Справа № 444/169/20
Суддя: Зеліско Р. Й.
Дата ухвалення: 2020-04-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 444/169/20
Провадження № 2-а/444/21/2020
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 квітня 2020 року Жовківський районний суд Львівської області в складі :

головуючого судді Зеліско Р. Й.,

секретар судового засідання Мамедова Г.І.,

з участю позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Жовква Львівської області справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у м.Львові ДПП , інспектора УПП у Львівській області лейтенант поліції 1 батальйон 4 рота Альфавіцького Мирослава Степановича про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, серії ЕАК № 1918212 від 29.12.2019 року,-

В С ТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із адміністративним позовом до відповідача Управління патрульної поліції у м.Львові ДПП, інспектора УПП у Львівській області лейтенант поліції 1 батальйон 4 рота Альфавіцького Мирослава Степановича про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, серії ЕАК № 1918212 від 29.12.2019 року, свої вимоги мотивує тим, що 29 грудня 2019 року УПП у Львівській області інспектор лейтенант поліції Альфавіцький Мирослав Степанович було винесена постанова в справі про адміністративне правопорушення серія ЕАК № 1918212, про те, що позивач ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом марки TOYOTA CAMRY д.н.з. НОМЕР_1 29 грудня 2019 року о 15 год. 33 хв. в м.Львів по вул.Богдана Хмельницького, здійснив зупинку (рух) на смузі для маршрутних транспортних засобів , позначеною дорожнім знаком 5.8, чим порушив п.17.1 ПДР України- на дорозі із смугою для маршрутних транспортних засобів, позначений дорожнім знаком 5.8 або 5.11 забороняється рух і зупинка транспортних засобів на цій смузі.

Зазначає, що дане порушення, він не вчиняв, однак його притягнуто до відповідальності на підставі ч.3 ст.122 Кодексу України про адміністративне правопорушення. Застосовано адміністративну відповідальність у вигляді штрафу в розмірі 510,00 гривень. При спілкуванні з поліцейським він вказав про свою незгоду з обвинуваченням, керуючи транспортним засобом він не здійснював зупинки у зазначеному місці. Згідно ст. 251 КУпАП доказів інспектор не надав, права та обов`язки не роз"яснив. Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративаної відповідальності, потерпілих, свідків , висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів , що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами .

Вважає, що притягнення його до адміністративної відповідальності є безпідставним та необгрунтованим, а дії відповідача такими, що суперечать чинному законодавству України.

Зазначив, що рухаючись у м.Львів по вул.Богдана Хмельницького по дорозі на виїзд зі Львова в кожну сторону по три полоси, дорога розділена розривчастою лінією, яка дозволяє обгін транспортних засобів, знаходячись у крайньому правому ряді, увімкнув лівий поворот для перелаштування у середній ряд, при цьому рух у крайньому правому ряді, не був обмежений знаком 5.8, що давало йому змогу рухатись цією смугою, тим більше, ним не здійснювалась зупинка транспортного засобу на смузі який позначений дорожнім знаком 5.8 . Окрім того, він як водій, відзначається особливою уважністю та беззастережно дотримується всіх вимог правил дорожнього руху. Тому вважає, що дана постанова по справі про адміністративне правопорушення є незаконною і необгрунтованою, не відображає дійсних обставин справи, складена за відсутності належних доказів та з грубими порушеннями чинного законодавства .

Окрім того вказує, що очевидно інспекторові у зв`язку із займаною посадою було відомо про дані норми законодавства, однак він грубо перевищив службові повноваження, використавши їх для незаконного накладення штрафу на позивача, напевно виконуючи план по кількості накладених штрафів.Інспектор відразу ж забажав «написати» постанову про адмінпорушення. Однак розгляду справи на місці не було, також не було роз`яснено йому його права та обов`язки, без підготовки та надання часу для звернення за правовою допомогою, подання заперечення на постанову, документів, які характеризують особу, інших доказів по справі, що порушує права позивача , передбачені ст. 268 КУпАП. Інспектор УПП у м.Львові ДПП лейтенант поліції Альфавіцький Мирослав Степанович, почав розгляд справи при цьому грубо порушив ст.279 КУпАП. Перед початком розгляду справи інспектор , лейтенант поліції Альфавіцький Мирослав Степанович не представився, не оголосив, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності,не роз`яснив йому його права і обов`язки, не оголосив протокол про адміністративне правопорушення. На засіданні не заслухав пояснення позивача, не дослідив докази по справі.

Окрім наведеного, вважає , що відповідно до ст. 57 Конституції України закріплено правову норму, що кожному гарантується право знати свої права і обов`язки, але при цьому відповідачем не було роз`яснено позивачу прав та обов`язків, чим грубо порушив його конституційне право.Жодних доказів того, що саме позивач порушив правила дорожнього руху інспектор поліції ненадав.

Таким чином, вважає , що показання відповідача, які нічим не зафіксовані і не підтверджені не дають підстав стверджувати, що дійсно відбулося порушення правил дорожнього руху з використанням належного йому транспортного засобу, а тому не можуть братися до уваги при винесені постанови про притягнення до адміністративної відповідальності особи, оскільки вони не є належним доказом по справі та суперечать чинному законодавству.

У зв`язку із наведеним вище просив суд винести рішення про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, серії ЕАК № 1918212 від 29.12.2019 року.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги викладені в адміністративному позові підтримав повністю, додатково суду пояснив, що адміністративне правопорушення не вчиняв, однак його притягнуто до відповідальності на підставі ч.3 ст.122 Кодексу України про адміністративне правопорушення. Застосовано адміністративну відповідальність у вигляді штрафу в розмірі 510,00 гривень. При спілкуванні з поліцейським він вказував про свою незгоду із винесенням постанови, керуючи транспортним засобом він не здійснював зупинки у зазначеному місці. Згідно ст. 251 КУпАП доказів інспектор не надав, права та обов`язки не роз"яснив. Вважає , що показання відповідача, які нічим не зафіксовані і не підтверджені не дають підстав стверджувати, що дійсно відбулося порушення правил дорожнього руху з використанням належного позивачу транспортного засобу, а тому не можуть братися до уваги при винесені постанови про притягнення до адміністративної відповідальності особи, оскільки вони не є належним доказом по справі та суперечать чинному законодавству, а тому просив суд визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, серії ЕАК № 1918212 від 29.12.2019 року

Представник відповідача Управління патрульної поліції у м.Львові ДПП в судове засідання не з`явився, хоча про дату, час та місце проведення такого був повідомлений належним чином. Причини неявки суду не відомі.

Відповідач інспектор УПП у Львівській області лейтенант поліції 1 батальйону 4 роти Альфавіцького Мирослава Степановича в судове засідання не з`явився, хоча про дату, час та місце проведення такого був повідомлений належним чином. Причини неявки суду не відомі.

Згідно ч.1 ст.205 КАС України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

П. 1 ч. 3 ст. 205 КАС України встановлено, що якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Так як представник відповідача в судове засідання не з`явився без повідомлення причин неявки, жодних відомостей про поважність причин такої неявки у суду немає, а тому суд приходить до переконання про можливість розгляду справи за відсутності представника відповідача та відповідача по справі .

Заслухавши думку позивача, а також дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Конституцією України закріплено норму щодо обов`язку органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (ст.19).

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких грунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, згідно КАС, обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, однак на думку суду це не може розумітись таким чином, що позивач взагалі звільнений від обов`язку доказування своїх вимог.

З огляду на зазначене суд вважає, що обов`язок доказування розподіляється також таким чином, що позивач повинен довести обставини, якими він обгрунтовує позовні вимоги, тобто підставу позову, а відповідач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує заперечення проти позову (постанова Верховного Суду від 14.03.2018 року по справі №760/2846/17; постанова Верховного Суду від 14.02.2018 року по справі №536/583/17).

Судом встановлено, що відносно ОСОБА_1 29 грудня 2019 року інспектор УПП у Львівській області лейтенант поліції Альфавіцький Мирослав Степанович виніс постанову в справі про адміністративне правопорушення серія ЕАК № 1918212, про визнання його винним у скоєнні правопорушення, передбаченого ч.3 ст.122 КУпАП і накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу на суму 510 грн., відповідно до якої ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом марки TOYOTA CAMRY д.н.з. НОМЕР_2 грудня 2019 року о 15 год. 33 хв. в м.Львів по вул.Богдана Хмельницького, здійснив зупинку (рух) на смузі для маршрутних транспортних засобів , позначеною дорожнім знаком 5.8, чим порушив п.17.1 ПДР України- на дорозі із смугою для маршрутних транспортних засобів, позначений дорожнім знаком 5.8 або 5.11 забороняється рух і зупинка транспортних засобів на цій смузі.

Згідно п. 17.1 Правил дорожнього руху України на дорозі із смугою для маршрутних транспортних засобів, позначеній дорожнім знаком 5.8 Знак 5.8 "Дорога із смугою для руху маршрутних транспортних засобів" або 5.11 Знак 5.11 "Смуга для руху маршрутних транспортних засобів" забороняються рух і зупинка інших транспортних засобів на цій смузі.

Як вбачається із пояснень позивача ОСОБА_1 в судовому засіданні останній не вчиняв, однак його притягнуто до відповідальності на підставі ч.3 ст.122 Кодексу України про адміністративне правопорушення. Застосовано адміністративну відповідальність у вигляді штрафу в розмірі 510,00 гривень. При спілкуванні з поліцейським він вказав про свою незгоду із винесеною постановою, керуючи транспортним засобом він не здійснював зупинки у зазначеному місці. Згідно ст. 251 КУпАП доказів інспектор не надав, права та обов`язки не роз"яснив.

Суд вважає, що надані письмові пояснення, як і пояснення позивача в судовому засіданні спрямовані на уникнення відповідальності та не відображають реальної картини події, яка покладена в основу оскаржуваної постанови.

Крім того досліджені докази в сукупності підтверджують правильність висновків суду про це.

Ч.3 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення встановлена відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на п`ятдесят кілометрів на годину, ненадання переваги в русі транспортним засобам аварійно-рятувальних служб, швидкої медичної допомоги, пожежної охорони, поліції, що рухаються з увімкненими спеціальними світловими або звуковими сигнальними пристроями, ненадання переваги маршрутним транспортним засобам, у тому числі порушення правил руху і зупинки на смузі для маршрутних транспортних засобів, а так само порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху.

А тому суд приходить до висновку, що інспектором УПП у Львівській області лейтенантом поліції Альфавіцьким Мирославом Степановичем правомірно притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.122 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Суд бере до уваги, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень, як самим правопорушником так і іншими особами.

Крім того суд звертає увагу, що ОСОБА_1 вчинив правопорушення на транспорті, що за своєю природою несе високий рівень суспільної небезпеки, так як транспорт є підвищеним джерелом небезпеки, а тому інспектор поліції, який виніс оскаржувану постанову, правильно обрав вид та міру стягнення ОСОБА_1 .

Суд враховує, що згідно ч. 3 ст. 283 Кодексу України про адміністративні правопорушення постанова по справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався); розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Суд звертає увагу, що в оскаржуваній постанові у графі № 8 «до постанови додаються» не вказано про відеозапис .

Враховуючи те, що оскаржувана постанова не містить посилання на технічний засіб, яким здійснено відеозапис, а також в оскаржуваній постанові не зазначено про додавання до такої відеозапису .

Також слід зазначити, що працівником поліції враховано, що є адміністративні правопорушення в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, які розглядаються судом (ст. 221 Кодексу України про адміністративні правопорушення) за місцем його вчинення, тобто за місцем знаходження органу (суду), уповноваженого законом розглядати справу у межах територіальної юрисдикції згідно з адміністративно-територіальним устроєм України, а є адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, які розглядаються органами Національної поліції на місці зупинки транспортного засобу та розгляд таких справ закінчується винесенням постанови у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст. 283 Кодексу України про адміністративні правопорушення (ст. 258 Кодексу України про адміністративні правопорушення).

Відповідно до ч. 1-3 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Щодо твердження позивача про те, що оскаржувана постанова винесена з порушенням вимог статтей 251,268,279 КУпАП.

Відповідно до ч.1 ст. 276 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

Відповідно до Розділу ІІІ Наказу МВС України від 07.11.2015 року № 1395 «Про затвердження Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі» справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, за місцем проживання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за місцем реєстрації транспортного засобу та на місці вчинення адміністративного правопорушення. Постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п`ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою, третьою і п`ятою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140, частинами шостою, сьомою статті 152-1 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення. Поліцейський під час підготовки до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: 1) чи належить до її компетенції розгляд цієї справи; 2) чи правильно складено протокол (якщо складання протоколу передбачено КУпАП) та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; 3) чи повідомлено належним чином осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду (якщо справа не розглядається на місці); 4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали, які потрібні для вирішення справи; 5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.

Верховний суд у постанові від 27 грудня 2019 року по справі №310/4817/17 (2-а/310/156/17) висловив наступну правову позицію. Скорочене провадження у справах про зазначені адміністративні правопорушення передбачає, зокрема, фіксацію адміністративного правопорушення і накладання адміністративного стягнення на правопорушника безпосередньо на місці його вчинення. Застосування посадовою особою процедури скороченого провадження в інших випадках, які не визначені законом, тобто розгляд справи про адміністративне правопорушення безпосередньо на місці його вчинення, а не за місцезнаходженням органу, уповноваженого законом розглядати справу про таке правопорушення, призводить до порушення процесуальних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, закріплених у статтях 257, 268, 277, 278, 279, 280 Кодексу (рішення Конституційного Суду України від 26 травня 2015 року у справі № 5-рп/2015). Разом з тим, Законом України від 14 липня 2015 року № 596-VII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху" внесено зміни до статті 258 КУпАП, зокрема, доповнено абзацом 4, зі змісту якого вбачається, що у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до статті 283 КУпАП.

Відповідно до ч.1 ст. 277-2 КУпАП повістка особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, вручається не пізніш як за три доби до дня розгляду справи в суді, в якій зазначаються дата і місце розгляду справи.

З вказаної норми вбачається, що така стосується розгляду справи в суді. Однак розгляд справ про адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст.122 КУпАП, відповідно до ст.222 КУпАП віднесено до компетенції органів Національної поліції.

Крім того, згідно з рішенням Європейського суду з прав людини в справі « О' Halloran and Francis v. the United Kingdom» будь-хто хто вирішив володіти чи керувати автомобілем, знав що таким чином він піддає себе режиму регулювання, котрий застосовується, оскільки визнавалося, що володіння та користування автомобілем може потенційно завдавати серйозної шкоди. Можна вважати, що ті хто вирішив володіти та керувати автомобілями, погодилися на певну відповідальність та обов`язки.

Виходячи з детально проаналізованих доказів, суд приходить до висновку, що в діянні ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення, оскільки під час розгляду справи в суді доведено наявність протиправної, винної дії, яка містить ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.122 Кодексу України про адміністративні правопорушення, тобто доведено сам факт вчинення адміністративного правопорушення.

Ст. 68 Конституції України проголошує, що кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Відповідно до ст. 8 КУпАП особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушення (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов"язані, зокрема: знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Судом встановлено, що оскаржувана постанова відповідає встановленим до неї вимогам законодавства, відповідач при її винесенні діяв лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Оскаржувана постанова така, що вчинена відповідно до вимог ч. 2 ст. 2 КАС України.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення.

Зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв`язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що вимоги ОСОБА_1 є безпідставі, спрямовані на уникнення відповідальності та задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст.2,5,7,77,139,ч. 4 ст. 229, 241,243 ч.3,250,255,ч.3 ст.286 КАС України, суд -

У Х В А Л И В :

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, серії ЕАК № 1918212 від 29.12.2019 року винесеної інспектором УПП у Львівській області лейтенантом поліції 1 батальйону 4 роти Альфавіцьким Мирославом Степановичем - відмовити.

Апеляційна скарги на судове рішення відповідно до ст. 286 КАС України може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (ст.295 КАС України).

Апеляційна скарга з врахуванням п. 15.5 розділу VII "Перехідні положення" КАС України, тобто до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Жовківський районний суд Львівської області.

За умовами ст.255 КАС України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 06.04.2020 року.

Суддя Р. Й. Зеліско