Справа № 815/5466/17
Суддя: Балан Я.В.
Дата ухвалення: 2020-04-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/5466/17
У Х В А Л А

09 квітня 2020 року м. Одеса

Суддя Одеського окружного адміністративного суду Балан Я.В., вивчивши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Управління МВС України на Одеській залізниці, про стягнення заробітку за час вимушеного прогулу у зв`язку з затримкою проведення розрахунку, -

В С Т А Н О В И В:

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 14 грудня 2017 року, позовні вимоги ОСОБА_1 до Управління МВС України на Одеській залізниці, про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання Управління МВС України на Одеській залізниці сплатити на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу у зв`язку із затримкою проведення розрахунку з 19.10.2016 року по 04.12.2017 року у розмірі 69354,47 гривень - задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність Управління МВС України на Одеській залізниці, щодо невиплати ОСОБА_1 у визначений законом строк середньомісячного грошового забезпечення за час вимушеного прогулу, визначеного постановою Одеського окружного адміністративного суду від 18.10.2016 року по справі №815/998/16 за період з 14.12.2016 року по 31.03.2017 року; стягнуто з Управління МВС на Одеській залізниці на користь ОСОБА_1 середньомісячне грошове забезпечення за затримку розрахунку за час вимушеного прогулу з 19.10.2016 року по 31.03.2017 року у розмірі 27741,79 гривень. У задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.

Постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 22 серпня 2018 року, апеляційні скарги ОСОБА_1 та Управління МВС України на Одеській залізниці - залишено без задоволення, постанову Одеського окружного адміністративного суду від 14 грудня 2017 року - без змін.

Постановою Верховного суду від 25 березня 2020 року, касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково, постанову Одеського окружного адміністративного суду від 14 грудня 2017 року та постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 22 серпня 2018 року у справі № 815/5466/17 - скасовано, а справу направлено на новий розгляд до Одеського окружного адміністративного суду.

Згідно висновків Верховного Суду, суд першої інстанції, пов`язавши протиправність бездіяльності Управління МВС на Одеській залізниці із невиплатою ОСОБА_1 у визначений законом строк середньомісячного грошового забезпечення за час вимушеного прогулу, визначеного постановою Одеського окружного адміністративного суду від 18 жовтня 2016 року у справі № 815/998/16 за період з 14 грудня 2016 року по 31 березня 2017 року, безпідставно вийшов за межі позовних вимог, не з`ясувавши при цьому якими саме обставинами позивач пов`язує незгоду з діями відповідача, які просить визнати протиправними, та жодним чином не мотивуючи такий вихід за межі позовних вимог у постанові.

Із змісту постанови Одеського окружного адміністративного суду від 18 жовтня 2016 року у справі № 815/998/16 слідує, що цим рішенням визнано незаконним та скасовано наказ УМВС України на Одеській залізниці від 17.02.2016 року № 1 о/с у частині звільнення ОСОБА_1 за п. 64 «г» (через скорочення штатів) Положення про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ з 06.11.2015 року. Цим наказом внесено зміни до наказу УМВС України на Одеській залізниці від 06.11.2015 № 139 о/с, відповідно до якого на підставі пункту 9 розділу ХІ Закону України «Про Національну поліцію» та відповідно до Положення про проходження рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ звільнено з 06.11.2015 року у запас Збройних Сил за п. 64 «з» (у зв`язку з переходом у встановленому порядку на роботу (службу) в інші міністерства, центральні органи виконавчої влади (установи, організації) майора міліції ОСОБА_1 на підставі його рапорту від 06.11.2015 року.

Наказом від 17.02.2016 року № 1 о/с, який був скасований постановою від 18.10.2016 року, у справі № 815/998/16, були внесені зміни до наказу від 06.11.2015 року № 139 о/с в частині підстав звільнення, а саме з п. 64 «з» (у зв`язку з переходом у встановленому порядку на роботу (службу) в інші міністерства, центральні органи виконавчої влади (установи, організації) на п. 64 «г» (через скорочення штатів) Положення про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ.

При цьому постановою Одеського окружного адміністративного суду від 18.10.2016 року у справі № 815/998/16 не вирішувалося питання про поновлення позивача на роботі та не встановлювався інший спосіб захисту прав позивача у зв`язку із скасуванням наказу від 17.02.2016 року №1 о/с. А також середній заробіток за час вимушеного прогулу у зв`язку із поновленням на посаді цією постановою не стягувався.

Середній заробіток за час вимушеного прогулу, який суд стягнув у постанові від 18.10.2016 року, у справі № 815/998/16 за період з 06.11.2015 року по 18 жовтня 2016 року за 239 днів в сумі 56903,51 гривень, був стягнутий судом за затримку видачі трудової книжки з вини роботодавця на підставі положень статті 235 КЗпП України.

Середній заробіток за час затримки видачі трудової книжки за своєю правовою природою є спеціальним видом відповідальності роботодавця, спрямованим на захист прав звільнених працівників щодо отримання ними у передбачений законом строк трудової книжки з тим, щоб працівник за бажанням міг безперешкодно влаштуватися на іншу роботу, який нараховується у розмірі середнього заробітку та не входить до структури заробітної плати.

За таких обставин Верховний Суд дійшов висновку, що судом першої інстанції невірно застосовано до спірних правовідносин наслідки статті 117 КЗпП України, оскільки ця норма встановлює відповідальність роботодавця за затримку розрахунку при звільненні працівника, тобто несвоєчасну виплату належних працівникові сум при звільненні. Середній заробіток за час затримки видачі трудової книжки, як було зазначено судом вище, не входить до структури заробітної плати та не належить сум, належних працівникові при звільненні.

На думку суду касаційної інстанції, ненадання правової оцінки вказаним обставинам унеможливлює встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Відповідно до частини п`ятої статті 353 КАС України висновки і мотиви, з яких скасовані рішення, є обов`язковими для суду першої або апеляційної інстанції при новому розгляді справи.

07 квітня 2020 року, адміністративна справа №815/5466/17 надійшла до Одеського окружного адміністративного суду та за результатом автоматизованого розподілу справ між суддями, передана для розгляду судді Балан Я.В.

Законом України №2147-VIII від 03 жовтня 2017 року, який набрав чинності з 15 грудня 2017 року, Кодекс адміністративного судочинства викладено у новій редакції.

Відповідно до пп.10 п. 1 Перехідних положень КАС України (у редакції Закону України №2147-VIII від 03 жовтня 2017 року, який набрав чинності з 15 грудня 2017 року), справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Таким чином, суд дійшов висновку про наявність підстав для розгляду даної справи керуючись приписами редакції КАС України, що діє з 15 грудня 2017 року.

Відповідно до ч.1 ст.171 КАС України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи: 1) подана позовна заява особою, яка має адміністративну процесуальну дієздатність; 2) має представник належні повноваження (якщо позовну заяву подано представником); 3) відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу; 4) належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності; 5) позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними); 6) немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 , суд дійшов висновку, що вона підлягає залишенню без руху з наступних підстав.

Згідно з ч.5 ст.160 КАС України в позовній заяві зазначаються: 1) найменування суду першої інстанції, до якого подається заява; 2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб); поштовий індекс; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України); реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серія паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості відомі позивачу), відомі номери засобів зв`язку, офіційна електронна адреса або адреса електронної пошти; 3) зазначення ціни позову, обґрунтований розрахунок суми, що стягується, - якщо у позовній заяві містяться вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної оскаржуваним рішенням, діями, бездіяльністю суб`єкта владних повноважень; 4) зміст позовних вимог і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а в разі подання позову до декількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з відповідачів; 5) виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; 6) відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору - у випадку, якщо законом встановлений обов`язковий досудовий порядок урегулювання спору; 7) відомості про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, якщо такі здійснювалися; 8) перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності), зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви; 9) у справах щодо оскарження рішень, дій та бездіяльності суб`єкта владних повноважень - обґрунтування порушення оскаржуваними рішеннями, діями чи бездіяльністю прав, свобод, інтересів позивача; 10) у справах щодо оскарження нормативно-правових актів - відомості про застосування оскаржуваного нормативно-правового акта до позивача або належність позивача до суб`єктів правовідносин, у яких застосовується або буде застосовано цей акт; 11) власне письмове підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Позивачем вищезгадані вимоги виконані не були.

Зокрема, у порушення п.2 ч.5 статті 160 КАС України, ОСОБА_1, не зазначено: повного найменування відповідача, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України відповідача, реєстраційний номер облікової картки платника податків за його наявності або номер і серія паспорта позивача, відомих номерів засобів зв`язку, офіційних електронних адрес або адрес електронної пошти сторін.

У порушення п.4 ч.5 статті 160 КАС України, ОСОБА_1 , не чітко вказано зміст позовних вимог.

Статтею 5 КАС України закріплено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом:

1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень;

2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень;

3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій;

4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії;

5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень;

Вищевказане прямо кореспондується зі статтею 245 КАС України.

Суд зазначає, що зміст позовних вимог впливає на з`ясування наявності підстав або перешкод для відкриття провадження у справі.

ОСОБА_1 , просить суд зобов`язати Управління МВС України на Одеській залізниці сплатити на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу у зв`язку з затримкою проведення розрахунку з 19.10.2016 року по день рішення по суті справи, проте не просить визнати дії чи бездіяльність відповідача протиправними.

Такі висновки суду відповідають правовим висновкам Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 19.04.2018 у справі № П/901/378/18, Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 30.05.2018 у справі № 826/391/18, які зводяться до того, що позовні вимоги мають відповідати способам захисту порушених прав, свобод або законних інтересів, установлених статтею 5 КАС України.

Крім того, у порушення п. 5 ч.5 статті 160 КАС України ОСОБА_1 , викладено обставини, якими він обґрунтовує свої вимоги, проте не зазначено доказів, що підтверджують вказані обставини.

Зокрема, як вбачається з тексту позовної заяви та доданих до неї матеріалів, на підставі постанови Одеського окружного адміністративного суду по справі № 815/998/16 від 18.10.2016 року, наказом №1 о/с від 17.02.2016 року, були внесені зміни до наказу №139 о/с від 06.11.2015 року, у частині підстав звільнення ОСОБА_1 . Крім того, стягнуто грошові кошти на користь позивача за затримку видачі трудової книжки з вини роботодавця на підставі положень статті 235 КЗпП України. Доказів поновлення позивача на посаді чи доказів несвоєчасної виплати належних ОСОБА_1 , сум при звільненні, матеріали адміністративної справи №815/5466/17 - не містять, а тому, відповідно, матеріали справи не містять підстав для стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Суд наголошує, що середній заробіток за час затримки видачі трудової книжки та середній заробіток за затримку розрахунку при звільненні працівника - не є тотожними.

Тобто, позивачеві належить чітко вказати зміст позовних вимог до відповідача.

Згідно з ч.4 ст.161 КАС України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази - позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Згідно з ч.4 ст.79 КАС України якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк. Учасник справи також повинен надати докази, які підтверджують, що він здійснив усі залежні від нього дії, спрямовані на отримання відповідного доказу.

Позивачем не було надано достатньо доказів, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги.

Також, у порушення п.8 ч.5 статті 160 КАС України, не зазначено доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності) та зазначено щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви.

Крім того, відповідно до ч.2 ст.94 КАС України письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не визначено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього.

Згідно з ч.ч.4-5 ст.94 КАС України копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством, , а саме національним стандартом України ДСТУ 4163-2003 «Уніфікованої системи організаційно-розпорядчої документації». Зокрема, згідно з пунктом 5.27 Національного стандарту України ДСТУ 4163-2003 «Уніфікована система організаційно-розпорядчої документації», затвердженого наказом Держспоживстандарту України від 7 квітня 2003 року №55, відмітку про засвідчення копії документа складають зі слів «Згідно з оригіналом», назви посади, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її ініціали та прізвища, дати засвідчення копії і проставляють нижче реквізиту «підпис». Така відмітка проставляється на кожному аркуші засвідченої копії документа.

Оскільки під засвідченням копії документа слід розуміти саме засвідчення відповідності копії оригіналу відповідного документа, відсутність на копії напису про її засвідчення «Згідно з оригіналом» чи в іншому словесному виразі дає підстави вважати її такою, що не посвідчена в установленому порядку.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного суду по справі №160/7887/18 від 08.05.2019 року - засвідчення доказів.

Враховуючи вищевикладене, суд зазначає, що позивачем не було засвідчено докази додані до матеріалів позовної заяви.

Крім того, у порушення п.11 ч.5 статті 160 КАС України відсутнє власне письмове підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Відповідно до ч.1 ст.169 КАС України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Згідно з ч.2 ст.169 КАС України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).

Вищезазначені недоліки позовної заяви необхідно усунути шляхом надання до суду належним чином оформленого позову, відповідно до вимог статей 160, 161 КАС України, його копій та копій документів відповідно до кількості учасників справи, наданням відповідних, засвідчених належним чином доказів по справі та власного письмового підтвердження позивача, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Суд вважає за доцільне також зазначити, що у разі своєчасного виконання ухвали суду, та направлення необхідних документів засобами поштового зв`язку, позивачу, з метою попередження повернення судом позовної заяви позивачеві з підстав невиконання вимог ухвали суду про залишення адміністративного позову без руху, необхідно завчасно повідомити суд відповідними засобами зв`язку (телефон, факс, електрона пошта, тощо) про надіслання матеріалів до суду, оскільки згідно з п.1 та п.2 розділу ІІ Нормативів і нормативних строків пересилання поштових відправлень, затверджених Наказом Міністерства інфраструктури України від 28 листопада 2013 року №958, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 28.01.2014 року за №173/24950, нормативні строки пересилання простої письмової кореспонденції операторами поштового зв`язку (без урахування вихідних днів об`єктів поштового зв`язку): 1) місцевої - Д+2, пріоритетної - Д+1; 2) у межах області та між обласними центрами України (у тому числі для міст Києва, Сімферополя, Севастополя) - Д+3, пріоритетної - Д+2; 3) між районними центрами різних областей України (у тому числі для міст обласного підпорядкування) - Д+4, пріоритетної - Д+3; 4) між іншими населеними пунктами різних областей України - Д+5, пріоритетної - Д+4, де Д - день подання поштового відправлення до пересилання в об`єкті поштового зв`язку або опускання простого листа чи поштової картки до поштової скриньки до початку останнього виймання; 1, 2, 3, 4, 5 - кількість днів, протягом яких пересилається поштове відправлення.

При пересиланні рекомендованої письмової кореспонденції зазначені в пункті 1 цього розділу нормативні строки пересилання збільшуються на один день.

Також, Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» у Кодексі адміністративного судочинства України (Відомості Верховної Ради України, 2017 р., № 48, ст. 436) розділ VI «Прикінцеві положення» доповнено пунктом 3 такого змісту: «…3. Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 47, 79, 80, 114, 122, 162, 163, 164, 165, 169, 177, 193, 261, 295, 304, 309, 329, 338, 342, 363 цього Кодексу, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, подання доказів, витребування доказів, забезпечення доказів, а також строки звернення до адміністративного суду, подання відзиву та відповіді на відзив, заперечення, пояснень третьої особи щодо позову або відзиву, залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви, пред`явлення зустрічного позову, розгляду адміністративної справи, апеляційного оскарження, розгляду апеляційної скарги, касаційного оскарження, розгляду касаційної скарги, подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами продовжуються на строк дії такого карантину. Строк, який встановлює суд у своєму рішенні, не може бути меншим, ніж строк дії карантину, пов`язаного із запобіганням поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)…».

Враховуючи вищевикладене, суд зазначає, що у випадку необхідності продовження процесуального строку для усунення недоліків позовної заяви у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19), позивачеві належить звернутися до суду з заявою про продовження процесуального строку у відповідності до ч.2 ст.121 КАС України, до закінчення встановленого судом строку.

Керуючись ст.ст.2, 12, 79, 94, 160, 161, 169, 171, 243, 248 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Управління МВС України на Одеській залізниці (65007, м. Одеса, вул. Середньофонтанська 14), про зобов`язання Управління МВС України на Одеській залізниці сплатити на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу у зв`язку з затримкою проведення розрахунку з 19.10.2016 року по день рішення по суті справи - залишити без руху.

Встановити строк для усунення недоліків позовної заяви п`ять днів з дня отримання ухвали про залишення позовної заяви без руху позивачем. В іншому випадку позов буде повернутий позивачеві.

У випадку необхідності продовження процесуального строку для усунення недоліків позовної заяви у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19), позивачеві належить звернутися до суду з заявою про продовження процесуального строку у відповідності до ч.2 ст.121 КАС України, до закінчення встановленого судом строку, надіславши її на офіційну електронну адресу Одеського окружного адміністративного суду - .

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення (підписання) суддею в порядку ст. 256 КАС України та відповідно до ст.294 КАС України оскарженню не підлягає.

Суддя Балан Я.В.