Справа № 200/14544/19-а
Суддя: Ушенко С.В.
Дата ухвалення: 2020-04-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 квітня 2020 р. Справа№200/14544/19-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді - Ушенка С.В., розглянувши у письмовому провадженні за правилами загального позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ; зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Костянтинівсько-Дружківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (; 85113, Донецька область, м. Костянтинівка, вул. Ціолковського, буд. 25) про визнання дій незаконними та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до Донецького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Костянтинівсько-Дружківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання незаконними дій щодо відмови у призначенні пенсії на пільгових умовах на підставі п. б ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», п.п. 2 п. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове пенсійне страхування» та зобов`язання здійснити призначення пільгової пенсії на підставі п. б ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», п.п. 2 п. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з часу звернення до відповідача, тобто з 17 жовтня 2019 року.

В обґрунтування позову посилається на те, що вона, на її думку, на час звернення до відповідача мала достатній страховий стаж для призначення їй пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п. б ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та п.2 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Проте, у призначенні пенсії їй відмовлено у зв`язку з тим, що нею не надано належним чином оформленої довідки від ПАТ «Укртелеком» про підтвердження трудового стажу.

Вважає такі дії відповідача незаконними і такими, що порушують її конституційні права.

В матеріалах справи наявний відзив відповідача, вмотивований тим, що 17.10.2019 позивач звернулася із заявою № 2659 про призначення пенсії за віком відповідно до ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». У призначенні пенсії на пільгових умовах відмовлено у зв`язку із відсутністю документів, які підтверджують пільговий характер роботи позивача.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 23.12.2019 відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 22.01.2020 справу вирішено розглядати за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання по справі призначено на 20.02.2020.

20.02.2020 підготовче судове засідання відкладено на 19.03.2020.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 19.03.2020 закрито підготовче провадження, призначено справу до розгляду по суті на 09.04.2020.

У визначений день у судове засідання учасники справи, належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, не з`явилися та надали клопотання про розгляд справи без їх участі.

Відповідно до ч. 9 ст. 205 Кодексу адміністративного судочинства України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

З огляду на зазначене, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи в порядку письмового провадження.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та заперечення, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , про що свідчить наявна в матеріалах справи копія паспорта громадянина України серії НОМЕР_2 .

Відповідач в даних правовідносинах є суб`єктом владних повноважень у відповідності до приписів п. 7 ч. 1 ст. 4 КАС України.

17.10.2019 позивач звернулась до Костянтинівсько-Дружківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області із заявою № 2659 про призначення їй пенсії за віком відповідно до п. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та надала наступні документи: копію паспорта, копію довідки про присвоєння РНОКПП, копію трудової книжки, копію заяви про призначення пенсії за наявними документами, накази про атестацію робочих місць, свідоцтво про укладення шлюбу, індивідуальні відомості про застраховану особу, посвідчення про курси робітників зв`язку при Донецькому обласному виробничо-технічному управлінні Міністерства зв`язку від 22.12.1984 № 749.

Рішенням Костянтинівсько-Дружківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області № 36 від 25.10.2019 позивачеві відмовлено у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах у зв`язку з відсутністю документів, які підтверджують пільговий характер роботи.

Як вбачається з матеріалів справи, на думку позивача відповідачем до пільгового стажу не зараховано періоди роботи з 16.07.1984 по 14.04.2005 та з 08.11.2005 по 01.10.2010.

Разом з тим судом встановлено, що до страхового стажу позивача відповідачем зараховано періоди роботи з 16.07.1984 по 31.12.2003, з 01.01.2004 по 31.11.2014, з 01.12.2014 по 31.07.2015, з 11.08.2015 по 06.05.2016, з 01.09.2019 по 30.09.2019. В призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відмовлено, оскільки не зараховано жодного періоду роботи до пільгового стажу роботи позивача у зв`язку із ненаданням документів, які підтверджують пільговий характер роботи.

Відповідно до наявної у матеріалах справи копії трудової книжки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , серії НОМЕР_3 , позивач працювала:

- у період з 16.07.1984 по 01.02.1985 у Дружківському міському вузлі зв`язку у якості учня телефоніста на міжміській телефонній станції (нак. 93к від 16.07.1984);

- у період з 01.02.1985 по 01.12.1986 у якості телефоніста 3-го класу міжміської телефонної станції (нак. 15-к від 05.02.1985);

- у період з 01.12.1986 по 01.12.1987 у якості телефоніста 2 класу міжміської телефонної станції з цілодобовою роботою (нак. № 212 від 01.12.1986);

- у період з 01.12.1987 по 01.06.1991 у якості телефоніста 3 класу міжміської телефонної станції з цілодобовою роботою (нак. № 231 від 01.12.1987);

- у період з 01.06.1991 по 01.07.1998 у якості телефоністки дільниці МТС 2 класу (нак. 96-к від 03.06.1991);

- 01.09.1993 Дружківський міський вузол зв`язку перейменовано на Дружківський філіал зв`язку Донецького обласного підприємства праці;

- 31.08.1994 Дружківський міський вузол зв`язку реорганізовано та створено Дужківський вузол електрозв`язку;

- 01.12.1998 Дружківський вузол електрозв`язку реорганізовано у Дружківський технічний вузол електрозв`язку;

- 01.07.1998 Дружківський технічний вузол електрозв`язку реорганізовано у цех № 10 центру електрозв`язку № 3 Донецької дирекції АТ «Укртелеком»;

- у період з 01.07.1998 по 01.01.1999 у якості телефоністки 2 класу на дільниці з продажу послуг (нак.3к від 01.07.1998);

- у період з 01.01.1999 по 01.04.1999 у якості телефоніста 1 класу;

- у період з 01.04.1999 про 02.07.2001 у якості телефоніста міжміського телефонного зв`язку 1 класу (наказом № 67/к від 01.04.1999 професію «телефоніст 1 класу» перейменовано на «телефоніст міжміського телефонного зв`язку 1 класу») (нак. 67/к від 01.04.1999);

- 26.04.2000 Центр електрозв`язку № 3 ДД ДПЕЗ «Укртелеком» перетворено у Центр електрозв`язку № 3 Донецької дирекції ВАТ «Укртелеком»;

- у період з 02.07.2001 по 01.01.2002 у якості телефоніста міжміського телефонного зв`язку 1 класу бригади МТЗ 09 дільниці комплексного обслуговування та прийому платежів цеху № 10 (нак. 201 к від 02.07.2001);

- у період з 01.01.2002 по 14.04.2005 у якості телефоніста міжміського телефонного зв`язку 1 класу бригади телефоністів міжміського телефонного зв`язку та довідкової служби міської телефонної мережі (09) дільниці комплексного обслуговування та прийому платежів цеху № 10 (нак. 37 к від 21.01.2002);

- 16.04.2004 Донецьку дирекцію ВАТ «Укртелеком» перейменовано у Донецьку філію ВАТ «Укртелеком»;

- з 14.04.2005 переведена прибиральником виробничих приміщень цеху № 10;

- з 08.11.2005 переведена учнем оператора електрозв`язку Абонентської групи цеху № 10;

- з 01.01.2006 присвоєно 3 клас оператора електрозв`язку;

- 01.01.2010 Цех електрозв`язку №10 Центру електрозв`язку №3 Донецької філії ВАТ «Укртелеком» реорганізовано у Цех телекомунікаційних послуг № 9 Донецької філії ВАТ «Укртелеком»;

- з 01.01.2010 переміщено оператором електрозв`язку 3 класу до дільниці з продажу послуг, розрахунків та обслуговування споживачів;

- з 04.01.2010 переведено оператором електрозв`язку 2 класу до дільниці з продажу послуг, розрахунків та обслуговування споживачів;

- з 01.01.2011 переведено оператором електрозв`язку до відділення продажу послуг та обслуговування споживачів № 67/1 Центру продажу послуг та обслуговування споживачів;

- 17.06.2011 ВАТ «Укртелеком» перейменовано у ПАТ «Укртелеком»;

- 01.04.2012 відділення продажу послуг та обслуговування споживачів № 67/1 перейменовано на відділення з продажу послуг та обслуговування споживачів «Телекомсервіс» № 67/1;

- з 01.12.2014 переведено до Дніпропетровської філії ПАТ «Укртелеком» оператором електрозв`язку 2 класу відділення з продажу послуг та обслуговування споживачів «Телекомсервіс» № 67/1;

- 31.07.2015 звільнено за угодою сторін.

Відповідно до наказу Дружківського міського вузлу зв`язку № 307 від 13.10.1993 проведено атестацію робочих місць та підтверджено право на надання пільгової пенсії за списком № 2, зокрема, телефоністу міжміської телефонної станції.

Згідно наказу Центру електрозв`язку № 3 № 237 від 28.12.1998 підтверджено перелік робочих місць, виробництв та професій із пільговим пенсійним забезпеченням по списку № 2, до яких, зокрема, відноситься професія телефоніста міжміського телефонного зв`язку.

Відповідно до наказу Донецької дирекції ВАТ «Укртелеком» № 275 від 25.12.2001 скасовано з 01.03.2002 наказ № 237 від 28.12.1998 та затверджено перелік робочих місць, на яких не підтверджено право на пільгове пенсійне забезпечення за Списком № 2, до яких, зокрема, відноситься посада телефоніста міжміського телефонного зв`язку.

Разом з тим, позивачем зазначено, що на вимогу відповідача вона зверталася до ПАТ «Укртелеком» для отримання відповідних довідок, проте їй було відмовлено у зв`язку з відсутністю оригіналів документів, які зберігалися у Донецькій філії ПАТ «Укртелеком», над якою ПАТ «Укртелеком» втратило контроль, оскільки вона знаходиться на тимчасово окупованій території.

Відповідно до довідки «Державного підприємства» «КОМТЕЛ» № 45/01-18 від 20.02.2019, яке на час розгляду справи перебуває на тимчасово непідконтрольній території України, ОСОБА_1 працювала телефоністом міжміського телефонного зв`язку повний робочий день у Дружківському міському вузлі зв`язку у період з 01.02.1985 (наказ № 15-к від 05.02.1985) по 01.03.2002 (наказ № 275 від 25.12.2001) за професію телефоніста міжміського телефонного зв`язку, що передбачено підрозділом 23100000 розділу ХХІХ Списку № 2 відповідно до Постанови Кабінету Міністрів СРСР №10 від 26.01.1991, Постанови Кабінету Міністрів України № 162 від 11.03.1994.

Вирішуючи спір по суті суд виходить з наступного.

Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій визначені Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" № 1058-IV.

Громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, мають право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи (стаття 8 Закону № 1058).

Частиною 1 статті 44 Закону України № 1058 передбачено, що заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" затверджений Постановою правління Пенсійного фонду України 25 листопада 2005 року N 22-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за N1566/11846.

Перелік документів, що додаються до заяви про призначення, перерахунку та поновлення пенсії визначений Розділом 2 цього Порядку.

Підпунктом 2 пунктом 2.1 Порядку № 22-1 передбачено, що до заяви про призначення пенсії додаються документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок підтвердження наявного трудового стажу).

Згідно пункту 4.1 Порядку орган, що призначає пенсію, розглядає питання про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший при зверненні особи з відповідною заявою.

Не пізніше 10 днів після надходження заяви та за наявності документів, необхідних для призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший та поновлення виплати пенсії (у тому числі документів, одержаних відповідно до абзацу другого підпункту 3 пункту 4.2 цього розділу), орган, що призначає пенсію, розглядає подані документи та приймає рішення щодо призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший, поновлення раніше призначеної пенсії без урахування періоду, за який відсутня інформація про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України (пункт 4.3 Порядку).

Пунктом 4.2 цього Порядку передбачено право органу, що призначає пенсію, вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі.

Пунктом 4.7 Порядку передбачено, що право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.

Статтею 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

В пункті 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637, також закріплено положення, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пунктом 20 цього Порядку передбачено, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Крім того, згідно з частиною 3 статті 44 Закону № 1058-ІV, органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

Отже, з наведених норм чинного законодавства вбачається дуже великий обсяг прав та обов`язків у органів Пенсійного фонду при вирішенні питання про призначення пенсії та перевірки наявного стажу роботи для її призначення.

Відповідно до ч. 1 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» , право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті.

Наказом міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 № 383 затверджено Порядок застосування Списків N 1 і N 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах (далі Порядок № 383).

Пунктом 3 Порядку № 383 встановлено, що при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.92 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.92.

Постановою Кабінету Міністрів СРСР № 10 від 26.01.1991 «Про затвердження списків виробництв, робіт, професій, посад та показників, які дають право на пільгове пенсійне забезпечення» визначено, що професію телефоніста міжміського зв`язку віднесено до Списку № 2 ( розділ ХХІХ «Зв`язок», код професії 093).

Постановою Кабінету Міністрів України № 162 від 11.03.1994 «Про затвердження списків виробництв, робіт, професій, посад та показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах» визначено, що професію телефоніста міжміського зв`язку віднесено до Списку № 2 ( розділ ХХІХ «Зв`язок», код професії 093).

Постановою Кабінету Міністрів України № 36 від 16.01.2003 «Про затвердження списків виробництв, робіт, професій, посад та показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах» визначено, що професію телефоніста міжміського зв`язку віднесено до Списку № 2 (розділ ХХІХ «Зв`язок», код професії 29), професія оператора електрозв`язку» до пільгових списків не віднесена.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, наказом Донецької дирекції ВАТ «Укртелеком» № 275 від 25.12.2001 скасовано з 01.03.2002 наказ № 237 від 28.12.1998 та затверджено перелік робочих місць, на яких не підтверджено право на пільгове пенсійне забезпечення за Списком № 2, до яких, зокрема, відноситься професія телефоніста міжміського телефонного зв`язку.

Дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що у період роботи з 01.02.1985 по 01.03.2002 позивач виконувала роботи, передбачені Списком № 2.

Окрім визначеного, суд звертає увагу на наступне.

Згідно з частиною 1 - 2 статті 4 Закону України від 15.04.2014 № 1207-VII «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупований території України» (із змінами) (далі - Закон № 1207-VII) на тимчасово окупованій території на строк дії цього Закону поширюється особливий правовий режим перетину меж тимчасово окупованої території, вчинення правочинів, проведення виборів та референдумів, реалізації інших прав і свобод людини і громадянина. Правовий режим тимчасово окупованої території передбачає особливий порядок забезпечення прав і свобод громадян України, які проживають на тимчасово окупованій території.

Частиною 1 статті 17 Закону № 1207-VII передбачено, що у разі порушення положень цього Закону державні органи України застосовують механізми, передбачені Законами України та нормами міжнародного права, з метою захисту миру, безпеки, прав, свобод і законних інтересів громадян України, які перебувають на тимчасово окупованій території, а також законних інтересів держави Україна.

Згідно зі статтею 18 Закону № 1207-VII, громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та прав на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території.

На підставі статей 3, 8, 9 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права, утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави, а чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Стосовно окупованих територій у практиці Міжнародного суду ООН сформульовані так звані «намібійські винятки»: документи, видані окупаційною владою, повинні визнаватися, якщо їх невизнання веде за собою серйозні порушення або обмеження прав громадян. Так, у Консультативному висновку Міжнародного суду ООН від 21 червня 1971 року «Юридичні наслідки для держав щодо триваючої присутності Південної Африки у Намібії» зазначено, що держави - члени ООН зобов`язані визнавати незаконність і недійсність триваючої присутності Південної Африки в Намібії, але «у той час як офіційні дії, вчинені урядом Південної Африки від імені або щодо Намібії після припинення дії мандата є незаконними і недійсними, ця недійсність не може бути застосовна до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів».

Європейський суд з прав людини послідовно розвиває цей принцип у своїй практиці. Так, якщо у справі «Лоізіду проти Туреччини» (Loizіdоu v. Turkey, 18.12.1996, §45) ЄСПЛ обмежився коротким посиланням на відповідний пункт названого висновку Міжнародного суду, то у справах «Кіпр проти Туреччини» (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001) та «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» (Mozer v. The Republic of Moldova and Russia, 23.02.2016) він приділив значну увагу аналізу цього висновку та подальшої міжнародної практики. При цьому ЄСПЛ констатував, що «Консультативний висновок Міжнародного Суду, що розуміється в сукупності з виступами і поясненнями деяких членів суду, чітко показує, що в ситуаціях, подібних до тих, що наводяться в цій справі, зобов`язання ігнорувати, не брати до уваги дії існуючих de facto органів та інститутів [окупаційної влади] далеко від абсолютного. Для людей, що проживають на цій території, життя триває. І це життя потрібно зробити більш стерпним і захищеним фактичною владою, включаючи їх суди; і виключно в інтересах жителів цієї території дії згаданої влади, які мають відношення до сказаного вище, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами, в тому числі й цим [ЄСПЛ]. Вирішити інакше означало б зовсім позбавляти людей, що проживають на цій території, всіх їх прав щоразу, коли вони обговорюються в міжнародному контексті, що означало б позбавлення їх навіть мінімального рівня прав, які їм належать» (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001, §96). Спираючись на сформульований у цій справі підхід, ЄСПЛ у справі «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» наголосив, що «першочерговим завданням для прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони [тобто є окупованою]» (Mozer v. The Republic of Moldova and Russia, 23.02.2016, §142). При цьому, за логікою Міжнародного суду ООН і ЄСПЛ, визнання актів окупаційної влади в обмеженому контексті захисту прав мешканців окупованих територій ніяким чином не легітимізує таку владу.

У відповідності до частини 2 статті 3 Конституції України права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Згідно із статтею 21 Конституції України, усі люди є вільними у своїй гідності та правах. Права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними.

Виходячи із зазначеного принципу та гарантування Конституцією судового захисту конституційних прав і свобод, судова діяльність має бути спрямована на захист цих прав і свобод від будь-яких посягань шляхом забезпечення своєчасного та якісного розгляду конкретних справ.

Враховуючи викладене, суд вважає, що органи Пенсійного фонду України повинні використовувати всі передбачені законом повноваження за для повного та об`єктивного розгляду заяви про призначення пенсії, виходячи з тих обставин, що склалися.

Крім того, доказів здійснення відповідачем будь-яких дій, спрямованих на встановлення права позивача на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 2 за спірний період, зокрема, направлення запитів щодо отримання таких документів до юридичних осіб чи повідомлення позивача про необхідність надання будь-яких документів, суду не надано.

Таким чином, суд не приймає до уваги доводи відповідача стосовно ненадання позивачем документів щодо її пільгового стажу роботи, оскільки органи ПФУ мають широкий спектр повноважень щодо встановлення фактів, які мають значення при вирішенні питання щодо призначення пенсії на пільгових умовах.

Приймаючи до уваги наведене в сукупності, проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, суд дійшов висновку, що дії Костянтинівсько-Дружківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області є протиправними, а отже позов в цій частині підлягає задоволенню.

Однак, як встановлено судом і підтверджується матеріалами адміністративної справи, відповідачем за результатами розгляду заяви позивача № 2659 від 17.10.2019 прийнято рішення № 36 від 25.10.2019 про відмову в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах.

Таким чином, саме це рішення, як індивідуальний акт суб`єкта владних повноважень, а не дії, які оскаржує позивач, безпосередньо впливає на права та інтереси останнього у спірних правовідносинах.

Обираючи належний спосіб захисту порушених відповідачем соціальних прав позивача, суд, керуючись принципом верховенства права, гарантованим ст. 8 Конституції України та ст. 6 КАС України, на підставі ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосовує практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Суд враховує судову практику Європейського суду з прав людини, який у рішенні від 13.01.2011 (остаточне) по справі "ЧУЙКІНА ПРОТИ УКРАЇНИ" (CASE OF CHUYKINA v. UKRAINE) (Заява №28924/04) констатував, що процесуальні гарантії, викладені у статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод забезпечують кожному право звертатися до суду з позовом щодо своїх цивільних прав та обов`язків.

Таким чином, стаття 6 Конвенції втілює "право на суд", в якому право на доступ до суду, тобто право ініціювати в судах провадження з цивільних питань становить один з його аспектів (див. рішення від 21 лютого 1975 року у справі "Голдер проти Сполученого Королівства" (Golder v. the United Kingdom), пп. 28 - 36, Series A №18).

Крім того, порушення судового провадження саме по собі не задовольняє усіх вимог пункту 1 статті 6 Конвенції. Ціль Конвенції гарантувати права, які є практичними та ефективними, а не теоретичними або ілюзорними. Право на доступ до суду включає в себе не лише право ініціювати провадження, а й право отримати "вирішення" спору судом. Воно було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної держави дозволяла особі подати до суду цивільний позов без гарантії того, що справу буде вирішено остаточним рішенням в судовому провадженні.

Для пункту 1 статті 6 Конвенції було б неможливо детально описувати процесуальні гарантії, які надаються сторонам у судовому процесі провадженні, яке є справедливим, публічним та швидким, не гарантувавши сторонам того, що їхні цивільні спори будуть остаточно вирішені (див. рішення у справах "Мултіплекс проти Хорватії" (Multiplex v. Croatia), заява №58112/00, п. 45, від 10 липня 2003 року, та "Кутіч проти Хорватії" (Kutic v. Croatia), заява №48778/99, п. 25, ECHR 2002-II).

Згідно з частиною другою статті 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Отже, адміністративний суд не обмежений у виборі способів відновлення права особи, порушеного суб`єктами владних повноважень, а вправі обрати найбільш ефективний спосіб відновлення порушеного права, який відповідає характеру такого порушення.

Таким чином, оскільки спірні періоди роботи позивача підтверджені відповідними записами у трудовій книжці, а рішення відповідача щодо спірних правовідносин є індивідуальним актом, суд вважає за необхідне з метою ефективного захисту порушених прав та інтересів позивача визнати протиправним та скасувати рішення Костянтинівсько-Дружківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області від № 36 від 25.10.2019 про відмову в призначенні пенсії за віком, яким ОСОБА_1 відмовлено у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, а у задоволенні позовних вимог щодо визнання протиправними дій щодо відмови в призначенні пенсії на пільгових умовах - відмовити.

З огляду на встановлені обставини справи та наведені норми закону, якими регулюються спірні відносини, суд дійшов висновку про застосування положень ст. 9 КАС України, а саме, обрання іншого способу захисту, який необхідний для повного відновлення порушеного права позивача.

Суд зазначає, що позивач у позовній заяві просить, зокрема, зобов`язати Костянтинівсько-Дружківське об`єднане управління Пенсійного фонду України в Донецькій області здійснити призначення їй пільгової пенсії з 17.10.2019.

Відповідно до п.п. 3, 4, 10 ч. 2 ст. 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про: визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправним та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.

Прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Тобто, приймаючи рішення про зарахування ОСОБА_1 пільгового стажу за Списком № 2 відповідач має враховувати висновки рішення суду в даній адміністративній справі щодо наявності підтвердження пільгового стажу позивача.

У зв`язку з чим, суд вважає за необхідне відмовити позивачеві в задоволенні позовних вимог в частині зобов`язання Костянтинівсько-Дружківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області здійснити призначення їй пенсії за віком на пільгових умовах з 17.10.2019, а з урахуванням дискреційних повноважень Костянтинівсько-Дружківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області на прийняття рішення про призначення/перерахунок пенсії, відповідно до ст. 14 Закону України "Про пенсійне забезпечення", та визначення підстав, за яких призначається даний вид пенсії або приймається рішення про відмову в її призначенні, суд вважає за необхідне зобов`язати відповідача повторно розглянути заяву позивача № 2659 від 17.10.2019 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Розглянувши подані документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Стосовно розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Частиною 8 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у випадку якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Як вбачається з матеріалів справи за подання адміністративного позову позивачкою сплачено судовий збір за квитанцією № 0.0..1 у сумі 768,40 грн.

Таким чином, суд вважає за можливе покласти судові витрати, пов`язані з розглядом цієї справи, на відповідача, оскільки спір виник внаслідок його неправильних дій.

Враховуючи наведене вище та немайновий характер позовних вимог, судовий збір у сумі 768,40 грн. підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 9, 72-77, 139, 241-246, 255, 263, 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 ; АДРЕСА_1 ) до Костянтинівсько-Дружківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (; 85113, Донецька область, м. Костянтинівка, вул. Ціолковського, буд. 25) про визнання дій незаконним та зобов`язання вчинити певні дії, - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Костянтинівсько-Дружківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (; 85113, Донецька область, м. Костянтинівка, вул. Ціолковського, буд. 25) № НОМЕР_4 від 25.10.2019, яким ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 ; АДРЕСА_1 ) відмовлено у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах.

Зобов`язати Костянтинівсько-Дружківське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області (; 85113, Донецька область, м.Костянтинівка, вул. Ціолковського, буд. 25) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 ; АДРЕСА_1 ) № 2659 від 17.10.2019 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Стягнути з Костянтинівсько-Дружківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (; 85113, Донецька область, м.Костянтинівка, вул. Ціолковського, буд. 25) за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 ; АДРЕСА_1 ) судовий збір у розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) гривень 40 копійок.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Першого апеляційного адміністративного суду через Донецький окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Роз`яснити позивачеві, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 47, 79, 80, 114, 122, 162, 163, 164, 165, 169, 177, 193, 261, 295, 304, 309, 329, 338, 342, 363 Кодексу адміністративного судочинства України, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, подання доказів, витребування доказів, забезпечення доказів, а також строки звернення до адміністративного суду, подання відзиву та відповіді на відзив, заперечення, пояснень третьої особи щодо позову або відзиву, залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви, пред`явлення зустрічного позову, розгляду адміністративної справи, апеляційного оскарження, розгляду апеляційної скарги, касаційного оскарження, розгляду касаційної скарги, подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами продовжуються на строк дії такого карантину. Строк, який встановлює суд у своєму рішенні, не може бути меншим, ніж строк дії карантину, пов`язаного із запобіганням поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19).

Повний текст рішення складено 14 квітня 2020 року.

Суддя С.В. Ушенко