Справа № 523/16665/19
Суддя: Джабурія О.В.
Дата ухвалення: 2020-04-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 квітня 2020 р.м.ОдесаСправа № 523/16665/19
Головуючий в 1 інстанції: Бабаков В.П.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Джабурія О.В.

суддів - Запорожан Д.В.

- Кравченка К.В.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Управління патрульної поліції в Одеській області ДПП на рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 20 січня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до інспектора патрульної поліції 2-ої роти 3-го батальйону капрала поліції Маякова Дениса Миколайовича, Управління патрульної поліції в Одеській області ДПП, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до з наведеним адміністративним позовом, в якому просив скасувати постанову інспектора УПП в Одеській області Маякова Д.М. про накладення адміністративного стягнення від 20.10.2019 р. серії ЕАК № 1648722.

Позовні вимоги мотивовані тим, що спірною постановою інспектора Маякова Д.М. від 20.10.2019 р. на ОСОБА_1 накладено адміністративні стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 грн. за ч. 1 ст. 122 КпАП України.

Відповідно до спірної постанови, позивач, керуючи транспортним засобом Mitsubishi Grandis НОМЕР_1 за адресою: м. Одеса, вул. Центральний Аеропорт, 20.10.2019 р. о 22 год. 49 хв. здійснив зупинку транспортного засобу ближче 10 метрів від пішохідного переходу, чим порушив п. 15.9. (г) Правил дорожнього руху. Позивач вважає дану постанову неправомірною, а тому просить скасувати її.

У відзиві на позов представник УПП в Одеській області ДПП зазначив, що вважає заявлені позивачем вимоги безпідставними та необґрунтованими, оскільки в обґрунтування власної позиції позивачем не було надано належних та допустимих доказів, які б підтверджували поважність причин його зупинки у забороненому ПДР місці та спростували б факт порушення ним вимог ПДР. В той же час, стороною відповідача надано фото, яке, на думку відповідача, підтверджує наявність в діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КпАП України.

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 20.01.2020 р. позов задоволено. Скасовано постанову інспектора Управління патрульної поліції в Одеській області Маякова Дениса Миколайовича про накладення адміністративного стягнення від 20.10.2019 р. серія ЕАК №1648722.

На вказане рішення УПП в Одеській області ДПП подано апеляційну скаргу. Апелянт просить скасувати рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 20.01.2020 р. та ухвалити нове рішення, яким повністю відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .

Судом апеляційної інстанції розгляд справи проведено за відсутності учасників справи за наявними у справі матеріалами, з урахуванням Постанови Кабінету Міністрів України № 211 від 11.03.2020 року «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19» про введення з 12 березня 2020 року карантину, рекомендацій Ради суддів України від 16.03.2020 № 9рс-186/20 щодо утримання від участі в судових засіданнях особисто учасників процесу, введення особливого режиму у м. Одеса.

Матеріали справи є достатніми для її розгляду.

В ході розгляду справи колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається зі спірної постанови інспектора Управління патрульної поліції в Одеській області Маякова Д.М. серія ЕАК №1648722, пояснень інспектора та фотофіксації з місця події, ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «Mitsubishi Grandis», номерний знак НОМЕР_1 , за адресою: м. Одеса, вул. Центральний Аеропорт, 20.10.2019 р. о 22 год. 49 хв. здійснив зупинку транспортного засобу ближче 10 метрів від пішохідного переходу, а саме безпосередньо на переході, без мети надання переваги у русі чи будь-яких інших поважних причин чим порушив п. 15.9 «г» ПДР та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КпАП України.

Вирішуючи справу суд першої інстанції дійшов висновку, що інспектор поліції не дослідив всебічно та повно всіх обставин справи, а також не врахував малозначність вчиненого ОСОБА_1 правопорушення. Тобто, суд першої інстанції дійшов висновку щодо малозначності вчиненого позивачем правопорушення та скасував постанову інспектора поліції.

Згідно до вимог ст. 22 КпАП України при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

Разом з тим, наведеною нормою не передбачено визначення малозначності адміністративного правопорушення як підстави для звільнення від відповідальності, а також не визначено порядку такого звільнення від відповідальності.

Крім того, в даному випадку уповноваженим органом (посадовою особою) є органи Національної поліції, які уповноважені розглядати дану категорію справ про адміністративні правопорушення (ч. 1 ст. 122 КпАП України). Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Таким чином, в даному випадку Суворовський районний суд м. Одеси не є органом, уповноваженим розглядати зазначену категорію справ про адміністративні правопорушення, а відтак і не уповноважений звільняти особу від відповідальності через малозначність вчиненого порушення.

Колегія суддів також вважає за необхідне наголосити на помилковості висновку суду першої інстанції, яким не було взято до уваги відзив Управління патрульної поліції на позов через малозначність вчиненого позивачем правопорушення.

Такий висновок не ґрунтується на нормах та принципах Кодексу адміністративного судочинства України, оскільки обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Вимогами ч. 1 ст. 2 КАС України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційна, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Керуючись положеннями вищевказаних законів, Кодексом та контекстом Конституції України можна зробити висновок, що однією з найважливіших тенденцій розвитку сучасного законодавства України є розширення сфери судового захисту, в тому числі судового контролю за правомірністю і обґрунтованістю рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно до вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

На підтвердження наявності в діях позивача складу адміністративного правопорушення, представником відповідача надано відзив на позов, який не було взято до уваги судом першої інстанції та в якому міститься фото з місця вчинення правопорушення, з якого вбачається, що автомобіль позивача стоїть безпосередньо на пішохідному переході (а.с. 15).

Відповідно до п. 1.3. ПДР учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Відповідно до ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативно-правових актів з питань безпеки дорожнього руху.

Згідно з п. 15.9 «г» ПДР, зупинка забороняється на пішохідних переходах і ближче 10 м від них з обох боків, крім випадків надання переваги в русі.

Разом з тим, у разі вимушеної зупинки в місці, де зупинку заборонено, водій повинен вжити всіх заходів, щоб прибрати транспортний засіб, а за неможливості це зробити - діяти згідно з вимогами пп. 9.9, 9.10 та 9.11 Правил, ввімкнути аварійну світлову сигналізацію чи виставити знак аварійної зупинки.

Пояснення позивача про те, що аварійна сигналізація не вмикалась не можуть бути прийнятими, оскільки в такому випадку водій зобов`язаний виставити знак аварійної зупинки, чого ним також зроблено не було.

Таким чином, колегією суддів не встановлено жодних обставин, які могли б свідчити про поважність причин зупинки транспортного засобу безпосередньо на пішохідному переході.

Положеннями ст. 90 КАС України визначено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Обов`язок доказування в адміністративному судочинстві розподіляється таким чином, що позивач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує позовні вимоги, тобто підставу позову, а відповідач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує заперечення проти позову.

Аналогічна правова позиція викладена Верховим Судом у постанові від 14.03.2018 р. у справі № 760/2846/17.

Проте, позивачем не надано жодних доказів на підтвердження обставин, які викладені у позовній заяві, а також доказів на спростування факту вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що оскаржувана постанова у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП винесена правомірно та у відповідності до вимог чинного законодавства України, у зв`язку з чим підстави для її скасування відсутні.

Враховуючи всі викладені обставини, колегія суддів приходить до висновку, що відповідачем було враховано всі необхідні обставини при розгляді справи про адміністративне правопорушення, постанову було винесено відповідно до вимог чинного законодавства, а той факт, що ОСОБА_1 не визнає факту вчинення ним правопорушення, чим намагається уникнути адміністративної відповідальності - не звільняє його від притягнення до відповідальності з урахуванням його об`єктивної винуватості.

Таким чином, оскільки висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи і, крім того, судом порушено норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, ухвалене судове рішення на підставі вимог ст. 317 КАС України підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні адміністративного позову.

У відповідності до ст. 139 КАС України підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись ст.ст. 308; 311; 315; 317; 321; 322; 325 КАС України, суд апеляційної інстанції, -

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Управління патрульної поліції в Одеській області ДПП задовольнити, рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 20 січня 2020 року - скасувати, ухвалити у справі № 523/16665/19 нову постанову, якою відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 .

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Головуючий суддя Джабурія О.В.
Судді Запорожан Д.В. Кравченко К.В.