Справа № 336/6057/19
Суддя: Щаслива О. В.
Дата ухвалення: 2020-04-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

07.04.20Справа № 336/6057/19
Пр. № 2-а/336/11/2020
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

7 квітня 2020 року Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді Щасливої О.В.,

розглянувши справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора взводу № 2 роти № 2 батальйону № 2 Управління патрульної поліції в Миколаївській області Департаменту патрульної поліції капрала поліції Білоуса Олександра Валерійовича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, яку винесено 11 вересня 2019 року інспектором взводу № 2 роти № 2 батальйону № 2 Управління патрульної поліції в Миколаївській області Департаменту патрульної поліції рядовим поліції Білоусом О.В. за ознаками правопорушення, що передбачене ст. 1321 КупАП.

В обґрунтування вимог в заяві зазначив, що оскаржувана постанова містить висновки про рух транспортного засобу під його керуванням о 06 годині 20 хвилині біля будинку № 27 по вулиці Великій Морській в м. Миколаєві з напівпричепом TAD CLASSIC 40-3, реєстраційний номер НОМЕР_1 , з вантажем, ширина якого перевищувала 2,6 метра і становила 3,5 метри, у відсутність дозволу на перевезення цього вантажу. Означені дії, на думку автора постанови, містять ознаки порушення пункту позивачем пункту 22.5 Правил дорожнього руху України і утворюють диспозицію ст. 1321 КупАП.

Оскаржувана постанова винесена з порушеннями чинного законодавства. До таких порушень відноситься, зокрема, хибний та не підтверджений будь-якими фактичними даними висновок автора протоколу про довжину вантажу, оскільки в матеріалах справи про адміністративне правопорушення відсутні докази здійснення габаритно-вагового контролю, який в силу п. 6 Порядку здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, здійснюється виключно в пунктах габаритно-вагового контролю, і лише за результатами точного та (або) габаритно-вагового контролю посадові особи Укртрансбезпеки визначають належність транспортного засобу до великовагових або великогабаритних. Фактично ж зупинка автомобіля під керуванням позивача була здійснена на узбіччі проїзної частини дороги за відсутності стаціонарного чи пересувного пунктів, в темну пору доби, вимірювання з використанням відповідного обладнання взагалі не відбувалось, що є грубим порушенням вказаного «Порядку…». Статтею 280 КУпАП внормовано обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа у його вчиненні, а висновки про наявність в діях особи, що притягнута до адміністративної відповідальності, ознак правопорушення, повинні ґрунтуватися на належних, допустимих та достовірних доказах.

У відсутність події адміністративного правопорушення та ознак складу правопорушення в його діях просить скасувати постанову про накладення на нього адміністративного стягнення, винесену відповідачем 11 вересня 2019 року.

Позивач до суду не з`явився, надавши суду письмове звернення, яке містить прохання про вирішення справи у його відсутність, а також прохання про задоволення позову, що у відповідності до ч. 3 ст. 194 КАС України не є перешкодою для вирішення справи без участі позивача.

Відповідач, належним чином повідомлений про дату, час та місце вирішення справи, до суду не з`явився; хоча й не надав клопотання про розгляд справи у його відсутність, проте в особі свого представника звернувся із письмовим відзивом.

Вказані обставини згідно із п. 2 ч. 3 ст. 205 КАС зумовили проведення судового розгляду без участі відповідача.

З письмового відзиву представника відповідача випливає, що при притягненні позивача до адміністративної відповідальності посадовою особою управління патрульної поліції було дотримано порядок накладення адміністративного стягнення у зв`язку із вчиненням позивачем адміністративного правопорушення в сфері безпеки дорожнього руху.

Під час зупинки транспорту під керуванням позивача поліцейський назвався та запропонував надати документи, перелік яких передбачений Постановою Кабінету Міністрів України «Про проїзд великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами», в ході перевірки яких було здійснено заміри ширини вантажу, який вочевидь перевищував встановлені пунктом 22.5 Правил дорожнього руху габарити, зокрема, ширина вантажу дорівнювала 3 метрам 50 сантиметрам порівняно з 2 метрами 60 сантиметрами встановленими означеним пунктом правил про безпечний дорожній рух. Порушення цього пункту правил утворює диспозицію ст. 1321 КУпАП, у зв`язку з чим було винесено постанову з дотриманням вимог законодавства про адміністративні правопорушення, що встановлюють процедуру притягнення до адміністративної відповідальності. До правопорушника застосовано передбачене санкцією статті покарання у виді штрафу, кратного тридцяти неоподатковуваним мінімумам доходів громадян. Вимірювання ширини вантажу було здійснено за допомогою рулетки, яка у відповідності до положень Переліку категорій законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, що підлягають періодичній повірці, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України, повірці не підлягає. Означені обставини зафіксовані в процесі притягнення позивача до відповідальності за допомогою нагрудного відеореєстратора поліцейського.

У відсутність будь-яких порушень прав позивача з боку суб`єкта владних повноважень просить про залишення позову без задоволення.

З`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд знаходить позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню, з наступних міркувань.

Судом встановлено, що 11 вересня 2019 року інспектором взводу № 2 роти № 2 батальйону № 2 Управління патрульної поліції в Миколаївській області Департаменту патрульної поліції капралом поліції Жоржем А.Р. відносно позивача винесено постанову про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 1321 КупАП за ознаками порушення правил проїзду великогабаритних і великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами (а. с. 5).

Фактичні обставини вчинення правопорушення, як випливає із змісту постанови, зводяться до того, що позивач о 06 годині 24 хвилині 11 вересня 2019 року біля будинку № 27 по вул. Великій Морській в м. Миколаєві керував автомобілем TGX 28.540, реєстраційний номер НОМЕР_2 , з напівпричепом TAD CLASSIC 40-3, реєстраційний номер НОМЕР_1 , з вантажем, ширина якого перевищувала 2,6 метра і становила 3,5 метри, у відсутність дозволу на перевезення цього вантажу.

Відповідно до ст. 9 КупАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 1321 КупАП, за ознаками якої складений протокол, в редакції, що діяла на момент вчинення правопорушення, передбачений, зокрема, такий склад адміністративного правопорушення, як: порушення правил проїзду великогабаритних і великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами.

Порядок проїзду великогабаритних і великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами внормований затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України № 30 від 18.01.2001 року «Правилами проїзду великогабаритних і великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами», і саме їх порушення утворюють диспозицію статті 1321 КупАП.

Відповідно до п. 2 «Правил…» транспортний засіб чи автопоїзд з вантажем або без вантажу вважається великогабаритним, якщо його габарити перевищують хоча б один з параметрів, зазначених у пункті 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306.

Як випливає із змісту пункту 22.5 «Правил дорожнього руху», за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує габарити, встановлені цим пунктом; зокрема, габарит за шириною становить 2,6 метра.

З наведених положень випливає, що транспортний засіб підлягає кваліфікації як великогабаритний, якщо хоча один з його габаритів перевищує встановлені пунктом 22.5 «Правил дорожнього руху» показники.

Як слідує з пункту правил безпеки дорожнього руху граничний розмір транспортного засобу за шириною становить 2,6 метри.

Рух великовагових та великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами здійснюється на підставі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні (далі - дозвіл), виданому перевізникові уповноваженим підрозділом Національної поліції, або документа про внесення плати за проїзд таких транспортних засобів (п. 4 Правил проїзду великогабаритних і великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами).

Відсутність означеного дозволу для транспорту, чиї габарити (або хоча б один з них перевищують встановлені пунктом 22.5 «Правил дорожнього руху») містить ознаки порушення правил проїзду великогабаритного транспорту автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами і утворює диспозицію статті 1321 КупАП.

До обставин, що підлягають з`ясуванню при розгляді справи про адміністративні правопорушення, відносяться питання, чи було вчинено чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду (ст. 280 КУпАП).

Означені обставини встановлюються на підставі доказів, тобто фактичних даних, перелік яких містить стаття 251 КУпАП.

Предметом доказування в цій справі є з`ясування питання, чи посягали габарити траснпортного засобу під керуванням позивача хоча б на один з параметрів, зазначених у пункті 22.5 Правил дорожнього руху, що затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306.

За версією автора протоколу, таким габаритом є ширина вантажу, що перевозилася позивачем і перевищувала встановлений наведеним пунктом «Правил…» показник.

При цьому ширина вантажу, як зазначає автор протоколу, становила 3 метри 50 сантиметрів порівняно з 2 метрами 60 сантиметрами, які є дозволеними.

Означений висновок автора постанови не підкріплений жодними фактичними даними.

На спростування тверджень позивача про відсутність доказів вчинення ним правопорушення, за яке його притягнуто до відповідальності, відповідачем наданий суду відеозапис з нагрудної камери поліцейського, що виконує роль засобу фіксації ознак правопорушення і процедури притягнення позивача до відповідальності за вказане правопорушення.

Разом з тим відтворення означеного відеозапису не надало суду жодної інформації, яку можна було б використати на користь причетності позивача до правопорушення, за яке він підданий стягненню.

Згаданий відеозапис не містить не лише процедури притягнення особи до відповідальності, а навіть не відображає обставини, на підставі яких суб`єктом владних повноважень зроблений висновок про невідповідність габаритів вантажу, що перевозився позивачем, законодавчо внормованим габаритам.

Перегляд означеного відеозапису робить очевидним лише зображення крупним планом вантажного транспортного засобу, що зупинений, при цьому камера рухається вздовж автомобіля: від кабіни до причепу, - і навпаки, - протягом кількох разів.

Внаслідок яких міркувань і вимірювань автор постанови дійшов висновку про те, що ширину вантажу становлять 3 метри 60 сантиметрів, відеозапис не демонструє.

Інших фактичних даних на користь цього умовиводу суду не надано.

Разом з тим, в цей же день в тому ж самому населеному пункті, за спливом однієї години, а саме: о 07 годині 31 хвилині, позивача піддано адміністративному стягненню за ст. 1321 за ознаками того ж самого порушення. Невідповідність габаритів (ширини) вантажу, яка є очевидною під час перегляду цього відеозапису, підтверджується отриманими внаслідок вимірювання ширини вантажу відомостями. Застосоване під час винесення постанови за вказане правопорушення вимірювання показало, що ширина вантажу становить 3 метри 20 сантиметрів.

Як випливає із змісту постанов про притягнення до адміністративної відповідальності, позивач рухається на тому ж самому автомобілі, що є цілком природним для застосування адміністративних стягнень з різницею в одну годину сім хвилин.

На отриману внаслідок вимірювання ширину вантажу в 3 метри 20 сантиметрів як таку, що є об`єктивною, і послався суд в рішенні за результатами розгляду позову ОСОБА_1 про скасування постанови про адміністративне правопорушення в справі № 336/6756/19, оскільки процес цього вимірювання і його результати безпосередньо сприйняті судом під час перегляду відеозапису.

За вказаних обставин висновок інспектора про розмір того ж самого параметру, щодо якого є беззаперечні дані про те, що він обчислюється 3 метрами 20 сантиметрами, не лише не ґрунтується на належних та допустимих доказах, а й суперечить тим даним, які визнані судом об`єктивними.

Як випливає із ст. 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, кожна людина, звинувачена в скоєнні кримінального злочину, вважається невинуватою до тих пір, поки його провина не доведена відповідно до закону. Кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий і публічний розгляд його справи незалежним і неупередженим судом.

Обов`язок суду щодо забезпечення презумпції невинуватості і права на справедливий судовий розгляд, які передбачені ст. 62 Конституції України, відповідно до якої особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на її користь, поєднуються з такими ж положеннями ч. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини" передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У справі "Барбера, Мессеґе і Хабардо проти Іспанії" від 6 грудня 1988 року Європейський Суд з прав людини встановив, що "принцип презумпції невинуватості вимагає, серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не розпочинали розгляд справи з упередженої думки, що підсудний вчинив злочин, який йому ставиться в вину, обов`язок доказування лежить на обвинуваченні, і будь-який сумнів має тлумачитися на користь обвинуваченого (підсудного).

Гарантія того, що ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом, становить зміст принципу презумпції невинуватості.

Тягар доведення факту вчинення обвинуваченим (підсудним) злочину покладений на сторону обвинувачення і не може перекладатися на захист, чітко та недвозначно висловлено у низці рішень Європейського Суду з прав людини, зокрема, у § 39 Рішення Страсбурзького суду "Капо проти Бельгії" від 13 січня 2005 року.

З роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 01.11.1996 року «Про застосування Конституції при здійсненні правосуддя» випливає, що конституційні права та свободи людини і громадянина є безпосередньо діючими. Вони визначають цілі і зміст законів та інших нормативно-правових актів, зміст і спрямованість діяльності органів законодавчої та виконавчої влади, органів місцевого самоврядування і забезпечуються захистом правосуддя. Виходячи із зазначеного принципу та гарантування Конституцією судового захисту конституційних прав і свобод, судова діяльність має бути спрямована на захист цих прав і свобод від будь-яких посягань шляхом забезпечення своєчасного та якісного розгляду конкретних справ. Оскільки Конституція України, як зазначено в її ст. 8, має найвищу юридичну силу, а її норми є нормами прямої дії, суди при розгляді конкретних справ мають оцінювати зміст будь-якого закону чи іншого нормативно-правового акту з точки зору його відповідності Конституції і в усіх необхідних випадках застосовувати Конституцію як акт прямої дії. Судові рішення мають ґрунтуватись на Конституції, а також на чинному законодавстві, яке не суперечить їй.

За роз`ясненнями п. 19 цієї постанови, визнання особи винуватою у вчиненні злочину можливо лише за умови доведеності її вини.

За змістом ст. 8 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а в силу ст. 77 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень тягар доведення правомірності рішень, дій чи бездіяльності покладений на відповідача.

Таким чином, не вбачаючи у оскаржуваній постанові доказів вчинення позивачем правопорушення, за ознаками якого він притягнутий до адміністративної відповідальності, керуючись охоронюваним Основним Законом України, національним та міжнародним законодавством принципом презумпції невинуватості, суд знаходить всі підстави для задоволення позову.

Відповідно до ст. 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень (п. 2 ч. 1 ст. 245 КАС України).

З огляду на викладене суд вбачає всі підстави для захисту права позивача в обраний ним спосіб шляхом визнання оскаржуваної постанови протиправною і скасування оскаржуваної постанови.

Керуючись ст. ст. 1, 2, 194, 242-246, 293, 295 КАС України, ст. ст. 1, 7, 9, 251, 280, 121 ч. 6, 22, 258, 288 КУпАП, суд

П О С Т А Н О В И В:

Позов ОСОБА_1 до інспектора взводу № 2 роти № 2 батальйону № 2 Управління патрульної поліції в Миколаївській області Департаменту патрульної поліції рядового поліції Білоуса Олександра Валерійовича задовольнити.

Визнати протиправною і скасувати постанову від 11.09.2019 року про накладення адміністративного стягнення за ознаками ст. 1321 на Грицкана Євгена Валерійовича, винесену інспектором взводу № 2 роти № 2 батальйону № 2 Управління патрульної поліції в Миколаївській області Департаменту патрульної поліції рядовим поліції Білоусом Олександром Валерійовичем.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до Третього апеляційного адміністративного суду шляхом подання в суд першої інстанції апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя О.В. Щаслива