Справа № 240/2160/20
Суддя: Попова Оксана Гнатівна
Дата ухвалення: 2020-04-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
09 квітня 2020 року м. Житомир справа № 240/2160/20
категорія 112030100
Житомирський окружний адміністративний суд у складі:
судді Попова О. Г.,
розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання неправомірними дій, зобов`язання вчинити дії,
встановив:
До Житомирського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, в якому просить:
- визнати протиправними дії ГУ ПФУ В Житомирській області щодо нарахування позивачу пенсії з посадового окладу 4930,00 грн., а також розрахунок процентних надбавок за вислугу років неправомірними;
- зобов`язати відповідача провести:
- з 01.01.2020 нарахування та виплату пенсії позивачу з урахуванням: посадового окладу в розмірі 5640,00 грн згідно рішення суду за №240/9053/19 від 17.09.2019 року;
- з 01.01.2020 року провести нарахування та виплату процентної надбавки за вислугу років 50% (посадового окладу в розмірі 5640,00 грн плюс окладу за військове звання 1340,00 грн.)
- з 01.01.2020 року провести нарахування та виплату пенсії позивачу із застосуванням відсоткового значення розміру пенсії у розмірі 90% сум грошового забезпечення: посадового окладу 5640,00 грн, окладу за військовим званням 1340,00, 50% надбавки за вислугу років, з суми посадового окладу 5640,00 та окладу за військове звання 1340,00 грн.
- провести новий розрахунок і виплату заборгованості з урахуванням посадового окладу 5640,00 грн з 01.01.2018, 01.01.2020 року.
- провести новий перерахунок і виплату відсотків заборгованості по пенсії з 70% на 90% з урахуванням посадового окладу 5640,00 грн. з 01.01.2018 року по 01.01.2020 року.
Однак, відповідач у лютому 2020 року здійснив обчислення пенсії позивача з порушенням рішення Житомирського окружного адміністративного суду у справі № 240/9053/19.
Вважаючи дії Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області протиправними, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Ухвалою судді Житомирського окружного адміністративного суду від 10 березня 2020 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження в порядку статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України(далі -КАС України).
Копія ухвали про відкриття спрощеного провадження надіслана та вручена відповідачу, що підтверджується повідомленнями про вручення поштового відправлення.
Відповідач своїм правом на подання відзиву на позов не скористався.
У відповідності до положень частини п`ятої статті 262, частини першої статті 263 КАС України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.
Згідно з частиною четвертоюстатті 243 КАС України судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.
Частиною п`ятоюстатті 250 КАС Українивстановлено, що датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.Матеріалами справи встановлено, що позивач перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Черкаській області та отримує пенсію як особа з інвалідністю ІІ групи, призначеної відповідно до Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.
Позивач в червні 2019 року звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, в якому просив:
- визнати протиправними дії ГУ ПФУ В Житомирській обл. по відмові у перерахунку пенсії згідно оновленої довідки з посадовим окладом 5640,00 грн;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській обл. перерахувати пенсію з 01.01.2018 з урахуванням: посадового окладу в розмірі 5640,00 грн (співвідношення розміру посадового окладу до 01.01.2018 1150,00 грн, тарифного розряду за посадою 28, тарифного коефіцієнту 3.2); окладу за військовим званням (майор)-1340,00грн; надбавки за вислугу років-50% - 3490,00грн; надбавки до пенсії: 363,00грн -бойові дії в інших країнах, учасник бойових дій; 40,00грн -учасник бойових дій; 508,20грн - особливі заслуги, 35% ст.1 п.п 2-5 закону.
11 жовтня 2019 року до Житомирського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, у якому просив:
- визнати неправомірними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області щодо відмови позивачу у здійсненні перерахунку пенсії з врахуванням розміру грошового забезпечення 90% з 1 січня 2018 року відповідно до ПКМУ від 30 серпня 2017 року №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців та начальницького складу та деяких інших осіб»;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області перерахувати та виплати пенсію в розмірі 90% з 1 січня 2018 року відповідно до ПКМУ від 30 серпня 2017 року №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців та начальницького складу та деяких інших осіб».
Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 04.12.2019 року у справі №240/11012/19 позов задоволено, визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області щодо зменшення відсоткового значення розміру пенсії ОСОБА_1 з 90% до 70% сум грошового забезпечення. Зобов`язано Головне управління Пенсійного Фонду України в Житомирській області провести з 1 січня 2018 року перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 із застосуванням відсоткового значення розміру пенсії у розмірі 90% сум грошового забезпечення. Рішення набрало законної сили 04.01.2020 року.

Однак, ГУ ПФУ в Житомирській області у лютому 2020 року здійснив обчислення пенсії позивачу з порушенням рішення Житомирського окружного адміністративного суду у справі № 240/9053/19.

Вважаючи такі дії протиправними, позивач звернувся з відповідним позовом до суду.

Надаючи оцінку встановленим обставинам в контексті позовних вимог, суд зазначає таке.

За правилами ст.9 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Кожна особа, яка звернулася за судовим захистом, розпоряджається своїми вимогами на свій розсуд, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Отже, вирішуючи спір, суд повинен пересвідчитись, серед іншого, про наявність права на позов у матеріальному розумінні, а також встановити, чи є відповідне право або інтерес порушеним (встановити факт порушення). З цією метою суд повинен з`ясувати характер спірних правовідносин сторін (предмет та підставу позову), характер порушеного права позивача та можливість його захисту в обраний ним спосіб.

В ході розгляду даної справи судом встановлено, що предметом позову у цій справі є протиправність дій відповідача щодо невиконання рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 17.09.2019 у справі № 240/9053/19, яке набрало законної сили про зобовязання здійснити з 01.01.2018 перерахунок пенсії ОСОБА_1 відповідно до довідки ІНФОРМАЦІЯ_1 від 20.05.2019 №ХЗ66722.

А також невиконання рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 04.12.2019 у справі № 240/11012/19.

Тобто, спірні правовідносини між сторонами вже вирішені судом та перейшли до стадії виконання судового рішення.

Відповідно до ст.129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Так, згідно з ч.2 ст.14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Отже, набрання постановою суду законної сили породжує наступні правові наслідки, а саме: вирішується спір між сторонами, постанова суду стає загальнообов`язковою, є незмінною та остаточною та може бути виконана примусово.

Таким чином, виконання судових рішень у справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Зокрема, у справі "Горнсбі проти Греції" від 19.03.1997 Європейський суд вказав, що для цілей статті 6 Конвенції виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина "судового розгляду". Право на судовий захист було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін. Ефективний доступ до суду включає право на виконання судового рішення без невиправданих затримок.

Однак, у разі невиконання рішення суду в добровільному порядку існує механізм примусового виконання рішення.

Закон України «Про виконавче провадження» визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Суд зазначає, що суб`єкт владних повноважень не може бути зобов`язаний виконувати судове рішення шляхом ухвалення судом іншого рішення, оскільки примусове виконання рішення суду являє собою завершальну стадію судового провадження та здійснюється в порядку, передбаченому Законом України «Про виконавче провадження», в рамках виконавчого провадження з виконання виконавчого листа.

Крім того, відповідно до ст.383 КАС України визначаються спеціальні способи судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах, зокрема, особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Отже, процесуальним законом встановлено порядок виконання судових рішень в адміністративних справах та визначено певну послідовність дій, які необхідно вчинити для того, щоб зобов`язати відповідача належним чином виконати рішення суду.

При цьому, в порядку здійснення судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах не передбачено звернення позивача з окремим позовом щодо зобов`язання виконання судового рішення по іншій справі.

Тобто, якщо позивач вважає протиправним рішення, дії чи бездіяльність відповідача, вчинені на виконання рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 17.09.2019 у справі № 240/9053/20 або порушення його прав, свобод чи інтересів, то він повинен був звернутись до суду в порядку ст.383 КАС України із заявою про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності відповідача, а не пред`являти новий адміністративний позов.

Втім, судом встановлено, що позивачем подано саме адміністративний позов до Головного Управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії щодо неналежного виконання рішення суду в загальному порядку, а не в порядку, передбаченому положеннями ст.383 КАС України.

Тобто, суд дійшов висновку, що з метою захисту своїх порушених прав, позивач повинен був звернутись до суду із заявою у відповідності до ст.383 КАС України, натомість, ухвалення судового рішення у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, по яким вже є судове рішення, що набрало законної сили, не допускається.

Таким чином, оскільки позивачем по суті заявлено позовну вимогу щодо захисту своїх прав, які фактично вирішено судом та право позивача на перерахунок та виплату вже відновлено за наслідками вирішення спору у справі № 240/9053/19 та 240/11012/19, про що прийняті рішення, позовні вимоги стосуються питання повного належного виконання рішень Житомирського окружного адміністративного суду у справі №240/11012/19 та у справі №240/11012/19, то відповідно, позивачем обрано неналежний спосіб захисту свого порушеного права.

Суд дійшов висновку про те, що суб`єкт владних повноважень не може бути зобов`язаний виконувати судове рішення шляхом ухвалення судом іншого рішення, оскільки примусове виконання рішення суду являє собою завершальну стадію судового провадження та здійснюється в порядку, передбаченому Законом України «Про виконавче провадження», в рамках виконавчого провадження з виконання виконавчого листа.

Відповідно до ч.1 ст. 370 КАС України, судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Згідно з ч.2 ст. 372 КАС України, судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання.

У зв`язку з вищевикладеним, суд дійшов висновку, що оскільки позивачем заявлено позовні вимоги щодо захисту своїх прав, які фактично стосуються питання повного виконання (неналежного виконання чи не виконання) рішеннями Житомирського окружного адміністративного суду у справі №240/9053/19 та у справі №240/11012/19, то обраний позивачем спосіб захисту не усуває юридичний конфлікт та не відповідає об`єкту порушеного права, тому в такий спосіб неможливо захистити чи відновити право у разі визнання його судом порушеним, при розгляді позовної вимоги позивача щодо виконання окремого судового рішення у іншій справі, а тому позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Отже, виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві вимоги ОСОБА_1 є такими, що не підлягають задоволенню.

Керуючись статтями 6, 14, 242-245, 255, 295, 370, 383 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

вирішив:
У задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (вул. О.Ольжича, 7,Житомир,10003) про визнання неправомірними дій, зобов`язання вчинити дії, - відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеномустаттею 255 Кодексу адміністративного судочинства Українита може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду за правилами, встановленимистаттями 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України, з урахуванням приписів підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення суду складено у повному обсязі: 09 квітня 2020 року.

Суддя О.Г. Попова