Справа № 523/575/20
Суддя: Лук'янчук О.В.
Дата ухвалення: 2020-04-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 квітня 2020 р.м.ОдесаСправа № 523/575/20

Категорія: 113070100 Головуючий в 1 інстанції: Аліна С. С.

Час і місце ухвалення: м. Одеса

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого Лук`янчук О.В.

суддів Бітова А. І.

Ступакової І. Г.

розглянувши у порядку письмового провадження в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси від 03 лютого 2020 року за матеріалами позовної заяви ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції про визнання дій противоправними, про скасування постанови про адміністративне правопорушення та про закриття провадження по справі,-

В С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції про визнання дій противоправними, про скасування постанови про адміністративне правопорушення та про закриття провадження по справі.

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 03 лютого 2020 року позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції про визнання дій противоправними, про скасування постанови про адміністративне правопорушення та про закриття провадження по справі прийнято вважати неподаним і повернуто позивачу.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій посилаючись на неправильно встановлені обставини справи та порушення норм процесуального права, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, про порушення судом першої інстанції права позивача на звернення до суду з посиланням на практику Європейського суду з прав людини та вказано, що ним на виконання вимог ухвали було усунуто недоліки, водночас, суд першої інстанції лише процитував норми права, не вказавши які саме вимоги порушено позивачем.

Враховуючи, що відсутні клопотання від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю суд апеляційної інстанції, відповідно до п.1 ч.1 ст.311 КАС України, розглянув справу в порядку письмового провадження.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Повертаючи позовну заяву, суд першої інстанції виходив з того, що позивач не виконав вимоги ухвали Суворовського районного суд м. Одеси від 14.01.2020 року про залишення позовної заяви без руху.

Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.

У відповідності до вимог ч.ч. 1, 2 ст. 169 Кодексу адміністративного судочинства України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).

За правилами ч. 4 ст. 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

Аналіз наведених норм показав, що метою залишення позову без руху є усунення позивачем недоліків позовної заяви та дотримання порядку її подання.

При цьому, особа, яка подала позов не у відповідності вимогам ст.ст. 160, 161 КАС України, має бути обізнана про недоліки позовної заяви, спосіб їх усунення і строк, встановлений для усунення недоліків.

Разом з цим, колегія суддів вважає, що обставини, які свідчать про недодержання вимог, передбачених процесуальним законодавством для звернення до суду, мають бути такими, що перешкоджають відкриттю провадження у справі.

Недоліки, що є неістотними і які можуть бути усунуті в процесі підготовки справи до судового розгляду або під час розгляду справи не можуть бути перешкодою для відкриття провадження у справі.

Повертаючи позовну заяву, суд першої інстанції, вказав на те, що позивач не усунув недоліків зазначених в ухвалі про залишення позову без руху.

Водночас в ухвалі про залишення позову без руху судом першої інстанції зазначено про недотримання вимог ст. 160 КАС України: не зазначено повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб); поштовий індекс; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України); реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серія паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості відомі позивачу), відомі номери засобів зв`язку, офіційна електронна адреса або адреса електронної пошти; власне письмове підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Також зазначено, що позивачем не вірно вказано сторони по справі, не визначено коло осіб, права яких можуть бути порушені.

Позивачу надано строк для усунення недоліків не більше 10 днів з моменту отримання копії ухвали.

Колегія суддів зауважує, що судом першої інстанції в порушення ст. 169 КАС України, не зазначено спосіб усунення недоліків позовної заяви, а відтак позивач був позбавлений можливості виконати вимоги ухвали про залишення позовної заяви без руху, оскільки такі вимоги не були належним чином сформульовані у вказаній ухвалі.

При цьому, як вбачається з матеріалів справи, апелянтом 29.01.2020 року на виконання вимог ухвали суду про залишення позову без руху надано заяву про виправлення недоліків.

Дослідивши зміст ухвали суду про залишення позовної заяви без руху та надану позивачем на її виконання заяву, колегія суддів зауважує, що позивачем уточнено відповідача, а саме зазначено працівника суб`єкта владних повноважень, який виніс оскаржувану постанову та надано власне письмове підтвердження про відсутність іншого позову до цього самого відповідача з тим самим предметом спору з тих самих підстав.

Крім того, колегія суддів не вбачає з боку позивача порушення п. 2 ч. 5 ст. 160 КАС України, зокрема не зазначення у позові відомих номерів засобів зв`язку відповідача; електронної пошти відповідача, оскільки такі зазначаються за наявності, та якщо вказані відомості відомі позивачу. Також, колегія суддів зазначає, що офіційна електронна адреса, адреса електронної пошти та номери засобів зв`язку суб`єктів владних повноважень містяться в загальнодоступному доступі у мережі інтернет, та не є інформацією яка відома виключно позивачу, в свою чергу суд не позбавлений права вчиняти дії для отримання інформації, яка є загальновідомою.

Також, колегія суддів зазначає, що не визначення позивачем кола осіб, права яких можуть бути порушені, не позбавляє суд можливості/права залучити другого відповідача, тим паче, коли суд з`ясував, що відповідати за позовом повинен інший суб`єкт владних повноважень, а підстав для задоволення позову до відповідача, якого вказав позивач, відсутні. В цьому, зокрема, і проявляється принцип офіційного з`ясування всіх обставин справи, якого теж слід дотримуватися поряд зі змагальністю і диспозитивністю.

За таких обставин, у суду першої інстанції були відсутні правові підстави для повернення позовної заяви позивачу згідно із п. 1 ч. 4 ст. 169 КАС України.

При цьому, суд апеляційної інстанції зазначає, що відповідно до вимог ст. 8 КАС України, суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини. Аналогічна норма закріплена також у ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" відповідно до якої суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Так, згідно з практикою Європейського суду з прав людини право на розгляд справи означає право особи звернутися до суду та право на те, що його справа буде розглянута та вирішена судом. При цьому, особі має бути забезпечена можливість реалізувати вказані права без будь-яких перепон чи ускладнень. Здатність особи безперешкодно отримати судовий захист є змістом поняття доступу до правосуддя. Перешкоди у доступі до правосуддя можуть виникати як через особливості внутрішнього процесуального законодавства, так і через передбачені матеріальним правом обмеження. Для ЄСПЛ природа перешкод у реалізації права на доступ до суду не має принципового значення.

Європейським судом з прав людини також вказується про те, що при застосуванні процедурних правил національні суди повинні уникати як надмірного формалізму, який буде впливати на справедливість процедури, так і зайвої гнучкості, яка призведе до нівелювання процедурних вимог, встановлених законом (рішення від 26 липня 2007 року у справі «Walchli v. France», від 8 грудня 2016 року «ТОВ «Фріда» проти України»).

Зокрема, у рішенні по справі «Miragall Eckolano v.» від 13 січня 2000 року та в рішенні по справі «Perez de Rada Cavanilles v.» від 28 жовтня 1998 року Європейський Суд з прав людини вказав, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права доступу до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог. Це визнане порушенням пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

При цьому, колегія суддів враховує правову позицію Європейського суду з прав людини, викладену у справі "Беллет проти Франції", в якому Суд зазначив, що стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

Відповідно до ст. 320 КАС України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є, зокрема, неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 312, 320, 321, 328, 329 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И ЛА :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси від 03 лютого 2020 року скасувати.

Справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено та підписано 14 квітня 2020 року .

Головуючий суддя: О.В. Лук`янчук

Суддя: А. І. Бітов

Суддя: І. Г. Ступакова