Справа № 461/943/20
Суддя: Фролова Л. Д.
Дата ухвалення: 2020-03-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа №461/943/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2020 року Галицький районний суд м. Львова у складі:

головуючого судді Фролової Л.Д.,

за участі секретаря судового засідання Рудницької А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Львівській області ДПП про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 30 січня 2020 року звернувся до суду зі вказаним адміністративним позовом, в якому просив скасувати постанову серії ДПО18 від 24 грудня 2019 року, якою його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП. Свої вимоги мотивує тим, що при винесенні оскаржуваної постанови інспектором УПП позивач намагався надати пояснення, заперечував проти притягнення його до адміністративної відповідальності. Інспектором не було складено протоколу про адміністративне правопорушення. Зазначає, що розгляд справи про адміністративне правопорушення фактично не відбулося, в дії інспектора поліції обмежились лише складанням постанови.

Ухвалою суду від 31 січня 2020 року було відкрите спрощене позовне провадження у справі з викликом сторін.

Позивач до суду не прибув, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи.

Відповідач свого представника до суду не направив, хоча Управління патрульної поліції у Львівській області було повідомлене про судовий розгляд шляхом направлення повідомлень на офіційну адресу електронної пошти державного органу. У відзиві на позов, що надійшов до суду 25 березня 2020 року зазначено, що у діях водія наявний склад правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Відповідно до ч. 1 ст. 205 КАС України суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності учасників справи, які не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача та його представника, суд дійшов наступного висновку.

За змістом статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення.

Предметом судового дослідження за даними правовідносинами є правомірність дій суб`єкта владних повноважень щодо встановлення адміністративного правопорушення, законність та обґрунтованість постанови про адміністративне правопорушення.

Таким чином, досліджуючи питання правомірності застосування адміністративної відповідальності до позивача у вказаних спірних правовідносинах, суд перевіряє, чи були у відповідача по справі підстави для прийняття постанови про адміністративне правопорушення відносно позивача про визнання його винним у вчиненні адміністративного правопорушення.

Постановою поліцейського серії ДПО18 № 566302 від 24 грудня 2019 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 2 ст. 122 КУпАП, накладене стягнення у виді 425,00 грн штрафу. Відповідно до тексту постанови адміністративне правопорушення ОСОБА_1 полягало у тому, що він 24 грудня 2019 року, о 22 год. 45 хв., на автомобілі FORD, реєстраційний номер НОМЕР_1 на вул. Сахарова, 45 у м. Львові здійснив обгін автомобіля ближче ніж за десять метрів до пішохідного переходу, чим порушив п. 14.6 ПДР.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (із змінами та доповненнями).

Відповідно до статті 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

У відповідності до п. 14.6-в ПДР обгін заборонено ближче ніж за 50 м перед пішохідним переходом у населеному пункті і 100 м - поза населеним пунктом.

Пунктом 1 ст. 9 КУпАП зазначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Отже, висновки про наявність чи відсутність в діях особи адміністративного правопорушення мають бути зроблені на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів.

Частиною 2 статті 122 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди.

Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним доказам в цілому (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 77 КАС кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачі не скористалися своїм процесуальним правом участі в судовому засіданні, не надали відзиву на позов, не представили суду жодних доказів, які б спростовували обставини, наведені позивачем.

Крім того, відповідно до вимог ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно з положеннями ст. 258 КУпАП в разі вчинення адмінправопорушення, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, протокол про адміністративне правопорушення не складається.

Якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається,то уповноважена посадова особа зобов`язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 КУпАП.

У зв`язку з викладеним, враховуючи норми ч. 2 ст. 77 КАС України, суд приходить до висновку, що в даному випадку уповноваженою особою Національної поліції було порушено порядок розгляду справи про адміністративне правопорушення, не проведені необхідні дії для встановлення вини ОСОБА_1 у вчиненні делікту.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Таким чином, суд приходить до висновку про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення та закриття провадження у справі.

Згідно ч. 4 ст. 288 КУпАП позивач був звільнений від сплати державного мита (судового збору), тому відсутні правові підстави для розподілу витрат на оплату судового збору.

Керуючись ст.ст. 2, 8-10, 121, 241-246, 286 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Скасувати постанову інспектора Управління патрульної поліції у Львівській області ДПП від 24 грудня 2019 року серії ДПО18 № 566302, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП, накладено стягнення - штраф у розмірі 425,00 грн, провадження у справі про адміністративне правопорушення - закрити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом 10 днів з дня його проголошення або з дня отримання копії рішення.

Суддя Л.Д. Фролова