Справа № 160/2601/20
Суддя: Голобутовський Роман Зіновійович
Дата ухвалення: 2020-04-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 квітня 2020 рокуСправа № 160/2601/20
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді: Голобутовського Р.З.
розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні у місті Дніпрі адміністративну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю виробничо-комерційної фірми «Легпромсервіс» до Інспекції з питань праці та зайнятості населення Дніпровської міської ради про визнання протиправною та скасування постанови про накладення штрафу,
05.03.2020 року Товариство з обмеженою відповідальністю виробничо-комерційна фірма «Легпромсервіс» звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовною заявою до Інспекції з питань праці та зайнятості населення Дніпровської міської ради (далі відповідач), у якій просить:
- визнати протиправною та скасувати постанову про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами № ОМС-ДН3957/1709/НП/СПТД/ФС від 20.01.2020 року, винесену Інспекцією з питань праці та зайнятості населення Дніпровської міської ради.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05.03.2020 року відкрито провадження у адміністративній справі; справу №160/2601/20 призначено до розгляду за правилами спрощеного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи у судовому засіданні 24.03.2020 року.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05.03.2020 року задоволено заяву Товариства з обмеженою відповідальністю виробничо-комерційна фірма «Легпромсервіс» про забезпечення позову та зупинено стягнення Амур-Нижньодніпровським відділом державної виконавчої служби у м. Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) на підставі постанови № ОМС-ДН3957/1709/НП/СПТД/ФС від 20.01.2020 року за ВП № 61425739.
31.03.2020 року відповідачем подано заперечення на відповідь на відзив, в якому зазначено, що обов`язку щодо повідомлення про час та дату інспекційного відвідування Інспекція не має. Також жодним законом або іншим нормативно-правовим документом не встановлено обов`язку Інспекції пересвідчуватись у факті отримання вимоги. Тим більше, інформація щодо надходження листів, яка зазначається на сайті «Укрпошти» не завжди відповідає дійсності. Листи, направлені позивачу, повернуті з відміткою «за закінченням терміну зберігання» відповідач вважає врученими, оскільки відправлені за адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ТОВ «Виробничо-комерційна фірма «Легпромсервіс».
Згідно з ч. 8 ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України при розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їхні усні пояснення.
У судове засіданні 24.03.2020 року представник позивача не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Надав клопотання про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін з підстав встановлення карантину на території України.
Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Надав клопотання про неможливість забезпечення явки уповноваженого представника у зв`язку з установленням на території України карантину та забезпечення дистанційного режиму роботи Дніпровської міської ради.
Згідно з ч. 9 ст. 205 Кодексу адміністративного судочинства України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.
24.03.2020 року судом ухвалено продовжувати розгляд справи в порядку письмового провадження.
У відповідності до вимог ст. ст.205, 243 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу у порядку письмового провадження.
Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини.
Товариство з обмеженою відповідальністю Виробничо-комерційна фірма «Легпромсервіс» зареєстроване 23.06.1993 року, про що 10.12.2008 року вчинено запис в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань про включення відомостей про юридичну особу за кодом 20195425.
09.12.2019 року начальником Інспекції з питань праці та зайнятості населення Дніпровської міської ради виписано направлення на проведення інспекційного відвідування №7/7-1738.
10.12.2019 року співробітниками Інспекції з питань праці та зайнятості населення Дніпровської міської ради складено вимогу про надання документів № ОМС-ДН3957/1709/НД від 10.12.2019, якою зобов`язано позивача у строк до 11 години 17.12.2019 року надати необхідні документи для проведення інспекційного відвідування.
10.12.2019 року керівнику ТОВ Виробничо-комерційна фірма «Легпромсервіс» надіслано поштовим відправленням лист від 09.12.2019 року №7/7-1737, направлення на проведення інспекційного відвідування № 7/7-1738 від 09.12.2019 року, права та обов`язки інспектора праці та об`єкта відвідування під час проведення інспекційних відвідувань або проведення невиїзних інспектувань, вимогу про надання документів № ОМС-ДН3957/1709/НД від 10.12.2019 року та акт про неможливість проведення інспекційного відвідування № ОМСДН3957/1709/НД/НП від 10.12.2019 року.
24.12.2019 року інспекторами праці Ізотовою О.В. та Ковальчук Н.О складено акт про неможливість проведення інспекційного відвідування № ОМСДН3957/1709/НД/НП від 24.12.2019 року та складено повідомлення про розгляд справи про накладення штрафу.
20.01.2020 року відповідачем прийнято постанову про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами №ОМС-ДН3957/1709/НП/СПТД/ФС від 20.01.2020 року, згідно з якою на Товариство з обмеженою відповідальністю Виробничо-комерційна фірма «Легпромсервіс» накладено штраф у розмірі 472300,00 грн. за порушення абз. 7 ч.2 ст. 256 Кодексу законів про працю України (недопущення до проведення перевірки з питань додержання законодавства про працю, створення перешкод у її проведенні).
Постанова про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами №ОМС-ДН3957/1709/НП/СПТД/ФС від 20.01.2020 року обґрунтована наступним:

"За наслідками здійсненних спроб проведення інспекційного відвідування встановлено, що за адресою: 49083, м. Дніпро, пр. Слобожанський, б.29, к.405, відсутні будь-які вивіски/реклами або графіки розпорядку дня по даному товариству. Неможливість проведення інспекційного відвідування зафіксовано засобами відеотехніки. За умови відсутності товариства за фактичним місцезнаходженням, керівнику ТОВ «Виробничо-комерційна фірма «Легпромсервіс» 10.12.2019 направлено поштовим відправленням (фіскальний чек № 896 від 10.12.2019): лист від 09.12.2019 №7/7-1737 про надання інформації; направлення на проведення інспекційного відвідування №7/7-1738 від 09.12.2019, права та обов`язки інспектора праці та об`єкта відвідування під час проведення інспекційних відвідувань або проведення невиїзних інспектувань; вимогу про надання документів № ОМС-ДН3957/1709/НД від 10.12.2019; акт про неможливість проведення інспекційного відвідування № ОМС ДН3957/1709/НД/НП від 10.12.2019. За даними «Укрпошти» від 11.12.2019 відправлення в точці видачі/доставки. Вимогою про надання документів № ОМС-ДНЗ 95 7/1709/НД від 10.12.2019 ТОВ «Виробничо-комерційна фірма «Легпромсервіс» зобов`язано у строк до 11.00 год. 17.12.2019 надати документи, необхідні для проведення інспекційного відвідування. Станом на 23.12.2019 керівником ТОВ Виробничо-комерційна фірма «Легпромсервіс» документів не надано. У зв`язку з цим, 24.12.2019 складено акт про неможливість проведення інспекційного відвідування № ОМС-ДНЗ957/1709/НД/НП від 24.12.2019 та направлено рекомендованим листом з описом документів у ньому та з повідомленням про вручення. Станом на 24.12.2019, заходи з усунення перешкод для проведення інспекційного відвідування не здійснені".

Як стверджує позивач у позові, про існування оскаржуваної постанови товариство дізналось 03.03.2020 року, після ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження №61425739, відкритого Амур-Нижньодніпровським відділом державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції.

Не погодившись з постановою про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами №ОМС-ДН3957/1709/НП/СПТД/ФС від 20.01.2020 року, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Правові та організаційні засади, основні принципи і порядок здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, повноваження органів державного нагляду (контролю), їх посадових осіб і права, обов`язки та відповідальність суб`єктів господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю) визначені Законом України № 877-V «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» від 05 квітня 2007 року (далі - Закон №877).

Дія цього Закону поширюється на відносини, пов`язані зі здійсненням державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, як зазначено в ч. 1 ст. 2 вказаного закону.

Згідно з ч. 4 ст. 2 Закону №877 заходи контролю здійснюються органами державного нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю та зайнятість населення у встановленому цим Законом порядку з урахуванням особливостей, визначених законами у відповідних сферах та міжнародними договорами.

Статтею 259 Кодексу законів про працю України передбачено, що державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами - підприємцями, які використовують найману працю, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Центральні органи виконавчої влади здійснюють контроль за додержанням законодавства про працю на підприємствах, в установах і організаціях, що перебувають у їх функціональному підпорядкуванні, крім податкових органів, які мають право з метою перевірки дотримання податкового законодавства здійснювати такий контроль на всіх підприємствах, в установах і організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування.

Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 06.12.2016 № 1774-VІІІ внесені зміни до Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» (далі - Закон № 280) щодо повноважень виконавчих органів міських рад міст обласного значення в частині здійснення на відповідних територіях контролю за додержанням законодавства про працю та зайнятість населення у порядку, встановленому законодавством.

За наслідками цих змін ч. 2 ст. 17 Закону № 280 визначено, що органи місцевого самоврядування при здійсненні повноважень у сфері контролю за додержанням законодавства про працю та зайнятість населення можуть проводити перевірки на підприємствах, в установах та організаціях, що перебувають у комунальній власності відповідної територіальної громади.

Відповідно до ч. 3 ст. 18 Закону № 280 органи місцевого самоврядування з питань здійснення делегованих їм повноважень органів виконавчої влади можуть виступати з ініціативою щодо перевірок, організовувати їх проведення, а при здійсненні повноважень у сфері контролю за додержанням законодавства про працю та зайнятість населення проводити перевірки на підприємствах, в установах та організаціях, що не перебувають у комунальній власності, а також фізичних осіб, які використовують працю найманих працівників.

Відповідно до ч. 3 ст. 34 Закону № 280 до відання виконавчих органів міських рад міст обласного значення та об`єднаних територіальних громад, крім повноважень, визначених пунктом "б" частини першої цієї статті, належать:

1) здійснення на відповідних територіях контролю за додержанням законодавства про працю та зайнятість населення у порядку, встановленому законодавством;

2) накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення у порядку, встановленому законодавством.

26.04.2017 року Кабінетом Міністрів України прийнято Постанову №295 про «Деякі питання реалізації статті 259 Кодексу законів про працю України та статті 34 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», якою відповідно до частини першої статті 259 КЗпП України затверджено Порядок здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю та Порядок здійснення державного нагляду за додержанням законодавства про працю.

Відповідно до п. 2 Порядку здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю (далі Порядок №295) державний контроль за додержанням законодавства про працю здійснюється у формі проведення інспекційних відвідувань та невиїзних інспектувань інспекторами праці:

- Держпраці та її територіальних органів;

- виконавчих органів міських рад міст обласного значення та сільських, селищних, міських рад об`єднаних територіальних громад (з питань своєчасної та у повному обсязі оплати праці, додержання мінімальних гарантій в оплаті праці, оформлення трудових відносин) (далі - виконавчі органи рад).

Пунктом 3 цього Порядку №295 встановлено, що інспекторами праці є посадові особи Держпраці та її територіальних органів, виконавчих органів рад (далі - органи контролю), посадовими обов`язками яких передбачено повноваження щодо здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю (далі - контрольні повноваження).

Контрольні повноваження інспектора праці підтверджується службовим посвідченням встановленої Мінсоцполітики форми, що видається Держпраці.

Відповідно до п. 6 Порядку №295 під час підготовки до проведення інспекційного відвідування або невиїзного інспектування інспектор праці, якщо тільки він не вважатиме, що це завдасть шкоди інспекційному відвідуванню або невиїзному інспектуванню, може одержати інформацію та/або документи, що стосуються предмета інспекційного відвідування чи невиїзного інспектування, від об`єкта відвідування, державних органів, а також шляхом проведення аналізу наявної (загальнодоступної) інформації про стан додержання законодавства про працю.

Згідно з п. 8 - п. 10 Порядку №295 про проведення інспекційного відвідування інспектор праці повідомляє об`єкту відвідування або уповноваженій ним посадовій особі.

Про проведення інспекційного відвідування з питань виявлення неоформлених трудових відносин інспектор праці повідомляє об`єкту відвідування або уповноваженій ним посадовій особі, якщо тільки він не вважатиме, що таке повідомлення може завдати шкоди інспекційному відвідуванню.

Під час проведення інспекційного відвідування інспектор праці повинен пред`явити об`єкту відвідування або уповноваженій ним посадовій особі своє службове посвідчення.

Тривалість інспекційного відвідування, невиїзного інспектування не може перевищувати 10 робочих днів, для суб`єктів мікропідприємництва та малого підприємництва - двох робочих днів.

Згідно з п. 12 Порядку №295 вимога інспектора праці про надання об`єктом відвідування для ознайомлення документів та/або їх копій чи витягів з документів, пояснень, доступу до приміщень, організації робочого місця, внесена в межах повноважень, є обов`язковою для виконання.

Відповідно до пункту 14 Порядку №295 під час проведення інспекційного відвідування об`єкт відвідування має право:

3) подавати в письмовій формі свої пояснення, зауваження про усунення порушень до акта або припису;

5) перед підписанням акта бути поінформованим про свої права та обов`язки;

6) вимагати від інспектора праці додержання вимог законодавства;

8) оскаржувати в установленому законом порядку неправомірні дії інспектора праці тощо.

Відповідно до п. 16 - п.18 Порядку у разі створення об`єктом відвідування перешкод у діяльності інспектора праці (відмова у допуску до проведення відвідування (ненадання інформації, необхідної для проведення інспекційного відвідування або невиїзного інспектування; перешкода в реалізації інших прав, передбачених пунктом 11 цього Порядку), відсутності об`єкта відвідування або уповноваженої ним особи за місцезнаходженням (адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, інших документах, що стали підставою для проведення відвідування), відсутності документів, ведення яких передбачено законодавством про працю, складається акт про неможливість проведення інспекційного відвідування або невиїзного інспектування із зазначенням відповідних причин, який за можливості підписується керівником об`єкта відвідування або іншою уповноваженою особою.

Копія акта, зазначеного у пункті 16 цього Порядку, надсилається органам, яким підпорядкований об`єкт відвідування (за наявності), для вжиття заходів з усунення перешкод і забезпечення присутності об`єкта відвідування за своїм місцезнаходженням.

У разі відсутності документів, ведення яких передбачено законодавством про працю, об`єкту відвідування надсилається копія акта про неможливість проведення інспекційного відвідування або невиїзного інспектування та письмова вимога із зазначенням строку поновлення документів. На час виконання такої вимоги строк проведення інспекційного відвідування або невиїзного інспектування зупиняється.

Згідно з п. 30 Порядку припис або вимога інспектора праці можуть бути оскаржені у 10-денний строк з дати їх отримання до керівника або заступника керівника відповідного територіального органу Держпраці.

За результатами розгляду скарг вимоги, приписи можуть бути скасовані повністю або в окремій частині.

Отже, при прийнятті зазначених змін до законодавства органи місцевого самоврядування набули необхідних повноважень в частині здійснення на відповідних територіях контролю за додержанням законодавства про працю та зайнятість населення, а також отримали можливість притягувати до відповідальності суб`єктів господарювання, які використовують найману працю за порушення ними вимог законодавства про працю.

Відповідно до рішення Дніпровської міської ради від 16.03.2016 року № 7/3 «Про затвердження структури Дніпропетровської міської ради та її виконавчих органів» із змінами та доповненнями згідно з рішень міської ради від 15.02.2017 року № 42/18 та від 20.09.2017 року № 4/24 Інспекція з питань праці та зайнятості населення Дніпровської міської ради (далі - Інспекція) є виконавчим органом Дніпровської міської ради.

Відповідно до п. 2 Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення» № 509 від 17.07.2013 року (далі - Порядок №509) штрафи накладаються Головою Держпраці, його заступниками, керівниками територіальних органів Держпраці та їх заступниками (з підстав, визначених абзацами третім - сьомим цього пункту), керівниками виконавчих органів міських рад міст обласного значення, сільських, селищних, міських рад об`єднаних територіальних громад та їх заступниками (з підстав, визначених абзацами четвертим - шостим цього пункту) (далі - уповноважені посадові особи).

Штрафи можуть бути накладені на підставі:

- рішення суду про оформлення трудових відносин із працівником, який виконував роботу без укладення трудового договору, та встановлення періоду такої роботи чи роботи на умовах неповного робочого часу в разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, в установі, організації;

- акта, складеного за результатами заходу державного контролю за додержанням законодавства про працю або зайнятість населення, здійсненого у зв`язку з невиконанням вимог припису;

- акта, складеного за результатами заходу державного контролю за додержанням законодавства про працю, у ході якого виявлено факти використання праці неоформлених працівників;

- акта про неможливість проведення інспекційного відвідування/невиїзного інспектування;

- акта перевірки ДПС, її територіального органу, у ході якої виявлені порушення законодавства про працю.

Відповідно до п. 3 Порядку №508 справа про накладення штрафу (далі - справа) розглядається у 45-денний строк з дня, що настає за днем одержання уповноваженою посадовою особою документів, зазначених в бзацах третьому - сьомому пункту 2 цього Порядку.

Про дату одержання документів, зазначених в абзацах третьому - сьомому пункту 2 цього Порядку, уповноважена посадова особа письмово повідомляє суб`єкту господарювання та роботодавцю не пізніше ніж через п`ять днів після їх отримання рекомендованим листом чи телеграмою, телефаксом, телефонограмою або шляхом вручення повідомлення їх представникам, про що на копії повідомлення, яка залишається в уповноваженої посадової особи, що надіслала таке повідомлення, робиться відповідна позначка, засвідчена підписом такого представника.

Згідно з п. 4 Порядку №509 під час розгляду справи досліджуються матеріали і вирішується питання щодо наявності підстав для накладення штрафу.

За результатами розгляду справи уповноважена посадова особа на підставі документів, зазначених в абзацах третьому - сьомому пункту 2 цього Порядку, складає постанову про накладення штрафу.

Постанова про накладення штрафу складається у двох примірниках за формою, встановленою Мінекономіки, один з яких залишається в уповноваженої посадової особи, що розглядала справу, другий - надсилається протягом трьох днів з дня складення суб`єктові господарювання або роботодавцю, стосовно якого прийнято постанову, або вручається його представникові, про що на примірнику робиться відповідна позначка, засвідчена підписом такого суб`єкта господарювання або роботодавця чи їх представника.

Отже, законодавством передбачено, що штрафи можуть бути накладені, в тому числі, на підставі акту про неможливість проведення інспекційного відвідування. При цьому, справа про накладення штрафу розглядається у 45-денний строк з дня одержання такого акту з обов`язковим повідомленням суб`єкта господарювання про дату одержання не пізніше ніж через п`ять днів після їх отримання рекомендованим листом або шляхом вручення повідомлення їх представникам, про що на копії повідомлення, яка залишається в уповноваженої посадової особи, що надіслала таке повідомлення, робиться відповідна позначка, засвідчена підписом такого представника.

У ході розгляду справи встановлено, що підставою для прийняття постанови про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами № ОМС-ДН3957/1709/НП/СПТД/ФС від 20.01.2020 року стали акти про неможливість проведення інспекційного відвідування та створення перешкод у її проведенні.

На підтвердження створення позивачем перешкод у проведенні інспекційного відвідування відповідачем у відзиві зазначено, що позивачем не надано документів на обов`язкову вимогу Інспекції. Також у відзиві на позов відповідач стверджує про те, що лист від 09.12.2019 року №7/7-1737 про надання інформації, направлення на проведення інспекційного відвідування №7/7-1738 від 09.12.2019 року, вимогу про надання документів № ОМС-ДН3957/1709/НД від 10.12.2019 року, акт про неможливість проведення інспекційного відвідування № ОМС ДН3957/1709/НД/НП від 10.12.2019 року та повідомлення про розгляд справи були направлені на юридичну адресу позивача, що підтверджується фіскальними чеками та накладними Укрпошти в отриманні цих документів для відправки.

Втім, зазначені чеки підтверджують лише те, що вказані документи направлені, однак, підтвердження того, що позивач дійсно їх отримав і, відповідно, був проінформований про наявність вимоги та акту, мав змогу надати витребувані документи та/або пояснення, або у разі непогодження оскаржити вимогу та/або акт про неможливість проведення інспекційного відвідування, відповідачем не надано.

Доводи відповідача про те, що Інспекція не зобов`язання відслідковувати отримання поштових відправлень судом не беруться до уваги з урахуванням положень пункту 3 Порядку №509.

Суд зазначає, що відповідно до п. 14 Порядку №295 об`єкт відвідування має право, зокрема, подавати в письмовій формі свої пояснення, зауваження про усунення порушень до акта, перед підписанням акта бути поінформованим про свої права та обов`язки; оскаржувати в установленому законом порядку неправомірні дії інспектора праці.

Відповідачем порушено процедурні питання під час підготовки до проведення інспекційного відвідування, повідомлення про результати інспекційного відвідування та про розгляд справи про накладення штрафу, що призвело до обмеження прав позивача та потягло за собою безпідставний висновок про порушення позивачем абз. 7 ч. 2 ст. 265 Кодексу законів про працю України у вигляді недопущення до перевірки з питань додержання законодавства про працю, створення перешкод у її проведенні.

Щодо розміру штрафу, визначеного у постанові № ОМС-ДН3957/1709/НП/СПТД/ФС від 20.01.2020 року, суд зазначає таке.

Відповідач у оскаржуваній постанові та у відзиві в обґрунтування правомірності визначення розміру штрафу спирався на абз. 7 ч. 2 ст. 265 Кодексу законів про працю України.

Відповідно до абз. 7 ч. 2 ст. 265 КЗпП України юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі:

- недопущення до проведення перевірки з питань додержання законодавства про працю, створення перешкод у її проведенні - у трикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення.

Отже, згідно з абз. 7 ч. 2 ст. 265 КЗпП України за недопущення до проведення перевірки з питань додержання законодавства про працю, створення перешкод у її проведенні застосовуються штрафи у трикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, тобто не у 100-кратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, як помилково визначено відповідачем.

Закріплений у ч. 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України принцип змагальності сторін передбачає, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частиною 1 та 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За змістом ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

У розумінні ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Обставини справи свідчать про те, що відповідні критерії відповідачем не дотримані, що зумовило звернення позивача за захистом порушених прав та інтересів до суду.

Таким чином, суд вважає, що постанова про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами № ОМС-ДН3957/1709/НП/СПТД/ФС від 20.01.2020 року Інспекції з питань праці та зайнятості населення Дніпровської міської ради прийнята відповідачем не на підставі та не у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, необґрунтовано тобто без урахування всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, так, не відповідає критеріям, визначеним у п. п. 1, 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, тому підлягає скасуванню.

З огляду на викладене, позовна заява є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.

Частиною 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відтак, судові витрати зі сплати судового збору за подання позовної заяви до суду в сумі 7084,50 грн. підлягають стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст. ст. 9, 77, 139, 242-243, 245-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України,

ВИРІШИВ:

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю виробничо-комерційної фірми «Легпромсервіс» (пр. Слобожанський, буд. 29, к. 405, м. Дніпро, 49083, ) до Інспекції з питань праці та зайнятості населення Дніпровської міської ради (пр. Дмитра Яворницького, 75, м. Дніпро, 49000, ) про визнання протиправною та скасування постанови про накладення штрафу задовольнити повністю.

Визнати протиправною та скасувати постанову про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами № ОМС-ДН3957/1709/НП/СПТД/ФС від 20.01.2020 року, винесену Інспекцією з питань праці та зайнятості населення Дніпровської міської ради.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Інспекції з питань праці та зайнятості населення Дніпровської міської ради на користь Товариства з обмеженою відповідальністю виробничо-комерційної фірми «Легпромсервіс» (пр. Слобожанський, буд. 29, к. 405, м. Дніпро, 49083, ) судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 7084 (сім тисяч вісімдесят чотири) грн. 50 коп. відповідно до платіжного доручення №454 від 04.03.2020 року.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Р.З. Голобутовський