Справа № 300/2063/19
Суддя: Скільський І.І.
Дата ухвалення: 2020-04-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" квітня 2020 р. справа № 300/2063/19

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі судді Скільського І.І., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Галицької митниці Держмитслужби про визнання протиправними і скасування картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA206000/2019/00689 від 05.09.2019, рішення про коригування митної вартості товарів №UA206000/2019/000689/2 від 05.09.2019, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Івано-Франківської митниці ДФС (далі - відповідач) про визнання протиправними і скасування картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA206000/2019/00689 від 05.09.2019, рішення про коригування митної вартості товарів №UA206000/2019/000689/2 від 05.09.2019.

Івано-Франківським окружним адміністративним судом, після усунення позивачем недоліків зазначених в ухвалі про залишення позовної заяви без руху, відкрито провадження в даній адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомленням (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами (а.с.1-2).

Позовні вимоги мотивовані тим, що 02.09.2019 представником позивача - декларантом ФОП ОСОБА_2 подано до Івано-Франківської митниці ДФС електронну митну декларацію №206010/2019/419454 для митного оформлення транспортного засобу, марки BMW, модель 316 D , 2014 року виготовлення, ідентифікаційний номер кузова транспортного засобу НОМЕР_2 . Митна вартість транспортного засобу визначено митним брокером за першим методом визначення митної вартості - за ціною договору щодо товарів, які імпортуються (вартість операції), яка складається з ціни придбання автомобіля. Зокрема в графі 42 митної декларації «ціна товару» вказано 5100,000 EUR; в графі 45 «коригування» вказано 142741,38 грн., курс валюта, графа 23 - 27,98850500 грн. Разом з митною декларацією подано: рахунок-фактура (invoice) №147/2019 від 08.08.2019, акт про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу №UA20603/2019/67570 від 01.09.2019, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_3 від 22.05.2014, банківський платіжний документ, що стосується товару Б/Н від 13.08.2019 року, копія митної декларації країни відправлення №19BEE3233 від 27.08.2019 року, митна декларація, за якою було відмовлено у випуску товарів №UA206010/2019/419454. 05.09.2019 відповідачем прийнято рішення за №206000/2019/000689/2 про коригування митної вартості транспортного засобу марки BMW, модель 316D, 2014 року виготовлення, ідентифікаційний номер кузова транспортного засобу НОМЕР_2 . В якому зазначив, що «митна вартість визначена за резервним методом (ст.64 Митного кодексу України). Перший метод не застосований у зв`язку з наявними розбіжностями в числових значеннях вартості зазначених в товаросупровідних документів, 2-5 методи визначення (ст. 59-63 Митного кодексу України) не застосовані у зв`язку з відсутністю інформації щодо угод на ідентичні та подібні (аналогічні) товари (ст.59, ст.60 Митного кодексу України), та даних на підставі яких можливе визначення митної вартості згідно методів 4 і 5 (ст.62, та 63 Митного кодексу України). Джерело інформації:Вартість транспортного засобу нижча наявної цінової інформації, отриманої в тому числі із зовнішніх джерел. Обов`язкове залучення відповідного спеціалізованого підрозділу для визначення МВ за VIN - кодами: НОМЕР_2 , валюта - EUR, вартість - 12850,00. Проведено консультацію з декларантом, доведено інформацію про право декларанта вчиняти дії,передбачені п.5 частини другої ст.55 та Главою 4 МК України». Позивач вважає рішення про коригування митної вартості та картку відмови у митному оформленні незаконними. Зазначив, що позивачем сплачено кошти за даний автомобіль шляхом банківського переказу. Договір купівлі-продажу №147/2019 від 08.08.2019 містить усі дані продавця і покупця, марку та модель транспортного засобу, ідентифікаційний номер кузова, інформацію про ціну - 5100 Євро, номер фактури, дату. Платіжний документ від 13.08.2019 містить реквізити фактури, марку та модель транспортного засобу, шасі номер, платника, суму оплати 5100 Євро. Підтвердженням такого розрахунку є декларація країни відправлення 19ВЕЕ630 від 27.08.2019, де також вказано дані сторін, вартість за даний транспортний засіб яка експортується за межі Європейського Союзу. Звернув увагу суду на те, що у декларації країни відправлення 19ВЕЕ630 від 27.08.2019 міститься ціна за автомобіль 5150 Євро, коли фактурна вартість та вартість оплати становить 5100Євро. З позиції позивача ці розбіжності зумовлені тим, що декларант зазначає у декларації статистичну вартість. Митна декларації країни відправлення 19ВЕЕ630 від 27.08.2019, графа 2 містить інформацію про продавця його податковий номер, графа 8 містить інформацію про покупця, графа 31 містить інформацію про транспортний засіб та шасі номер, графа 44 містить інформацію про реквізити фактури а графа 46 містить інформацію про ціну транспортного засобу включаючи доставку 50 Євро до місця виготовлення декларації. Зазначив, що автомобіль був придбаний за ціною 5100 євро, а 50 євро стосувалися транспортних витрат, зазначених європейським брокером. Формуючи декларацію митний брокер не міг включити вартість доставки до місця виготовлення декларації оскільки декларацію виготовляв продавець - AUTOHANDEL WOUTER і кошти в сумі 50 євро були включені до декларації як статистична вартість. Стверджує, що всі наведені документи подавались до відповідача, для підтвердження митної вартості, однак відповідач не взято їх до уваги та в порушення норм матеріального права визначив митну вартість за шостим резервним методом. На підставі вказаного ОСОБА_1 просив суд визнати протиправним та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення та рішення про коригування митної вартості товарів.

Відповідач скористався правом на подання відзиву на позовну заяву (а.с.37-41). У даному відзиві представник відповідача заперечила щодо задоволення позовних вимог та зазначила, що під час проведення митного контролю правильності визначення митної вартості було встановлено розбіжність між заявленою митною вартістю автомобіля та його вартістю згідно експортної декларації, яка подана до митного оформлення. Зазначила, що під час проведення митних формальностей за митною декларацією автоматичною системою аналізу і управління ризиками (АСУАР) згенеровано наступні форми митного контролю: « 105-2 Митна вартість товару нижча митної вартості ідентичних товарів». За вказаних обставин відповідачем прийнято спірні картку відмови та рішення про коригування митної вартості. Вважає позовні вимоги безпідставними, а оскаржувані рішення такими, що прийнятті відповідно до закону та з урахуванням усіх обставин.

Позивачем подано відповідь на відзив (а.с.59-60), де викладено свої пояснення, міркування та аргументи щодо обставин, наведених у вказаній заяві по суті. Зокрема вказано, що відповідачем визначено митну вартість автомобіля в розмірі 12 850,00 Євро, однак відсутні підстави і розрахунок визначеної митної вартості. Крім того відсутнє обґрунтування незастосування другорядних методів. Також не відповідає дійсності твердження відповідача про розбіжності платіжного документу із декларацією країни відправлення, оскільки позивачем надано платіжний документ, який відповідає виставленому рахунку.

Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного задоволено клопотання позивача про заміну відповідача правонаступником та проведено заміну відповідача - Івано-Франківську митницю ДФС на правонаступника - Галицьку митницю Держмитслужби (а.с.63-65).

Розглянувши матеріали адміністративної справи в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, дослідивши в сукупності письмові докази, якими обґрунтовуються позовні вимоги, судом встановлено таке.

08.08.2019 позивачем придбано у нерезидента AUTOHANDEL WOUTER транспортний засіб - марки - BMW, модель 316D , ідентифікаційний номер кузова транспортного засобу НОМЕР_2 , календарний рік випуску 2014, тип двигуна дизельний, робочий об`єм двигуна 1995 см. куб., що підтверджується рахунком-фактурою (Commercialinvoice) від 08.08.2019 року №147/2019 (а.с.13).

ФОП ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 , подано до Івано-Франківської митниці електронну митну декларацію № UA206010/2019/419454 (а.с.54), якою задекларовано для митного оформлення товар, який ввозиться на територію України, а саме легковий автомобіль, вживаний, марки - BMW, модель 316D , ідентифікаційний номер кузова транспортного засобу НОМЕР_2 , календарний рік випуску 2014, тип двигуна дизельний, робочий об`єм двигуна 1995 см. куб.

Судом встановлено, що у вказаній митній декларації позивачем самостійно визначено митну вартість товару за основним методом, тобто за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції), яка складає 5 100,00 EUR - графа 42 митної декларації (а.с.54).

Також судом встановлено та не заперечується сторонами, що декларантом одночасно із митною декларацією було надано відповідачу ряд документів для підтвердження митної вартості товару і обраний метод її визначення. Зокрема, рахунок-фактура (invoice) №147/2019 від 08.08.2019, декларацію про походження товару (Declaration of origin) 0380 від 08.08.2019, акт про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу (у випадках митного огляду), що здійснюється при виконанні митних формальностей під час митного оформлення товарів із застосуванням митної декларації) №UA20603/2019/67570 від 01.09.2019, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_3 від 22.05.2014, банківський платіжний документ, що стосується товару Б/Н від 13.08.2019 року, копія митної декларації країни відправлення 19ВЕЕ233 від 27.08.2019, митну декларацію, за якою було відмовлено у випуску товарів №UA206010/2019/419454 від 02.09.2019 року.

За результатами розгляду поданої електронної митної декларації та доданих до неї документів, Івано-Франківською митницею ДФС винесено оскаржуване рішення про коригування митної вартості товарів за № UA206000/2019/000689/2 від 05.09.2019 року, згідно якого митна вартість товару визначена за резервним методом (стаття 64 Митного кодексу України). Перший метод не застосований у зв`язку з наявними розбіжностями в числових значеннях вартості зазначених в товаросупровідних документів, 2-5 методи визначення митної вартості (ст.59-63 Митного кодексу України) не застосовані, у зв`язку з відсутністю інформації щодо угод на ідентичні та подібні (аналогічні) товари (ст.59, 60 Митного кодексу України), та даних на підставі яких можливе визначення митної вартості згідно методів 4 і 5 (ст.62, ст.63 Митного кодексу України). Джерело інформації: Вартість транспортного засобу нижча наявної цінової інформації, отриманої у тому числі із зовнішніх джерел. Обов`язкове залучення відповідного спеціалізованого підрозділу для визначення MB за VIN-кодами: НОМЕР_2 , валюта - EUR, вартість - 12850,00. Проведено консультацію з декларантом, доведено інформацію про право декларанта вчиняти дії, передбачені п.5 частини другої ст.55 та Главою 4 Митного кодексу України (зворот а.с.11).

Також на підставі частини 6 статті 54, частини 12 статті 264 Митного кодексу України, Івано-Франківською митницею ДФС винесено оскаржувану картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення за №UA206000/2019/00689, відповідно до якої декларанту відмовлено у митному оформленні (випуску) товарів (а.с.12).

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, які склалися між сторонами, суд зазначає таке.

Відносини, що виникають при здійсненні митного контролю та митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що переміщуються через митний кордон України, регулюються нормами Митного кодексу України та інших нормативно-правових актів з питань державної митної справи.

Згідно частини 1 статті 246 Митного кодексу України метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.

Відповідно до частини 1 статті 248 коментованого Кодексу митне оформлення розпочинається з моменту подання органу доходів і зборів декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання органом доходів і зборів від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.

Декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії (частина 1 статті 257 Митного кодексу України).

Відповідно до частини 6 статті 257 Митного кодексу України умови та порядок декларування, перелік відомостей, необхідних для здійснення митного контролю та митного оформлення, визначаються цим Кодексом, Положення про митні декларації та форми цих декларацій затверджуються Кабінетом Міністрів України, а порядок заповнення таких декларацій та інших документів, що застосовуються під час митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення, - центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Положеннями статті 49 Митного кодексу України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, визначено як вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Частинами 1, 2 статті 51 Митного кодексу України передбачено, що митна вартість товарів, які переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу. Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.

Згідно частини 1 статті 52 Митного кодексу України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Частиною 4 статті 58 Митного кодексу України визначено, що митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.

Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця (частина 5 статті 58 Митного кодексу України).

За змістом частини 2 статті 52 Митного кодексу України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; 2) подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації.

Стаття 53 Митного кодексу України визначає перелік документів, які подаються декларантом для підтвердження заявленої митної вартості.

У випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, які підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення (частина 1 статті 53 Митного кодексу України).

Згідно частини 2 статті 53 Митного кодексу України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

В силу вимог частини 5 статті 53 Митного кодексу України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

З аналізу частин 1 та 2 статті 53 Митного кодексу України слідує, що Митним кодексом України передбачено вичерпний перелік документів, який подається декларантом органу доходів і зборів для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення.

Як встановлено судом вище, декларантом ОСОБА_2 , в інтересах позивача, були надані митному органу всі необхідні документи для підтвердження заявленої митної вартості при здійсненні митного оформлення, як то, рахунок-фактура (invoice) №147/2019 від 08.08.2019, що містить усі дані продавця і покупця, марку та модель транспортного засобу, ідентифікаційний номер кузова, інформацію про ціну - 5100 Євро, номер фактури, дату (а.с. 13 та а.с.21); декларацію про походження товару (Declaration of origin) 0380 від 08.08.2019; акт про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу (у випадках митного огляду), що здійснюється при виконанні митних формальностей під час митного оформлення товарів із застосуванням митної декларації) №UA20603/2019/67570 від 01.09.2019 (а.с.16); свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_3 від 22.05.2014 (а.с.14 та а.с. 23-25); банківський платіжний документ, що стосується товару Б/Н від 13.08.2019 року, що містить реквізити фактури, марку та модель транспортного засобу, шасі номер, платника, суму оплати 5100 Євро (а.с.15); копія митної декларації країни відправлення 19ВЕЕ233 від 27.08.2019, в якій вказано дані сторін, вартість за даний транспортний засіб яка експортується за межі Європейського Союзу (а.с.17 та а.с.22) митну декларацію, за якою було відмовлено у випуску товарів №UA206010/2019/419454 від 02.09.2019 року.

Вказані документи були надані в формі оригіналу та з перекладом, належним чином засвідчені печатками відповідних організацій, а їх зміст підтверджував заявлену митну вартість ввізного товару. Таким чином, декларант надав відповідачу всі необхідні документи, які давали можливість останньому встановити дійсну митну вартість товару за ціною вказаною в рахунку -фактурі (invoice) №147/2019 від 08.08.2019.

Отже, судом встановлено, що подані 02.09.2019 декларантом позивача до митного оформлення документи за назвою і змістом відповідали вимогам пунктів 1, 3 частини 2 статті 53 Митного кодексу України.

Що стосується наведених у відзиві доводів представника відповідача щодо розбіжностей в числових значеннях ціни товару між платіжними документами і копією декларації країни відправлення, суд зазначає, що згідно митної декларації країни відправлення № MRN19ВЕЕ233 від 27.08.2019 року загальна сума за рахунком склала 5100,00 EUR, що відповідає ціні, відображеній в рахунку-фактурі за №147/2019 від 08.08.2019 року. В свою чергу суд звертає увагу, що сума, зазначена у графі 46 митної декларації країни відправлення у розмірі 5150,00 EUR є статистичною вартістю транспортного засобу, а не фактичною, яка б відповідала ціні відображеній у рахунку-фактурі за №147/2019 від 08.08.2019.

Враховуючи наведене, на переконання суду, посилання представника відповідача на наявність розбіжностей у поданих позивачем документах, як підставу виникнення обґрунтованих сумнівів у правильності визначеної митної вартості транспортного засобу та винесення оскаржуваного рішення про коригування митної вартості та картки відмови є безпідставним.

Частиною 1 статті 54 Митного кодексу України встановлено, що контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

Відповідно до частини 5 статті 54 Митного кодексу України, митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право: упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості; у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів; проводити в порядку, визначеному статтями 345 - 354 цього Кодексу, перевірки правильності визначення митної вартості товарів після їх випуску; звертатися до митних органів інших країн із запитами щодо надання відомостей, необхідних для підтвердження достовірності заявленої митної вартості; застосовувати інші передбачені цим Кодексом форми митного контролю.

Митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості (частина 6 статті 54 Митного кодексу України).

У разі якщо під час проведення митного контролю митний орган не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично (частина 7 статті 54 Митного кодексу України).

Відповідно до частини 1 статті 55 Митного кодексу України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана митним органом; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування; інформацію про: а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої цієї статті; б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості у митному органі вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду (частина 2 статті 54 Митного кодексу України).

Як встановлено судом вище, декларантом одночасно із митною декларацією було надано відповідачу ряд документів для підтвердження митної вартості товару і обраний метод її визначення. Наведені документи вказані представником відповідача в картці відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA206000/2019/00689 від 05.09.2019 та підтверджують митну вартість автомобіля, марки - BMW, модель 316D , ідентифікаційний номер кузова транспортного засобу НОМЕР_2 , календарний рік випуску 2014, тип двигуна дизельний, робочий об`єм двигуна 1995 см. куб.

Суд звертає увагу на те, що аналіз вищенаведених норм дає підстави вважати, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.

Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою обставиною, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Разом з тим витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 Митного кодексу України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Такий висновок суду, відповідає правовій позиції в подібних правовідносинах, викладеній в постановах Верховного Суду від 20.02.2018 в справі №809/1884/16 та Верховного Суду України від 31.03.2015 в справі №21-127а15 та від 02.06.2015 в справі №21-498а15.

Згідно частини 1 статті 57 Митного кодексу України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарівв; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Відповідно до частини 2 статті Кодексу основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Частиною 3 статті 57 Митного кодексу України передбачено, що кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності (частина 4 статті 57 Митного кодексу України).

Згідно частини 5 вказаної статті Кодексу у разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.

За приписами частини 1 статті 58 Митного кодексу України метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо: 1) немає жодних обмежень щодо прав покупця (імпортера) на використання оцінюваних товарів, за винятком тих, що: а) встановлюються законом чи запроваджуються органами державної влади в Україні; б) обмежують географічний регіон, у якому товари можуть бути перепродані (відчужені повторно); в) не впливають значною мірою на вартість товару; 2) щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів; 3) жодна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу, розпорядження або використання товарів покупцем не надійде прямо чи опосередковано продавцеві, якщо тільки не буде зроблено відповідне коригування з урахуванням положень частини десятої цієї статті; 4) покупець і продавець не пов`язані між собою особи або хоч і пов`язані між собою особи, однак ці відносини не вплинули на ціну товарів.

Метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні (частина 2 статті 58 кодексу).

Відповідно до частини 3 статті 58 Митного кодексу України у разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини 1 статті 57 цього Кодексу.

Відповідач не надав суду жодного доказу, який би спростував зміст рахунку-фактури (інвойс) (Commercial invoice) №147/2019 від 08.08.2019, в тому числі будь-які відомості щодо підтвердження чи не підтвердження обставини відчуження позивачу продавцем автомобіля та отримання або не отримання від позивача коштів в сумі 5100 євро та/або іншої суми за відчужений вказаний транспортний засіб.

Суд звертає увагу на позицію Верховного Суду, викладену в постанові від 20.02.2018 за результатом розгляду справи №809/1884/16, згідно якої посилання відповідача на те, що сума, яка зазначена в рахунку-фактурі (інвойсі), поданому декларантом, не була підтверджена, є безпідставними, оскільки положення статті 53 Митного кодексу України не містять вимог щодо додаткового підтвердження ціни, вказаної у документах, які підтверджують митну вартість товару.

Разом з тим, суд звертає увагу, що позивачем крім фактури рахунку-фактури (інвойс) (Commercial invoice) №147/2019 від 08.08.2019 подавався і банківський платіжний документ про оплату від 13.08.2019 в сумі 5100 євро, який як встановлено судом вище, не взятий відповідачем до уваги при визначенні митної вартості товару.

З приводу посилань представника відповідача на спрацювання системи управління ризиками, суд звертає увагу, що таке спрацювання системи управління ризиками є лише рекомендацією посадовій особі органу доходів і зборів більш детально проаналізувати умови зовнішньоекономічної операції, та не може бути безумовною підставою для відмови в оформленні товару за самостійно заявленою декларантом митною вартістю товарів. Різниця між вартістю товару, задекларованого особою та вартістю схожих товарів, що розмитнювались цією особою чи іншими особами у попередніх періодах також не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не є підставою для автоматичного збільшення митної вартості товарів до показників автоматизованої системи аналізу та управління ризиками.

Такий висновок суду відповідає позиції Верховного Суду, викладеній в постанові від 19.02.2019 в справі №805/2713/16-а.

У даному випадку, дослідивши надані позивачем документи, суд дійшов висновку, що у відповідача були в наявності всі документи для визначення митної вартості за ціною визначеною у рахунку-фактурі щодо транспортного засобу, який імпортується, та не встановлено жодних інших обставин, визначених положеннями частиною 1 статті 58 Митного кодексу України, які б перешкоджали визначенню митної вартості імпортованих товарів за ціною рахунку-фактури №147/2019 від 08.08.2019.

Таким чином, визначення відповідачем митної вартості транспортного засобу, що був в експлуатації марки BMW, модель 316D, ідентифікаційний номер кузова транспортного засобу НОМЕР_2 , календарний рік виготовлення 2014, модельний рік виготовлення 2014, тип двигуна дизельний, робочий об`єм циліндрів двигуна 1995 см. куб, потужністю двигуна - 85 KW, який ввозиться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту за резервним методом є необґрунтованим та безпідставним.

Згідно із частиною 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

З врахуванням наведеного, суд дійшов висновку про те, що картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення за № UA206000/2019/00689 та рішення про коригування митної вартості товарів за № UA206000/2019/000689/2 від 05.09.2019 року, є протиправними та такими, що підлягають скасуванню, а тому позовні вимоги ОСОБА_1 слід задовольнити.

Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

За наслідками розгляду справи підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача понесені ним судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 2 919,35 гривень, сплаченого згідно наявних в матеріалах справи квитанції №0.0..1 від 17.10.2019 (а.с.3) та квитанції №0.0..1 від 04.11.2019 (а.с.31).

На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення за №UA206000/2019/00689 від 05.09.2019.

Визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів за № UA206000/2019/000689/2 від 05.09.2019 року.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Галицької митниці Держмитслужби (, вул.Костюшка, буд.1, м.Львів, 79000) на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 , адреса: АДРЕСА_1 ) сплачений судовий збір в розмірі 2 919 (дві тисячі дев`ятсот дев`ятнадцять гривень) 35 копійок.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку. Відповідно до статей 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Івано-Франківський окружний адміністративний суд. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Учасники справи:

Позивач:

ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 ), адреса: АДРЕСА_1 .

Відповідач:

Галицька митниця Держмитслужби (), адреса: вул.Костюшка, буд.1, м.Львів, 79000.

Суддя Скільський І.І.