Справа № 120/926/20-а
Суддя: Слободонюк Михайло Васильович
Дата ухвалення: 2020-04-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

09 квітня 2020 р. Справа № 120/926/20-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі судді Слободонюка М.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2020 року до суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області, у якій позивач просить суд визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо невиплати їй пенсії за віком за період з 30.10.2015 року по 31.01.2019 року в загальній сумі 59 678,54 грн. та зобов`язати відповідача здійснити такі виплати. Крім того позивач просить звернути до негайного виконання рішення суду в межах суми стягнення за один місяць.

В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначила, що є внутрішньо переміщеною особою, перебуває на обліку в Літинському відділі обслуговування громадян Управління обслуговування громадян ГУ ПФУ у Вінницькій області, де отримує пенсію за віком. Втім, як зазначає позивачка, за період з 30.10.2015 року по 31.01.2019 року пенсія їй не виплачувалась. Так, 28.01.2020 року з метою з`ясування правових підстав невиплати пенсії за вищевказаний період, позивачка через адвоката звернулася з адвокатським запитом до ГУ ПФУ у Вінницькій області, у відповідь на який повідомлена, що недоотримані кошти в сумі 59 678,54 грн. за період з 30.10.2015 року по 31.01.2019 рік будуть виплачені після прийняття відповідного Порядку, передбаченого постановою Кабінету Міністрів України від 08.06.2016 року за № 365. На думку позивачки, посилання Пенсійного органу на положення вищевказаної постанови є необґрунтованими та безпідставними, оскільки звужують її права та гарантії щодо пенсійного забезпечення та позбавляють її можливості вільно володіти своїм майном у вигляді нарахованої суми пенсії, що в кінцевому результаті послугувало підставою для звернення до суду за захистом своїх прав та законних інтересів.

Ухвалою суду від 10.03.2020 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та ухвалено проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні). Крім того, встановлено відповідачу 15-ти денний строк для подання відзиву на позовну заяву в порядку ст. 162 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України). Цією ж ухвалою задоволено клопотання ОСОБА_1 про відстрочення сплати судового збору за подання позову - до ухвалення судового рішення в адміністративній справі.

30.03.2020 року представник відповідача надав до суду відзив на позовну заяву (вх. № 9576), з якого вбачається, що ГУ ПФУ у Вінницькій області не погоджується з позовними вимогами та вважає, що ним не було допущено жодних порушень при здійсненні владних повноважень відносно позивача. Разом із цим зазначає, що відповідно до пункту 15 "Порядку призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам", затвердженого постановою КМ України № 365 від 08.06.2016 року, орган, який здійснює соціальні виплати, на підставі рішення комісії призначає (відновлює) таку соціальну виплату з місяця, в якому надійшла заява внутрішньо переміщеної особи. Суми соціальних виплат, які не виплачені за минулий період, обліковуються в органі, що здійснює соціальні виплати, та виплачуються на умовах окремого порядку, визначеного КМ України. Тому, за твердженням представника відповідача, недоотримані кошти, які обліковуються як "відкладна допомога" за період з 30.10.2015 року по 31.01.2019 року будуть виплачені після прийняття відповідного Порядку Кабінетом Міністрів України. Крім того, представник відповідача вважає, що позивачка пропустила строк звернення до суду, визначений ч. 2 ст. 122 КАС України, що свідчить про безпідставність заявлених вимог. За таких обставин, представник відповідача просить відмовити у задоволенні позову.

Відповідно до ч. 2 ст. 262 КАС України розгляд справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження починається з відкриття першого судового засідання. Якщо судове засідання не проводиться, розгляд справи по суті розпочинається через тридцять днів, а у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу, - через п`ятнадцять днів з дня відкриття провадження у справі.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 263 КАС України справи, визначені частиною першою цієї статті, суд розглядає у строк, не більше тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Водночас частиною четвертою статті 243 КАС України визначено, що судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення (ч. 5 ст. 250 КАС України).

Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні у ній докази в їх сукупності встановив, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є внутрішньо переміщеною особою, що підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи за № від 25.10.2018 року. Наразі позивачка перебуває на обліку в ГУ ПФУ у Вінницькій області та отримує пенсію за віком. Виплата пенсії поновлена позивачці за рішенням відповідача від 25.01.2019 року.

28.01.2020 року позивачка через свого адвоката звернулася із запитом до Літинського відділу обслуговування громадян (сервісний центр) Управління обслуговування громадян ГУ ПФУ у Вінницькій області з метою з`ясування правових підстав зупинення виплати пенсії за період з 30.10.2015 року по 31.01.2019 року.

Листом від 04.02.2020 року за № 0200-0402-8/2720 "Щодо виплати пенсії ОСОБА_1 " відповідач повідомив, що 30.10.2018 року після звернення позивачки до управління із заявою з проханням запросити документи пенсійної справи для відновлення виплати пенсії за віком, встановлено, що відповідно до електронного особового рахунку та даних Інформаційного центру персоніфікованого обліку Центральної бази даних одержувачів пенсій, пенсія виплачено по 31.01.2015 року. Відповідно до протоколу засідання комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам № 1 від 25.01.2019 року про продовження виплати пенсії ОСОБА_1 була поновлена виплата пенсії з 30.10.2015 року. Разом із тим відповідно до п. 15 в редакції Постанови КМУ за № 335 від 25.04.2018 року вказано, що орган, який здійснює соціальні виплати, на підставі рішення комісії призначає (відновлює) таку соціальну виплату з місяця, в якому надійшла заява внутрішньо переміщеної особи. Суми соціальних виплат, які не виплачені за минулий період, обліковуються в органі, що здійснює соціальні виплати, та виплачуються на умовах окремого порядку, визначеного Кабінетом Міністрів України. Зокрема, наголосив, що відповідний порядок станом на 03.02.2020 року не прийнятий, тому вся заборгованість до та після дати звернення за поновленням виплати нараховується, але на даний час не виплачується. Даним листом відповідач підтвердив, що сума заборгованості за період з 30.10.2015 року по 31.01.2019 рік складає - 59 678,54 грн.

Вважаючи протиправною бездіяльність відповідача щодо невиплати заборгованості по пенсії за період з 30.10.2015 року по 31.01.2019 року в загальній сумі 59 678,54 грн., позивачка звернулася до суду з адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку фактичним обставинам справи, суд враховує, що відповідно до ст. 1 Закону України від 20.10.2014 року № 1706-VII «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» (далі - Закон від 20.10.2014 року № 1706-VII) внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

Згідно зі статтею 4 Закону від 20.10.2014 року № 1706-VII факт внутрішнього переміщення підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, що діє безстроково, крім випадків, передбачених статтею 12 цього Закону.

Стаття 7 Закону від 20.10.2014 року № 1706-VII визначає, що Україна вживає всіх можливих заходів, спрямованих на розв`язання проблем, пов`язаних із соціальним захистом, зокрема відновленням усіх соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам.

Згідно пункту 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 05.11.2014 року за № 637 «Про здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам», призначення та продовження виплати пенсій (щомісячного довічного грошового утримання), довічних державних стипендій, усіх видів соціальної допомоги та компенсацій, матеріального забезпечення, надання соціальних послуг, субсидій та пільг за рахунок коштів державного бюджету та фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування внутрішньо переміщеним особам здійснюються за місцем перебування таких осіб на обліку, що підтверджується довідкою, виданою згідно з Порядком оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.2014 року № 509.

Виплата (продовження виплати) пенсій, що призначені зазначеним особам, здійснюється виключно через рахунки та мережу установ і пристроїв публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України».

Отже, умовами призначення та продовження виплати пенсій внутрішньо переміщеним особам є: знаходження внутрішньо переміщених осіб на обліку місця перебування, що підтверджується довідкою; наявність рахунку в установі ПАТ «Державний ощадний банк».

Так, відповідність позивачки вказаним вимогам не заперечується і самим відповідачем.

Припинення або відновлення соціальних виплат проводиться структурними підрозділами з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві державних адміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі їх утворення) рад або територіальними органами Пенсійного фонду України згідно з Порядком здійснення контролю за проведенням соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам за місцем їх фактичного проживання/перебування, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08.06.2016 року за № 365 «Деякі питання здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам».

Постановою Кабінету Міністрів України від 08.06.2016 року № 365 «Деякі питання здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам» затверджено Порядок призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам (далі - Порядок № 365), який визначає механізм призначення (відновлення) внутрішньо переміщеним особам виплати пенсій за рахунок коштів державного бюджету та фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Відповідно до пункту 4 Порядку № 365, в редакції діючій на час поновлення виплати позивачу пенсії, соціальні виплати внутрішньо переміщеним особам призначаються і виплачуються структурними підрозділами з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі утворення) рад (далі - структурні підрозділи з питань соціального захисту населення), територіальними органами Пенсійного фонду України, робочими органами Фонду соціального страхування, центрами зайнятості (далі - органи, що здійснюють соціальні виплати) за місцем їх фактичного проживання/перебування, незалежно від факту реєстрації місця проживання/перебування.

Згідно з пунктом 15 Порядку № 365 орган, що здійснює соціальні виплати, на підставі рішення комісії призначає (відновлює) таку соціальну виплату з місяця, в якому надійшла заява внутрішньо переміщеної особи. Суми соціальних виплат, які не виплачені за минулий період, обліковуються в органі, що здійснює соціальні виплати, та виплачуються на умовах окремого порядку, визначеного Кабінетом Міністрів України.

Як вже зазначалося судом вище, позивачка є внутрішньо переміщеною особою відповідно до довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи за № від 25.10.2018 року та перебуває на обліку у ГУ ПФУ у Вінницькій області.

Відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування регулюються Законом України від 09.07.2003 року № 1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон від 09.07.2003 року № 1058-IV).

Відповідно до статті 49 Закону від 09.07.2003 року № 1058-IV виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється: 1) якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості; 2) на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України; 3) у разі смерті пенсіонера; 4) у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд; 5) в інших випадках, передбачених законом.

Поновлення виплати пенсії здійснюється за рішенням територіального органу Пенсійного фонду протягом 10 днів після з`ясування обставин та наявності умов для відновлення її виплати. Виплата пенсії поновлюється в порядку, передбаченому частиною третьою статті 35 та статтею 46 Закону від 09.07.2003 року № 1058-IV.

Перелік підстав припинення виплати пенсії, визначений ч. 1 ст. 49 Закону від 09.07.2003 року № 1058-IV є вичерпним та передбачає можливість припинення виплати пенсії з інших підстав лише у випадках, передбачених законом.

Відповідно до ст. 46 Закону від 09.07.2003 року № 1058-IV нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

З наявних матеріалів справи вбачається та відповідачем не заперечується, що відповідно до протоколу засідання комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам № 1 від 25.01.2019 року пенсія ОСОБА_1 була поновлена з 30.10.2015 року. Разом з тим за період з 30.10.2015 року по 31.01.2019 року відповідна нарахована сума пенсії в розмірі 59678,54 грн. виплачена не була. Даний факт також не оспорюється відповідачем.

Разом із тим, відмовляючи у виплаті нарахованої суми відповідач посилається лише на ту обставину, що суми соціальних виплат за минулий період будуть виплачені на умовах окремого порядку, який станом на даний час не затверджений Кабінетом Міністрів України.

В даному випадку суд вважає безпідставними твердження відповідача в частині відсутності встановленого Кабінетом Міністрів України механізму виплати нарахованих сум пенсій, оскільки порядок та умови отримання пенсійних виплат регулюються виключно Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», а відсутність встановленого Кабінетом Міністрів України механізму виплати нарахованих сум пенсій не звільняє державу в особі уповноваженого органу Пенсійного фонду України від обов`язку здійснити таку виплату та не може позбавляти права особи на отримання належних їй сум пенсійних виплат.

Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 92 Конституції України виключно законами України визначаються, зокрема, форми і види пенсійного забезпечення, захисту, форми і види пенсійного забезпечення

Відповідно до ч. 2 ст. 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

У рішенні у справі «Суханов та Ільченко проти України» Європейський суд з прав людини зазначив, що зменшення розміру або припинення виплати належним чином встановленої соціальної допомоги може становити втручання у право власності.

Тому, відмовляючи позивачці у виплаті пенсії за відсутності передбачених законами України підстав, відповідач порушив право позивачки на отримання цієї соціальної допомоги. Втручання відповідача у право позивачки на мирне володіння своїм майном у вигляді пенсії суд вважає таким, що не ґрунтується на Законі.

Відтак, відсутність окремого порядку, визначеного Кабінетом Міністрів України для виплати пенсії за минулий період, не є передбаченою законом підставою для припинення виплати пенсії, а Постанова КМУ № 365 є підзаконним нормативно-правовим актом, який обмежує встановлене законодавством право на отримання пенсії позивачкою.

Враховуючи викладене, суд доходить висновку про протиправність бездіяльності відповідача щодо невиплати позивачці нарахованої їй пенсії за віком за період з 30.10.2015 року по 31.01.2019 року в сумі 59678,54 грн. та наявності підстав для зобов`язання відповідача здійснити виплату відповідної суми.

При вирішенні цієї справи суд також враховує правові висновки Верховного Суду, викладені у рішенні від 03.05.2018 року за результатами розгляду зразкової справи № 805/402/18.

Зважаючи на встановлені у справі обставини та з огляду на приписи норм чинного законодавства, які регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку про задоволення адміністративного позову в повному обсязі.

Щодо доводів представника відповідача в частині недотримання позивачкою строку звернення до адміністративного суду, суд вважає за необхідне зазначити таке.

У Конституції України закріплено, що людина визнається найвищою соціальною цінністю в Україні, яка є соціальною і правовою державою, в якій визнається і діє принцип верховенства права (статті 1, 3 та 8).

Основний Закон також встановлює, що громадяни України мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх, зокрема, у старості та в інших випадках, передбачених законом; це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків фізичних та юридичних осіб, бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом (стаття 46).

Право на соціальний захист відноситься до основоположних прав і свобод, які гарантуються державною і, за жодних умов, не можуть бути скасовані, а їх обмеження не допускається, крім випадків, передбачених Конституцією України (статті 22 та 64).

Застосовуючи строки у зазначеній сфері, потрібно розрізняти право особи на соціальний захист та право особи на судовий захист. Право на соціальний захист особи реалізується відповідним суб`єктом владних повноважень, як правило, органом пенсійного фонду за зверненням такої особи з проханням надати певний статус та здійснити відповідні виплати. У випадку якщо особа вважає, що існує спір у публічно-правовій сфері стосовно реалізації її права на соціальний захист, зумовлений протиправними рішеннями, діями або бездіяльність суб`єкта владних повноважень, така особа може звернутися до адміністративного суду з позовом, що буде уже способом реалізації права на судовий захист. Згідно з Конституцією України право особи на соціальний захист гарантується, в першу чергу, статтею 46, а право на судовий захист, зокрема, статтями 55 та 124.

Строки у сфері соціального захисту застосовує відповідний суб`єкт владних повноважень або суд, у випадку, визнання рішення, дії чи бездіяльності відповідного суб`єкта протиправними та задоволення позову особи.

Водночас строк звернення до суду стосується виключно питання прийняття до розгляду або відмови у розгляді позовних вимог по суті, але не застосовується для прийняття рішення про задоволення чи не задоволення таких вимог, а також періоду протягом якого такі вимоги підлягають задоволенню.

Відлік строків для звернення з метою реалізації права на соціальний захист розпочинається з моменту отримання відповідним суб`єктом владних повноважень заяви особи, до якого додано пакет необхідних документів. У свою чергу, відлік строків для звернення до суду (у випадку незгоди особи з відповідним рішенням, дією чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень за результатами розгляду зазначеної заяви) розпочинається з моменту коли особа дізналася або повинна була дізнатися про таке порушення своїх прав, крім якщо інше прямо не передбачено законом.

Крім того, згідно з правовим висновком Верховного Суду, наведеним у постанові від 19.03.2019 року у справі № 806/1952/18, в разі порушення законодавства про пенсійне забезпечення органом, що призначає і виплачує пенсію, позов з вимогами, пов`язаними з виплатами сум пенсії за минулий час, у тому числі будь-яких її складових, може бути подано без обмеження будь-яким строком.

З огляду на викладене суд не погоджується з доводами представника відповідача щодо недотримання позивачкою строків звернення до суду з цим позовом, оскільки в даному випадку допущене відповідачем порушення є триваючим, і обмежувати позивачу виплату суми пенсії за минулий час немає жодних правових підстав.

Щодо звернення судового рішення до негайного виконання, суд зазначає таке.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 371 КАС України, негайно виконуються рішення суду про присудження виплати пенсій, інших періодичних платежів з Державного бюджету України або позабюджетних державних фондів - у межах суми стягнення за один місяць.

Тому, рішення суду в частині присудження ОСОБА_1 суми неотриманої пенсії в межах суми стягнення за один місяць підлягає негайному виконанню. Про наявність підстав для негайного виконання рішення суду у цій категорії справ, звернув увагу Верховний Суд у рішенні від 03.05.2018 року за результатами розгляду зразкової справи № 805/402/18.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд зазначає, що відкриваючи провадження у справі суд задовольнив клопотання позивачки та ухвалою від 10.03.2020 року відстрочив сплату судового збору до ухвалення судового рішення у справі.

Частиною другою статті 133 КАС України передбачено, зокрема, що витрати розподіляються між сторонами відповідно до судового рішення у справі, якщо сплату судових витрат розстрочено або відстрочено до ухвалення судового рішення у справі.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки позовні вимоги задоволено у повному обсязі, тому відсутні підстави покладати на позивача обов`язок сплати судового збору.

Керуючись ст.ст. 73-77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області щодо невиплати ОСОБА_1 пенсії за віком за період із 30.10.2015 року по 31.01.2019 року у розмірі 59 678,54 грн. (п`ятдесят дев`ять тисяч шістсот сімдесят вісім гривень 54 копійки).

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області здійснити виплату ОСОБА_1 пенсії за віком за період із 30.10.2015 року по 31.01.2019 року у розмірі 59 678,54 грн. (п`ятдесят дев`ять тисяч шістсот сімдесят вісім гривень 54 копійки).

В частині присудження виплати пенсії в межах суми стягнення за один місяць рішення суду звернути до негайного виконання.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відповідно до п. 3 розділу VI "Прикінцеві положення" КАС України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки на апеляційне оскарження, визначені ст. 295 КАС України, продовжуються на строк дії такого карантину.

Реквізити сторін:

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний код: НОМЕР_1 );

Відповідач: Головне управління пенсійного фонду України у Вінницькій області (вул. Хмельницьке шосе, буд. 7, м. Вінниця, ).

Суддя Слободонюк Михайло Васильович