Справа № 200/723/20-а
Суддя: Волгіна Н.П.
Дата ухвалення: 2020-03-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 березня 2020 р. Справа№200/723/20-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді - Волгіної Н.П., при секретарі судового засідання Кудрявцеві О.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Волноваського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області

про визнання протиправними дій, скасування рішення, зобов`язати вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Донецького окружного адміністративного суду із позовом до Волноваського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області, в якому просить суд:

- визнати протиправними дії відповідача щодо не зарахування до пільгового стажу для призначення пенсії позивачу згідно ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» періоду роботи на ДП «Шахтоуправління «Південнодонбаське № 1» за професією «Учень електрослюсаря чергового та з ремонту обладнання» з 14 січня 1994 року по 8 червня 1994 року та період служби в лавах Збройних сил України з 8 червня 1994 року по 4 квітня 1996 року;

- скасувати рішення відповідача № 1130 від 30 жовтня 2019 року щодо відмови у призначенні пенсії позивачу згідно ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»;

- зобов`язати відповідача повторно розглянути заяву позивача від 13 липня 2019 року про призначення пенсії за віком згідно ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»; період роботи на ДП «Шахтоуправління «Південнодонбаське № 1» за професією «Учень електрослюсаря чергового та з ремонту обладнання» з 14 січня 1994 року по 8 червня 1994 року та період служби в лавах Збройних сил України з 8 червня 1994 року по 4 квітня 1996 року.

В обґрунтування позову позивач зазначає, що 13 березня 2019 року він звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії, відповідно до ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», але Рішенням Волноваського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області № 1130 від 22 березня 2019 року йому було відмовлено в призначенні пільгової пенсії, оскільки позивач не має необхідних 25 років пільгового стажу на підземних роботах.

Не погодившись із таким рішенням позивач звернувся до Донецького окружного адміністративного суду із позовом про визнання протиправними дії відповідача та зобов`язання останнього призначити позивачу пенсію на пільгових умовах з 13 березня 2019 року, зарахувавши до пільгового стажу періоди роботи ОСОБА_1 з 14 січня 1994 року по 6 червня 1994 року на ДП «Шахтоуправління «Південнодонбаське № 1» учнем електрослюсаря чергового та з ремонту обладнання, та період служби у лавах Збройних сил України з 8 червня 1994 року по 4 квітня 1996 року, а також період роботи на ДП «Шахтоуправління «Південнодонбаське №1» електрослюсарем підземним з 21 травня 1996 року по 11 березня 2019 року.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 22 липня 2019 року по справі № 200/5837/19 ОСОБА_1 відмовлено у задоволені позову; постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 2 жовтня 2019 року рішення суду першої інстанції скасовано, позовну заяву позивача задоволено частково, визнано протиправним дії відповідача, скасовано рішення про відмову у призначенні пенсії та зобов`язано відповідача повторно вирішити питання про призначення пенсії на пільгових умовах.

30 жовтня 2019 року на виконання постанови Першого апеляційного адміністративного суду відповідач прийняв рішення № 1130, яким відмовив у призначені пенсії позивачу, зазначивши, що період проходження позивачем військової служби з 8 червня 1994 року по 4 квітня 1996 року не зараховано до пільгового стажу позивача, так як на момент призиву на строкову службу ОСОБА_1 не працював за професією (не займав посаду), що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах.

Позивач вважає таке рішення відповідача незаконним, оскільки відповідно до вимог діючого на час призову його до лав Радянської армії законодавства, професія електрослюсаря (слюсаря) чергового та з ремонту устаткування (1010300а-19931) відносилась до професій, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Крім цього позивач пояснює, що з об`єктивних причин не міг розпочати свою трудову діяльність за спеціальністю «електрослюсар підземний», яку здобув в професійно-технічному училищі № 93, оскільки радянським законодавством заборонялось використання праці осіб молодше вісімнадцяти років на важких роботах та на роботах зі шкідливими чи небезпечними умовами праці, а також використовувати на підземних роботах. Зазначає, що йому виповнилося 18 років 8 травня 1994 року, диплом він отримав 26 травня 1994 року, після чого відразу отримав повістку для проходження медичної комісії, а з 8 червня 1994 року його було призвано до армії.

Зазначає, що після звільнення з лав Збройних сил України він з 21 травня 1996 року продовжив свою трудову діяльність на посаді електрослюсаря підземного з повним робочим днем в шахті на ДП «Шахтоуправління «Південнодонбаське № 1».

На переконання позивача рішення Волноваського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області прийнято з порушенням вимог діючого законодавства, а отже має бути скасовано (а.с. 1-6).

У відзиві на позовну заяву відповідач заперечує проти задоволення позовних вимог з наступних підстав.

2 жовтня 2019 року на виконання постанови Першого апеляційного адміністративного суду від 2 жовтня 2019 року у справі № 200/5837/19-а управління повторно розглянуло заяву позивача від 13 березня 2019 року про призначення пенсії, за результатом розгляду якої було встановлено, що на день звернення (13 березня 2019 року) ОСОБА_1 не має необхідного пільгового стажу для призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Зазначає, що відповідно до вимог діючого законодавства період строкової військової служби повинен зараховуватись до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, якщо особа на момент призову на строкову військову службу навчалась у професійно-технічному навчальному закладі, працювала за професією або займала посаду, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. Позивач 26 травня 1994 року закінчив професійне технічне училище № 93 м. Донецька за професією «Електрослюсар підземний четвертого розряду»; відповідно до запису 1 у трудовій книжці позивач з 14 січня 1994 року працював учнем електрослюсаря чергового по ремонту обладнання на ДП «Шахтоуправління «Південнодонбаське № 1», а відповідно до довідки, що уточнює особливий характер роботи або умов праці необхідний для призначення пенсії № 68 від 11 березня 2019 року період роботи з 14 січня 1994 року по 6 червня 1994 року, як пільговий не зазначається, в трудовій книжці позивача також не міститься інформації про роботу повний робочий день в шахті у цей період.

На переконання відповідача вищенаведені обставини дали підстави вважати, що позивач не працював за пільговою професією, передбаченою списком № 1, станом на час призову до збройних сил, не навчався за професією, яка надає право на отримання пільгової пенсії, а тому підстав для зарахування армії до пільгового стажу роботи за списком № 1 немає (а.с. 39-40).

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 20 січня 2020 року відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) (а.с. 21).

Ухвалою суду від 19 лютого 2020 року вирішено подальший розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін; судове засідання призначено на 19 березня 2020 року (а.с. 27).

19 березня 2020 року позивач та представник відповідача до судового засідання не з`явились; про місце, дату та час проведення судового засідання сторони повідомлялись судом належним чином.

Заяв чи клопотань з приводу участі у судовому засіданні від сторін на адресу суду не надходило.

Відповідно до ч. 1 ст. 205 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Враховуючи приписи ст. 205 КАС України, беручи до уваги належне повідомлення сторін про дату, час і місце цього засідання суд дійшов висновку про можливість розглянути справу за відсутності позивача та представника відповідача.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та заперечення на нього, судом встановлено наступне.

Позивач, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 (а.с. 9-10).

Відповідач, Волноваське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області, , місцезнаходження: 85700, Донецька область, Волноваський р-н, м. Волноваха, вул. Обручева, буд. 17, у спірних правовідносинах здійснює публічно-владні управлінські функції (а.с. 47).

Як встановлено судом на підставі матеріалів справи позивач 13 березня 2019 року звернувся до Волноваського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області із заявою про призначення пенсії за віком згідно до ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», але рішенням Волноваського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області йому було відмовлено в призначені пенсії (а.с. 13-15).

Не погодившись із таким рішенням 2 травня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду із позовом, в якому просив визнати протиправними дії відповідача щодо відмови в призначенні йому пенсії на пільгових умовах та зобов`язати відповідача призначити йому пенсію на пільгових умовах з 13 березня 2019 року відповідно до ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та зарахувати йому до пільгового стажу періоди роботи з 14 січня 1994 року по 6 червня 1994 року, з 8 червня 1994 року по 4 квітня 1996 року, з 21 травня 1996 року по 11 березня 2019 року (а.с. 13-15).

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 22 липня 2019 року (справа № 200/5837/19-а) ОСОБА_1 було відмовлено в задоволені позовних вимог (а.с. 13-15).

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції позивач подав апеляційну скаргу та постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 2 жовтня 2019 року скасовано рішення Донецького окружного адміністративного суду, позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково: визнано протиправним та скасовано рішення Волноваського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області від 22 березня 2019 року № 1130 про відмову в призначенні пенсії на пільгових умовах ОСОБА_1 ; зобов`язано Волноваське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області повторно вирішити питання про призначення ОСОБА_1 пенсії на пільгових умовах згідно з Законом України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування за заявою від 13 березня 2019 року з урахуванням правової оцінки, наданої судом у мотивувальній частині постанови Першого апеляційного адміністративного суду; у задоволенні решти позовних вимог відмовлено (а.с. 13-15).

Як зазначено у мотивувальній частині постанови суду апеляційної інстанції рішення Волноваського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області від 22 березня 2019 року № 1130 про відмову в призначенні пенсії на пільгових умовах ОСОБА_1 є необґрунтованим, зокрема у ньому не зазначено періодів, які не зараховані до пільгового стажу позивача, а також не вказано підстав не зарахування цих періодів, що унеможливлює перевірку судом апеляційної інстанції обґрунтованості та правомірності такого не зарахування.

На виконання постанови Першого апеляційного адміністративного суду від 2 жовтня 2019 року комісією з питань призначення, перерахунку та виплати пенсій Волноваського об`єднаного управління Пенсійного фонду Донецької області повторно розглянута заява ОСОБА_1 від 3 березня 2019 року (до якої було додано копії паспорта, ідентифікаційного номеру, трудової книжки, довідка про пільговий стаж № 68 від 11 березня 2019 року, видана ДП Шахтоуправління «Південнодонбаське № 1»), за наслідками розгляду якої комісією було встановлено, що на день звернення 13 березня 2019 року - ОСОБА_1 має пільговий стаж роботи за списком № 1 (за посадою електрослюсар підземний) 22 роки 8 місяців 2 дні.

Рішенням Волноваського об`єднаного управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області від 30 жовтня 2019 року № 1130 ОСОБА_1 в призначенні пенсії пільгових умовах за нормами ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» відмовлено. Як зазначено у цьому рішенні до пільгового стажу не було зараховано період проходження позивачем строкової військової служби з 8 червня 1994 року по 4 квітня 1996 року у зв`язку із тим, що відповідно до ст. 8 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» час проходження строкової військової служби зараховується до стажу роботи, якщо на момент призову на строкову військову службу особа працювала за професією або займала посаду, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах. Також вказано, що він набуде право на пенсію на пільгових умовах за наявності в нього стажу роботи на підземних роботах 25 років, або на загальних умовах у віці 60 років (а.с. 16).

В матеріалах справи наявна копія диплому ОСОБА_1 . Серії НОМЕР_2 від 26 травня 1994 року, відповідно до якої останній з 1 січня 1994 року по 25 травня 1994 року навчався в професійному технічному училищі № 93 м. Донецька за фахом електрослюсар підземний та здобув кваліфікацію електрослюсаря підземного 4 розряду (а.с. 17).

Відповідно до записів у трудовій книжці позивача, копія якої міститься в матеріалах справи, позивач 14 січня 1994 року прийнятий учнем електрослюсаря чергового по ремонту обладнання у Державному підприємстві «Шахтоуправління «Південнодонбаське № 1» та 6 червня 1994 року звільнений із займаної посади у зв`язку із призовом до Збройних сил України (а.с. 11-12).

Як вбачається з копії військового квитка Серії НОМЕР_3 ОСОБА_1 в період з 8 червня 1994 року по 4 квітня 1996 року проходив військову службу у лавах Збройних сил України (а.с. 18), про що також міститься запис в його трудовій книжці під № 3 (а.с. 11).

Відповідно до запису трудової книжки позивача (№ 4) 21 травня 1996 року його прийнято електрослюсарем підземним 3 розряду з повним робочим днем у шахті в ДП «Шахтоуправління «Південнодонбаське № 1» (а.с. 12).

У довідці від 11 березня 2019 року № 68, доданої позивачем до заяви про призначення пенсії, про уточнюючий особовий характер робіт або умов праці, необхідних для призначення пенсії, зазначено, що ОСОБА_1 працює у Держаному підприємстві «Шахтоуправлінні Південнодонбаське № 1» повний робочий день на посадах, які віднесені до списку № 1, з 9 січня 1996 року по теперішній час (а.с. 41).

З рішення Волноваського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, прийнятого за наслідками розгляду зазначених документів, вбачається, що період служби позивача в лавах Збройних Сил України не зараховано до пільгового стажу, оскільки відповідно до диплому позивача він закінчив професійне технічне училище № 93 м. Донецька 26 травня 1994 року за професією «електрослюсар підземний четвертого розряду», до лав армії вступив 8 червня 1994 року, а працювати на посадах, що дають право на призначення пільгової пенсії (список № 1) став з 9 січня 1996 року ( робота позивача з 14 січня 1994 року учнем електрослюсаря чергового по ремонту обладнання на ДП «Шахтоуправління «Південнодонбаське № 1» не підтверджена довідкою про пільговий характер умов праці).

У зв`язку із тим, що позивач на час призову до Збройних сил не навчався і не працював за пільговою професією відповідачем період його служби в армії не був зарахований до пільгового стажу за ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (а.с. 16).

За поясненням позивача він з об`єктивних причин не був працевлаштований за спеціальністю «електрослюсар підземний», оскільки у 1994 році йому не виповнилось 18 років. Повноліття він досягнув лише 8 травня 1994 року, та у тому місяці отримав диплом (26 травня 1994 року) за професією «електрослюсар підземний», після чого отримав повістку для проходження медичної комісії, а вже з 8 червня 1994 року був зарахований до лав армії.

Також позивач зазначає, що одразу після звільнення з лав Збройних сил України 21 травня 1996 року він був прийнятий електрослюсарем підземним з повним робочим днем в шахті на ДП «Шахтоуправління «Південнодонбаське № 1».

Будучи незгодним із не зарахуванням до його пільгового стажу за ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» часу служби в армії та, як наслідок, із рішенням відповідача про відмову в призначенні йому пільгової пенсії позивач звернувся до суду із даним позовом.

Суд зазначає, що відповідачем не оспорюється те, що посада «електрослюсар (слюсар) підземний» та «електрослюсаря черговий та по ремонту обладнання» відносяться до переліку посад, які надають право на призначення пенсії на пільговий умовах за ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Спірним питання в межах даної справи є правомірність/неправомірність не зарахування відповідачем до пільгового стажу періоду служби ОСОБА_1 в армії з 8 червня 1994 року по 4 квітня 1996 року та періоду його роботи на ДП «Шахтоуправління «Південнодонбаське № 1» учнем електрослюсаря чергового та по ремонту обладнання з 14 січня 1994 року по 6 червня 1994 року.

Надаючи правову оцінку публічно-правовим відносинам, суд виходить із наступного.

Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам регулюються Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 9 липня 2003 року № 1058-IV (далі - Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", Закон № 1058-IV).

Згідно ст. 8 Закону № 1058-IV громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж мають право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи.

Згідно п.п. 4.1, 4.7 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» затвердженому Постановою правління Пенсійного фонду України 25 листопада 2005 року № 22-1 (зареєстрована в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за № 1566/11846, далі Порядок № 22-1) орган, що призначає пенсію, розглядає питання про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший при зверненні особи з відповідною заявою на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.

Як встановлено судом при розгляді заяви позивача від 3 березня 2019 року відповідачем не було зараховано до пільгового стажу ОСОБА_1 за ст. 114 № 1058-IV період роботи позивача на ДП «Шахтоуправління «Південнодонбаське № 1» учнем електрослюсаря чергового та з ремонту обладнання з 14 січня 1994 року по 8 червня 1994 року - оскільки у трудовій книжці позивача відсутні відомості про пільговий характер роботи, а у довідці про уточнюючий характер роботи цей період не вказаний як пільговий, а також період служби позивача в лавах збройних сил України з 8 червня 1994 року по 4 квітня 1996 року - оскільки позивач на час призову до збройних сил не навчався і не працював за пільговою професією.

Надаючи правову оцінку не зарахуванню відповідачем до пільгового стажу позивача періоду його роботи з 14 січня 1994 року по 8 червня 1994 року в ДП «Шахтоуправління «Південнодонбаське № 1» учнем електрослюсаря чергового та з ремонту обладнання, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 п. 1 ст. 26 Закону № 1058-IV починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу не менше 25 років при призначенні пенсії в період з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року.

Згідно ч. 1 ст. 114 Закону № 1058-IV право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

Відповідно до ч. 2 ст. 114 Закону № 1058-IV на пільгових умовах пенсія за віком призначається, зокрема, працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Згідно ч. 3 цієї ж статті працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, - за списком робіт і професій, що затверджується Кабінетом Міністрів України, мають право на пенсію незалежно від віку, якщо вони були зайняті на зазначених роботах не менше 25 років, а працівники провідних професій на таких роботах: робітники очисного вибою, прохідники, вибійники на відбійних молотках, машиністи гірничих виймальних машин, сталевари, горнові, агломератники, вальцювальники гарячого прокату, оброблювачі поверхневих дефектів металу (вогневим засобом вручну) на гарячих дільницях, машиністи кранів металургійного виробництва (відділень нагрівальних колодязів та стриперних відділень), - за умови, що вони були зайняті на таких роботах не менше 20 років.

Отже, для зарахування до пільгового стажу за ст. 114 Закону № 1058-IV особа має, по-перше, займати посаду (виконувати роботу), які включені до відповідного переліку (списку), по-друге, зайнятість на цих посадах має бути повний робочий день.

Відповідно до ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 5 листопада 1991 року № 1788-ХІІ, положення якої кореспондуються зі ст. 48 Кодексу законів про працю України, трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Як вбачається із трудової книжки позивача, остання не містить вказівки, що у період роботи позивача учнем електрослюсаря чергового та з ремонту обладнання (з 14 січня 1994 року по 8 червня 1994 року) останній працював повний робочий день.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 затверджений Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим (далі - Порядок № 637), згідно п. 10 якого для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці […] у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, - уточнюючу довідку, передбачену п. 20 цього Порядку.

Як вбачається з матеріалів справи надана позивачем відповідачу уточнююча довідка від 11 березня 2019 року № 68, видана ДП «Шахтоуправління «Південнодонбаське № 1» (працедавцем позивача у спірний період) не містить відомостей щодо віднесення роботи позивача у період з 14 січня 1994 року по 8 червня 1994 року (учень електрослюсаря чергового та з ремонту обладнання) до роботи, яка надає право на призначення пенсії на пільгових умовах (а.с. 41).

Відповідно до ч.ч. 1-2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На підставі встановлених судом обставин суд вважає доведеним обґрунтованість та правомірність рішення відповідача щодо не зарахування до пільгового стажу позивача періоду роботи останнього з 14 січня 1994 року по 8 червня 1994 року в ДП «Шахтоуправління «Південнодонбаське № 1» учнем електрослюсаря чергового та з ремонту обладнання.

Щодо правомірності/неправомірності не зарахування відповідачем до пільгового стаду позивача періоду служби останнього в армії, суд зазначає наступне.

Відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 8 Закону України від 20 грудня 1991 року № 2011-XII ,,Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (далі Закон № 2011-ХІІ) час перебування громадян України на військовій службі зараховується до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби. Час проходження строкової військової служби […] зараховуються до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, якщо на момент призову на строкову військову службу […] особа навчалася за фахом у професійно-технічному навчальному закладі, працювала за професією або займала посаду, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах […].

Як встановлено судом під час розгляду справи позивач на час призову в ряди збройних сил України вже не навчався за фахом у професійно-технічному навчальному закладі, а період його роботи з 14 січня 1994 року по 8 червня 1994 року в ДП «Шахтоуправління «Південнодонбаське № 1» учнем електрослюсаря чергового та з ремонту обладнання не віднесений до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Отже, виходячи з приписів ст. 8 Закону № 2011-XII умови, встановлені цим законом для зарахування періоду служби особи в армії до пільгового страхового стажу, - не виконані.

Відповідно, не зарахування відповідачем до пільгового стажу позивача періоду служби останнього в армії, є таким, що відповідає нормативно-правовим приписам Закону № 2011-XII.

Разом із цим суду зазначає наступне.

Відповідно до ст. 1 Закону № 2011-XII соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.

Згідно ч. 1 ст. 2-1 цього ж Закону військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами.

Стаття 1 чинної Конституції України проголошує Україну демократичною, соціальною, правовою державою.

Соціальна держава ? це соціально орієнтована держава, що визнає людину найвищою соціальною цінністю, надає соціальну допомогу індивідам, які потрапили у важку життєву ситуацію, з метою забезпечення кожному гідного рівня життя, перерозподіляє економічні блага відповідно до принципу соціальної справедливості і своє призначення вбачає в забезпеченні громадського миру і злагоди в суспільстві.

Конституцією України гарантовано право громадян на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі: повної, часткової або тимчасової втрати працездатності; втрати годувальника; безробіття з незалежних від них обставин; у старості; в інших випадках, передбачених законом (ст. 46).

Відповідно до ч. 1 ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Верховенство права це панування права в суспільстві, яке вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність, зокрема у закони, які за своїм змістом мають бути проникнуті передусім ідеями соціальної справедливості, свободи, рівності тощо. Одним з проявів верховенства права є те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори, зокрема норми моралі, традиції, звичаї тощо, які легітимовані суспільством і зумовлені історично досягнутим культурним рівнем суспільства. Всі ці елементи права об`єднуються якістю, що відповідає ідеології справедливості, ідеї права, яка значною мірою дістала відображення в Конституції України.

Справедливість одна з основних засад права, яка є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права.

На переконання суду суворе трактування норм національного законодавства (надмірний формалізм) може мати наслідком прийняття хоча формально і законного, але по своєї суті несправедливого рішення.

Принцип верховенства права і справедливий підхід до вирішення спірного питання в певній конкретній справі має превалювати над міркуваннями формального характеру.

Як неодноразово зазначалось Європейським судом з прав людини у своїх рішеннях (рішення якого відповідно до ст. 2 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року № 3477-IV є обов`язковим для виконання Україною) необхідно уникати занадто формального ставлення до передбачених законом вимог.

З аналізу приписів ст. 8 Закону № 2011-XII, зокрема приписів, відповідно до яких час проходження строкової військової служби зараховуються до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, якщо на момент призову на строкову військову службу особа навчалася за фахом у професійно-технічному навчальному закладі, працювала за професією або займала посаду, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, - слідує, що така умова викликана необхідністю встановлення безперервності між навчанням за «пільговим» фахом (або «пільговою» роботою) з одного боку та службою в армії з іншого боку, що створює певний зв`язок між цими періодами, при цьому факт працевлаштування на іншу (не «пільгову» роботу), або факт перебування у цей період часу у стані безробіття порушує такий зв`язок та нівелює принцип безперервності періодів, що можуть бути зараховані до пільгового стажу особи.

Як встановлено судом позивач закінчив навчання за фахом електрослюсар підземний та здобув кваліфікацію електрослюсаря підземного 4 розряду 26 травня 1994 року (а.с. 17).

Відповідно до матеріалів справи, зокрема військового квітка позивача та трудової книжки, позивач проходив службу в лавах Збройних сил України з 8 червня 1994 року (а.с. 11, 17).

Суд зазначає, що згідно ч. 3 ст. 15 Закону України призов громадян України на строкову військову службу включає проходження ними призовної комісії та відправлення до військових частин.

Отже, призовний період триває певний проміжок часу, який включає в себе: отримання особою виклику (повістки) до військомату, проходження особою медичного огляду, отримання висновку про можливість (придатність) проходити службу у Збройних силах та наступного направлення до місця служби.

Таким чином, проміжок часу після отримання позивачем диплому за фахом електрослюсаря підземного та початком його служби в армії складав 12 календарних днів, і в межах цих днів (в тому числі і вихідних) позивач проходив призовну процедуру.

Беручи до уваги встановлені судом обставини, враховуючи приписи ст.ст. 1, 8, 46 Конституції України, керуючись принципом верховенства права та справедливості, суд приходить до висновку, що навчання позивача в професійному технічному училищі № 93 м. Донецька та призов його на військову службу у розумінні абз. 2 ч. 1 ст. 8 Закону № 2011-XII мають розцінюватись не лише як послідовні, але і як безперервні події, як наслідок, період служби позивача в армії підлягає зарахуванню до його пільгового стажу.

Також суд вважає за необхідне зазначити, що у період з 14 січня 1994 року по 8 червня 1994 року позивач працював учнем електрослюсаря чергового по ремонту обладнання у ДП «Шахтоуправління «Південнодонбаське № 1», отже працював за фаховою спеціальністю (професією), що також свідчить про відсутність у період між навчанням за фахом та призовом на військову службу факту роботи позивача на «не пільговій» посаді (за «не пільговою» професією) або стану безробіття.

Відповідно до ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою, в тому числі, ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб […].

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

На підставі викладеного вище, враховуючи встановлені судом обставини, суд дійшов висновку, що рішення відповідача щодо не зарахування до пільгового стажу позивача періоду його служби в армії є таким, що порушує право позивача на отримання пенсії, тобто, є протиправним, а тому рішення Волноваського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області № 1130 від 30 жовтня 2019 року, яким ОСОБА_1 відмовлено у призначені пенсії за віком на пільгових умовах за ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» - підлягає скасуванню.

Як наслідок, суд вважає за необхідне зобов`язати відповідача повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 13 березня 2019 року про призначення останньому пенсії за віком за ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», зарахувавши до пільгового стажу позивача період його служби в армії.

Відповідно ч.ч. 1, 3 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи висновок суду щодо часткового задоволення позовних вимог позивача суд вважає за необхідне стягнути з відповідача витрати ОСОБА_1 , пов`язані зі сплатою останнім судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а саме - в сумі 500,00 грн.

Керуючись ст.ст. 2-4, 6, 9, 14, 19, 72-78, 90, 94, 139, 244-246, 255, 257-258, 263, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Волноваського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (, місцезнаходження: 85700, Донецька область, Волноваський р-н, м. Волноваха, вул. Обручева, буд. 17) про визнання протиправними дій, скасування рішення, зобов`язати вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Волноваського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області № 1130 від 30 жовтня 2019 року, яким ОСОБА_1 відмовлено у призначені пенсії за віком на пільгових умовах згідно ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» позивачу.

Зобов`язати Волноваське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області зарахувати до пільгового стажу ОСОБА_1 , передбаченого ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», період служби останнього в лавах Збройних сил України з 8 червня 1994 року по 4 квітня 1996 року.

Зобов`язати Волноваське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 13 березня 2019 року про призначення йому пенсії за віком за ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

В задоволенні інших позовних вимог - відмовити.

Стягнути з Волноваського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (, місцезнаходження: 85700, Донецька область, Волноваський р-н, м. Волноваха, вул. Обручева, буд. 17) на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) витрати позивача, пов`язані зі сплатою судового збору в розмірі 500 (п`ятсот) грн 00 коп.

Рішення суду прийнято в нарадчій кімнаті, його вступна та резолютивна частини складені та підписані 19 березня 2020 року.

Рішення суду може бути оскаржено до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення складено та підписано 24 березня 2020 року.

Суддя Н.П. Волгіна