не вжив усі заходи для з`ясування дати звернення за призначенням пенсії. Крім того, звертає увагу, що між адвокатом Свередюком Ю. А. та ОСОБА_1 розмір гонорару обчислюється у фіксованому розмірі, тому відсутність інформації про затрачений час для виконання робіт не може бути підставою для відмови у задоволенні відшкодування витрат на правничу допомогу. Сплата витрат на правничу допомогу підтверджена квитанцією до прибуткового касового ордеру №47 від 17 грудня 2019 року, а також у п.13 договору про надання правничої допомоги від 18 листопада 2019 року зазначено, що фіксований розмір гонорару встановлюється для вчинення окремої дії на виконання договору, зокрема, написання заяв по суті справи (позовна заява, відповідь на відзив, заперечення) - 3000,00 грн, а тому судом проявлено надмірний формалізм при вирішенні спору про стягнення витрат на професійну правничу допомогу. Просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні вимоги про перерахунок пенсії з дня звернення та стягнення витрат на професійну правничу допомогу та ухвалити нове судове рішення, яким позов задовольнити повністю, а саме: зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області здійснити перерахунок та виплачувати ОСОБА_1 пенсію на пільгових умовах відповідно до статті 8 Закону України "Про підвищення престижності шахтарської праці" з дня звернення - 01 березня 2019 року та стягнути із бюджетних асигнувань відповідача на користь ОСОБА_1 3000,00 грн за надання професійної правничої допомоги.

Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначає, що у позовній заяві позивач не вказав точної дати, з якої вимагає здійснити перерахунок пенсії, тому суд закономірно зобов`язав відповідача здійснити перерахунок з дня, коли позивачу стало відомо про відмову у проведенні перерахунку. Звертає увагу, що принцип офіційного з`ясування всіх обставин справи відображений у ч.2 ст.9 КАС України та передбачає право, а не обов`язок суду виходити за межі позовних вимог, тому твердження позивача про те, що суд повинен вчиняти додаткові дії на з`ясування невідомих обставин справи, є безпідставними. Звертає увагу, що ОСОБА_1 не був обмежений у праві здійснити уточнення позовних вимог, однак цим правом не скористався. Крім того, вважає, що надані позивачем договір про надання правничої допомоги від 18 листопада 2019 року та квитанція до прибуткового касового ордера не є підтвердженням понесених витрат, адвокатом безпідставно завищено оцінку вартості його роботи та об`єм роботи з підготовки позову, оскільки останній підготував лише позовну заяву, а тому ОСОБА_2 не надано доказів на підтвердження того, що гонорар є розумним та враховує витрачений адвокатом час, тому зазначені витрати не підлягають відшкодуванню. Таким чином, вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, який ухвалив законне та обґрунтоване рішення, а тому просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін.

Справа розглядалася в порядку спрощеного позовного провадження судом першої інстанції.

Учасники справи у судове засідання не з`явилися, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином, представник відповідача подав клопотання про розгляд справи без його участі, тому суд вважає можливим проведення розгляду справи у відсутності сторін за наявними у справі матеріалами, та на основі наявних у ній доказів, згідно з ч.4 ст.229 КАС України без фіксування судового засідання технічними засобами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 у листопаді 2019 року повторно звернувся до відповідача із заявою про перерахунок пенсії відповідно до Закону України "Про підвищення престижності шахтарської праці".

Листом від 18 листопада 2019 року № 1206/Л-01 ГУ ПФУ у Волинській області відмовило у призначенні пенсії позивачу згідно із Законом України "Про підвищення престижності шахтарської праці" у зв`язку з відсутністю не менш як 15 років страхового стажу на підземних роботах.

Підставою для відмови слугувало те, що відповідно до документів пенсійної справи та даних персоніфікованого обліку страховий стаж ОСОБА_1 становить 41 рік 02 місяці 14 днів. Відповідач вказує на те, що рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 23 липня 2019 року його не зобов`язано зараховувати згаданий період роботи до пільгового стажу, який дає право на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про підвищення престижності шахтарської праці".

При цьому, з копій трудової книжки ОСОБА_1 серії НОМЕР_2 (а.с.19-21) вбачається, що ОСОБА_1 з 07 травня 1990 року прийнятий учнем підземного гірника, а з 18 липня 1990 року переведений підземним гірником Шахти №2 "Нововолинська" - працював до 01 жовтня 1990 року, з 01 жовтня 1990 року по 01 серпня 1994 року працював підземним машиністом 3 розряду. З 01 серпня 1994 року по 17 квітня 1996 року працював гірничим майстром з повним робочим днем під землею. З 25 серпня 2008 року по 27 лютого 2019 року працював підземним гірничим майстром, помічника начальника підземної дільниці у ВП Шахта №5 "Нововолинська. Стаж ОСОБА_1 на підземних роботах також підтверджено довідкою від 27 лютого 2019 року №57 (а.с. 22).

Згідно з даними підсистеми призначення та виплати пенсій Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області страховий стаж позивача за списком №1 становить 12 років 8 місяців 14 днів (а.с.12).

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 відпрацював на підземних роботах не менш як 15 років, а тому має право на отримання пенсії відповідно до Закону України "Про підвищення престижності шахтарської праці", разом з тим не вказав день звернення до відповідача, тому перерахунок пенсії необхідно здійснити з дати відмови відповідачем, а саме: з 18 листопада 2019 року. Крім того, позивачем не наведено обставин, які б викликали у суду сумнів у тому, що відповідач може ухилятись від виконання судового рішення, а тому відсутні підстави для встановлення судового контролю шляхом зобов`язання відповідача подати звіт про виконання рішення суду. Також неможливим є вирішення питання про стягнення витрат на правничу допомогу, оскільки позивачем не надано в порушення вимог ч.4 ст.134 КАС України детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Колегія суддів звертає увагу на те, що відповідно до вимог ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Апелянт оскаржує рішення Волинського окружного адміністративного суду від 16 січня 2020 року у справі №140/3782/19 в частині відмови у задоволенні позовних вимог про зобов`язання відповідача здійснити перерахунок та виплату пенсії на пільгових умовах відповідно до ст.8 Закону України "Про підвищення престижності шахтарської праці" з дня звернення - 01 березня 2019 року та стягнення із бюджетних асигнувань відповідача на користь ОСОБА_1 3000,00 грн за надання професійної правничої допомоги.

Даючи правову оцінку таким висновкам суду першої інстанції, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Згідно зі ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до ст.1 Закону України "Про підвищення престижності шахтарської праці" від 02 вересня 2008 року № 345-VI дія цього Закону поширюється на працівників, які видобувають вугілля, залізну руду, руди кольорових і рідкісних металів, марганцеві, уранові, магнієві (солі калієво-магнієві та солі магнієві) та озокеритні руди, працівників шахтобудівних підприємств, які зайняті на підземних роботах повний робочий день, та працівників державних воєнізованих аварійно-рятувальних служб (формувань) у вугільній промисловості - за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженим Кабінетом Міністрів України (далі - шахтарі), та членів їх сімей.

Ст.8 цього Закону передбачає, що мінімальний розмір пенсії шахтарям, які відпрацювали на підземних роботах не менш як 15 років для чоловіків та 7,5 років для жінок за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, встановлюється незалежно від місця останньої роботи, у розмірі 80 відсотків його заробітної плати (доходу), визначеної відповідно до статті 40 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", з якої обчислюється пенсія, але не менш як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність. Для обчислення розміру пенсій за віком за кожний повний рік стажу роботи на підземних роботах до страхового стажу додатково зараховується по одному року.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що, з врахуванням наведених вище положень, необхідною умовою для набуття права на отримання пенсії в порядку передбаченому Законом України "Про підвищення престижності шахтарської праці" є зайнятість на підземних роботах повний робочий день не менш як 15 років.

Згідно з п.2 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, який затверджений наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року № 383 під повним робочим днем слід уважати виконання робіт в умовах, передбачених Списками, не менше 80% робочого часу, встановленого для працівників даного виробництва, професії чи посади, з урахуванням підготовчих, допоміжних, поточних ремонтних робіт, пов`язаних з виконанням своїх трудових обов`язків.

Відповідно до ст.62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Як вбачається з матеріалів справи, виконувана ОСОБА_1 робота у спірний період передбачена Списком 1, що затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 16 січня 2003 року № 36, що підтверджується записами у трудовій книжці, тому позивач відноситься до працівників зайнятих повний робочий день під землею.

Крім того, з трудової книжки позивача вбачається, що він з 07 травня1990 року прийнятий учнем підземного гірника, а з 18 липня 1990 року переведений підземним гірником Шахти №2 "Нововолинська" та працював там до 01 жовтня 1990 року; з 01 жовтня 1990 року по 01 серпня 1994 року працював підземним машиністом 3 розряду; з 01 серпня 1994 року по 17 квітня 1996 року працював гірничим майстром з повним робочим днем під землею; з 25 серпня 2008 року по 27 лютого 2019 року працював підземним гірничим майстром, помічника начальника підземної дільниці у ВП Шахта №5 "Нововолинська.

При цьому, стаж ОСОБА_1 на підземних роботах підтверджено довідкою від 27 лютого 2019 року №57.

Крім того, рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 23 липня 2019 року у справі №140/1776/19 до пільгового стажу позивача було зараховано періоди роботи з 03 серпня 2016 року по 28 лютого 2019 року за професією помічник начальника підземної дільниці та підземний гірничий майстер на ВП "Шахта №9 "Нововолинська" ДП "Волиньвугілля" (2 роки 6 місяців 26 днів) та проведено перерахунок пенсії позивача з врахуванням зазначеного стажу.

Також, як вбачається з матеріалів справи, відповідач визнає той факт, що при призначенні пенсії страховий стаж позивача зарахований по 31 серпня 2016 року становив 23 роки 08 місяців 14 днів, в тому числі пільговий стаж роботи за Списком №1 - шахтарі по 02 серпня 2016 року - 12 років 08 місяців 14 днів, навчання за фахом - 01 місяць 06 днів.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що ОСОБА_1 відпрацював на підземних роботах не менш як 15 років, а тому має право на отримання пенсії відповідно до Закону України "Про підвищення престижності шахтарської праці".

При цьому, колегія суддів звертає увагу, що відповідно до ч.1 ст.45 Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку.

З матеріалів справи вбачається, що позивач звернувся із заявою про призначення пенсії 01 березня 2019 року, що підтверджується розпискою-повідомленням від 01 березня 2019 року №400, тому пенсію ОСОБА_1 необхідно призначити з дня звернення до пенсійного органу, тобто з 01 березня 2019 року, а не з моменту відмови у здійсненні перерахунку такої пенсії при повторному зверненні.

Таким чином, доводи апелянта в цій частині, на думку колегії суддів, є підставними та спростовують висновки суду першої інстанції в цій частині з наведених вище мотивів.

Разом з тим, суд першої інстанції не надав належної оцінки вказаним обставинам, що призвело до ухвалення помилкового рішення в частині дати здійснення перерахунку пенсії, у зв`язку з чим рішення суду першої інстанції підлягає зміні в цій частині.

Щодо доводів апелянта про стягнення із бюджетних асигнувань відповідача на користь ОСОБА_1 3000,00 грн за надання професійної правничої допомоги, то колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Ч.1 ст.132 КАС України передбачає, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу (п.1 ч.3 ст.132 КАС України).

Відповідно до п.1 ч.3 ст.134 КАС України розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Згідно із ч.4 ст.134 КАС України для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Ч.5 ст.134 КАС України передбачає, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до ч.6 ст.134 КАС України у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Ч.7 ст.139 КАС України передбачає, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Зі змісту вказаних норм вбачається, що від учасника справи, який поніс витрати на професійну правничу допомогу, вимагається надання доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Як вбачається з матеріалів справи, на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу позивачем надано: договір про надання правничої допомоги від 18 листопада 2019 року, укладений з адвокатом Свередюк Ю. А.; квитанцію до прибуткового касового ордера від 17 грудня 2019 року та копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю (а.с.22-23).

Колегія суддів звертає увагу на те, що відповідно до ст.134 КАС України позивачем не надано детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, а також зазначення затраченого часу на складання усіх процесуальних документів, чи вчинення інших дій. Особа для підтвердження понесених нею витрат на правничу допомогу має надати детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом.

Таким чином, у матеріалах цієї справи відсутні належні документи про надання правової допомоги, які містять детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом та свідчать про оплату позивачем послуг адвоката.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що неможливим є вирішення питання про стягнення витрат на правничу допомогу, оскільки позивачем не надано детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, а тому доводи апелянта в цій частині не знайшли свого підтвердження на підставі вищенаведених мотивів.

Таким чином, аналізуючи вищенаведені законодавчі приписи та фактичні обставини справи, колегія суддів дійшла висновку про те, що ОСОБА_1 має право на отримання пенсії відповідно до Закону України "Про підвищення престижності шахтарської праці", оскільки відпрацював на підземних роботах не менш як 15 років, а тому належним способом захисту порушеного його права є зобов`язання відповідача здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 на пільгових умовах відповідно до статті 8 Закону України "Про підвищення престижності шахтарської праці" з врахуванням раніше виплаченої пенсії, починаючи з 01 березня 2019 року - з дати звернення із заявою до Пенсійного фонду відповідно до положень ст.45 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Колегія суддів також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів апелянта), сформовану у справі Серявін та інші проти України (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (RuizTorijav. Spain) № 303-A, пункт 29).

Також згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Відповідно до ч.2 ст.6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Враховуючи усе вищенаведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи, разом з тим, неправильно застосував норми матеріального права в частині визначення дати здійснення перерахунку пенсії, а тому відповідно до вимог ч.1 п.4 ст.317 КАС України апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково, а оскаржуване рішення в цій частині змінити, у решті рішення суду першої інстанції відповідно до вимог ст. 316 КАС України залишити без змін.

Оскільки рішення суду першої інстанції змінено в частині, тому відповідно до ч.6 ст.139 КАС України колегія суддів вважає за необхідне також стягнути з відповідача за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській на користь ОСОБА_1 судовий збір за подачу апеляційної скарги у розмірі 1152, 60 (одна тисяча сто п`ятдесят дві гривні) 60 копійок.

Керуючись ст. 139, 229, 242, 243, 250, 310, 315, 316, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Волинського окружного адміністративного суду від 16 січня 2020 року у справі №140/3782/19 змінити, виклавши абзац третій резолютивної частини в такій редакції:

«Зобов`язати Головне управлінні Пенсійного фонду України у Волинській області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 на пільгових умовах відповідно до статті 8 Закону України "Про підвищення престижності шахтарської праці" з врахуванням раніше виплаченої пенсії з 01 березня 2019 року».

Стягнути з відповідача за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській (43026, Волинська область, місто Луцьк, вулиця Кравчука, 22В, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) судовий збір за подачу апеляційної скарги у розмірі 1152, 60 (одна тисяча сто п`ятдесят дві гривні) 60 копійок.

У решті рішення Волинського окружного адміністративного суду від 16 січня 2020 року у справі №140/3782/19 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий- суддя О. І. Мікула
Судді М. П. Кушнерик
В. В. Ніколін
Повне судове рішення складено 10 квітня 2020 року.