Справа № 813/1183/16
Суддя: Соколов В.М.
Дата ухвалення: 2020-04-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

07 квітня 2020 року

Київ

справа №813/1183/16

адміністративне провадження №К/9901/8638/20

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Соколова В.М.,

суддів: Єресько Л.О., Загороднюка А.Г.,

перевіривши касаційну скаргу Головного управління Національної поліції у Львівській області на постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 05 лютого 2020 року у справі №813/1183/16 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Львівській області, третя особа - Управління внутрішньої безпеки у Львівській області Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України, про визнання протиправним та скасування висновку службового розслідування, наказів, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся з адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції у Львівській області, в якому просив: визнати протиправними та незаконними висновки службового розслідування відповідача щодо його звільнення; визнати протиправним та скасувати наказ т.в.о. начальника ГУ НП у Львівській області №863 від 18 квітня 2016 року «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності працівника Червоноградського ВП ГУ НП майора поліції ОСОБА_1 »; визнати протиправним та скасувати наказ ГУ НП у Львівській області від 18 травня 2016 року №141о/с «По особовому складу»; зобов`язати начальника ГУ НП у Львівській області поновити позивача на посаді; зобов`язати ГУ НП у Львівській області виплатити позивачу середній заробіток за весь час вимушеного прогулу.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 20 березня 2019 року у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 в частині позовних вимог про визнання протиправним та скасування наказу Головного управління Національної поліції у Львівській області від 18 травня 2016 року №141о/с «По особовому складу» щодо звільнення зі служби в поліції ОСОБА_1 відмовлено повністю.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 05 лютого 2020 року скасовано постанову Львівського окружного адміністративного суду від 20 березня 2019 року, та прийняти нову постанову, якою адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано наказ ГУ НП у Львівській області від 18 травня 2016 №141о/с «По особовому складу».

Поновлено ОСОБА_1 на посаді старшого інспектора-чергового сектору реагування патрульної поліції №3 патрульної поліції Червоноградського відділу поліції ГУНП, з 18 травня 2016 року.

Стягнуто з Г НП у Львівській області на користь ОСОБА_1 грошове забезпечення за час вимушеного прогулу за період з 18 травня 2016 року по 05 лютого 2020 року в сумі 233 578,80 грн. без врахування обов`язкових платежів та зборів.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням суду апеляційної інстанції, Головне управління Національної поліції у Львівській області звернулося до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду з вказаною касаційною скаргою.

Відповідно до частини третьої статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частини першої статті 334 КАС України за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.

Втім, у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити з таких підстав.

Пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України серед основних засад судочинства закріплює забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Наведеним конституційним положенням кореспондують приписи статті 14 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» і статті 13 КАС України.

Згідно з частиною першою статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Водночас пунктом 2 частини п`ятої цієї ж норми процесуального закону обумовлено, що не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків, якщо:

а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;

б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;

в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;

г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

За змістом пункту 1 частини шостої статті 12 КАС України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є, зокрема, справи щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби, окрім справ, в яких позивачами є службові особи, які у значенні Закону України «Про запобігання корупції» займають відповідальне та особливо відповідальне становище.

Аналіз доводів касаційної скарги в сукупності з відображеними в судових рішеннях судів першої й апеляційної інстанцій обставинами справи не дають підстав для висновку про наявність у даному випадку обставин, наведених у підпунктах «а»-«в» пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України. Посада публічної служби, яку обіймав позивач та у зв`язку зі звільненням з якої виник цей спір (старший інспектор-чергового сектору реагування патрульної поліції №3 патрульної поліції Червоноградського відділу поліції ГУНП), не відноситься до категорії службових осіб, які займають відповідальне та особливо відповідальне становище в розумінні примітки до статті 50 Закону України «Про запобігання корупції».

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

За такого правового врегулювання та обставин справи підстави для відкриття касаційного провадження відсутні.

Керуючись статтями 3, 333 КАС України,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Головного управління Національної поліції у Львівській області на постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 05 лютого 2020 року у справі №813/1183/16 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Львівській області, третя особа - Управління внутрішньої безпеки у Львівській області Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України, про визнання протиправним та скасування висновку службового розслідування, наказів, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Копію цієї ухвали разом із касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами направити особі, яка її подала.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями є остаточною та оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

В.М. Соколов

Л.О. Єресько

А.Г. Загороднюк ,

Судді Верховного Суду