Справа № 120/929/20-а
Суддя: Слободонюк Михайло Васильович
Дата ухвалення: 2020-04-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

10 квітня 2020 р. Справа № 120/929/20-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі судді Слободонюка М.В., розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання бездіяльності неправомірною та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2020 року до суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області, в якій позивач просить визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо відмови у зарахуванні періодів роботи з 22.06.1999 року по 22.08.2001 року, з 01.06.1997 року по 30.06.1997 року та з 01.08.1997 року по 30.09.1997 року у Вінницькому державному підприємстві "Виробниче об`єднання "Хімпром" до пільгового стажу та зобов`язати відповідача зарахувати відповідний період роботи до пільгового стажу по Списку № 1, провести перерахунок і виплату пенсії з урахуванням даних періодів з моменту призначення пенсії.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що в період часу з 09.02.1994 року по 22.08.2001 року він працював на посаді апаратника гранулювання 4-го розряду в цеху гранульованого суперфосфату у Вінницькому державному підприємстві "Виробниче об`єднання "Хімпром" (ВДП "Виробниче об`єднання "Хімпром") та набув необхідний спеціальний (пільговий) стаж роботи на посаді, віднесеної до Списку № 1, що дає йому право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення". У зв`язку з цим, він в квітні 2017 року вперше звернувся до Управління Пенсійного фонду України у м. Вінниці із заявою про призначення йому пенсії за віком на пільгових умовах по Списку № 1. Проте, рішенням Комісії з питань підтвердження стажу роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах або вислузі років, йому відмовлено у підтвердженні періоду роботи з 22.06.1999 року по 22.08.2001 року, що дає право на пільгове призначення пенсії відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", оскільки, зокрема, відсутні дані про проведення та результати атестації робочих місць. При цьому, додатково повідомлено і про не зарахування до пільгового стажу період його роботи з 01.06.1997 року по 30.06.1997 року та з 01.08.1997 року по 30.09.1997 року з підстав відсутності даних про його заробітну плату. Як зазначає позивач, в подальшому ним неодноразово були подані відповідні звернення до відповідача про зарахування вищезазначених періодів роботи до пільгового стажу, надаючи при цьому всі необхідні документи. Однак, відповідач щоразу відмовляв у зарахуванні даних періодів з підстав відсутності необхідного пільгового стажу роботи на посаді, віднесеної до Списку № 1. За наслідками поданої заяви від 24.09.2019 року та при досягненні 55 років відповідачем 08.11.2019 року прийнято рішення про призначення йому пенсії за віком з 26.08.2019 року, однак без урахування до пільгового стажу відповідних спірних періодів роботи. За результатами поданих додаткових архівних документів щодо підтвердження його умов праці та атестації робочих місць, відповідачем 30.01.2020 року вкотре відмовлено у задоволені його прохання.

Позивач переконаний, що оскільки період його роботи з 09.02.1994 року по 22.08.2001 року на ВДП "Виробниче об`єднання «Хімпром» апаратником гранулювання 4-го розряду в цеху гранульованого суперфосфату, що відноситься до Списку № 1, підтверджений записами трудової книжки, а також архівними документами щодо атестації робочих місць та продовженням терміну дії відповідних наказів про атестацію по підприємству, тому у відповідача були відсутні підстави не враховувати період з 22.06.1999 року по 22.08.2011 року до пільгового стажу. Щодо неврахування періоду роботи з 01.06.1997 року по 30.06.1997 року та з 01.08.1997 року по 30.09.1997 року у зв`язку з відсутністю даних про заробітну плату за вказаний період, то позивач наголошує на тому, що він не може відповідати за правильність і повноту оформлення будь-яких документів на підприємстві та передання їх до архівних установ, у зв`язку з чим на нього не може покладатись відповідальність за можливі порушення, що були допущені іншими особами (підприємством) та він не повинен нести негативні наслідки у виді позбавлення його законного права на пенсійне забезпечення.

Ухвалою суду від 10.03.2020 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та ухвалено проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні). Крім того, встановлено відповідачу 15-денний строк з дня її вручення для подання відзиву на позовну заяву в порядку, передбаченому статтею 162 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України). Цією ж ухвалою витребувано у відповідача додаткові докази, необхідні для розгляду справи, а саме матеріали пенсійної справи позивача.

30.03.2020 року до суду надійшов відзив на позовну заяву (вх. № 9473/20) з витребуваними судом доказами (вх. № 9479/20), в якому представник відповідача зазначив, що згідно Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 року № 383, для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку. Зокрема, наголосив, що в разі неможливості надання такої довідки, у зв`язку з ліквідацією підприємства, питання щодо підтвердження стажу роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах, вирішується спеціальними Комісіями. Крім того, представник відповідача наголосив, що Порядком № 383, зокрема, встановлено, що до пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.1992 року. Тобто, при визначенні пенсії за віком на пільгових умовах для зарахування до пільгового стажу певного 5-річного періоду роботи зі шкідливими і важкими умовами праці після 21.08.1992 року, відповідне право повинне бути підтверджене за результатами атестації. Представник відповідача зазначає, що 21.04.2017 року позивач звернувся із заявою про підтвердження періодів роботи, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах, із відповідними документами. Втім, 30.05.2017 року рішенням Комісії повідомлено позивача про відсутність правових підстав зарахувати до пільгового стажу періодів роботи: з 22.06.1999 року по 22.08.2001 року, оскільки відсутні дані про проведення та результати атестації робочих місць. При цьому, період роботи з 01.06.1997 року по 30.06.1997 року, 01.08.1997 року по 30.09.1997 року також не зараховано до пільгового стажу, оскільки відсутні дані про заробітну плату (архівна довідка від 17.03.2017 року № Л-24-19625, Л-24-19616, Л-24-20297/24-30 не містить зазначення грошових одиниць нарахування заробітної плати у червні, серпні, вересні 1997 року). При цьому, як зазначає представник відповідача, Комісія прийняла рішення зарахувати ОСОБА_1 періоди роботи з 09.02.1994 року по 31.05.1997 року, з 01.07.1997 року по 31.07.1997 року, з 01.10.1997 року по 21.06.1999 року до стажу роботи, який дає право пільгового забезпечення за Списком № 1. Зокрема зазначає, що після чергового звернення позивача, рішенням за № 87 від 26.08.2019 року йому призначено пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Принагідно зауважує, що надані відповіді на звернення позивача про відмову у призначенні пенсії на пільгових умовах носять інформаційний характер, тобто не є рішенням про відмову у зарахуванні періоду роботи в розумінні ст. 5 КАС України, а тому оскарженню не підлягають. За таких обставин відповідач вважає позовні вимоги безпідставними та просить суд відмовити у їх задоволенні.

Відповідно до ч. 2 ст. 262 КАС України розгляд справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження починається з відкриття першого судового засідання. Якщо судове засідання не проводиться, розгляд справи по суті розпочинається через тридцять днів, а у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу, - через п`ятнадцять днів з дня відкриття провадження у справі.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 263 КАС України справи, визначені частиною першою цієї статті, суд розглядає у строк, не більше тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Водночас частиною четвертою статті 243 КАС України визначено, що судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення (ч. 5 ст. 250 КАС України).

Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні у ній докази в їх сукупності встановив, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває на обліку в ГУ ПФУ у Вінницькій області та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", що підтверджується витягом з протоколу призначення пенсії від 05.11.2019 року.

21.04.2017 року позивач вперше звернувся до УПФУ в місті Вінниці (правонаступником якого наразі є ГУ ПФУ у Вінницькій області) із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах згідно Списку № 1 та відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення".

За наслідком розгляду даної заяви, 30.05.2017 року рішенням Комісії з питань підтвердження стажу роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, позивачу зараховано періоди роботи у ВДП "Виробниче об`єднання "Хімпром" з 09.02.1994 року по 31.05.1997 року, з 01.07.1997 року по 31.07.1997 року, з 01.10.1997 року по 21.06.1999 року до стажу роботи, який дає право пільгового пенсійного забезпечення за Списком № 1.

В той же час відмовлено в підтвердженні таких періодів роботи ОСОБА_1 :

- з 22.06.1999 року по 22.08.2001 рік (відсутні дані про проведення та результати атестації робочих місць);

- з 01.06.1997 року по 30.06.1997 рік та з 01.08.1997 року по 30.09.1997 рік (відсутні дані про заробітну плату).

У подальшому, з метою підтвердження спеціального (пільгового) стажу роботи, позивачем подавались заяви про здійснення зарахування періодів з 22.06.1999 року по 22.08.2001 рік, з 01.06.1997 року по 30.06.1997 рік та з 01.08.1997 року по 30.09.1997 рік до стажу роботи, який дає право пільгового пенсійного забезпечення по Списку № 1. В тому числі, додатково подавались наступні документи: висновок Державної експертизи умов праці Вінницького облвиконкому від 14.06.1995 року за № 06-07-50; висновок Державної експертизи умов праці Управління праці та соціальних питань Міністерства праці України за № 06-02-41; наказ № 149 від 21.06.1994 року "Про результати атестації робочих місць за умовами праці для визначення права працівників на пільгове пенсійне забезпечення"; наказ № 299 від 16.11.1999 року Про продовження терміну дії наказу від 21.06.1994 року № 149 Про результати атестації робочих місць за умовами праці для визначення права працівників на пільгове пенсійне забезпечення"; наказ за № 146 від 25.07.2001 року "Про результати чергової атестації робочих місць за умовами праці".

За наслідками розгляду відповідних заяв, 28.08.2018 року УПФУ в місті Вінниці направлено лист "Щодо права на призначення пенсії на пільгових умовах", а згодом лист ГУ ПФУ у Вінницькій області від 30.01.2020 року за № 250-139Л-02/8-0200/20 "Щодо надання інформації", якими позивачу відмовлено у зарахування відповідних періодів роботи до пільгового стажу по Списку № 1 з аналогічних підстав, встановлених рішенням про результати розгляду заяви від 30.05.2017 року. Також роз`яснено, що право на пільгове забезпечення за наявності у позивача 5 років стажу роботи за списком № 1 він набуде при досягненні 55 років.

24.09.2019 року розпискою - повідомленням подану позивачем чергову заяву з доданими до неї документами відповідачем прийнято до розгляду та рішенням від 08.11.2019 року за № 87 призначено пенсію за віком з 26.08.2019 року у відповідності до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" у зв`язку з досягненням 55 років.

Втім, спірним моментом у цій справі залишається факт незарахування періодів роботи позивача у ВДП "Виробниче об`єднання "Хімпром" з 22.06.1999 року по 22.08.2001 року, з 01.06.1997 року по 30.06.1997 року та з 01.08.1997 року по 30.09.1997 року до пільгового стажу за Списком № 1.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, які виникли між сторонами, суд зазначає таке.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та способом, передбаченими Конституцією та законами України.

Згідно із статтею 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел визначаються Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 9 липня 2003 року N 1058-IV (далі - Закон N 1058-IV).

Статтею 8 Закону N 1058-IV передбачено право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.

Згідно із частиною першою статті 26 Закону N 1058-IV особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років та наявності страхового стажу не менше 15 років.

Відповідно до статті 24 Закон N 1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Закон N 1058-IV набрав чинності 1 січня 2004 року. До цього моменту пенсійні відносини врегульовувалися Законом України "Про пенсійне забезпечення" від 5 листопада 1991 року N 1788-XII (далі - Закон N 1788-XII).

Відповідно до пункту "а" частини 1 статті 13 Закону N 1788-XII, на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Працівникам, які не мають стажу роботи з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім цього пункту відповідного страхового стажу пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 цього Закону: чоловікам - на 1 рік за кожний повний рік такої роботи.

Так, Списком N 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 1994 року N 162, в розділі «Хімічне виробництво» було передбачено роботу робітників хімічної галузі, зайнятих в виробництві мінеральних добрив та детергентів як таку, яка надавала право на пільгове пенсійне забезпечення.

Згідно із пунктом 3 Порядку застосування списків N 1 і N 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики від 18 листопада 2005 року N 383 при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.92 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.92 року.

Згідно зі статтею 48 КЗпП України трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника, а відповідно до статті 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" - основним документом, що підтверджує стаж роботи.

Відповідно до підпункту 1 пункту 2.1, пункту 2.4 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії, відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою Правління ПФУ від 25 листопада 2005 року N 22, до заяви про призначення пенсії за віком додаються документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів в ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року N 637. До заяви про призначення пенсії за вислугу років, крім документів, передбачених підпунктами 1-4 пункту 2.1. цього розділу, надаються також документи, що підтверджують стаж роботи, який дає право на призначення такого виду пенсії.

Пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів в ній, затвердженого постановою КМУ від 12 серпня 1993 року N 637, у випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах або вислугу років, встановлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, в яких має бути зазначені періоди, що зараховуються до спеціального трудового стажу, професія або посада, характер виконуваної роботи, що зараховується до спеціального трудового стажу, професія або посада, характер виконуваної роботи, розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, на підставі яких видана довідка. У разі коли підприємства, установи, організації або їх правонаступники розміщуються на тимчасово окупованій території України або в районах проведення антитерористичної операції, спеціальний трудовий стаж може підтверджуватися за даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Аналіз зазначених нормативно-правових актів свідчить про те, що надання уточнюючої довідки підприємства, установи або організації необхідне лише у двох випадках: за відсутності трудової книжки як такої або необхідних записів у ній, які визначають право на пільгове пенсійне забезпечення.

Аналогічна позиція викладена Верховним Судом у постановах від 20 лютого 2018 року у справі N 234/13910/17 та від 7 березня 2018 року у справі N 233/2084/17.

Як вбачається з копії трудової книжки позивача серії НОМЕР_1 від 04.09.1981 року, ОСОБА_1 з 09.02.1994 року по 22.08.2001 року працював у Вінницькому ордені Трудового Червоного Прапора виробничого об`єднання "Хімпром" у цеху гранульованого суперфосфату апаратником гранулювання по 4 розряду (записи за № 13 - № 14 трудової книжки). Вказана робота, як вже наголошувалось судом, була віднесена до Списків № 1 згідно Списку виробництв, робіт, професій, посад і показників, які дають право на пільгове пенсійне забезпечення, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 року № 162, що відповідачем не заперечується.

Разом із тим, відповідно до архівного витягу від 16.03.2017 року № Л-24-20310/24-30 та архівної довідки від 16.12.2019 року № 07-107/2 встановлено, що Вінницький Орден Трудового Червоного Прапора виробниче об`єднання "Хімгіром" згідно наказу Міністерства промисловості України від 29.12.1993 року № 367 перейменовано в Вінницьке державне підприємство "Виробниче об`єднання "Хімпром".

Як слідує з витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, Вінницьке державного підприємство "Виробниче об`єднання "Хімпром" припинене за судовим рішенням, про що внесено запис про державну реєстрацію припинення юридичної особи за № 2001142 від 10.07.2006 року.

Архівною довідкою відділу Вінницької міської ради від 17.03.2017 року за № Л-24-19603/24-30, Л-24-20304/24-30, Л-24-20316/24-30, яка видана на підставі первинних документів фонду ВДП "Виробниче об`єднання "Хімпром", підтверджено факт зарахування 09.02.1994 року ОСОБА_1 на посаду апаратника гранулювання 4-розряду в цех гранульованого суперфосфату та факт звільнення з роботи за цією посадою - 22.08.2001 року. Зокрема, міститься посилання на відповідні підстави зарахування та звільнення, а саме: наказ (розпорядження) керівника ВДП "Виробниче об`єднання "Хімпром" від 04.02.1994 року за № 75, а також наказ керівника ВДП "Виробниче об`єднання "Хімпром" від 22.08.2001 року за № 469. У графі "Примітка" вказано, що накази про проведення атестації робочих місць працівників ВДП "Виробниче об`єднання "Хімпром" в первинних документах фонду відсутні та запропоновано звернутись до Державного архіву Вінницької області.

Згідно архівних документів, отриманих позивачем, зокрема наказу від 21.06.1994 року № 149 "Про результати атестації робочих місць за умовами праці для визначення права працівників на пільгове пенсійне забезпечення" ВДП "Виробниче об`єднання "Хімпром" затверджено Перелік робочих місць, виробництв, робіт, професій та посад, працівникам яких підтверджено право на пільгове пенсійне забезпечення за Списками № 1 і № 2. Посада "апаратник гранулювання" цеху гранульованого суперфосфату атестована як така, що входить до Переліку робіт, професій та посад, що дають право на пільгове пенсійне забезпечення.

В даному випадку відповідач вважає, що оскільки результати проведеної атестації, які затверджені наказом по підприємству від 21.06.1994 року, застосовуються при обчислені стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, впродовж 5 років після затвердження її результатів, тому до пільгового стажу роботи позивача зараховано лише 5-річний період після атестації, тобто по 21.06.1999 року. Відповідно, періоди роботи з 22.06.1999 року по дату звільнення позивача - 22.08.2001 року, орган пенсійного фонду до пільгового стажу не зарахував у зв`язку з відсутністю даних про проведення атестації робочих місць в це період.

Надаючи оцінку таким доводам відповідача щодо відсутності за період з 22.06.1999 року по 22.08.2001 року відомостей про проведення атестації робочих місць у ВДП "Виробниче об`єднання "Хімпром" суд зазначає наступне.

Атестація робочих місць здійснюється на підприємствах, в організаціях та установах незалежно від форм власності і господарювання згідно з Порядком проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 1 серпня 1992 року N 442 (далі - Порядок N 442), та розробленими на виконання цієї постанови Методичними рекомендаціями для проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженими постановою Міністерства праці України (далі - Мінпраці) від 01 вересня 1992 року N 41 (далі - Методичні рекомендації).

Відповідно до зазначених нормативних актів основна мета атестації полягає в регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації права на здорові й безпечні умови праці, пільгове забезпечення, пільги та компенсації за роботу в несприятливих умовах.

Згідно з пунктом 4 Порядку N 442 та підпунктом 1.5 пункту 1 Методичних рекомендацій атестація проводиться не рідше одного разу на 5 років. Відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства, організації.

Так, згідно з статтею 41 Кодексу України про адміністративні правопорушення встановлено адміністративну відповідальність керівників суб`єктів господарювання. Порушення терміну проведення атестації робочих місць за умовами праці та порядку її проведення тягне за собою накладення штрафу на посадових осіб підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності та громадян - суб`єктів підприємницької діяльності від тридцяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

У разі, якщо непроведення атестації мало своїм наслідком заподіяння шкоди здоров`ю працівнику, керівник підприємства може бути притягнутий до кримінальної відповідальності за статтею 271 Кримінального кодексу України.

Атестація робочих місць відповідно до Порядку N 442 та Методичних рекомендацій передбачає: установлення факторів і причин виникнення несприятливих умов праці; санітарно-гігієнічне дослідження факторів виробничого середовища, важкості й напруженості трудового процесу на робочому місці; комплексну оцінку факторів виробничого середовища і характеру праці на відповідність їхніх характеристик стандартам безпеки праці, будівельним та санітарним нормам і правилам; установлення ступеня шкідливості й небезпечності праці та її характеру за гігієнічною класифікацією; обґрунтування віднесення робочого місця до категорії зі шкідливими (особливо шкідливими), важкими (особливо важкими) умовами праці; визначення (підтвердження) права працівників на пільгове пенсійне забезпечення за роботу у несприятливих умовах; складання переліку робочих місць, виробництв, професій та посад із пільговим пенсійним забезпеченням працівників; аналіз реалізації технічних і організаційних заходів, спрямованих на оптимізацію рівня гігієни, характеру і безпеки праці.

За змістом пунктів 8 та 9 Порядку N 442 проведення атестації робочих місць відомості про результати атестації робочих місць заносяться до карти умов праці, форма якої затверджується Мінпраці разом з Міністерством охорони здоров`я України. Перелік робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників, який складається за результатами проведеної атестації робочих місць, після погодження з профспілковим комітетом затверджується наказом по підприємству, організації і зберігається протягом 50 років. Витяги з наказу додаються до трудової книжки працівників, професії та посади яких внесено до переліку.

Аналіз зазначених норм свідчить про те, що своєчасно проведена атестація робочих місць за умовами праці є одним із заходів соціального захисту працівників, який має сприяти реалізації прав на здорові й безпечні умови праці, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах, пільгове пенсійне забезпечення тощо.

При цьому особа, яка працює на посаді, віднесеній до Списку N 1, робоче місце по якій підлягає атестації, відповідно до Порядку N 442, не наділена жодними правами (повноваженнями, обов`язками), які б могли вплинути на своєчасність проведення атестації робочих місць.

В даному випадку судом встановлено, що після сплину п`ятирічного терміну атестації робочих місць, проведеної на ВДП "Виробниче об`єднання "Хімпром" згідно наказу від 21.06.1994 року № 149, по підприємству був виданий інший наказ від 16.11.1999 року № 299 «Про продовження терміну дії наказу від 21.06.1994 року № 149 "Про результати атестації робочих місць за умовами праці для визначення права працівників на пільгове пенсійне забезпечення", за яким продовжено строк дії наказу по об`єднанню № 149 від 21.06.1994 року до закінчення робіт по повторній атестації робочих місць.

Така атестація була проведена лише в липні 2001 року згідно наказу по ВДП "Виробниче об`єднання "Хімпром" від 25.07.2001 року № 146 "Про результати чергової атестації робочих місць за умовами праці", в ході якої підтверджено право на пільгове пенсійне забезпечення за Списком 1 та інші компенсації, згідно Розділу V Карти умов праці апаратникам нейтралізації цеху гранульованого суперфосфату.

З наведеного суд робить висновок про те, що в даному випадку самим підприємством за весь період роботи позивача апаратником гранулювання в цеху гранульованого суперфосфату підтверджено шкідливий характер цієї роботи, що дає право на пільгове пенсійне забезпечення за Списком № 1.

Щодо недоліків такої атестації за спірний період, то суд вкотре зауважує, що в цьому випадку відповідальність мала би покладатися на саме підприємство, а не на працівника.

Із цього приводу суд також вважає за необхідне додатково зазначити таке.

19 лютого 2020 року Великою Палатою Верховного Суду прийнято постанову у справі N 520/15025/16-а (провадження N 11-1207апп19), в які зазначено, що з метою дотримання завдань адміністративного судочинства та забезпечення конституційних гарантій осіб на пенсійне забезпечення Велика Палата Верховного Суду вважає за необхідне відступити від висновків Верховного Суду України, викладених у постановах від 10 вересня 2013 року у справі N 21-183а13, від 25 листопада 2014 року у справі N 21-519а14, від 10 й 17 березня 2015 року у справах N 21-51а15, та N 21-585а14, від 14 квітня 2015 року у справі N 21-383а14, від 2 грудня 2015 року у справі N 21-1329а15, від 10 лютого 2016 року у справі N 21-5432а15 та від 12 квітня 2016 у справі N 21-6501а15, щодо відсутності підстав для призначення пенсії на пільгових умовах з огляду на відсутність результатів атестації відповідного робочого місця за умовами праці.

Приймаючи зазначену вище постанову у справі N 520/15025/16-а, Велика Палата Верховного Суду виходила з того, що відповідно до пункту 1 частини першої статті 29 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України) до початку роботи за укладеним трудовим договором власник або уповноважений ним орган зобов`язаний роз`яснити працівникові його права і обов`язки та проінформувати під розписку про умови праці, наявність на робочому місці, де він буде працювати, небезпечних і шкідливих виробничих факторів, які ще не усунуто, та можливі наслідки їх впливу на здоров`я, його права на пільги і компенсації за роботу в таких умовах відповідно до чинного законодавства і колективного договору.

Частинами першою та другою статті 153 КЗпП України установлено, що на всіх підприємствах, в установах, організаціях створюються безпечні і нешкідливі умови праці. Забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Відповідно до частини першої статті 7 Закону України "Про охорону праці" від 14 жовтня 1992 року N 2694-XII працівники, зайняті на роботах з важкими та шкідливими умовами праці, безоплатно забезпечуються лікувально-профілактичним харчуванням, молоком або рівноцінними харчовими продуктами, газованою солоною водою, мають право на оплачувані перерви санітарно-оздоровчого призначення, скорочення тривалості робочого часу, додаткову оплачувану відпустку, пільгову пенсію, оплату праці у підвищеному розмірі та інші пільги і компенсації, що надаються в порядку, визначеному законодавством.

Аналіз зазначених норм свідчить про те, що роботодавець, який використовує найману оплачувану працю, зобов`язаний створювати безпечні та здорові умови праці, а за неможливості цього - поінформувати працівника під розписку про такі умови праці, а саме про наявність на робочому місці, де він буде працювати, небезпечних і шкідливих виробничих факторів, які ще не усунуто, та можливі наслідки їх впливу на здоров`я. Окрім того, роботодавець зобов`язаний поінформувати працівника про пільги і компенсації за роботу в таких умовах відповідно до чинного законодавства і колективного договору, в тому числі право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років.

Сукупність правових норм, дозволяє дійти висновку, що атестація робочого місця є важливим запобіжником порушень у забезпеченні належних умов праці на підприємствах, в організаціях та установах.

Отже, особи, які зайняті на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком N 2, але з вини власника на таких підприємствах не було проведено атестацію робочого місця, мають право на зарахування стажу роботи на таких посадах до спеціального стажу, необхідного для призначення пенсії за віком на пільгових умовах Списком N 2, відповідно до пункту "б" статті 13 Закону N 1788-XII.

Цей висновок є також застосовним і щодо осіб, зайнятих на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком N 1.

При цьому на працівника, зайнятого на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, не можна покладати відповідальність за непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць за умовами праці. Непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємств або уповноваженим ним органом не може позбавляти громадян їх конституційного права на соціальний захист, у тому числі щодо надання пенсій за віком на пільгових умовах. Контроль за додержанням підприємствами правил проведення атестації робочих місць за умовами праці покладається на відповідні повноважні державні контролюючі органи, зокрема Держпраці.

Отже, у справі N 520/15025/16-а Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємства не може бути підставою для відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах. Відповідальність за непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць покладається на власника підприємства, а не працівника. При цьому контролюючу функцію у відносинах щодо проведення атестації робочих місць на підприємстві виконує держава в особі відповідних контролюючих органів, а не працівник.

Згідно з ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі та застосуванні норм права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

За таких обставин та враховуючи зазначені вище правові висновки Великої Палати Верховного Суду, суд вважає, що не проведення чи несвоєчасне проведення атестації робочого місця ОСОБА_1 за період з 22.06.1999 року по 22.08.2001 року не може бути підставою для неврахування зазначеного періоду до стажу роботи, який дає право пільгового пенсійного забезпечення за Списком № 1.

Щодо неврахування позивачу періоду роботи з 01.06.1997 року по 30.06.1997 року та з 01.08.1997 року по 30.09.1997 року у ВДП "Виробниче об`єднання "Хімпром" з підстав відсутності даних про заробітну плату в архівній довідці від 17.03.2017 року № Л-24-19625/24-30, Л -2419619/24-30, Л - 24-20297/24-30 за червень, серпень та вересень 1997 року та в індивідуальних відомостях про застраховану особу ОК-5, суд зазначає, що позивач і в цьому разі також не може нести відповідальність за допущення відповідальними особами виробничого об`єднання певних неточностей щодо оформлення документів, які є підставою для призначення та/або перерахунку пенсії.

Так, відсутність посилання чи неточних записів у первинних документах по нарахуванню заробітної плати на конкретну посаду, яку займав позивач у той чи інший період його роботи у підприємстві за наявності належним чином оформленої трудової книжки, не може бути підставою для виключення вказаних періодів роботи з трудового стажу позивача, що дає йому право на призначення пільгової пенсії за віком, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу належний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком на пільгових мовах відповідно до ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Аналогічна правова позиція висвітлена у постанові Верховного Суду у справі №687/975/17 від 21.02.2018 року.

Фактично, внаслідок невиконання ВДП "Виробниче об`єднання "Хімпром обов`язку по належному зазначенню сум заробітної плати за період роботи з 01.06.1997 року по 30.06.1997 року та з 01.08.1997 року по 30.09.1997 року, позивач позбавлений соціальної захищеності та пенсійного стажу за час роботи, що є неприпустимим.

В даному випадку позивач не має об`єктивної можливості впливати на попередньо допущений дефект підприємством щодо оформлення відповідних довідок чи відомостей, а отже такі обставини не можуть бути підставою для незарахування до пільгового стажу періоду роботи з 01.06.1997 року по 30.06.1997 року та з 01.08.1997 року по 30.09.1997 року, який в повній мірі підтверджено записами його трудової книжки.

Крім того, суд зазначає, що відповідно до приписів ч. 3 ст. 44 Закону № 1058 органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

Відповідно до пункту 4.2 Порядку 22-1 орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі.

Отже відповідач, отримавши від позивача архівну довідку від 17.03.2017 року № Л-24-19625/24-30, Л-2419619/24-30, Л-24-20297/24-30, мав право у встановленому законодавством порядку перевірити обґрунтованість видачі такої довідки, а також певних неточностей (дефектів) останньої, у разі виникнення будь-яких сумнівів щодо підстав її видачі. Проте, відповідач наданими повноваженнями не скористався та безпідставно відмовив позивачу у зарахуванні періодів роботи з 01.06.1997 року по 30.06.1997 року та з 01.08.1997 року по 30.09.1997 року до пільгового стажу.

Зважаючи на встановлені судом обставини справи, суд доходить висновку про наявність підстав для визнання протиправної бездіяльності відповідача щодо не зарахування ОСОБА_1 періодів роботи з 22.06.1999 року по 22.08.2001 року, з 01.06.1997 року по 30.06.1997 року та з 01.08.1997 року по 30.09.1997 року у Вінницькому державному підприємстві "Виробниче об`єднання "Хімпром" до пільгового стажу.

Як наслідок, наступна позовна вимога, яка є похідною від попередньої, в частині зобов`язання відповідача зарахувати періоди роботи з 22.06.1999 року по 22.08.2001 року, з 01.06.1997 року по 30.06.1997 року та з 01.08.1997 року по 30.09.1997 року у Вінницькому державному підприємстві "Виробниче об`єднання "Хімпром" до пільгового стажу по Списку № 1 та провести перерахунок і виплату пенсії з урахуванням даних періодів з моменту призначення пенсії також підлягає задоволенню.

Відповідно до положень статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частинами першою та другою статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави (ч. 1 ст. 6 КАС України).

Перевіривши обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій, суд приходить до переконання про наявність підстав для задоволення адміністративного позову.

З урахуванням вимог ч. 1 ст. 139 КАС України сплачений при зверненні до суду судовий збір у розмірі 840,80 грн. належить стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст.ст. 2, 6, 72, 77, 90, 139, 242, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області щодо не зарахування ОСОБА_1 періодів роботи з 22.06.1999 року по 22.08.2001 року, з 01.06.1997 року по 30.06.1997 року та з 01.08.1997 року по 30.09.1997 року у Вінницькому державному підприємстві "Виробниче об`єднання "Хімпром" до стажу роботи, який надає право пільгового пенсійного забезпечення за Списком № 1.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області зарахувати ОСОБА_1 періоди роботи з 22.06.1999 року по 22.08.2001 року, з 01.06.1997 року по 30.06.1997 року, з 01.08.1997 року по 30.09.1997 року у Вінницькому державному підприємстві "Виробниче об`єднання "Хімпром" до стажу роботи, який надає право пільгового пенсійного забезпечення за Списком № 1 та провести перерахунок і виплату пенсії з урахуванням даних періодів з моменту призначення пенсії.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області сплачений при зверненні до суду судовий збір у сумі 840 грн. 80 коп. (вісімсот сорок гривень 80 коп.).

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відповідно до п. 3 розділу VI "Прикінцеві положення" КАС України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки на апеляційне оскарження, визначені ст. 295 КАС України, продовжуються на строк дії такого карантину.

Реквізити сторін:

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний номер: НОМЕР_2 );

Відповідач: Головне управління пенсійного фонду України у Вінницькій області (вул. Хмельницьке шосе, буд. 7, м. Вінниця, ).

Суддя Слободонюк Михайло Васильович