Справа № 1.380.2019.003272
Суддя: Москаль Ростислав Миколайович
Дата ухвалення: 2020-04-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа №1.380.2019.003272
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2020 року

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Москаля Р.М., розглянув в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» Кадирова Владислава Володимировича, за участі Фонду гарантування вкладів фізичних осіб в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, про зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) звернувся 03.07.2019 до Львівського окружного адміністративного суду з позовом, з урахуванням уточненої позовної заяви від 19.07.2019 (а.с. 36-43), до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» Кадирова Владислава Володимировича (далі уповноважена особа Фонду) з вимогою зобов`язати уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб Кадирова Владислава Володимировича надати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію щодо ОСОБА_1 як вкладника, який має право на відшкодування коштів за рахунок Фонду відповідно до договору банківського вкладу від 12.02.2015 №016-13999-120215.

Позивач вважає неправомірними дії уповноваженої особи Фонду щодо визнання нікчемним правочину, відмови у задоволенні вимоги ОСОБА_1 щодо подання додаткової інформації про вкладника до Фонду гарантування вкладів. Звертає увагу суду на те, що сума банківського вкладу 7800 дол. США, яка була розміщена позивачем відповідно до договору банківського вкладу №016-13999-120215 від 12.02.2015 на дату прийняття Правлінням НБУ постанови від 02.03.2015 №150 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до категорії неплатоспроможних», перебувала на депозитному рахунку позивача. За цих обставин позивач вважає, що уповноважена особа Фонду протиправно не включила його до переліку вкладників банку, які мають право на відшкодування суми вкладу за рахунок коштів Фонду. Позивач стверджує, що уповноважена особа Фонду не наділена повноваженнями визнавати договори нікчемними, оскільки договір є нікчемним відповідно до закону, а не наказу уповноваженої особи Фонду. Рішення уповноваженої особи Фонду є виключно внутрішнім розпорядчим документом, яке не є підставою для застосування наслідків нікчемності договорів. Позивач також повідомив суд про те, що в грудні 2015 року звертався з позовом до суду, ухвалою №813/6533/15 від 20.10.2016 Львівський окружний адміністративний суд закрив провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Дельта Банк» Кадирова Владислава Володимировича. Позивач зауважив, що у цій справі підстави позовів є відмінними, тому норма частини першої статті 239 КАС України не може бути застосована.

Відповідач позов не визнає з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву (а.с. 50-53). У поданому відзиві представник відповідача клопотав про закрити провадження у цій справі або залишити позов без розгляду, або відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 в повному обсязі. Представник відповідача посилається на те, що є ухвала суду про закриття провадження у справі №813/6533/15 від 20.10.2016 між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, що є підставою для закриття провадження у цій справі. Посилається на те, що позивач пропустив шестимісячний строк звернення до суду з цим позовом, оскільки його було повідомлено про нікчемність договору банківського вкладу листом від 23.09.2015, в той же час позов подано до суду в 2019 році. Вказує, що уповноважена особа Фонду застосовувала у своїй діяльності норми статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» виключно в період дії тимчасової адміністрації (03.03.2015 по 02.10.2015) та не могла об`єктивно послуговуватись правовими висновками Верховного Суду, ухваленими в 2018 році.

На стадії підготовчого провадження ухвалою від 14.02.2020 суд відмовив в задоволенні клопотання представника уповноваженої особи Фонду про закриття провадження у справі та про залишення позову без розгляду (а.с. 82-85). Суд врахував, що в період 2015-2018 років питання юрисдикції спорів вкладників банку щодо повернення коштів в тому числі за рахунок ФГВФО було дискусійним, а підходи касаційного (Вищого адміністративного суду України) та Верховного Суду України з цього приводу були відмінними (протилежними), що зумовило існування суперечливої судової практики. Лише в 2018-2019 роках Велика Палата Верховного Суду сформувала однозначні правові підходи до питання юрисдикції спорів щодо правовідносин, врегульованих Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» та дійшла висновку, що спори вкладника з уповноваженою особою ФГВФО щодо включення до переліку осіб, що мають право на відшкодування вкладу за рахунок коштів ФГВФО, віднесено до юрисдикції адміністративних судів. Тому суд при розгляді цього спору дійшов висновку, що тривала відсутність єдиного підходу та суперечлива судова практика щодо юрисдикції цієї категорії справ не може бути перешкодою для реалізації права ОСОБА_1 на справедливий суд.

Суд врахував, що в червні 2019 року позивач через представника звернувся до уповноваженої особи Фонду з листом та, спираючись на судові рішення Великої Палати Верховного Суду, просив подати до ФГВФО додаткову інформацію щодо нього як вкладника, який має право на відшкодування коштів за рахунок Фонду відповідно до укладеного з АТ «Дельта Банк» договору банківського вкладу (депозиту).

Звернення було відхилене уповноваженою особою Фонду, про що скеровано ОСОБА_1 лист №2736/6 від 14.06.2019; цей позов надійшов до суду 21.06.2019. Суд врахував, що отримавши відмову уповноваженої особи Фонду подати до ФГВФО додаткову інформацію щодо позивача як вкладника, ОСОБА_1 в межах шестимісячного строку звернувся до суду з адміністративним позовом, тому підстав для залишення його позову без розгляду немає.

Третя особа, ПАТ «Дельта Банк», пояснення щодо позову ОСОБА_1 не подала.

Суд з`ясував зміст позовних вимог, дослідив долучені до матеріалів справи письмові докази та встановив такі фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини:

12.02.2015 ПАТ «Дельта Банк» та ОСОБА_1 уклали договір №016-13999-120215 банківського вкладу (депозиту) «Найкращий від Миколая» у доларах США. Відповідно до пункту 1.2 цього Договору сума вкладу складає 7800 доларів США (а.с. 18). Додатковою угодою №1 до договору №016-13999-120215 від 12.02.2015 сторони домовились пункт 1.8 Договору викласти в такій редакції: зарахування вкладу на рахунок здійснюється з власного поточного або вкладного (депозитного) рахунку вкладника, відкритого в Банку, або шляхом перерахування з відкритого в Банку поточного рахунку іншої фізичної особи - резидента, або готівкою через касу банку в день укладання сторонами цього договору. Виключно для цілей цього Договору Сторони домовилися, що умови п.5.11 Правил до відносин, що виникають на підставі до цього Договору, не застосовуються. У разі, якщо в день укладення Сторонами цього Договору не буде здійснено зарахування/перерахування коштів, що становлять суму вкладу на рахунок, цей Договір вважається таким, що не був укладений (а.с. 19).

12.02.2015 на зазначений особовий рахунок ОСОБА_1 зараховані кошти в сумі 7800 доларів США з рахунку, відкритого на ім`я ОСОБА_2 , що підтверджується платіжним дорученням в іноземній валюті для фізичної особи, яка не здійснює підприємницької діяльності №45788568 від 12.02.2015 (а.с. 20).

Відповідно до постанови Національного банку України від 02.03.2015 №150 ПАТ «Дельта Банк» віднесено до категорії неплатоспроможних. 03.03.2015 в ПАТ «Дельта Банк» запроваджено тимчасову адміністрацію по 02.06.2015, в подальшому продовжено з 03.03.2015 по 04.10.2015.

02.10.2015 Національний банк України за пропозицією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб ухвалив постанову №664 про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Дельта Банк». З 05.10.2015 розпочато процедуру ліквідації ПАТ «Дельта Банк».

Представник ПАТ «Дельта Банк» Сичевська Ю.К. скерувала ОСОБА_1 повідомлення про нікчемність правочину №8821/1169 від 23.08.2015. Згідно з цим повідомленням повідомлено ОСОБА_1 про нікчемність його договору банківського вкладу (депозиту) №016-13999-120215 від 12.02.2015, укладеного з АТ «Дельта Банк» згідно з пунктом 7 частини третьої статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (а.с. 23).

04.12.2015 ОСОБА_1 через відділення AT «Укрексімбанк» отримав від ФГВФО 792,85 грн. відсотків за договором банківського вкладу (а.с. 21-22).

ОСОБА_1 через уповноваженого представника звернувся до уповноваженої особи Фонду з листом від 05.06.2019 №05/19, з посиланням на норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», судові рішення Верховного Суду, Великої Палати Верховного Суду вимагав подати до ФГВФО додаткову інформацію щодо ОСОБА_1 , як вкладника, який має право на відшкодування коштів за рахунок Фонду відповідно до договору банківського вкладу (депозиту) №016-13999-120215 від 12.02.2015 (а.с. 24-27).

Адвокат позивача Шимборська О.А. отримала лист уповноваженої особи Фонду №2736/6 від 14.06.2019, в якому повідомлено, що з огляду на те, що договір банківського вкладу (депозиту) «Найкращий від Миколая» №016-13999-120215 від 12.02.2015 є нікчемним відповідно до пункту 7 частини третьої статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» відсутні правові підстави для включення даних ОСОБА_1 до переліку вкладників АТ «Дельта Банк», які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду (а.с. 28).

При прийнятті рішення суд керується такими правовими нормами:

Правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, а також відносини між Фондом, банками, Національним банком України, повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків встановлює Закон України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» від 23.02.2012 № 4452-VІ (далі Закон № 4452-VІ, у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Згідно з частиною 1 статті 3 Закону № 4452-VІ Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд) є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків у випадках, встановлених цим Законом.

Основним завданням Фонду, відповідно до частини першої статті 4 Закону №4452-VІ є забезпечення функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку.

Частиною другою цієї статті визначено, що на виконання свого основного завдання Фонд у порядку, передбаченому цим Законом, здійснює функції, зокрема:

- веде реєстр учасників Фонду;

- здійснює заходи щодо організації виплат відшкодувань за вкладами в разі прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку;

- здійснює процедуру виведення неплатоспроможних банків з ринку, у тому числі шляхом здійснення тимчасової адміністрації та ліквідації банків, організовує відчуження всіх або частини активів і зобов`язань неплатоспроможного банку, продаж неплатоспроможного банку або створення та продаж перехідного банку.

За приписами статті 26 Закону № 4452-VІ Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на цей день, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами.

Вкладник набуває право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду в межах граничного розміру відшкодування коштів за вкладами після прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Стаття 2 Закону № 4452-VІ дає визначення термінів:

- вклад - кошти в готівковій або безготівковій формі у валюті України або в іноземній валюті, які залучені банком від вкладника (або які надійшли для вкладника) на умовах договору банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або шляхом видачі іменного депозитного сертифіката, включаючи нараховані відсотки на такі кошти (пункт 3);

- вкладник - фізична особа (у тому числі фізична особа - підприємець), яка уклала або на користь якої укладено договір банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або яка є власником іменного депозитного сертифіката (пункт 4);

- уповноважена особа Фонду - працівник Фонду, який від імені Фонду та в межах повноважень, передбачених цим Законом та/або делегованих Фондом, виконує дії із забезпечення виведення банку з ринку під час здійснення тимчасової адміністрації неплатоспроможного банку та/або ліквідації банку (пункт 17).

Відповідно до частини першої статті 1058 Цивільного кодексу України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов`язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Відповідно до частини першої статті 1066 Цивільного кодексу України за договором банківського рахунка банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

Статтею 27 Закону № 4452-VІ встановлено порядок визначення вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами:

- уповноважена особа Фонду складає перелік вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку (частина перша статті 27).

- уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує повний перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню (частина друга статті 27).

- уповноважена особа Фонду зазначає у переліку вкладників суму відшкодування для кожного вкладника, яка розраховується виходячи із сукупного обсягу всіх його вкладів у банку та нарахованих процентів. Нарахування процентів за вкладами припиняється з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку (частина третя статті 27).

Протягом шести днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку виконавча дирекція Фонду затверджує реєстр вкладників для здійснення виплат відповідно до наданого уповноваженою особою Фонду переліку вкладників. Фонд публікує оголошення про відшкодування коштів вкладникам у газетах "Урядовий кур`єр" або "Голос України" та на своїй офіційній сторінці в мережі Інтернет не пізніше ніж через сім днів з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку (частина п`ята статті 27).

Порядок та черговість відшкодування коштів за вкладами Фондом гарантування вкладів фізичних осіб визначає Положення про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами, затв. рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 09.08.2012 №14 (далі Положення №14).

Відповідно до приписів розділу ІІІ Положення №14:

3. Уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує та подає до Фонду повний перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду (додаток 8), із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню (далі - Перелік), перелік вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до пунктів 4 - 6 частини четвертої статті 26 Закону, а також перелік осіб, які на індивідуальній основі отримують від банку проценти за вкладом на більш сприятливих договірних умовах, ніж звичайні, або мають інші фінансові привілеї від банку.

4. Перелік складається станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку і включає суму відшкодування для кожного вкладника, яка розраховується, виходячи із сукупного обсягу всіх його вкладів у банку та нарахованих процентів (зменшених на суму податку), але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку.

Рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №823 від 26.05.2016 внесені зміни до цього Положення. Пункт 5 розділу ІІ вказаного Положення №14 викладено у новій редакції, останнім абзацом пункту 5 розділу ІІ визначено, що протягом дії тимчасової адміністрації та ліквідації банку уповноважена особа Фонду може надавати зміни та доповнення до переліків.

Пунктом 4 частини другої статті 37 Закону № 4452-VІ визначено, що Уповноважена особа Фонду має право повідомляти сторони за договорами, зазначеними у частині другій статті 38 цього Закону, про нікчемність цих договорів та вчиняти дії щодо застосування наслідків нікчемності договорів. Згідно з частинами другою-третьою статті 38 Закону № 4452-VІ протягом дії тимчасової адміністрації уповноважена особа Фонду зобов`язана забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті.

Статтею 36 Закону № 4452-VІ врегульовано наслідки запровадження тимчасової адміністрації: з дня початку процедури виведення Фондом банку з ринку призупиняються всі повноваження органів управління банку (загальних зборів, спостережної ради і правління (ради директорів) та органів контролю (ревізійної комісії та внутрішнього аудиту). Фонд набуває всі повноваження органів управління банку та органів контролю з дня початку тимчасової адміністрації і до її припинення (частина перша). Правочини, вчинені органами управління та керівниками банку після початку процедури виведення Фондом банку з ринку, є нікчемними (частина третя).

Відповідно до частини першої статті 44 Закону №4452-VІ Національний банк України приймає рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку за пропозицією Фонду та з інших підстав, передбачених Законом України «Про банки і банківську діяльність».

Стаття 45 Закону №4452-VІ визначає, що Фонд не пізніше робочого дня, наступного за днем отримання рішення Національного банку України про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку, розміщує інформацію про це на своїй офіційній сторінці в мережі Інтернет.

Фонд здійснює опублікування відомостей про ліквідацію банку та призначення уповноваженої особи Фонду у газетах "Урядовий кур`єр" або "Голос України" не пізніше ніж через сім днів з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Відповідно до частини п`ятої статті 45 Закону №4452-VІ протягом 30 днів з дня опублікування відомостей про відкликання банківської ліцензії, ліквідацію банку та призначення уповноваженої особи Фонду кредитори мають право заявити уповноваженій особі Фонду про свої вимоги до банку. Вимоги фізичних осіб-вкладників у межах гарантованої Фондом суми відшкодування за вкладами не заявляються.

Частиною першою статті 46 Закону № 4452-VІ визначено, що уповноважена особа Фонду від імені Фонду виконує функції з ліквідації банку відповідно до цього Закону та приступає до виконання своїх обов`язків негайно після прийняття Фондом рішення про призначення уповноваженої особи Фонду.

Згідно з пунктами 1,2 частини другою статті 46 Закону № 4452-VІ дня призначення уповноваженої особи Фонду припиняються всі повноваження органів управління банку (загальних зборів, спостережної ради і правління (ради директорів)) та органів контролю (ревізійної комісії та внутрішнього аудиту).

Суд також враховує, що Велика Палата Верховного Суду у постанові від 11.04.2018 по справі № 910/24198/16 висловила таку правову позицію:

« 68. Згідно із частинами першою та другою статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд зобов`язаний забезпечити збереження активів банку, зокрема, забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті.

69. За результатами цієї перевірки виявляються правочини, які є нікчемними в силу приписів (на підставі) закону. При виявленні таких правочинів Фонд, його уповноважена особа чи Банк не наділені повноваженнями визнавати або встановлювати правочини нікчемними.

70. Правочин є нікчемним відповідно до закону, а не наказу Банку, підписаного уповноваженою особою Фонду. Такий правочин є нікчемним з моменту укладення в силу закону (частини другої статті 215 ЦК України та частини третьої статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб») незалежно від того, чи була проведена передбачена частиною другою статті 38 цього ж Закону перевірка правочинів Банку і виданий згаданий наказ. Наслідки нікчемності правочину також наступають для сторін в силу вимог закону. Наказ Банку не є підставою для застосування таких наслідків, тому не може вважатись одностороннім правочином, адже він не є підставою для виникнення цивільних прав та обов`язків ані у Банку, ані у іншої сторони правочину, віднесеного наказом до нікчемних. Такий наказ є внутрішнім розпорядчим документом Банку як суб`єкта господарювання, виданим керівником Банку в межах своїх повноважень».

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду в постанові від 10.06.2019 у справі №802/4011/15-а зазначив, що підставою для поширення на особу гарантій, передбачених Законом № 4452-VI щодо відшкодування вкладу, є наявність у такої особи залишку коштів на банківському рахунку, що відкритий на її ім`я, тобто наявність вкладу та статусу вкладника у особи. При цьому вкладниками є особи, які уклали або на користь яких укладено або договір банківського вкладу (депозиту), або банківського рахунку, або які є власниками іменного депозитного сертифіката. Положення чинного законодавства не пов`язують визначення статусу вкладника банку та виникнення у нього права на отримання гарантованої суми відшкодування вкладу із походженням на відповідному вкладному (депозитному, поточному) рахунку коштів. Отже, під дію гарантій відшкодування коштів за вкладом на підставі статті 26 Закону №4452-VI підпадають особи, які є вкладниками у розумінні приписів статті 2 Закону №4452-VI, вклади яких розміщено на рахунку у відповідному банку до запровадження у ньому тимчасової адміністрації.

Здійснюючи правову оцінку аргументів сторін та долучених до матеріалів справи доказів суд керується такими міркуваннями:

Як встановив суд 12.02.2015 ОСОБА_1 уклав з ПАТ «Дельта Банк договір банківського вкладу (депозиту) «Найкращий від Миколая» у доларах США. Кошти на депозитний рахунок позивача були зараховані шляхом перерахунку з рахунку іншої особи. Уповноважена особа Фонду не включила позивача до переліку вкладників банку, які мають право на відшкодування суми вкладу за рахунок коштів Фонду з огляду на те, що відповідач вважає нікчемним укладений між позивачем та банком договір банківського вкладу (депозиту) з підстав, визначених пунктом 7 частини третьої статті 38 Закону №4452-VI.

Отже, укладення договору банківського вкладу (депозиту) й зарахування коштів на рахунок ОСОБА_1 відбулись до віднесення ПАТ «Дельта Банк» до категорії неплатоспроможних та запровадження тимчасової адміністрації у банку (02.03.2015). Відтак, вклад розміщено на рахунку ПАТ «Дельта Банк» до запровадження тимчасової адміністрації, а тому позивач підпадає під дію гарантій відшкодування коштів за вкладом на підставі статті 26 Закону №4452-VI. За таких обставин суд вважає, що уповноважена особа Фонду протиправно не включила ОСОБА_1 до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами у ПАТ «Дельта Банк» за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб за договором банківського вкладу (депозиту) від 12.02.2015 №016-13999-120215.

Суд враховує, що в червні 2019 позивач звернувся до уповноваженої особи Фонду з листом №05/19, в якому посилався на судові рішення Верховного Суду, Великої Палати Верховного Суду із сформованими правовими висновками щодо застосування норм статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» про те, що лише за наявності рішення суду можна застосовувати до особи будь-які наслідки недійсності нікчемного правочину за цією статтею. ОСОБА_1 клопотав перед уповноваженою особою Фонду подати до ФГВФО додаткову інформацію щодо нього як вкладника, який має право на відшкодування коштів за рахунок Фонду відповідно до договору банківського вкладу (депозиту) №016-13999-120215 від 12.02.2015. Листом №2736/6 від 14.06.2019 уповноважена особа Фонду заявнику у включенні даних гр. ОСОБА_1 до переліку вкладників АТ «Дельта Банк», які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду з огляду на те, що договір банківського вкладу (депозиту) «Найкращий від Миколая» №016-13999-120215 від 12.02.2015 є нікчемним відповідно до пункту 7 частини третьої статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Оцінюючи відмову уповноваженої особи Фонду у включенні даних ОСОБА_1 до переліку вкладників АТ «Дельта Банк», які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду з тих підстав, що договір банківського вкладу (депозиту) «Найкращий від Миколая» №016-13999-120215 від 12.02.2015 є нікчемним відповідно до пункту 7 частини третьої статті 38 статті 2 Закону №4452-VI суд враховує численну та усталену практику Верховного Суду з цього питання та правові позиції Великої Палати Верховного Суду, висловлені в постановах від 11.04.2018 у справі № 910/12294/16, від 04.07.2018 у справі № 819/353/16, від 31.10.2018 № 802/351/16-а про те, що правочин є нікчемним відповідно до закону, а не наказу уповноваженої особи Фонду. Рішення уповноваженої особи Фонду не є підставою для застосування таких наслідків. Наказ про нікчемність правочинів є внутрішнім документом банку, який прийнято особою, що здійснює повноваження органу управління банку, він не створює жодних обов`язків для третіх осіб (у тому числі і вкладників банку), тому не можуть порушуватися будь-які права таких осіб унаслідок прийняття цього наказу. Права позивача в цій справі не можуть бути порушені внаслідок ухвалення внутрішнього документа банку, сфера застосування якого обмежується внутрішніми відносинами відповідного банку як юридичної особи.

Таким чином, на переконання суду, позивач є особою, яка набула право на гарантоване державою відшкодування коштів за вкладами за рахунок ФГВФО, тому уповноважена особа Фонду повинна була включити відомості про позивача до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок ФГВФО та визначити суми, що підлягають відшкодуванню.

Завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. Відповідно до пункту четвертого частини першої статті 5 КАС України способом захисту прав особи від протиправної бездіяльності є визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, - тобто дії, які він повинен вчинити за законом. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони звернулися.

Нормами пункту 5 розділу ІІ Положення №14, у редакції чинній на час спірних правовідносин, визначено, що протягом дії тимчасової адміністрації та ліквідації банку уповноважена особа Фонду може надавати зміни та доповнення до переліків. З огляду на це суд дійшов висновку, що ефективним способом судового захисту прав Процика Г.С. є спонукання/зобов`язання уповноваженої особи Фонду надати до ФГВФО доповнення до переліку рахунків щодо ОСОБА_1 як вкладника, який має право на відшкодування коштів за вкладом в публічному акціонерному товаристві «Дельта Банк» відповідно до договору банківського вкладу (депозиту) «Найкращий від Миколая» у доларах США від 12.02.2015 №016-13999-120215, за рахунок ФГВФО. Такий підхід суду відповідає правовій позиції Верховного Суду з цього питання, викладений в постановах від 30.09.2019 у справі №822/2023/16, від 20.02.2020 у справі №826/28084/15.

З огляду на висновки суду про задоволення позову та встановлені КАС України правила розподілу судових витрат понесені позивачем витрати на сплату судового збору підлягають відшкодуванню за рахунок відповідача. В контексті положень частини першої статті 139 КАС України судові витрати слід стягнути з ФГВФО, оскільки уповноважена особа Фонду згідно з пунктом 17 статті 2 Закону № 4452-VІ є працівником Фонду, який від імені Фонду та в межах повноважень, передбачених цим Законом та/або делегованих Фондом, виконує дії із забезпечення виведення банку з ринку під час здійснення тимчасової адміністрації неплатоспроможного банку та/або ліквідації банку.

Керуючись ст.ст. 9, 19-20, 22, 25-26, 90, 139, 229, 241-246, 250, 251, 255, 295, п. 3 розділу VI «Прикінцеві положення», пп. 15.5 п.15 розділу VII «Перехідні положення» КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Задовольнити адміністративний позов повністю.

Зобов`язати уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» Кадирова Владислава Володимировича (01014, м. Київ, б-р Дружби Народів, буд. 38; ) надати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб доповнення до переліку рахунків щодо ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) як вкладника, який має право на відшкодування коштів за вкладом в публічному акціонерному товаристві «Дельта Банк» відповідно до договору банківського вкладу (депозиту) «Найкращий від Миколая» у доларах США від 12.02.2015 №016-13999-120215, за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Стягнути з Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (04053, місто Київ, вул. Січових Стрільців, буд 17; ідентифікаційний код 21708016) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) гривень 40 коп.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом тридцяти днів з дня його складення. Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки апеляційного оскарження продовжуються на строк дії такого карантину. Апеляційна скарга подається до суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який постановив рішення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Москаль Р.М.