Справа № 826/14072/13-а
Суддя: Погрібніченко І.М.
Дата ухвалення: 2020-04-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 квітня 2020 року м. Київ № 826/14072/13-а

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Погрібніченка І.М., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін адміністративну справу
за позовомДержавної аудиторської служби України
доКомунального підприємства по обслуговуванню адміністративних будинків
прозобов`язання вчинити дії,
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулась Державна фінансова інспекція України з адміністративним позовом до Комунального підприємства по обслуговуванню адміністративних будинків (далі - Комунальне підприємство, відповідач) про зобов`язання відповідача виконати вимогу Держфінінспекції України від 29.04.2013 № 08-14/532 в частині, а саме:

вжити заходів щодо стягнення дебіторської заборгованості в сумі 2703,39 тис. грн.;

провести інвентаризацію розрахунків відповідно до вимог чинного законодавства;

погасити заборгованість перед бюджетом у частині перерахунку плати за використання нерухомого комунального майна на суму 51,1 тис. грн.;

стягнути з винних осіб шкоду, заподіяну внаслідок зайвої виплати працівникам коштів на суму 36,5 тис. грн., у порядку визначеному законодавством.

Позов обґрунтовано тим, що станом на дату звернення до суду Комунальним підприємством не забезпечено виконання пунктів 1, 2, 4, 6 вимоги Держфінінспекції України від 29.04.2013 № 08-14/532, що призвело до нанесення державі збитків в сумі 2703,39 тис. грн. в частині дебіторської заборгованості; на суму 51,1 тис. грн. щодо несплати боргу за користування нерухомим комунальним майном; на суму 36,5 тис. грн. щодо зайвої виплати працівникам надбавок.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 05.09.2013 року (суддя Шейко Т.І.) відкрито провадження в адміністративній справі; призначено справу до судового розгляду; зобов`язано відповідача подати суду у разі заперечення проти позову всі матеріали, що були або мали бути взяті ним до уваги при прийнятті рішення, вчиненні дії, допущенні бездіяльності, з приводу яких подано позов, які наявні у відповідача.

У поданих запереченнях на позовну заяву відповідач просить відмовити у задоволенні позову повністю з огляду на часткове виконання вимог позивача за виключенням пункту 2.1 позовної заяви, що є предметом розгляду по іншій судовій справі.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 18.08.2014 року зупинено провадження у справі № 826/14072/13-а до набрання законної сили рішенням Донецького окружного адміністративного суду по справі № 805/8313/13-а.

Ухвалою суду від 07.08.2014 року провадження у справі поновлено.

Ухвалою суду від 18.08.2014 року зупинено провадження у справі № 826/14072/13-а до набрання законної сили рішенням Донецького окружного адміністративного суду по справі № 805/14723/13-а.

У зв`язку з припиненням повноважень судді щодо здійснення правосуддя, в провадженні якого перебувала адміністративна справа № 826/14072/13-а та відповідно до розпорядження Окружного адміністративного суду міста Києва № 68 від 09.02.2015 року дану адміністративну справу згідно повторного автоматичного розподілу справ між суддями передано на розгляд судді Шулежку В.П.

Ухвалою суду адміністративну справу № 826/14072/13-а суддею Шулежком В.П. прийнято до свого провадження.

27.12.2018 року представником позивача подано до суду клопотання про заміну сторони та поновлення провадження у справі.

У зв`язку з припиненням повноважень судді Шулежка В.П. адміністративну справу № 826/14072/13-а відповідно до розпорядження Окружного адміністративного суду міста Києва № 1 від 04.01.2019 року для подальшого розгляду передано судді Погрібніченку І.М.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 08.01.2019 року вказану справу прийнято до свого провадження та призначено по справі судове засідання на 31 січня 2019 року для вирішення даного питання.

Ухвалою суду від 31 січня 2019 року допущено заміну сторони у справі № 826/14072/19-а, а саме Державну фінансову інспекцію України на його правонаступника - Державну аудиторську службу України (далі - Держаудитслужба України, позивач, Контролюючий орган). В задоволенні клопотання про поновлення провадження у справі відмовлено.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 09.04.2019 року поновлено провадження в адміністративній справі № 826/14072/13-а; відмовлено Держаудитслужбі України в задоволенні заяви про розгляд справи в порядку загального позовного провадження; подальший розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику сторін) та проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В С Т А Н О В И В:

Державною фінансовою інспекцією України у грудні 2012 року - лютому 2013 року проведено планову ревізію фінансово-господарської діяльності Комунального підприємства по обслуговуванню адміністративних будинків за 2010, 2011 роки та завершений звітний період 2012 року, за результатами якої складено акт від 25.02.2013 № 08-21/7.

На підставі висновків, викладених в акті ревізії Державною фінансовою інспекцією України складено та направлено на адресу відповідача вимогу про усунення порушень від 29.04.2013 № 08-14/532.

Комунальним підприємством по обслуговуванню адміністративних будинків порушення, виявлені ревізією, в повному обсязі не усунув, що мало наслідком звернення позивача до суду з даним позовом.

Вирішуючи спір по суті, суд наголошує на такому.

Указом Президента України від 23.04.2011 № 499/2011 затверджене Положення про Державну фінансову інспекцію України (далі - Положення), у відповідності до пункту 1 якого, чинного на час пред`явлення вимоги, Державна фінансова інспекція України (Держфінінспекція України) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра фінансів України, входить до системи органів виконавчої влади і забезпечує реалізацію державної політики у сфері державного фінансового контролю.

Правові та організаційні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні визначені Законом України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні» від 26.01.1993 № 2939-ХІІ (далі - Закон № 2939-ХІІ), відповідно до частини першої статті 2 якого головними завданнями органу державного фінансового контролю є здійснення державного фінансового контролю за використанням і збереженням державних фінансових ресурсів, необоротних та інших активів, правильністю визначення потреби в бюджетних коштах та взяттям зобов`язань, ефективним використанням коштів і майна, станом і достовірністю бухгалтерського обліку і фінансової звітності у міністерствах та інших органах виконавчої влади, державних фондах, фондах загальнообов`язкового державного соціального страхування, бюджетних установах і суб`єктах господарювання державного сектору економіки, а також на підприємствах, в установах та організаціях, які отримують (отримували у періоді, який перевіряється) кошти з бюджетів усіх рівнів та державних фондів та фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування або використовують (використовували у періоді, який перевіряється) державне чи комунальне майно, виконанням місцевих бюджетів, розроблення пропозицій щодо усунення виявлених недоліків і порушень та запобігання їм у подальшому.

Згідно із пунктами 1, 7, 10 статті 10 Закону № 2939-ХІІ органу державного фінансового контролю надається право перевіряти в ході державного фінансового контролю грошові та бухгалтерські документи, звіти, кошториси й інші документи, що підтверджують надходження і витрачання коштів та матеріальних цінностей, документи щодо проведення процедур державних закупівель, проводити перевірки фактичної наявності цінностей (коштів, цінних паперів, сировини, матеріалів, готової продукції, устаткування тощо); пред`являти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обов`язкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства, вилучати в судовому порядку до бюджету виявлені ревізіями приховані і занижені валютні та інші платежі, ставити перед відповідними органами питання про припинення бюджетного фінансування і кредитування, якщо отримані підприємствами, установами та організаціями кошти і позички використовуються з порушенням чинного законодавства; звертатися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог щодо усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів.

При виявленні збитків, завданих державі чи об`єкту контролю, Держфінінспекція має право визначати їх розмір згідно з методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, та звернутися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів (пункти 4, 6 Положення).

Вимога органу державного фінансового контролю спрямована на коригування роботи підконтрольної організації та приведення її у відповідність із вимогами законодавства і у цій частині вона є обов`язковою до виконання. Що стосується відшкодування виявлених збитків, завданих державі чи об`єкту контролю, то про їх наявність може бути зазначено у вимозі, але вони не можуть бути примусово стягнуті шляхом вимоги. Такі збитки відшкодовуються у добровільному порядку або шляхом звернення до суду з відповідним позовом як власне органу державного фінансового контролю, так і юридичної особи, яку перевіряли.

Таким чином, орган державного фінансового контролю має право заявляти вимогу про усунення порушень, виявлених у ході перевірки підконтрольних установ, яка обов`язкова до виконання лише в частині усунення допущених порушень законодавства і за допомогою якої неможливо примусово стягнути виявлені в ході перевірки збитки.

Зважаючи на те, що збитки чи інші суми, які підлягають стягненню, відшкодовуються у судовому порядку за позовом органу державного фінансового контролю чи господарюючого суб`єкта, правильність їх обчислення та обґрунтованість вимог перевіряє суд, який розглядає цей позов.

Зазначену правову позицію викладено Верховним Судом в постанові від 25.05.2018 у справі № 810/4712/14.

Як було встановлено Державною фінансовою інспекцією України за результатами ревізії фінансово-господарської діяльності Комунального підприємства по обслуговуванню адміністративних будинків за 2010, 2011 роки та завершений звітний період 2012 року встановлено порушення, що відображені в акті ревізії від 25.02.2013 № 08-21/7 та не усунуті під час проведення контрольного заходу.

На підставі висновків, викладених в акті ревізії позивачем складено та направлено на адресу відповідача вимогу про усунення порушень від 29.04.2013 № 08-14/532, пунктами 1-6 якої зобов`язано відповідача:

- вжити заходів щодо стягнення дебіторської заборгованості в сумі 2703,39 тис. грн., накопиченої у Комунальному підприємстві за надані структурним підрозділам Донецької ОДА послуги (вимога № 1);

- провести інвентаризацію розрахунків відповідно до вимог чинного законодавства (вимога № 2);

- вжити заходів щодо приведення умов договорів з орендарями у відповідність до вимог чинного законодавства та стягнення з ПАТ «Облдоррембуд» коштів на суму 51,53 тис. грн. та з Донецького обласного координаційного центра підтримки підприємництва - на суму 1,4 тис. грн. (вимога № 3);

- погасити заборгованість перед бюджетом у частині перерахунку плати за використання нерухомого комунального майна на суму 51,1 тис. грн.(вимога № 4);

- стягнути з підрядних організацій кошти на суму 103,4 тис. грн., у тому числі з ТОВ «Будівельна фірма «Дах-сервіс» - на суму 84,95 тис. грн., з ТОВ «ДЕКО-ЕКС» - на суму 18,47 тис. грн. (вимога № 5);

- стягнути з винних осіб шкоду, заподіяну внаслідок зайвої виплати працівникам коштів на суму 36,5 тис. грн., у порядку визначеному законодавством (вимога № 6).

У справі, що розглядається, позовні вимоги Держаудитслужби України, як правонаступника Державної фінансової інспекції України, спрямовані на зобов`язання відповідача виконати пункти 1, 2, 4, 6 вимоги позивача від 29.04.2013 № 08-14/532.

Частина цих вимог, зокрема, пункт 1 (вжити заходів щодо стягнення дебіторської заборгованості в сумі 2703,39 тис. грн.), пункт 4 (погасити заборгованість перед бюджетом у частині перерахунку плати за використання нерухомого комунального майна на суму 51,1 тис. грн.), пункт 6 (стягнути з винних осіб шкоду, заподіяну внаслідок зайвої виплати працівникам коштів на суму 36,5 тис. грн., у порядку визначеному законодавством) стосуються відшкодування коштів або зобов`язання суб`єкта контролю вчинити дії, направлені на відшкодування завданих збитків.

Тобто, позивачем у цій справі не ставиться питання про стягнення з відповідача виявлених під час проведення ревізії збитків, натомість пред`явлено вимоги, які вказують на виявлені збитки, їхній розмір та необхідність їх стягнення.

З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку про те, що позивач намагається вжити заходи по відшкодуванню виявлених під час ревізії відповідача збитків не у спосіб, визначений законом: шляхом направлення на адресу суб`єкта ревізії вимоги про їх відшкодування, та в подальшому - звернення до суду з позовною заявою про зобов`язання виконати цю вимогу, замість звернення до суду з відповідним позовом про стягнення завданих державі або об`єкту контролю збитків.

Натомість, збитки стягуються у судовому порядку за відповідним позовом органу державного фінансового контролю, і не можуть бути відшкодовані за адміністративним позовом про зобов`язання вчинити певні дії.

Виходячи з правового урегулювання та встановлених обставин, судом встановлено, що в даному випадку позивачем обрано неправильний спосіб захисту порушеного права, що є підставою для відмови в задоволенні позову.

Наведене правозастосування відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній в постанові від 20.03.2020 року у справі № 818/13/17.

Одночасно, вирішуючи вимогу позивача в частині зобов`язання відповідача провести інвентаризацію розрахунків відповідно до вимог чинного законодавства, суд зазначає таке.

Відповідно до положень частин 1 та 2 статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно положень статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Частинами 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Так, на доведення обґрунтованості необхідності зобов`язання відповідача виконати вимогу № 2, Держаудитслужбою України не надано належних та допустимих доказів, які б свідчили про її невиконання відповідачем під час вирішення даної справи.

Окрім цього, на думку суду, така вимога не конкретизована позивачем та носить загальний характер, що виключає можливість її задоволення.

Одночасно, суд звертає увагу позивача, що він наділений повноваженнями, відповідно до п. 9 ст. 10 Закону № 2939-ХІІ накладати у випадках, передбачених законодавчими актами, на керівників та інших службових осіб підконтрольних установ, адміністративні стягнення.

Отже, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, матеріалів справи, суд приходить до висновку про те, що заявлені позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 2, 6, 8, 9, 77, 132, 134, 243 - 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні адміністративного позову Державної аудиторської служби України (, 04070, м. Київ, Подільський район, вул. Петра Сагайдачного, буд. 4) відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного тексу судового рішення.

Відповідно до п/п. 15.5 п. 15 Розділу VII «Перехідні положення» КАС України в редакції Закону № 2147-VIII до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя І.М. Погрібніченко