Справа № 826/6433/18
Суддя: Амельохін В.В.
Дата ухвалення: 2020-04-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 квітня 2020 року м. Київ № 826/6433/18

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Амельохіна В.В. розглянувши в спрощеному позовному провадженні без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання адміністративну справу

за позовомОСОБА_1
доГоловного управління ДФС у м. Києві
провизнання протиправними дій.,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

ОСОБА_1 ( далі по тексту - позивач) звернувся з позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві (далі по тексту - відповідач) про визнання протиправними дій, щодо встановлення зобов`язання у зв`язку з отриманням доходу у вигляді додаткового блага.

Ухвалою суду від 14.05.2018р. відкрито провадження в адміністративній справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання.

Позовні вимоги мотивовані тим, що зобов`язання за кредитним договором не було прощене. Право вимоги було припинено відповідно до закону, а тому Головним управління ДФС у м. Києві невірно трактовано, що отриманий споживчий кредит є додатковим благом, оскільки даний кредит забезпечений іпотекою.

21 серпня 2018 року відповідачем через канцелярію суду надано відзив на позовну заяву відповідно до якого проти задоволення позову заперечує у повному обсязі, у зв`язку з тим, що відповідно до відомостей з інформаційного фонду Державного реєстру фізичних осіб - платників податків ДФС України про суми виплачених доходів ПАТ «УКРСОЦБАНК» відображено нарахований (виплачений) дохід у вигляді додаткового блага (ознака 126) у податковому розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум отриманого з них податку за IV квартал 2017 року на користь позивача. У зв`язку з цим у позивача виник обов`язок подання податкової декларації.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В С Т А Н О В И В:

Між ОСОБА_1 та Публічним акціонерним товариством «Укрсоцбанк» укладено кредитний договір №032/29-095К та іпотечний договір №02-10/1126 від 04.04.2007 року, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сень - Силкою І.В. та зареєстровано в реєстрі №501у.

30 листопада 2017 року Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» повідомило позивача, що у зв`язку із задоволенням вимог іпотекодержателя в порядку ст.37 Закону України «Про іпотеку», прощено (анульовано) залишок заборгованості за договором кредиту №032/29-095К від 04.04.2007 року. Розмір заборгованості склала, зоокрема сума кредиту - 154 084 доларів США 00 центів, що за офіційним курсом НБУ на 06.11.2017р. складає 4154512 грн. 50 коп. Даний дохід, у відповідності до Податкового кодексу України, підлягає оподаткуванню податком на доходи фізичних осіб за ставкою 18 % та військовим збором за ставкою 1,5%.

Листом Головного управління ДФС у м. Києві №13157/С/26-15-13-04-20 від 26.03.2018р. на виконання Наказу ДФС України від 02.01.2018р. №1 «Про проведення кампанії декларування громадянами доходів, отриманих у 2017 році» повідомлено позивача, що ним у 2017 році отримано дохід у вигляді додаткового блага, який боржник самостійно зобов`язанний сплатити та відобразити їх у своїй податковій декларації.

Вважаючи дії Головного управління ДФС у м. Києві, щодо встановлення зобов`язання протиправними, позивач звернувся з позовом до суду.

Розглядаючи справу по суті, суд виходить з наступного.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Основним законодавчим актом, який урегульовує відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства є Податковий кодекс України від 2 грудня 2010 року № 2755-VI (далі по тексту - ПКУ).

Відповідно до п.п.20.1.1. п 20.1 ст.20 ПКУ контролюючі органи мають право запрошувати платників податків, зборів, платежів або їхніх представників для перевірки правильності нарахування та своєчасності сплати податків, зборів, платежів, дотримання вимог законодавства з інших питань, у тому числі законодавства у сфері запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванню тероризму, контроль за додержанням якого покладено на контролюючі органи. Письмові повідомлення про такі запрошення надсилаються в порядку, встановленому статтею 42 цього Кодексу, не пізніше ніж за 10 календарних днів до дня запрошення, в яких зазначаються підстави запрошення, дата і час, на які запрошується платник податків (представник платника податків);

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач на виконання вимог наказу ДФС України від 02.01.2018 року № 1 «Про проведення кампанії декларування громадянами доходів, отриманих у 2017 році» направив лист - запрошення до Центру обслуговування платників податків за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) до 02 травня 2018 року для подання податкової декларації про майновий стан і доходи за 2017 рік та/або надання пояснення і їх документального підтвердження, оскільки відповідач вважає, що позивачем отримано дохід у 2017 році у вигляді додаткового блага.

Суд наголошує на тому, що в даній справі суд не надає оцінку наявності чи відсутності доходу у ОСОБА_1 , у вигляді додаткового блага, а лише оцінює правомірність дій при написані листа та наявність таких повноважень у податкового органу.

Враховуючи вищезазначене, суд вважає, що у відповідача наявні повноваження щодо направлення листа - запрошення на адресу позивача.

Відповідно до частини 1 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень

За приписами пункту 8 частини 1 статті 4 КАС України, що позивач - це особа, на захист прав, свобод та інтересів якої подано адміністративний позов до адміністративного суду, а також суб`єкт владних повноважень, на виконання повноважень якого подана позовна заява до адміністративного суду.

Згідно з частиною 1 статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Отже, до адміністративного суду вправі звернутися кожна особа, яка вважає, що її право чи охоронюваний законом інтерес порушено чи оспорюється, водночас, відповідно до зазначених норм, право особи на звернення до адміністративного суду обумовлено суб`єктивним уявленням особи про те, що її право чи законний інтерес потребує захисту, однак, обов`язковою умовою здійснення такого захисту судом є наявність відповідного порушення права або законного інтересу на момент звернення до суду.

При цьому, неодмінною ознакою порушення права особи є зміна стану її суб`єктивних прав та обов`язків, тобто припинення чи неможливість реалізації її права та/або виникнення додаткового обов`язку.

Тобто, рішення суб`єкта владних повноважень є такими, що порушують права і свободи особи в тому разі, якщо, по-перше, такі рішення прийняті владним суб`єктом поза межами визначеної законом компетенції, а, по-друге, оспорюванні рішення є юридично значимими, тобто такими, що мають безпосередній вплив на суб`єктивні права та обов`язки особи шляхом позбавлення можливості реалізувати належне цій особі право або шляхом покладення на цю особу будь-якого обов`язку.

У той же час, суд звертає увагу, що завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання прав та вимог законодавства, інакше було б порушено принцип розподілу влади.

Аналогічний правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду від 11.06.2019 року по справі № 826/24656/15.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач фактично оскаржує лист Головного управління ДФС у м. Києві №13157/С/26-15-13-04-20 від 26.03.2018р., який сам по собі не є юридично значимим для позивача, адже не має безпосереднього впливу на його суб`єктивні права та обов`язки шляхом позбавлення можливості реалізувати належне йому право або шляхом покладення на нього будь-якого обов`язку. На думку суду, рішенням, що безпосередньо може порушувати та впливати на права та інтереси позивача є податкове повідомлення - рішення, яке приймається за результатами проведення перевірки відповідно до ст. 58, 75-86 ПКУ.

З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що дії Головного управління ДФС у м. Києві при написанні та направленні листа є правомірними.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Беручи до уваги положення статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України та враховуючи відмову позивачу у задоволенні позовних вимог, відшкодування судового збору останньому не здійснюється.

Керуючись ст.ст. 2, 6, 8, 9, 77, 243 - 246, 255, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , і.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 ) відмовити повністю.

Рішення суду, відповідно до ч. 1 статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до п/п. 15.5 п. 15 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України в редакції Закону № 2147-VIII, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до п.3 Розділу VI "Прикінцеві положення" Кодексу адміністративного судочинства України, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 47, 79, 80, 114, 122, 162, 163, 164, 165, 169, 177, 193, 261, 295, 304, 309, 329, 338, 342, 363 цього Кодексу, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, подання доказів, витребування доказів, забезпечення доказів, а також строки звернення до адміністративного суду, подання відзиву та відповіді на відзив, заперечення, пояснень третьої особи щодо позову або відзиву, залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви, пред`явлення зустрічного позову, розгляду адміністративної справи, апеляційного оскарження, розгляду апеляційної скарги, касаційного оскарження, розгляду касаційної скарги, подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами продовжуються на строк дії такого карантину.

Суддя В.В. Амельохін