Справа № 520/2961/2020
Суддя: Сліденко А.В.
Дата ухвалення: 2020-04-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
місто Харків

06.04.2020 р. справа №520/2961/2020

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Сліденка А.В., розглянувши за процедурою письмового провадження у порядку ст. 263 КАС України справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -

встановив:

Матеріали позову одержані судом 04.03.2020 р. Рішення про прийняття справи до розгляду було прийнято 05.03.2020р. Відповідно до ч.2 ст.262 КАС України розгляд справи по суті може бути розпочатий з 23.03.2020р.
Позивач, ОСОБА_1 (далі за текстом заявник, громадянин), у порядку адміністративного судочинства заявив вимоги про: 1) визнання протиправною бездіяльності Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області в нездійсненні перерахунку ОСОБА_1 пенсії за 25 тарифним розрядом; 2) зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області здійснити з 01 січня 2018 року перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії (із врахуванням раніше виплачених сум) виходячи з посадового окладу за 25 тарифним розрядом.
Аргументуючи ці вимоги зазначив, що унаслідок протиправного діяння пенсійного органу отримує пенсію не у повному обсязі за рахунок зменшення відсоткового значення розміру пенсії.
Відповідач, Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області (далі за текстом - пенсійний орган, владний суб`єкт, адміністративний орган, ГУ, Управління) з поданим позовом не погодився.
Аргументуючи заперечення проти позову зазначив, що Управління правомірно при перерахунку і виплаті пенсії заявника з 01.01.2018 р. у порядку виконання постанови КМУ №103 від 21.02.2018р. керувалось діючою нормою закону стосовно максимального розміру пенсії відносно грошового забезпечення.
Суд, повно виконавши процесуальний обов`язок зі збору доказів, перевіривши доводи сторін добутими доказами, дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст належних норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, виходить з таких підстав та мотивів.
Установлені судом обставини спору полягають у наступному.
Заявник народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , проходив військову службу у лавах Збройних Сил України, звідки був звільнений 03.01.1995р. з посади провідного інженера 333 військового представництва Міністерства оборони із показником вислуги років у 28 років.
З 04.01.1995р. заявникові була призначена пенсія у розмірі 74% грошового забезпечення, яку виплачує Головне управління.
Відповідно до прийнятого Головним управлінням розпорядження про перерахунок з 01.01.2018р. заявник одержував пенсію у розмірі 70% грошового забезпечення.
Цей перерахунок був проведений пенсійним органом на підставі складеної Харківським обласним військовим комісаріатом довідки із зазначенням окладу за посадою у 4.790,00грн., окладу за військовим званням у 1.340,00грн. та надбавки за вислугу років у розмірі 50% у 3.065,00грн. (а загалом 9.195,00грн.).
У подальшому у результаті застосування заявником процедури досудового урегулювання спору обласним військовим комісаріатом було визнано факт допущення помилки у складанні довідки про розмір та складові грошового забезпечення діючого військовослужбовця на виправлення чого було складено оновлену довідку від 02.08.2019р. №ФХ94562 із зазначенням окладу за посадою у 5.220,00грн., окладу за військовим званням у 1.340,00грн. та надбавки за вислугу років у розмірі 50% у 3.280,00грн. (а загалом 9.840,00грн.).
Дана довідка була спрямована обласним військовим комісаріатом до пенсійного органу.
Однак, отримавши цю довідку, пенсійний орган склав лист від 30.09.2019р. №ВЕБ-20001-Ф-С-19-Н020834, яким сповістив заявника про відсутність підстав для проведення перерахунку пенсії.
Не погодившись із відповідністю закону означеного діяння пенсійного органу, заявник ініціював означений спір.
Зважаючи на ч.1 ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», рішення Європейського суду з прав людини від 14.10.2010р. по справі «Щокін проти України» (Shchokin v. Ukraine, заяви № 23759/03 та 37943/06), рішення Європейського суду з прав людини від 07.07.2011р. по справі «Серков проти України» (Serkov v. Ukraine, заява № 39766/05) та прямо протилежні правові висновки постанов Верховного Суду з приводу строку на звернення до суду у пенсійному спорі (від 11.06.2019 р. по справі 206/7230/16-а(2-а/206/174/16, від 24.04.2018р. по справі №646/6250/17, від 05.04.2019р. по справі №809/248/18 (адміністративне провадження №К/9901/53585/18)), окружний адміністративний суд вважає, що пенсійні виплати (відносно етапів призначення, нарахування та виплати яких національний закон України не містить чітких критеріїв розмежування), не одержані у власність приватної особи з вини адміністративного владного органу, підлягають виплаті за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.
Тому, вирішуючи спір по суті, суд вважає, що до відносин, які склались на підставі встановлених обставин спору, підлягають застосуванню наступні норми права.
Згідно з ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
За приписами п.6 ч.1 ст.92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.
У силу дії бланкетної норми ст.4 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" умови, норми та порядок пенсійного забезпечення військовослужбовців, а також осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейських та членів їхніх сімей встановлюються Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".
Отже, порядок соціального захисту у формі пенсійного забезпечення військовослужбовців, звільнених зі служби у відставку, унормовано, насамперед, приписами Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».
Так, положення названого закону запроваджують дві окремі, самостійні і незалежні одна від одної процедури, за якими відбувається обчислення розміру пенсії особи, а саме: 1) за ст.43 згаданого закону у випадку призначення пенсії вперше та 2) за ст.63 згаданого закону у випадку збільшення розміру вже призначеної пенсії за подією збільшення розміру оплати праці працівника на аналогічній (прирівняній) посаді.
При цьому, ст.43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» визначено порядок обчислення розміру пенсії у разі її призначення вперше і саме у цій процедурі базовою розрахунковою величиною є виплати (як винагорода за працю), одержані особою-пенсіонером під час проходження служби (тобто юридичне значення у даному випадку мають складові елементи грошового забезпечення самого працівника (службовця) - власна винагорода особи за працю).
Натомість, ст.63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» визначено порядок обчислення розміру вже призначеної пенсії шляхом її перерахунку у залежності від тих виплат (як винагорода за працю), котрі одержані третьою сторонньою особою - іншим працівником, який обіймає цю ж саму чи прирівняну посаду (тобто юридичне значення у даному випадку мають складові елементи грошового забезпечення іншого працівника - діючого службовця за аналогічною (прирівняною) посадою - винагорода третьої сторонньої особи за працю).
Як з`ясовано судом, на виконання постанови КМУ №103 від 21.02.2018р. Управління у спірних правовідносинах здійснювало не призначення пенсії вперше, а перерахунок розміру вже призначеної пенсії у зв`язку із збільшенням розміру грошового забезпечення діючого поліцейського.
Отже, у спірних правовідносинах Управління при проведенні перерахунку пенсії заявника з 01.01.2018р. діяло у порядку ст.63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», а не у порядку ст.43 цього ж закону.
Між тим, положення ст.13 згаданого закону підлягають застосуванню саме у процедурі призначення пенсії вперше відповідно до ст.43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб»
Натомість, згідно з ч.4 ст.63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України.
Системно проаналізувавши як приписи загальних актів права з питання визначення розміру призначеної пенсії, а саме: Закону України «Про пенсійне забезпечення», Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", так і спеціальних актів права, до яких належать Закон України «Про державну службу», Закон України "Про службу в органах місцевого самоврядування», Закон України «Про прокуратуру», Закон України «Про Національну поліцію», Закон України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", також інших актів законодавства з питань визначення розміру пенсії, суд доходить висновку, що в усіх без виключення випадках законодавцем застосовується стала та незмінна юридична конструкція, котра полягає у первісному обчисленні базового розрахункового показника майбутньої пенсії грошового виразу загальної суми коштів як плати за виконану роботу. До цього показника включаються чітко визначені законом складові, котрі у свою чергу можуть обраховуватись у відсотковому значенні, тобто у процентах від іншого показника. Але при цьому, юридичне значення має не такий відсоток, а виключно остаточно розрахована сума складової оплати праці. До розрахованого базового показника застосовується передбачений законом умовний арифметичний розмір пенсії у відсотковому відношенні до загальної величини оплати праці (власної винагороди особи) за певний період трудової діяльності.
Суд вважає, що саме означений показник - умовний арифметичний розмір пенсії і є тією сталою незмінною величиною, на котру прямо поширюється дія приписів ст. 22 Конституції України, і який не може зазнавати зменшення навіть у разі запровадження нового законодавства.
За допомогою умовного арифметичного розміру пенсії розраховується і абсолютний арифметичний розмір пенсії, який складає певну грошову суму.
Таким чином, у подальших процедурах перерахунку розміру пенсії владний суб`єкт не може зачіпати саме умовного арифметичного розміру пенсії.
Частиною 4 ст.63 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" передбачено, що усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України.
Згаданий Порядок проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" затверджений постановою КМУ від 13.02.2008р. №45 (далі за текстом Порядок №45) і передбачає виникнення у тероргану ПФУ обов`язку провести перерахунок пенсії: 1) у разі прийняття Кабінетом Міністрів України рішення про зміну розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення, 2) надходження до Пенсійного фонду України повідомлення про підстави перерахунку пенсій, 3) надходження до ГУ ПФУ в регіоні від ПФУ повідомлення про підстави для проведення перерахунку пенсій та про необхідність підготовки списків осіб, пенсії яких підлягають перерахунку.
Лише за фактом надходження повідомлення від ПФУ у ГУ ПФУ в регіоні виникає привід для реалізації управлінської функції у спосіб складення списків осіб та подають їх органам, які уповноважені рішеннями керівників державних органів видавати довідки про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії.
Окрім того, постановою правління ПФУ від 31.01.2007р. №3-1 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 15.02.2007р. за №135/13402) було затверджено Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (далі за текстом Порядок №3-1).
Згідно з п.1 Порядку №3-1 заяви про призначення пенсій подаються до органів ПФУ через структурні підрозділи органу проходження публічної військової (чи прирівняної до неї) служби. У силу п.23 Порядку №3-1 перерахунок пенсій проводиться у порядку ст.63 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" за поданими пенсіонером документами, тобто за фактом особистого звернення пенсіонера з приводу збільшення розміру пенсії.
Разом з тим, п.24 Порядку №3-1 передбачена і можливість проведення перерахунку пенсії у разі одержання терорганом ПФУ відповідного повідомлення від органу проходження публічної служби пенсіонера.
Системно аналізуючи положення наведених актів законодавства, суд доходить висновку, що моментом виникнення обов`язку тероргану ПФУ з приводу складення списків пенсіонерів та направлення списків до органу видачі довідки про грошове забезпечення (органу проходження служби) є одержання заяви чи документів особисто від пенсіонера або одержання повідомлення органу проходження публічної служби.
У даному конкретному випадку пенсійним органом від органу фінансового забезпечення заявника під час проходження військової служби ІНФОРМАЦІЯ_2 була отримана оновлена довідка про розмір та структуру грошового забезпечення діючого військовослужбовця за аналогічною (прирівняною) штатною посадою від 02.08.2019р. №ФХ94562.
Згідно з п.1 Порядку №45 підставою для перерахунку пенсії є реальне (а не потенційно уявне, тобто ймовірно можливе, але фактично відсутнє) збільшення розміру грошового забезпечення діючого військовослужбовця на аналогічною (прирівняною) посадою за штатом, котре відбувається унаслідок прийняття компетентним суб`єктом рішення нормативного характеру про збільшення винагороди за службу одночасно усіх осіб однакової категорії.
30.08.2017р. КМУ було прийнято постанову №704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб", за якою відбулось збільшення розміру грошового забезпечення військовослужбовців (далі за текстом - Постанова КМУ №704).
Дана постанова Уряду України набрала чинності з 01.03.2018р., а тому саме з цієї дати військовослужбовець у відставці мав набути суб`єктивне право на перерахунок розміру раніше призначеної пенсії.
Проте, 21.02.2018р. КМУ було прийнято постанову №103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» (далі - Постанова КМУ №103), п.п.1 і 2 якої було установлено правило перерахунку пенсії виходячи з таких складових як: оклад за посадою, оклад за військовим (спеціальним) званням, відсоткова надбавка за вислугу років, а датою перерахунку було визначено - 01.01.2018р..
Довідка Харківського обласного військового комісаріату від 02.08.2019р. №ФХ94562 була складена за подією реального збільшення розміру грошового забезпечення військовослужбовця.
Відтак, суд вважає, що за відсутності реальних (а не вигаданих) зауважень стосовно достовірності та правдивості показників цієї довідки в частині рівності посади за штатом, розмірів платежів за службу, структури платежів за службу, належності цих платежів до розрахункової бази обчислення розміру пенсії, правової природи рішення про збільшення розміру цих платежів пенсійний орган не мав правових підстав для відмови у проведенні перерахунку пенсії заявника з 01.01.2018р. чи невчиненні необхідних дій з приводу перерахунку пенсії заявника з 01.01.2018р.
Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Оцінивши добуті по справі докази в їх сукупності за правилами ст.ст.72-77, 90, 211 КАС України, суд доходить висновку, що у спірних правовідносинах владний суб`єкт не забезпечив реалізацію управлінської функції відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України в частині вирішення питання з приводу перерахунку пенсії заявника з з 01.01.2018р. на підставі довідки Харківського обласного військового комісаріату від 02.08.2019р. №ФХ94562.
Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України предметом судової перевірки у порядку адміністративного судочинства є рішення та діяння (дія чи бездіяльність) владних суб`єктів.
Зміст рішення владного суб`єкта розтлумачено законодавцем у положеннях п.п. 18 і 19 ч.1 ст.4 КАС України.
Визначення ж змісту діяння (дії чи бездіяльності) владного суб`єкта норми КАС України не містять.
Разом із тим, у силу ч.6 ст.7 КАС України суд вважає за можливе застосувати загальні визначення рішення, дії, бездіяльності, наведені у п.п.1, 2 і 3 ч.2 ст.24 Митного кодексу України, згідно з якими рішення владного суб`єкта - це письмовий акт, дія владного суб`єкта - це вчинок компетентного працівника владного суб`єкта, бездіяльність владного суб`єкта - це невиконання обов`язку.
При цьому, суд зважає, що відмова владного суб`єкта як різновид форми реалізації адміністративного волевиявлення (управлінської функції) може бути втілена як у рішенні владного суб`єкта, так і в дії владного суб`єкта, котра має певну документальну фіксацію.
Тому, належним і ефективним способом захисту є як вимога про визнання неправомірної дії владного суб`єкта з приводу відмови, так і вимога про визнання протиправною відмови, оформленої відповідним письмовим документом, зокрема, і листом.
У спірних правовідносинах волевиявлення пенсійного органу з приводу проведення перерахунку пенсії викладено у листі, що не виключає існування підстав для кваліфікації цього діяння управлінського характеру у якості бездіяльності.
При розв`язанні спору, суд зважає на практику Європейського суду з прав людини щодо застосування ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі за текстом Конвенція; рішення від 21.01.1999р. у справі Гарсія Руїз проти Іспанії, від 22.02.2007р. у справі Красуля проти Росії, від 05.05.2011р. у справі Ільяді проти Росії, від 28.10.2010р. у справі Трофимчук проти України, від 09.12.1994р. у справі Хіро Балані проти Іспанії, від 01.07.2003р. у справі Суомінен проти Фінляндії, від 07.06.2008р. у справі Мелтекс ЛТД (MELTEX LTD) та Месроп Мовсесян (MESROP MOVSESYAN) проти Вірменії) і тому надав оцінку усім обставинам справи, котрі мають юридичне значення для правильного вирішення спору, та дослухався до усіх аргументів сторін, які ясно і чітко сформульовані та здатні вплинути на результат вирішення спору.
Згідно зі ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі за текстом - Конвенція) кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
При цьому, у рішенні Європейського суду з прав людини від 29.06.2006р. по справі "Пантелеєнко проти України" зазначено, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.
Зміст категорії «ефективність» розкрито, зокрема, у рішенні Європейського суду з прав людини від 31.07.2003р. по справі "Дорани проти Ірландії", де указано, що поняття "ефективний засіб" передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права.
Також зміст цієї ж категорії розкрито і у рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Салах Шейх проти Нідерландів", у якому зазначено, що ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними.
Відповідно до правової позиції, викладеної у рішенні Європейського суду з прав людини від 17.07.2008р. по справі "Каіч та інші проти Хорватії" для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.
Отже, обраний судом спосіб захисту має бути ефективним та повинен забезпечити реальне відновлення порушеного суб`єктивного права чи захист ущемленого інтересу.
Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини від 20.10.2011р. по справі "Рисовський проти України" (Rysovskyy v. Ukraine; заява № 29979/04) принцип "належного урядування", як правило, не повинен перешкоджати державним органам виправляти випадкові помилки, навіть ті, причиною яких є їхня власна недбалість.
У спірних правовідносинах заявником були заявлені неконкретизовані вимоги, пов`язані із застосуванням показників окладу за посадою 25 тарифного розряду.
Задоволення цих вимог об`єктивно не здатне забезпечити будь-яке поновлення права громадянина через відсутність грошових еквівалентів.
Тому, суд вважає за можливе вийти за межі позову і у порядку ст.9 КАС України використати при показники такого офіційного письмового документа як оновлена довідка Харківського обласного військового комісаріату від 02.08.2019р. №ФХ94562.
Розподіл судових витрат належить провести за правилами ст.ст. 139, 143 КАС України та Закону України Про судовий збір.
Керуючись ст.ст. 8, 19, 124, 129 Конституції України, ст.ст. 6-9, ст.ст. 72-77, 211, 241-243, 255, 263, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

вирішив:

Позов - задовольнити частково.
Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (ідентифікаційний код - 14099344; місцезнаходження - 61022, м. Харків, майдан Свободи, буд. 5, Держпром, 3 під., 2 пов.) у проведенні перерахунку пенсії ОСОБА_1 (ідентифікаційний код - НОМЕР_1 ; місцезнаходження - АДРЕСА_1 ) з 01.01.2018р. на підставі довідки Харківського обласного військового комісаріату від 02.08.2019р. №ФХ94562.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області (ідентифікаційний код - 14099344; місцезнаходження - 61022, м. Харків, майдан Свободи, буд. 5, Держпром, 3 під., 2 пов.) провести перерахунок пенсії ОСОБА_1 (ідентифікаційний код - НОМЕР_1 ; місцезнаходження - АДРЕСА_1 ) з 01.01.2018р. на підставі довідки Харківського обласного військового комісаріату від 02.08.2019р. №ФХ94562.
Позов у решті вимог - залишити без задоволення.
Роз`яснити, що рішення підлягає оскарженню згідно з ч.1 ст.295 КАС України (протягом 30 днів з дати складення повного судового рішення); набирає законної сили відповідно до ст. 255 КАС України.

Суддя А.В. Сліденко