Справа № 620/320/20
Суддя: Лобан Д.В.
Дата ухвалення: 2020-04-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 квітня 2020 року Чернігів Справа № 620/320/20

Чернігівський окружний адміністративний суду складі головуючого судді Лобана Д.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (учасників) справи адміністративну справу за позовом управління комунального майна Чернігівської обласної ради до Державної податкової служби України про скасування податкової консультації,

В С Т А Н О В И В:

Управління комунального майна Чернігівської обласної ради (далі Управління, позивач) звернулось до адміністративного суду з позовом, в якому просить скасувати податкову консультацію Державної податкової служби України (далі - відповідач) від 23 грудня 2019 року № 2124/6/99-00-07-03-02-15/ІПК.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що податкова консультація від 23 грудня 2019 року № 2124/6/99-00-07-03-02-15/ІПК не ґрунтується на нормах чинного законодавства, прямо суперечить приписам Податкового кодексу України, а висновки відповідача, викладені в ній, містять очевидні прямі суперечності офіційно наданим документам, що свідчить про поверхневе та неповне з`ясування відповідачем обставин справи щодо поставленого питання при підготовці та наданні оскаржуваної податкової консультації.

Ухвалою судді Чернігівського окружного адміністративного суду від 24.01.2020 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами. Також установлено відповідачу 15-денний строк для надання відзиву на позов.

Представник відповідача у встановлений судом строк надіслав відзив на позов, у якому просив відмовити позивачу у задоволенні позову та зазначив, що у оскаржуваних правовідносинах відповідач діяв в межах повноважень та згідно норм чинного законодавства, яке регулює спірні правовідносини.

21.02.2020 від позивача до суду надійшла відповідь на відзив, у якій позовні вимоги підтримано, позивач наполягає на їх задоволенні з підстав, викладених у позові.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, відзив на позов та відповідь на відзив, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд зазначає про таке.

Судом встановлено, управління комунального майна Чернігівської обласної ради (надалі - Управління) звернулося до Головного управління ДФС у Чернігівській області за роз`ясненнями з питань практичного застосування податкового законодавства стосовно оподаткування операцій з продажу об`єктів приватизації.

Управління просило надати письмову індивідуальну податкову консультацію з наступного питання:

- чи виник, у зв`язку із вчиненням угод з відчуження (продаж) об`єктів комунальної власності області, обов`язок зареєструватися платником податку на додану вартість відповідно до пункту 181.1. статті 181 Податкового кодексу України та хто має зареєструватися й бути таким платником.

Листом Головного управління ДФС у Чернігівській області від 22.11.2019 № 1362/8/25-01-04-01-05/ІПК звернення Управління перенапраль для розгляду до Державної податкової служби України.

26 грудня 2019 року на адресу позивча надійшла податкова консультація Державної податкової служби України від 23.12.2019 №2124/6/99-00-07-03-02-15/ІПК щодо порядку оподаткування ПДВ операцій з постачання (реалізації) об`єктів малої приватизації (державного та комунального майна).

Згідно висновків податкової консультації у розглянутій ситуації позивач, який є стороною договорів та яке здійснює операції з постачання об`єктів, зобов`язане зареєструватися в обов`язковому порядку платником ПДВ після досягнення обсягу постачання, що перевищує 1,0 млн грн за останні 12 попередніх звітних податкових періодів.

Не погоджуючись з податковою консультацією від 23 грудня 2019 року № 2124/6/99-00-07-03-02-15/ІПК, вважаючи її протиправною та такою, що підлягає скасуванню позивач звернувся з відповідним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає таке.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Пунктом 52.1 статті 52 Податкового кодексу України встановлено, що за зверненням платників податків контролюючі органи надають їм безоплатно консультації з питань практичного використання окремих норм податкового законодавства протягом 30 календарних днів, що настають за днем отримання такого звернення даним контролюючим органом.

Згідно з пунктом 52.3 статті 52 Податкового кодексу України за вибором платника податків консультація надається в усній, письмовій або електронній формі. Консультація, надана в письмовій або електронній формі, обов`язково повинна містити опис питань, що порушуються платником податків, з урахуванням фактичних обставин, вказаних у зверненні платника податків, обґрунтування застосування норм законодавства та висновок з питань практичного використання окремих норм податкового законодавства.

Пунктами 52.4 та 52.5 статті 52 Податкового кодексу України встановлено, що консультації, крім узагальнюючих, надаються у письмовій або електронній формі - контролюючими органами в Автономній Республіці Крим, містах Києві та Севастополі, областях, міжрегіональними територіальними органами, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику, та підлягають обов`язковому розміщенню на сайті контролюючого органу, який надав консультацію, протягом 10 календарних днів після дня їх надання без зазначення найменування (прізвища, ім`я, по батькові) платника податків та його податкової адреси. Контролюючі органи мають право надавати консультації виключно з тих питань, що належать до їх повноважень.

Отже, контролюючі органи за зверненням платника податків мають надати йому безоплатно консультацію з питань практичного використання окремих норм податкового законодавства, яка обов`язково повинна містити опис питань, що порушуються платником податків, з урахуванням фактичних обставин, вказаних у зверненні платника податків, обґрунтування застосування норм законодавства та висновок з питань практичного використання окремих норм податкового законодавства.

У зверненні від 07.11.2019 № 01-1120 позивачем було викладено прохання надати індивідуальну податкову консультацію з питання чи виник, у зв`язку із вчиненням угод з відчуження (продаж) об`єктів комунальної власності області, обов`язок зареєструватися платником податку на додану вартість відповідно до пункту 181.1. статті 181 Податкового кодексу України та хто має зареєструватися й бути таким платником.

У відповідності до п. 181.1 ст. 181 ПК України у разі якщо загальна сума від здійснення операцій з постачання товарів/послуг, що підлягають оподаткуванню згідно з цим розділом, у тому числі з використанням локальної або глобальної комп`ютерної мережі, нарахована (сплачена) такій особі протягом останніх 12 календарних місяців, сукупно перевищує 1000000 гривень (без урахування податку на додану вартість), така особа зобов`язана зареєструватися як платник податку у контролюючому органі за своїм місцезнаходженням (місцем проживання) з дотриманням вимог, передбачених статтею 183 цього Кодексу, крім особи, яка є платником єдиного податку першої - третьої групи.

При цьому, як на фактичні обставини позивач посилався на те, що згідно Положення про управління комунального майна Чернігівської обласної ради, затвердженого рішенням обласної ради від 28 березня 2018 року № 70-12/VII, Управління є органом місцевого самоврядування, що забезпечує реалізацію повноважень Чернігівської обласної ради по управлінню та розпорядженню майном спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Чернігівської області (надалі - майно комунальної власності області).

Управління є окремою юридична особа, неприбутковою бюджетною установою, зареєстроване за кодом , що підтверджується даними з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Управління комунального майна Чернігівської обласної ради

Згідно Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Чернігівська обласна рада зареєстрована за кодом , що свідчить про окрему самостійну юридичну особу.

У відповідності до Положення від 28 березня 2018 року № 70-12/VII на Управління покладені завдання щодо забезпечення надходжень до обласного бюджету коштів від передачі в оренду та відчуження майна комунальної власності області.

Власником майна комунальної власності області є територіальні громади сіл, селищ, міст Чернігівської області в особі Чернігівської обласної ради.

Зокрема, за дорученням обласної ради, управління здійснює приватизацію майна комунальної власності області, контролює виконання умов договорів купівлі- продажу в порядку, визначеному законодавством з питань приватизації та рішеннями обласної ради.

Рішеннями обласної ради від 20 грудня 2018 року № 51-16/VII «Про затвердження Переліку об`єктів спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Чернігівської області, що підлягають приватизації» та від 4 квітня 2019 року № 36-17/VII «Про включення до Переліку об`єктів спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Чернігівської області, що підлягають приватизації, нових об`єктів» визначено об`єкти, що підлягають приватизації.

Протягом 2019 року, на виконання вищезазначених рішень обласної ради здійснено приватизацію двох об`єктів, що належать до майна комунальної власності області:

- у липні продано частину будівлі, що розташована за адресою: м. Чернігів, проспект Миру, 51 (кінотеатр «Дружба), ціна продажу склала 6 301000,00 грн.

- у серпні продано частину будівлі гаражів, що розташована за адресою: м. Чернігів, вул. Коцюбинського,70, ціна продажу склала 979536 грн.

Продавцем за обома договорами купівлі-продажу виступали територіальні громади сіл, селищ, міст Чернігівської області в особі Чернігівської обласної ради () від імені якої діяло Управління ().

Кошти від продажу вищезгаданих об`єктів в повному обсязі, в сумі 7 280 536,0 грн, надійшли до обласного бюджету на розрахунковий рахунок Головного управління Державної казначейської служби України у Чернігівській області (), банк: Казначейство України (ЕАП) м. Київ, МФО 899998.

Згідно з ст. 237 Цивільного кодексу України представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов`язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє.

Представник не може вчиняти правочин від імені особи, яку він представляє, у своїх інтересах або в інтересах іншої особи, представником якої він одночасно є, за винятком комерційного представництва, а також щодо інших осіб, встановлених законом.

Статтею 239 Цивільного кодексу України передбачено, що правочин, вчинений представником, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов`язки особи, яку він представляє.

Враховуючи вищевикладене, у наведеній ситуації, фактично Чернігівська обласна рада, що представляє інтереси територіальної громади сіл, міст Чернігівської області, від імені якої діяло Управління, здійснила операції з продажу комунального майна області.

Отже, позивачем було чітко викладено фактичні обставини, за наявності яких він просив надати податкову консультацію з зазначених у зверненні питань.

Згідно висновків податкової консультації у розглянутій ситуації Управління, яке є стороною договорів, та яке здійснює операції з постачання об`єктів, зобов`язане зареєструватися в обов`язковому порядку платником ПДВ після досягнення обсягу постачання, що перевищує 1,0 млн грн за останні 12 попередніх звітних податкових періодів, а також у наданій консультації наведені лише загальні норми податкового законодавства та абстрактні судження, а зміст наданих відповідей носить загальний характер, не прив`язаний до описаної управлінням ситуації.

Згідно ст. 1 Закону України «Про приватизацію державного та комунального майна» приватизація державного або комунального майна - платне відчуження майна, що перебуває у державній або комунальній власності, на користь фізичних та юридичних осіб, які можуть бути покупцями.

Згідно ст. 15 Податкового кодексу України платниками податків визнаються фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об`єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об`єктом оподаткування згідно з цим Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов`язок із сплати податків та зборів згідно з цим Кодексом.

Об`єктом оподаткування можуть бути майно, товари, дохід (прибуток) або його частина, обороти з реалізації товарів (робіт, послуг), операції з постачання товарів (робіт, послуг) та інші об`єкти, визначені податковим законодавством, з наявністю яких податкове законодавство пов`язує виникнення у платника податкового обов`язку.

Відповідно до ст. 14.1.191. ст. 14 Податкового кодексу України постачання товарів - будь-яка передача права на розпоряджання товарами як власник, у тому числі продаж, обмін чи дарування такого товару, а також постачання товарів за рішенням суду.

Пунктом 14.1.31. ст. 14 Податкового кодексу України визначено, що відчуження майна - будь-які дії платника податків, унаслідок вчинення яких такий платник податків у порядку, передбаченому законом, втрачає право власності на майно, що належить такому платнику податків, або право користування, зокрема, природними ресурсами, що у визначеному законодавством порядку надані йому в користування.

Відповідно до п. а) ст. 187 Податкового кодексу України датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку.

Відповідачем не враховано, що позивач не є суб`єктом господарювання, як визначено ст. 55 Господарського кодексу України, здійснює свою діяльність відповідно до Положення про Управління комунального майна Чернігівської обласної ради, яке створене з метою реалізації повноважень обласної ради по управлінню та розпорядженню майном спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Чернігівської області, а не з метою здійснення господарської діяльності.

Відповідно до частини 5 ст. 16 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» від імені та в інтересах територіальних громад, права суб`єкта комунальної власності здійснюють відповідні ради.

Управління комунального майна Чернігівської обласної ради за дорученням обласної ради здійснює приватизацію майна комунальної власності області, контролює виконання умов договорів купівлі - продажу в порядку, визначеному законодавством з питань приватизації та рішеннями обласної ради.

При цьому відповідач не врахував, що позивач не було власником майна, діяло за дорученням обласної ради від її імені та в інтересах територіальних громад області. Кошти на рахунки Управління, відкриті в органах казначейства від продажу майна не надходили, позивач їх не акумулював та ними не розпоряджався.

Кошти від продажу об`єктів приватизації зараховані до бюджету розвитку обласного бюджету, управління якими згідно Бюджетного кодексу України здійснюють Головне управління Державної казначейської служби України в Чернігівській області та Департамент фінансів облдержадміністрації.

Таким чином, відповідач надаючи податкову консультацію від від 23 грудня 2019 року № 2124/6/99-00-07-03-02-15/ІПК виходив не з фактичних обставин зазначених позивачем у зверненні, а з наявності обставин, які за припущенням податкового органу мають місце.

Також, суд звертає увагу на те, що положеннями статті 52 Податкового кодексу України не передбачено право контролюючого органу на витребування від платника податків певних документів з метою надання податкової консультації, чи не надання податкової консультації у зв`язку з відсутністю у нього певних документів.

Пунктом 53.3 статті 53 Податкового кодексу України встановлено, що платник податків може оскаржити до суду наказ про затвердження узагальнюючої податкової консультації або надану йому індивідуальну податкову консультацію як правовий акт індивідуальної дії, викладені в письмовій або електронній формі, які, на думку такого платника податків, суперечать нормам або змісту відповідного податку чи збору. Скасування судом наказу про затвердження узагальнюючої податкової консультації або індивідуальної податкової консультації є підставою для надання нової податкової консультації з урахуванням висновків суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На думку суду позивачем доведено ті обставини, на яких ґрунтуються його позовні вимоги, а відповідачем не доведена правомірність оскаржуваного рішення, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню.

Частиною 2 ст. 245 КАС України визначено, що у разі задоволення позову суд може прийняти рішення, серед іншого, про визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень (пункт 2).

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

З урахуванням зазначеного, керуючись частиною другою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, з метою повного захисту прав, свобод, інтересів позивача, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню шляхом визнання протиправною та скануванню податкової консультації Державної податкової служби України (далі - відповідач) від 23 грудня 2019 року № 2124/6/99-00-07-03-02-15/ІПК.

При цьому, судом враховується положення пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, відповідно до якого обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту.

Крім того, згідно з пунктом 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі RuizTorija v. Spain від 09.12.1994, пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод не можна розуміти як такий, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін.

У відповідності до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 139, 227, 241-243, 246, 250, 382 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправною та сканувати податкову консультацію Державної податкової служби України від 23 грудня 2019 року № 2124/6/99-00-07-03-02-15/ІПК.

Стягнути на користь управління комунального майна Чернігівської обласної ради за рахунок бюджетних асигнувань Державної податкової служби України сплачений судовий збір у сумі 2102 (дві тисячі сто дві) грн.

Рішення суду набирає законної сили в порядку статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення суду. Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення, або безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Позивач: Управління комунального майна Чернігівської обласної ради (просп. Миру, 43, м. Чернігів, 14000, код ЄДРПОУ - 33469166).

Відповідач: Державна податкова служба України Львівська площа, буд. 8, м. Київ, 04053, код ЄДРПОУ - 43005393).

Повний текст рішення виготовлено 06 квітня 2020 року.

Суддя Д.В. Лобан