Справа № 340/507/20
Суддя: Р.В. Жук
Дата ухвалення: 2020-04-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 квітня 2020 року м. Кропивницький справа № 340/507/20

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі судді Жука Р.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного (письмового) провадження справу

за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «Топ Трак Таерс» (25006, Кіровоградська область, м. Кропивницький, вул. Шевченка, 15, кв. 16 ; код ЄДРПОУ - 42454307)
до Дніпровської митниці Державної митної служби України (49038, Дніпропетровська область, м. Дніпро, вул. Княгині Ольги, 22; )
провизнання незаконним та скасування рішення, -
В С Т А Н О В И В:

І. Зміст позовних вимог.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Топ Трак Таерс» (далі позивач) звернулось до суду з адміністративним позовом до Дніпровської митниці Державної митної служби України (далі відповідач), в якому просить визнати незаконним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів №110280/2020/000004/1 від 21.01.2020 року.

ІІ. Виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що митним органом безпідставно зроблено висновок про неможливість обчислення митної вартості імпортованого позивачем товару за ціною договору. Так, позивач наголошує, що подав до митного оформлення вантажно-митну декларацію з усіма необхідними товаросупровідними документами, які підтверджували митну вартість товару за ціною договору та не містили розбіжностей. Відтак, просить суд задовольнити адміністративний позов.

Відповідач скористався своїм правом на подання письмового відзиву, в якому викладено позицію митного органу щодо даного адміністративного позову та наголошено на правомірності посадових осіб Дніпровської митниці Державної митної служби України при прийнятті спірного рішення.

ІІІ. Заяви (клопотання) учасників справи інші процесуальні дій у справі.

14.02.2020 року до суду надійшли матеріали адміністративного позову ТОВ «Трак Таерс» (а.с.1-6).

Ухвалою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 19.02.2020 року відкрито спрощене позовне провадження у справі без повідомлення (виклику) сторін (а.с.27).

Вказана ухвала надіслана учасникам справи за правилами визначеними КАС України, та ними отримана, що посвідчується відповідними повідомленнями про вручення судової кореспонденції (а.с.28-29,31-34).

24.02.2020 року представником позивача подано до суду клопотання про проведення розгляду справи за правилами статті 262 КАС України у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін (а.с.30).

10.03.2020 року представник відповідача, на виконання процесуальних приписів КАС України подав до суду відзив на позовну заяву з додатками (а.с.35-39).

26.02.2020 року Кіровоградським окружним адміністративним судом винесено ухвалу про залишення клопотання представника позивача про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін, без задоволення (а.с.55).

В свою чергу, 20.03.2020 року позивачем подано до суду відповідь на відзив (а.с.58-72).

Інших заяв чи клопотань учасниками справи до суду не подано.

Частиною 5 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Згідно з частиною 2 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження починається з відкриття першого судового засідання. Якщо судове засідання не проводиться, розгляд справи по суті розпочинається через тридцять днів, а у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу, - через п`ятнадцять днів з дня відкриття провадження у справі.

З огляду на завершення 30-ти денного терміну для подання заяв по суті справи, суд вважав можливим розглянути та вирішити справу по суті за наявними у ній матеріалами.

ІV. Обставини встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

Розглянувши подані сторонами документи, з`ясувавши зміст спірних правовідносин з урахуванням зібраних доказів, судом встановлені наступні обставини.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Топ Трак Таерс» зареєстроване як юридична особа, є суб`єктом зовнішньоекономічної діяльності.

Судом встановлено, що 12.09.2019 року між ТОВ «Топ Трак Таерс» (покупець) та «ЦИНДАО РОАДШАЙН ІНДІСТРІАЛ КО., ЛТД» (Китай) (продавець) укладено договір (контракт) №OCAN /09/12, предметом якого є продаж продавцем, та покупка покупцем шин в кількості, за цінами і на умовах, викладених в цьому договорі та інвойсі, які є невід`ємною частиною даного Контракту, на загальну суму 32800 USD доларів США (а.с.47-48).

Пунктом 2 даного контракту визначено, що продавець поставляє продукцію на умовах CFR м. Одеса, що вказується в цьому договорі та інвойсі відповідно до Інкотермс-2010. Продавець здійснює поставку товару протягом 30 календарних днів з моменту надходження 100% попередньої оплати на розрахунковий рахунок продавця. Товар повинен бути готовий до відвантаження не пізніше 30.11.2019 року. Продавець зобов`язаний надати покупцю: рахунок 3 примірники; сертифікат походження. Сплата будь-яких і всіх мит і/або митних зборів, необхідних для здійснення процедур митного очищення в країні Покупця, покладається на Покупця.

При визнанні претензій за якістю/комплектності продукції протягом 20 робочих днів з дати їх надходження Продавець за свій рахунок своїми силами за погодженням з покупцем зобов`язується: відрахувати зазначену суму від наступного замовлення. Транспортні витрати, митне оформлення та інші витати, пов`язані із заміною неякісної (непридатної) продукції/усуненням дефектів або зробити додаткову поставку з подальшою установкою комплектуючих, здійснюється Продавцем за свій рахунок (пп.2.7 п. 2 вказаного Договору).

Крім того, 08.10.2019 року між ТОВ «Топ Трак Таерс» (покупець) та «МАКСВІНД ІНДАСТРАЛ ЛТД (Китай)» (продавець) укладено договір (контракт) №OCAN 20191008, предметом якого є продаж продавцем, та покупка покупцем шин в кількості, за цінами і на умовах, викладених в цьому договорі та інвойсі, які є невід`ємною частиною даного Контракту, на загальну суму 35365,00 USD доларів США (а.с.10-13).

Пунктом 2 даного контракту визначено, що продавець поставляє продукцію на умовах CFR м. Одеса, що вказується в цьому договорі та інвойсі відповідно до Інкотермс-2010. Продавець здійснює поставку товару протягом 30 календарних днів з моменту надходження 100% попередньої оплати на розрахунковий рахунок продавця. Товар повинен бути готовий до відвантаження не пізніше 30.11.2019 року. Продавець зобов`язаний надати покупцю: рахунок 3 примірники; сертифікат походження. Сплата будь-яких і всіх мит і/або митних зборів, необхідних для здійснення процедур митного очищення в країні Покупця, покладається на Покупця.

При визнанні претензій за якістю/комплектності продукції протягом 20 робочих днів з дати їх надходження Продавець за свій рахунок своїми силами за погодженням з покупцем зобов`язується: відрахувати зазначену суму від наступного замовлення. Транспортні витрати, митне оформлення та інші витати, пов`язані із заміною неякісної (непридатної) продукції/усуненням дефектів або зробити додаткову поставку з подальшою установкою комплектуючих, здійснюється Продавцем за свій рахунок (пп.2.7 п. 2 вказаного Договору).

Придбаний позивачем як покупцем товар був відвантажений «МАКСВІНД ІНДАСТРАЛ ЛТД (Китай)» на адресу ТОВ «Топ Трак Таерс» відповідно до міжнародної товарно-транспортної накладної №68566 та отриманий перевізником ТОВ «Топ Трак Таерс» в м.Одеса 17.01.2020 року (а.с.51).

20.01.2020 року ТОВ «Топ Трак Таерс» було заявлено до митного оформлення отримані у «МАКСВІНД ІНДАСТРАЛ ЛТД (Китай)» нові пневматичні гумові шини для вантажних авто протектор радіальний: 315/70R22.5-20PR586 в кількості 65 штук та подано до Дніпровської митниці Держмитслужби вантажно-митну декларацію №UD 110280/2020/000446, в якій митна вартість товару розрахована на підставі основного методу оцінки за ціною договору щодо товару, які імпортуються (а.с.43).

До даної вантажно-митної декларації позивачем було долучено договір від 08.10.2019 року, комерційний інвойс до нього (а.с.8-15).

Однак, 21.01.2020 року Дніпровською митницею Державної митної служби України було винесено рішення про коригування митної вартості товарів №UA110280/2020/000004/1 та зобов`язано позивача надати відповідні товаросупровідні документи (а.с.8-9).

На таке рішення митного органу про коригування митної вартості товару представником позивача 21.01.2020 року було надіслано начальнику Дніпровської митниці лист, в якому повідомлено, що додаткові документи крім тих, що надані до митної декларації № UA 110280/2020/000446 від 21.01.2020 року для підтвердження митної вартості надати немає можливості (а.с.41).

Не погоджуючись з вказаним рішенням митного органу №UA110280/2020/000004/1 від 21.01.2020 року, позивач звернувся до суду з даним позовом.

V. Оцінка суду.

Надаючи правову оцінку обґрунтованості аргументам, наведеними учасниками справи, суд дійшов наступних висновків.

Предметом даного спору є встановлення правомірності дій Дніпровської митниці Державної митної служби України при винесенні рішення №UA110280/2020/000004/1 від 21.01.2020 року про коригування митної вартості товарів.

З вказаного рішення судом встановлено, що митний орган з посиланням на ч. 2 ст. 52, п.4.1. ст. 54, п.2 та п. 10 ст. 58, 264, 335, 337 Митного кодексу України вказав, що при проведенні перевірки документів, які надані у підтвердження заявленої митної вартості товарів, які імпортуються позивачем як суб`єктом зовнішньоекономічної діяльності, містять розбіжності в частині визначення вартості транспортування товару, оскільки з даних документів встановлено перевантаження товару при його перевезенні морським шляхом; також наголошено, на відсутності комерційних інвойсах обов`язкових реквізитів необхідних при оформленні такого роду документів (а.с.9).

В матеріалах справи наявна копія договору укладеного між позивачем та «МАКСВІНД ІНДАСТРАЛ ЛТД (Китай)» №OCAN 20191008 від 08.10.2019 року, з якого судом встановлено, що загальна сума контракту становить 35365,00 USD доларів США (а.с.10).

Відповідно до вантажно-митної декларації UA 110280/2020/000446 заявленої до митного оформлення товару (нові пневматичні гумові шини для вантажних авто протектор радіальний) в графі ціна товару вказано 35365,00 грн. (а.с.43).

Разом з тим, відповідно до комерційного інвойсу №OCAN 20191008 від 17.11.2019 року оформленого до контракту №OCAN 20191008 укладеного з «МАКСВІНД ІНДАСТРАЛ ЛТД (Китай)» встановлено, що плата за шини та фрахт у валюті долар США становить 35365,00, умови поставки CFR Одеса (а.с.14).

Спірні правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються: Законом України «Про зовнішньоекономічну діяльність», відносини з приводу митного контролю та митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що переміщуються через митний кордон України, справлянням митних платежів, регулюються положеннями Митного кодексу України від 13 березня 2012 року N4495-VI, Податкового кодексу України, Правилами заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 р. №598 та інших законів України з питань оподаткування.

Відповідно до статті 8 Митного кодексу України державна митна справа здійснюється на основі принципів, серед іншого:

- виключних повноважень органів доходів і зборів України щодо здійснення державної митної справи;

- законності та презумпції невинуватості;

- єдиного порядку переміщення товарів, транспортних засобів через митний кордон України;

- спрощення законної торгівлі;

- визнання рівності та правомірності інтересів усіх суб`єктів господарювання незалежно від форми власності;

- додержання прав та охоронюваних законом інтересів осіб.

Частина перша статті 246 Митного кодексу України метою митного оформлення визначає забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.

Відповідно до частини першої статті 248 Митного кодексу України митне оформлення розпочинається з моменту подання до митного органу декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення; а в разі електронного декларування - з моменту отримання митним органом від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.

Згідно з положеннями статті 49 Митного кодексу України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

За правилами статті 52 Митного кодексу України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

При цьому, згідно частини другої статті 52 Митного кодексу України, декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.

У свою чергу, частина перша статті 54 Митного кодексу України передбачає, що контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

При цьому, частиною другою статті 54 Митного кодексу України наголошується, що контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

На виконання зазначених приписів, відповідно до частини першої статті 53 Митного кодексу України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, згідно частини другої статті 53 Митного кодексу України, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Разом з тим, частина третя статті 53 Митного кодексу України містить застереження, за яким у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Відповідно до частини четвертої зазначеної статті Митного кодексу України у разі якщо митний орган має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу, крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) такі документи: 1) виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України; 2) довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам; 3) розрахунок ціни (калькуляцію).

При цьому, частиною п`ятою статті 53 Митного кодексу України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті, а згідно частини шостої цієї ж статті декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.

Частиною шостою статті 54 Митного Кодексу України вичерпно визначені підстави, за яких митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Згідно з частиною першою статті 55 Митного кодексу України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Згідно ч. 2 ст. 55 МК України прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: 1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; 2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; 3)вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана митним органом; 4)обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування; 5)інформацію про: а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої цієї статті; б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості до органу вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду.

В Правилах заповнення рішення про коригування митної вартості товарів та переліку додаткових складових до ціни договору, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 р. №598 (далі - Правила №598), встановлено, що рішення про коригування митної вартості товарів це закріплення результатів здійснення контролю за правильністю визначення митної вартості товарів як до, так і після їх випуску відповідно до вимог статей 54 і 55 Митного кодексу України.

Також, Правилами №598 встановлено, що у графі 33 рішення про коригування митної вартості зазначаються причини, через які митна вартість імпортованих товарів не може бути визначена за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції), у тому числі:

-неподання основних документів, які підтверджують відомості про заявлену митну вартість товарів (згідно з переліком та відповідно до умов, наведених у статті 53 Кодексу);

-невірно проведений розрахунок митної вартості;

-невідповідність обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 розділу III Кодексу;

-надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Вказаний перелік є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає.

Беручи до уваги зазначене, суд вважає за потрібним зазначити, що в рішенні про коригування митної вартості, митний орган зобов`язаний зазначити чітко, неподання яких саме основних документів, з тих, що підтверджують відомості про заявлену митну вартість товарів (згідно з переліком та відповідно до умов, наведених у статті 53 МК України), унеможливило визначити митну вартість за ціною договору.

Відповідно до частини першої статті 57 Митного кодексу України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами:

1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції);

2) другорядні:

а) за ціною договору щодо ідентичних товарів;

б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів;

в) на основі віднімання вартості;

г) на основі додавання вартості (обчислена вартість);

ґ) резервний.

При цьому, згідно частини другої зазначеної статті, основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Частина третя статті 57 Митного кодексу України містить застереження, за яким кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

З аналізу вказаних положень у їх системному зв`язку вбачається, що право митного органу на витребування від декларанта додаткових документів та застосування другорядних методів визначення митної вартості товарів виникає лише у разі встановлення ним обставин, які прямо підтверджують неповноту та/або недостовірність відомостей про числові значення митної вартості товарів, однією з підстав виникнення яких є виявлення розбіжностей у поданих декларантом документах. Однак, такі розбіжності мають впливати саме на числове значення складових митної вартості товарів.

Дослідивши наявні в матеріалах справи документи та фактичні обставини справи, суд дійшов наступних висновків.

Як свідчить зміст графи 33 оспорюваного рішення «у комерційному інвойсі від 17.11.2019 року №OCAN 20191008, пакувальному листів 17.11.2019 року № OCAN 20191008, коносаменті від 17.11.2019 року №ZIUQIN5456130, сертифікат про походження товару від 27.12.2019 №19С3307Y1225/03420 відправником та продавцем товару є компанія MAXWIND INDUSTRIAL CO/ LIMITED. В Митній декларації №UA 110280/2020/000446 дана компанія задекларована як відправник/експортер, а виробником товару виступає компанія OCSEN INDUSTRIAL COMPANY LIMITED (графа 31 та відповідне поле електронного інвойсу, разом з тим, в графі 44 вид зовнішньоекономічного контракту задекларовано під кодом документу 4104 як «зовнішньоекономічний договір купівлі-продажу стороною якого є виробник товарів». Даний документ до митного оформлення поданий не був. В копії митної декларації країни відправлення від 12.11.2019 року №00803640 відсутня інформація щодо номеру комерційного інвойсу, натомість наявна інформація щодо документу KWAS20191008, який до митного оформлення наданий не було, також відсутня інформація щодо артикулу шини 315/70R22.5-18ЗК 159 в графі де значиться опис товару. Дата підписання прайс-листу 17.11.2019, проте дата заключення зовнішньоекономічного договору 08.10.2019 року. За заявленими умовами поставки FOB передбачено здійснення митних формальностей у країні відправлення продавцем. Відповідно до заявлених до митного оформлення відомостей, перевезення оцінюваної партії товару здійснено за коносаментом від 17.11.2019 року №ZIMUQIN 5456130 на морському судні CCNI ANDES. З використанням інтернет-ресурсу shippingline.org встановлено наявність перевантаження товару з морського судна CCNI ANDES на MSC Danit 4 у порту Shanghai China та у порту Yarimca. Izmit Turkey на судно Hammonia Baltica/12. Наявність перевантаження свідчить про наявність транспортного документу, що у порушення вимог статті 335 Митного кодексу України, до митного оформлення не надавався та наявність додаткових витрат пов`язаних з перевантаженням товару з одного транспортного засобу на інший, що є складовими митної вартості товару. Наданий до митного оформлення комерційний інвойс від 17.11.2019 року ЗOCAN 20191008 не містить інформації стосовно вартості послуг навантаження, перевантаження чи включення вказаних витрат до ціни товару (зазначено інформацію лише до вартості фрахту). Враховуючи вищезазначене, декларанта було ознайомлено, що для підтвердження заявленої митної вартості у відповідності до Розділу ІІІ «митна вартість товарів та методи її визначення», частина 3 статті 53 «документи, що подаються декларантом для підтвердження заявленої митної вартості» Митного кодексу протягом 10 календарних днів необхідно надати (за наявності) такі додаткові документи, а у відповідності до частини 4 статті 57 Митного кодексу України в рамках процедури консультування митниця та декларант можуть здійснити обмін назвою у кожного з них інформацією за умов додержання вимог щодо її конфіденційності. Декларантом 21.12.2012 року направлено електронне повідомлення згідно з яким зазначено письмову відмову в наданні додаткових документів. Враховуючи виявлені у ході перевірки невідповідності та розбіжності у документах та відомостях, наданих до митного контролю, відсутності підтвердження числових значень складових митної вартості товару та ціни, що фактично сплачена, про що зазначено у ході проведення консультації шляхом направлення електронних повідомлень митниці, неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком, основний метод визначення вартості товарів (за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операцій), неможливо застосувати, відповідно до пункту 6 ст. 54 Митного кодексу України, п. 2 ст. 58 Митного кодексу України, у відповідності до пункту 3 статті 337 Митного кодексу України проведено контроль співставлення автоматизоване порівнянні даних, які містяться митній декларації або інших документах, поданої до митного оформлення, з даними, що містяться в електронних ресурсах митних органів (а.с.9).

Посилання відповідача на те, що в поданих для митного оформлення документах відсутні відомості, які підтверджують митну вартість товару, спростовуються наявним у матеріалах справи комерційним інвойсом №OCAN20191008, у якому зазначено, вартість товару 35365,00 доларів США відповідно до укладеного договору (а.с.14-15).

У свою чергу, встановлення факту відсутності розбіжностей у поданих позивачем до митного оформлення документах обумовлює висновок суду про відсутність у митного органу правових підстав для витребування у Товариства з обмеженою відповідальністю «Топ Трак Таерс» додаткових документів відповідно до частини третьої статті 53 Митного кодексу України.

Та обставина, що в електронних ресурсах митних органів є інформація про те, що товар, який задекларовано позивачем, іншими особами розмитнювався за іншою вартістю, за відсутності інших визначених законом підстав, що обумовлюють межі і способи здійснення митним органом контролю митної вартості, не утворює підстав для відмови у визнанні заявленої декларантом митної вартості за основним методом, адже торгові відносини є різноманітними, здійснюються на принципах автономії волі та свободи договору, при цьому безліч обставин можуть впливати на їх ціну (характеристика товару, виробник, торгова марка, умови і обсяги поставок, наявність знижок тощо).

Суд зазначає, що електронні ресурси митних органів з об`єктивних причин не можуть містити усієї інформації, що стосується суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності, товарів і умов їх продажу, тому таким даним не може надаватися перевага порівняно з наданими декларантом первинними документами на товар.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що жодна із зазначених відповідачем обставин не впливає на визначення митної вартості імпортованого позивачем товару та не може бути підставою для витребування від декларанта додаткових документів. Крім того, позивачем надані вичерпні докази, які свідчать про відсутність вказаних митним органом розбіжностей у поданих до митного оформлення документах.

Інших переконливих аргументів, які б викликали обґрунтовані сумніви в достовірності проведеного позивачем розрахунку митної вартості товару за ціною договору, відповідачем не наведено, а інших обставин, які б впливали на рівень задекларованої позивачем митної вартості товару судом не встановлено.

При цьому, відповідно до договору №OCAN20191008 від 08.10.2019 року продавець поставляє продукцію на умовах CFR м. Одеса, відповідно до Інкотермс-2010» (а.с.10).

Так, абзацом тридцять восьмим статті 1 Закону України «Про зовнішньоекономічну діяльність» визначено, що момент здійснення експорту (імпорту) - момент перетину товаром митного кордону України або переходу права власності на зазначений товар, що експортується чи імпортується, від продавця до покупця.

Тобто, з наведеної законодавчої норми можливо зробити висновок, що момент здійснення імпорту товару може визначатися не тільки моментом перетину товаром митного кордону України, але й моментом переходу права власності на нього від продавця до покупця. Як правило, сторони обумовлюють момент переходу права власності на товар в укладених договорах.

Частиною четвертою статті 265 Господарського кодексу України визначено, що сторони для визначення умов договорів поставки мають право використовувати відомі міжнародні звичаї, рекомендації, правила міжнародних органів та організацій, якщо це не заборонено прямо або у виключній формі цим Кодексом чи законами України.

Одним з таких правил є Інкотермс - Офіційні правила тлумачення торговельних термінів Міжнародної торгової палати (редакція 2000 року) (далі - Інкотермс-2000).

На сьогодні умови поставки FOB Інкотермс діють в редакції 2010 року, які є останнім виданням Правил та є актуальними у 2018 та 2019 роках.

Інкотермс (англ., International commerce terms) - міжнародні комерційні умови, комплект міжнародних правил з тлумачення найбільш широко використовуваних торговельних термінів (умов) в галузі міжнародної торгівлі.

Умови Інкотермс є стандартизованими. Такі умови регламентують момент передачі права власності на товар і всі пов`язані із цим ризики. Застосовуються в міжнародних договорах купівлі-продажу. Інкотермс встановлюють правила, які регулюють питання пов`язані з доставкою товарів від продавця до покупця. Це включає в себе власне перевезення, відповідальність за експортне та імпортне оформлення товарів. Ці правила визначають відповідального за сплату доставки, митного оформлення, та страхування ризиків на шляху транспортування товарів у залежності від означених стандартних умов поставки.

У розділі CIF (COST, INSURANCE AND FREIGHT) Інкотермс-2000 вказано, що продавець виконав поставку, коли товар перейшов через поручні судна в порту відвантаження.

В статті А.4 підрозділу А «Обов`язки продавця» розділу CIF Інкотермс-2000 передбачено, що продавець зобов`язаний завантажити товар на борт судна в порту завантаження у встановлену дату та в межах узгоджених строків. Крім того, у статті B.4 підрозділу B «Обов`язки покупця» розділу CIF Інкотермс-2000 визначено, що покупець зобов`язаний прийняти поставку товару у відповідності до статті А.4 та отримати товар від перевізника в порту призначення.

FOB (…named port of shipment) англ. On Board, або Франко борт (…назва порту відвантаження) - термін Інкотермс, який означає, що продавець виконав постачання, коли товар перейшов через поручні судна в названому порту відвантаження. Це означає, що з цього моменту усі витрати і ризики чи втрати ушкодження товару повинен нести покупець. За умовами терміна FOB на продавця покладається обов`язок з митного очищення товару для експорту. Цей термін може застосовуватися тільки під час перевезення товару морським чи внутрішнім водяним транспортом.

З аналізу вищенаведених положень Інкотермс-2000 вбачається, що покупець приймає поставку, тобто набуває право власності на товар та всі пов`язані ризики, з моменту переходу товару через поручні судна в порту відвантаження.

Таким чином, оскільки судом встановлено подання позивачем достатніх відомостей для застосування методу визначення митної вартості за ціною договору щодо товарів, які імпортуються, відповідачем безпідставно прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №UA 110280/2020/000004/1 від 21.01.2020 року, що також додатково свідчить про його протиправність.

Відповідно до частини 1 статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з частинами 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні (стаття 90 КАС України).

За таких обставин, проаналізувавши наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов до висновку про наявність підстав для задоволення адміністративного позову.

VI. Судові витрати.

Відповідно до частин 1, 3 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

В матеріалах справи містяться докази щодо понесення позивачем витрат по сплаті судового збору у розмірі 2102,00 грн. (а.с.7).

Відтак, з огляду здійснені позивачем документально підтверджені витрати на оплату судового збору у сумі 2102,00 грн. підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань Дніпровської митниці Державної митної служби України.

Позивачем в адміністративному позові вказано на понесенні витрат на правову допомогу орієнтовно у розмірі 4500,00 грн.

Відповідно до частини першої статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно з пунктом 1 частини третьої статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Частиною першою статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката (частина друга статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України).

Згідно з частиною третьою статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина четверта статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України).

Згідно з частиною п`ятою статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно з п. 3.2 рішення Конституційного Суду України від 30.09.2009 № 23-рп/2009 у справі № 1-23/2009, суд вказав, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.

Отже, до правової допомоги належать: консультації та роз`яснення з правових питань; складання заяв, скарг та інших документів правового характеру; представництво тощо.

Відповідно до положень статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» від 05.07.2012 р. №5076-VI гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

На підтвердження витрат на правничу допомогу позивачем надано: копії акту наданих послуг (виконаної роботи) по договору про надання правової допомоги від 27.01.2020 року відповідно до змісту якого адвокатом надано послуги клієнту на суму 4500,00 грн., квитанції до прибуткового касового ордера, ордеру про надання правничої допомоги, свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю, виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с.18,19,23-25).

Відтак, ці витрати підлягають стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 132, 139, 143, 242-246, 255, 260-263, 287, 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Топ Трак Таерс» (25006, Кіровоградська область, м. Кропивницький, вул. Шевченка, 15, кв. 16; код ЄДРПОУ - 42454307) до Дніпровської митниці Державної митної служби України (49038, Дніпропетровська область, м. Дніпро, вул. Княгині Ольги, 22; ) про визнання незаконним та скасування рішення задовольнити повністю.

Визнати незаконним та скасувати рішення Дніпровської митниці Державної митної служби України про коригування митної вартості товарів №110280/2020/000004/1 від 21.01.2020 року.

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Топ Трак Таерс» (код ЄДРПОУ - 42454307) судові витрати на оплату судового збору в сумі 2102,00 грн. (дві тисячі сто дві гривні нуль копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Дніпровської митниці Державної митної служби України ().

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Топ Трак Таерс» (код ЄДРПОУ - 42454307) з державного бюджету за рахунок бюджетних асигнувань Дніпровської митниці Державної митної служби України () понесені витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 4500,00 (чотири тисячі п`ятсот гривень) грн.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та строки, визначені ст. ст. 255, 295 КАС України та може бути оскаржене до Третього апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції в 30-денний строк з дня отримання його копії.

Згідно до пп.15.5 п.1 Розділу VII Перехідні положення КАС України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Кіровоградський окружний адміністративний суд.

Повний текст рішення складено та підписано 09 квітня 2020 року.

Суддя

Кіровоградського окружного

адміністративного суду Р.В. Жук