Справа № 935/2044/19
Суддя: Пасічний Т. З.
Дата ухвалення: 2020-04-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Коростишівський районний суд Житомирської області
Справа № 935/2044/19
Провадження № 2-а/935/10/20
РІШЕННЯ

Іменем України

08 квітня 2020 року м.Коростишів

Коростишівський районний Житомирської області у складі:

головуючого - судді Пасічного Т.З.

при секретарі Сьомак Л.І.

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора роти №1 батальйону ЗПП Управління патрульної поліції в Житомирській області Маньківського Олександра Вікторовича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із зазначеним адміністративним позовом, посилаючись на наступне.

10.11.2019 року інспектором роти №1 батальйону ЗПП Управління патрульної поліції в Житомирській області Маньківським О.В. було винесено постанову серії ДП18 № 526213 про притягнення Маньківського О.В. до адміністративної відповідальності за ст.36, ч.1 ст.126 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в сумі 425 грн. З вказаної постанови вбачається, що позивач 10.11.2019р., о 09 год. 55 хв. керував транспортним засобом Фольксваген Транспортер, номерний знак, НОМЕР_1 , на дорозі Т0602-виїзд на а/д Київ-Чоп, в якому не працювала лампа лівої фари, бокове водійське дзеркало було пошкоджене, а також не пред`явлено посвідчення водія відповідної категорії, свідоцтва про реєстраціїю транспортного засобу, чим порушив вимоги ПДР України. Позивач з вказаною постановою не згоден, вважає такою, що складена з грубим порушенням норм чинного законодавства України, оскільки посадовою особою не було досліджено в належній формі докази по справі та не враховано, що в його діях був відсутній склад адмінправопорушення, зауваження інспектора щодо технічного стану його автомобіля були безпідставними. Вважає, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, факт порушення Правил дорожнього руху нічим не доведено. Обставини справи, викладені у постанові про накладення адміністративного стягнення зафіксоване не в автоматичному режимі, не відповідають дійсності. Також, інспектором не виконано вимоги ст.280 КУпАП України. Просить визнати вказану постанову протиправною та її скасувати.

Ухвалою судді Коростишівського районного суду Житомирської області від 03.12.2019р. у справі відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення сторін.

Відповідно до вимог ст.162 Кодексу адміністративного судочинства України сторони в судове засідання не викликалися, проте відповідачу був встановлений строк п`ятнадцять днів з дня отримання ухвали про відкриття провадження на подачу відзиву на позовну заяву.

24.12.2019р. до суду надійшов відзив відповідача на позовну заяву.

Відповідно до ч.1 ст.175 КАС України у строк, встановлений судом в ухвалі про відкриття провадження у справі, відповідач має право надіслати: 1) суду - відзив на позовну заяву і всі письмові та електронні докази (які можливо доставити до суду), висновки експертів і заяви свідків, що підтверджують заперечення проти позову; 2) позивачу, іншим відповідачам, третім особам - копію відзиву та доданих до нього документів.

Як вбачається з матеріалів адміністративної справи, відповідач у встановлений судом строк скористався своїм правом та направив до суду відзив по адміністративній справі.

Відповідно до ч.1 ст.162 КАС України у відзиві відповідач викладає заперечення проти позову.

Згідно ч.4 ст.162 КАС України до відзиву додаються: 1) докази, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідача, якщо такі докази не надані позивачем; 2) документи, що підтверджують надіслання (надання) відзиву і доданих до нього доказів іншим учасникам справи.

Аналізуючи вищевказані норми ст.ст.162, 175 КАС України, суд приходить до висновку, що в разі надіслання на адресу суду відзиву щодо позову, відповідач зобов`язаний такий направити і на адресу позивача.

Разом з тим, як вбачається з доданих до відзиву відповідача письмових доказів, такі не містять документів, що підтверджують надіслання (надання) відзиву і доданих до нього доказів позивачу, що являється порушенням ч.4 ст.162 КАС України.

Разом з тим, відповідно до КАС України, суд не наділений повноваженнями направлення чи вручення відзиву відповідача позивачу.

Таким чином, відповідач не направивши або не вручивши відзив щодо позову позивачу, порушив вимоги ст.ст.162, 175 КАС України.

Крім того, згідно ч.1 ст.9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч.5 ст.162 КАС України відзив подається в строк, встановлений судом, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Суд має встановити такий строк подання відзиву, який дасть змогу відповідачу підготувати його та відповідні докази, а іншим учасникам справи - отримати відзив до початку першого підготовчого засідання у справі.

Як вбачається з ухвали суду від 03.12.2019 року про відкриття провадження у адміністративній справі, відповідачу надано передбачений законом строк для подання відзиву та направлення його позивачу.

Згідно ч.1 ст.163 КАС України у відповіді на відзив позивач викладає свої пояснення, міркування та аргументи щодо наведених відповідачем у відзиві заперечень та мотиви їх визнання або відхилення.

Відповідно до п.3 ч.3 ст.44 КАС України учасники справи мають право подавати заяви та клопотання, надавати пояснення суду, наводити свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду, і заперечення проти заяв, клопотань, доводів і міркувань інших осіб.

Таким чином, не направлення або не вручення відповідачем позивачу відзиву на адміністративний позов позбавило останнього права, передбаченого КАС України, надати відповідь на такий.

Згідно ч.1 ст.74 КАС України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом.

На підставі вищевикладеного, враховуючи, що відзив відповідача від 24.12.2019 року з письмовими доказами на адміністративний позов подані з порушенням вимог КАС України, що потягло за собою порушення прав позивача щодо наданні відповіді на нього, тому суд приходить до беззаперечного висновку, що відзив та додані до нього докази являються недопустимими доказами.

Таким чином, приймаючи до уваги, що відзив відповідача від 24.12.2019 року з доданими до нього письмовими доказами, визнані недопустимими доказами, тому суд при вирішенні справи по суті та ухваленні рішення не приймає вказані документи до уваги.

Іншого відзиву чи заперечень щодо адміністративного позову відповідачем не надано.

Відповідно до ч.5 ст.262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Судом встановлено, що відносно ОСОБА_1 інспектором роти №1 батальйону ЗПП Управління патрульної поліції в Житомирській області Маньківським О.В. було винесено постанову серії ДП18 № 526213 від 10.11.2019р. про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.36, ч.1 ст.126 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу. З вказаної постанови вбачається, що 10.11.2019р., о 09 год. 55 хв. керував транспортним засобом Фольксваген Транспортер, номерний знак, НОМЕР_1 , на дорозі Т0602-виїзд на а/д Київ-Чоп, в якому не працювала лампа лівої фари, бокове водійське дзеркало було пошкоджене, а також не пред`явлено посвідчення водія відповідної категорії, свідоцтва про реєстраціїю транспортного засобу, чим порушив вимоги ПДР України.

Відповідно до п.п. 1,3,8 ч.2 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія).

Частина 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачає, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Матеріалів адміністративної справи, які б свідчили про наявність в діях позивача ознак адміністративних правопорушень, передбачених ст.36, ч.1 ст.126 КУпАП, відповідачем не надано.

Відповідно до ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Отже, під час розгляду спорів щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень, суд зобов`язаний незалежно від підстав, наведених у позові, перевіряти оскаржувані рішення на їх відповідність усім зазначеним вимогам.

У відповідності до ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Зі сторони відповідача суду не надано належних та допустимих доказів на спростування посилань позивача.

Згідно ст.9 КАС України суд при вирішенні спору керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України.

Відповідно до ст.7 Кодексу України про адміністративні правопорушення ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Таким чином, при складанні постанови про адміністративне правопорушення інспектором порушені вимоги наведених норм Закону, зокрема положення ст. 280 КУпАП та достовірно не встановлено, чи був винен позивач у вчиненому правопорушенні, враховуючи, що будь-яких доказів вини в постанові по справі про адміністративне правопорушення не наведено.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України суд за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

За таких обставин суд вважає, що постанова про адміністративне правопорушення від 10.11.2019 року за ст.36, ч.1 ст.126 КУпАП підлягає скасуванню, а справа - закриттю.

Керуючись ст.ст. 2, 77, 205, 246, 255 КАС України, ст.ст. 251, 293 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд -

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Постанову серії ДП18 № 526213 від 10.11.2019 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст.36, ч.1 ст.126 КУпАП скасувати, а справу про адміністративне правопорушення - закрити.

Апеляційна скарга подається до Сьомого апеляційного адміністративного суду через Коростишівський районний суд Житомирської області протягом десяти днів з дня проголошення судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 08.04.2020 р.

Суддя Т.З.Пасічний