Справа № 160/3802/20
Суддя: Юхно Ірина Валеріївна
Дата ухвалення: 2020-04-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УХВАЛА
08 квітня 2020 р.Справа №160/3802/20
Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Юхно І.В., розглянувши заяву фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 про забезпечення адміністративного позову в адміністративній справі за позовом фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області про визнання протиправною та скасування постанови,-
07.04.2020 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області, у якому позивач просить суд:
- визнати протиправними та скасувати постанову про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами Головного Управління Держпраці у Дніпропетровській області №ДН27/1809/АВ/ТД-ФС/49 від 11 березня 2020 року щодо накладання штрафу в розмірі 141 690 грн. 00 коп.
Одночасно з позовною заявою від позивача до суду надійшла заява про забезпечення позову шляхом зупинення дії постанови Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області від 11.03.2020 року №ДН27/1809/АВ/ТД-ФС/49 про накладення на фізичну особу - підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код РНОКПП НОМЕР_1 ) штрафу у розмірі 141 690,00 грн.
В обґрунтування вказаної заяви заявник посилається на те, що на даний час існує реальна можливість у відповідача через виконавчі органи в примусовому порядку виконати оскаржувану постанову. Без постановлення ухвали про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, можуть бути порушені права та інтереси позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, захист яких стане неможливим, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат. Заявник також вказує, що у разі встановлення протиправності оскаржуваної постанови та задоволення позовних вимог фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 про її скасування, ця постанова вже може бути виконана в примусовому порядку, у зв`язку з чим позивачу доведеться докласти значних зусиль і витрат, щоб відновити свої права та повернути майно, на яке може бути звернуто стягнення.
За положеннями частини першої статті 154 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.
Відповідно до приписів частини першої статті 150 КАС України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.
Згідно з частиною другою вказаної статті передбачено, що забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.
Відповідно до частини першої статті 151 КАС України позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку відповідача вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.
Частиною другою вказаної статті передбачено, що суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.
Поряд із цим, суд зазначає, що згідно з пунктом 17 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 06.03.2008 року №2 «Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду адміністративних справ» в ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також вказати ознаки, які свідчать про очевидність протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень.
При цьому, частиною першою статті 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Під час вирішення питання про наявність підстав для забезпечення позову, суд звертає увагу, що обов`язок по доведенню та обґрунтуванню наявності очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача, обґрунтованості та невідворотності додаткових зусиль і витрат у майбутньому, покладається саме на позивача.
У матеріалах адміністративного позову міститься копія постанови Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області від 11.03.2020 року №ДН27/1809/АВ/ТД-ФС/49 про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами на фізичну особу - підприємця ОСОБА_1 , у розмірі 141690 грн, з якої вбачається, що дата набрання зазначеною постановою законної сили з 11.03.2020 року; постанова про накладення штрафу може бути пред`явлена до виконання протягом трьох місяців з дня винесення або з дня залишення скарги або протесту на постанову без задоволення; строк пред`явлення постанови до виконання до 11.06.2020 року; постанова про накладення штраф може бути оскаржена у судовому порядку.
Пунктом 9 Порядку накладання штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2013 року №509 (далі - Порядок №509) встановлено, що штраф сплачується протягом одного місяця з дня прийняття постанови про його накладення, про що суб`єкт господарювання або роботодавець повідомляють уповноваженій посадовій особі, яка склала постанову про накладення штрафу. Строк на добровільну сплату штрафу до 11.04.2020 року.
Згідно з пунктом 11 Порядку №509 не сплачені у добровільному порядку штрафи стягуються, зокрема, органами державної виконавчої служби (щодо штрафів, передбачених частиною другою статті 265 Кодексу законів про працю України).
Відповідно до пункту 7 частини 1 статті 3 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 року №1404-VIII (далі - Закон №1404-VIII) підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, як, зокрема, рішення інших державних органів, які законом визнані виконавчими документами.
Постанова Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області від 11.03.2020 року №ДН27/1809/АВ/ТД-ФС/49 про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами від 11.03.2020 року №ДН27/1809/АВ/ТД-ФС/49,якою накладено штраф на фізичну особу - підприємця ОСОБА_1 , у розмірі 141690 грн, містить всі необхідні реквізити, які встановлені статтею 4 Закону №1404-VIII.

Пунктом 1 частини 1 статті 26 Закону №1404-VIII встановлено, що виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Заявником до суду не надано жодних доказів на підтвердження заявлених обставин, станом на час розгляду заяви Головне управління Держпраці у Дніпропетровській області обмежено у відповідних діях строком на добровільну сплату, крім того не надано жодних доказів на підтвердження звернення Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області із заявою до органів виконавчої служби щодо відкриття виконавчого провадження з примусового виконання оскаржуваних постанови про накладання штрафу, а також відкриття виконавчого провадження з примусового виконання оскаржуваної постанови, накладення арешту на грошові кошти та на все рухоме і нерухоме майно позивача, оголошення в розшук автомобіля, що належить позивачу, тощо.

Таким чином, станом на день звернення заявника до суду та день розгляду судом заяви про забезпечення позову у суду відсутні докази відкриття виконавчого провадження з примусового виконання постанови Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області від 11.03.2020 року №ДН27/1809/АВ/ТД-ФС/49, накладення арешту на грошові кошти та на все рухоме і нерухоме майно позивача, оголошення в розшук автомобіля, що належить позивачу.

Отже, суд критично ставиться до наведених у заяві про забезпечення доводів заявника про можливість виконання оскаржуваної постанови в примусовому порядку до прийняття судом рішення по суті спору, в результаті чого позивачу доведеться докласти значних зусиль і витрат, щоб відновити свої права та повернути майно, на яке може бути звернено стягнення, оскільки у матеріалах позовної заяви відсутні докази існування виконавчого провадження з примусового виконання оскаржуваної постанови.

Заявленими способами забезпечення позову позивач фактично до вирішення спору по суті намагається отримати висновок щодо протиправності оскаржуваної постанови Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області, правомірність якої буде досліджена судом при розгляді справи по суті.

Таким чином, суд вважає, що позивачем не надано до суду обґрунтованих доводів та доказів необхідності вжиття заходів забезпечення позову, що не дає можливості встановити існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат.

Враховуючи вищевикладене, відсутні підстави для застосування заходів забезпечення адміністративного позову з мотивів та у спосіб, які наведені позивачем у клопотанні.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що у задоволенні заяви фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 про забезпечення адміністративного позову слід відмовити.

Керуючись статтями 150-154, 248, 256 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 про забезпечення адміністративного позову в адміністративній справі №160/3802/20 за позовом фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області про визнання протиправною та скасування постанови - відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили відповідно до статті 256 КАС України та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені статтями 295 та 297 КАС України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи ухвала суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень КАС України.

Суддя І.В. Юхно