Справа № 420/1473/20
Суддя: Юхтенко Л.Р.
Дата ухвалення: 2020-04-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/1473/20
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2020 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Юхтенко Л.Р., розглянувши в порядку письмового провадження в приміщенні Одеського окружного адміністративного суду адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 (ІН НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Фінансового управління Генерального штабу Збройних Сил України (, місцезнаходження: 03168, м. Київ, пр.-т Повітрянофлотський, 6) про визнання протиправною бездіяльності; зобов`язання нарахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення та надати довідку, -

ВСТАНОВИВ:

До суду 21 лютого 2020 року надійшла позовна заява ОСОБА_1 (ІН НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Фінансового управління Генерального штабу Збройних Сил України (, місцезнаходження: 03168, м. Київ, пр.-т Повітрянофлотський, 6), в якій позивач просив визнати протиправною бездіяльність щодо невиплати позивачу індексації грошового забезпечення за період з 30.01.2017 року по 28.02.2018 року та зобов`язати нарахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення за період з 30.01.2017 року по 28.02.2018 року та надати довідку з помісячним розрахунком індексації за період з 30.01.2017 року по 28.02.2018 року.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що позивач є полковником запасу, проходив військову службу у Збройних Силах України, звільнений у запас та виключений з усіх списків особового складу згідно з наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 15.01.2019 року.

Позивач зазначив, що під час проходження військової служби, за період 30.01.2017 року по 28.02.2018 року йому не була виплачена індексація грошового забезпечення.

Позивач звернувся до відповідача зі зверненням щодо виплати такої індексації. Проте, Фінансове управління Генерального штабу Збройних Сил України листом від 09.01.2020 року вих. №305/62 протиправно відмовило позивачу у виплаті індексації грошового забезпечення, у зв`язку з тим, що у 2017-2018 роках фінансовий ресурс для здійснення виплати грошового забезпечення військовослужбовцям органів військового управління зарахованим на фінансове забезпечення до Фінансового управління Генерального штабу Збройних Сил України не дозволяв проводити його індексацію.

Позивач вважає, що сума індексація грошового забезпечення є складовою частиною грошового забезпечення відповідно до Закону та підлягає нарахуванню та виплаті.

Ухвалою від 26 лютого 2020 року цю позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначено перше судове засідання на 24 березня 2020 року.

До суду 20 березня 2020 року від відповідача надійшов відзив на позову заяву, відповідно до якого відповідач проти задоволення позову заперечував та просив відмовити у задоволенні позовних вимог, зазначивши, що відсутні підстави для визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо не нарахування та невиплати індексації грошового забезпечення, оскільки відповідно до листа Департаменту фінансів Міністерства оборони України від 26.03.2018 року вих. №248/1485 передбачено, що відповідно до ст. 51 Бюджетного кодексу України, керівники бюджетних установ здійснюють фактичні видатки на грошове забезпечення лише в межах фонду грошового забезпечення та в той же час фонд грошового забезпечення військовослужбовців органів військового управління зарахованих на фінансове забезпечення до Фінансового управління Генерального штабу Збройних Сил України на 2017-2018 роки не дозволяв проведення індексації грошового забезпечення.

Позивач не подав відповідь на відзив.

На перше судове засідання позивач не з`явився, належним чином повідомлений про дату, час та місце проведення судового засідання, про що свідчить поштове повідомлення про вручення судової повістки, до суду 16 березня 2020 року надійшло клопотання про розгляд справи без його участі, в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі.

Відповідач на відкрите судове засідання також не з`явився, повідомлений належним чином та завчасно, про що свідчить наявне в матеріалах справи повідомлення про вручення судової повістки. Про причини нез`явлення суд не повідомив.

Згідно з ч. 9 ст. 205 КАС України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

З цих підстав, суд постановив ухвалу, яка занесена до протоколу судового засідання від 24 березня 2020 року, про продовження розгляду справи у письмовому провадженні на підставі наявних матеріалів.

Вивчивши матеріали справи, а також обставини, якими обґрунтовуються вимоги, докази, якими вони підтверджуються, суд встановив таке.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується паспортом серії НОМЕР_3 (а.с.6-7).

Позивач є учасником бойових дій, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_4 (а.с.12).

Відповідно до витягу із Наказу командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 15.01.2019 року №9, полковника ОСОБА_1 , звільненого наказом начальника Генерального штабу Головнокомандувача Збройних Сил (по особовому складу) від 26.12.2018 року №693 у запас за підпунктом «б» (за станом здоров`я) вважати таким, що 15 січня 2019 року справи та посаду здав (а.с.9).

Матеріалами справи підтверджено, що 14 грудня 2019 року позивач звернувся до Начальника фінансового управління Генерального штабу Збройних Сил України із заявою про виплату індексації та надання довідки, відповідно до якої просив як колишній військовослужбовець виплатити індексацію грошового забезпечення за період з 30.01.2017 року по 28.02.2018 року згідно вимог Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» та постанови КМУ від 17 липня 2003 року №1078 « Про затвердження Порядку проведення індексації грошових доходів населення» та надати довідку із зазначенням базового місяця для виплати індексації та вказанням помісячно індексації за період з 30.01.2017 року по 28.02.2018 року (а.с.10).

Фінансове управління Генерального штабу Збройних Сил України листом від 09.01.2020 року вих. 305/62 повідомило позивача про те, що у 2017 році та на дату звільнення позивача у 2018 році виділений фінансовий ресурс для здійснення виплати грошового забезпечення військовослужбовцям органів військового управління зарахованим на фінансове забезпечення до Фінансового управління Генерального штабу Збройних Сил України, у тому числі і позивачу не дозволяв проводити його індексацію (а.с.11).

Проаналізувавши норми матеріального права, що регулюють спірні правовідносини та встановлені судом факти та обставини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги мають бути задоволені у повному обсязі, з огляду на таке.

Статтею 43 Конституції України визначено, що кожен має право, зокрема, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

За правилами частини першої ст. 2 Закону України від 25.03.1992 № 2232-XII «Про військовий обов`язок і військову службу», військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

Відповідно до статей 1 та 2 Закону України від 20.12.1991 №2011-ХІІ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі - Закон №2011-ХІІ), військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами.

У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.

Відповідно до частин другої-третьої ст. 9 Закону №2011-ХІІ, до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.

Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

Правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України визначає Закон України від 03.07.1991 № 1282-ХІІ «Про індексацію грошових доходів населення» (в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин, далі - Закон № 1282-ХІІ).

Статтею 2 Закону № 1282-ХІІ визначено, що індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення). Індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.

Відповідно до статей 4, 6 Закону № 1282-ХІІ, індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка.

Обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з місяця введення в дію цього Закону.

Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений у частині першій цієї статті.

Підвищення грошових доходів населення у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому опубліковано індекс споживчих цін.

У разі якщо грошові доходи населення підвищено з урахуванням прогнозного рівня інфляції випереджаючим шляхом, при визначенні обсягу підвищення грошових доходів у зв`язку із індексацією враховується рівень такого підвищення у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

У разі виникнення обставин, передбачених статтею 4 цього Закону, грошові доходи населення визначаються як результат добутку розміру доходу, що підлягає індексації в межах прожиткового мінімуму для відповідних соціальних і демографічних груп населення, та величини індексу споживчих цін.

Статтею 18 Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» визначено, що індексацію доходів населення, яка встановлюється для підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності їх грошових доходів в умовах зростання цін, віднесено до державних соціальних гарантій, що, згідно зі ст.19 цього Закону, є обов`язковими для всіх підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності.

Таким чином, індексація грошового забезпечення є однією з основних державних гарантій, яка є обов`язковими для всіх підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності.

Підвищення грошових доходів населення у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому опубліковано індекс споживчих цін.

Зазначений порядок індексації, заробітної плати передбачений п. 1-1 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 1078 від 17.07.2003, з наступними змінами та доповненнями, яким передбачено, що підвищення грошових доходів громадян у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін. Індексація грошових доходів населення проводиться у разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який встановлюється в розмірі 103 відсотка. Індекс споживчих цін обчислюється Держстатом і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях. Обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком починаючи з березня 2003 р. - місяця опублікування Закону України від 6 лютого 2003 р. № 491-IV "Про внесення змін до Закону України "Про індексацію грошових доходів населення". Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений в абзаці другому цього пункту.

Відповідно до п. 2 цього Порядку, індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території України, які не мають разового характеру, в тому числі: грошове забезпечення військовослужбовців, поліцейських, осіб рядового і начальницького складу, посадових осіб митної служби.

Згідно з п. 6 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078, виплата сум індексації грошових доходів здійснюється за рахунок джерел, з яких провадяться відповідні грошові виплати населенню: 1) підприємства, установи та організації підвищують розміри оплати праці у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів; 2) підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з державного бюджету, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів державного бюджету; 3) об`єднання громадян підвищують розміри оплати праці за рахунок власних коштів; 4) індексація пенсій, страхових виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, щомісячного довічного грошового утримання, що виплачується замість пенсії, інших видів соціальної допомоги провадиться відповідно за рахунок Пенсійного фонду, фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування та коштів державного бюджету; 6) індексація стипендій особам, які навчаються, провадиться за рахунок джерел, з яких вони сплачуються.

У разі коли грошовий дохід формується з різних джерел і цим Порядком не встановлено черговість його індексації, сума додаткового доходу від індексації виплачується за рахунок кожного джерела пропорційно його частині у загальному доході.

Проведення індексації грошових доходів населення здійснюється у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування на відповідний рік (пункт 6 доповнено абзацом згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 № 1013, яка застосовується з 01.12.2015).

До 01.12.2015 рішення про затвердження особливого порядку індексації не було прийнято.

Аналіз наведених вище нормативно-правових актів, за відсутністю затвердженого особливого порядку індексації військовослужбовців, дає підстави для нарахування індексації грошового забезпечення у встановленому Урядом України порядку, а саме: Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078.

Відповідно до ч. 6 ст. 5 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», проведення індексації грошових доходів населення здійснюється у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування на відповідний рік.

Ця норма безпосередньо не скасовує виплату індексації заробітної плати та не пов`язує індексацію з надходженням коштів до власника підприємства, установи, організації. В Законі йдеться про фінансові ресурси бюджетів усіх рівнів. В свою чергу, відповідач не надав доказів того, що у нього гроші на індексацію заробітної плати відсутні.

Тобто, сума індексація грошового забезпечення відповідно до Закону, підлягає обов`язковому нарахуванню та виплаті.

Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 19 червня 2019 року по справі №825/1987/17.

Відсутність бюджетного фінансування індексації, на яку, в своєму відзиві посилається представник відповідача, на обов`язок відповідача її нараховувати та виплачувати не впливає.

При цьому, нормами Закону № 1282-ХІІ та Порядку № 1078 визначено джерело коштів на проведення індексації.

Однак, пунктом 6 Порядку № 1078 безпосередньо не скасовано виплату індексації заробітної плати (грошового забезпечення) та не пов`язано індексацію з надходженням коштів до власника підприємства, установи, організації.

У позовній заяві позивач зазначив, що відповідач не здійснював нарахування та виплату позивачу індексації грошового забезпечення за період з 2017-2018 роки.

Суд відхиляє посилання відповідача на роз`яснення Департаменту фінансів Міністерства оброни України, оскільки вони носять рекомендаційний характер.

Таким чином, суд доходить висновку, що відповідачем не доведено, що протягом періоду, за який не нараховувалась та не виплачувалась індексація грошового забезпечення ним були вжиті заходи для виділення додаткових коштів для виплати військовослужбовцям індексації грошового забезпечення, у зв`язку з чим позовні вимоги позивача про визнання протиправною бездіяльність щодо невиплати позивачу індексації грошового забезпечення за період з 30.01.2017 року по 28.02.2018 року та зобов`язання нарахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення за період з 30.01.2017 року по 28.02.2018 року є обґрунтованими та належать задоволенню.

Також належать задоволенню позовні вимоги про зобов`язання надати довідку з помісячним розрахунком індексації за період з 30.01.2017 року по 28.02.2018 року, з таких підстав.

Матеріалами справи підтверджено, що позивач в заяві від 14 грудня 2019 року просив відповідача, серед іншого, надати довідку із зазначенням базового місяця для виплати індексації та вказанням помісячно індексації за період з 30.01.2017 року по 28.02.2018 року (згідно вимог Закону України «Про доступ до публічної інформації») (а.с.10).

Між тим, така довідка позивачу не була надана та у відповіді не було пояснено, з яких підстав відповідач не може надати таку довідку, що суперечить вимогам Закону України «Про інформацію» та Закону України «Про доступ до публічної інформації».

Так, відповідно до частини першої статті 5 Закону України «Про інформацію», кожен має право на інформацію, що передбачає можливість вільного одержання, використання, поширення, зберігання та захисту інформації, необхідної для реалізації своїх прав, свобод і законних інтересів.

Право на інформацію може бути обмежене законом в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку, з метою запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров`я населення, для захисту репутації або прав інших людей, для запобігання розголошенню інформації, одержаної конфіденційно, або для підтримання авторитету і неупередженості правосуддя (ч.2. ст.6 Закону України «Про інформацію»).

Частинами першою, другою статті 7 Закону України «Про інформацію» визначено, що право на інформацію охороняється законом. Держава гарантує всім суб`єктам інформаційних відносин рівні права і можливості доступу до інформації.

Ніхто не може обмежувати права особи у виборі форм і джерел одержання інформації, за винятком випадків, передбачених законом. Суб`єкт інформаційних відносин може вимагати усунення будь-яких порушень його права на інформацію.

Відповідно до ст. 10 цього Закону, інформація поділяється на види за змістом, в тому числі, інформація про фізичну особу.

Згідно з ч. 1 ст. 11 Закону України «Про інформацію», інформація про фізичну особу (персональні дані) - відомості чи сукупність відомостей про фізичну особу, яка ідентифікована або може бути конкретно ідентифікована. Частиною 2 вказаної статті Закону передбачено, що кожному забезпечується вільний доступ до інформації, яка стосується його особисто, крім випадків, передбачених законом.

Матеріалами справи підтверджено, що позивач просив надати інформацію, що безпосередньо стосується його грошового забезпечення.

Статтею 23 Закону України «Про доступ до публічної інформації» №2939-VI врегульовано, що рішення, дії чи бездіяльність розпорядників інформації можуть бути оскаржені до керівника розпорядника, вищого органу або суду.

Запитувач має право оскаржити: 1) відмову в задоволенні запиту на інформацію; 2) відстрочку задоволення запиту на інформацію; 3) ненадання відповіді на запит на інформацію; 4) надання недостовірної або неповної інформації; 5) несвоєчасне надання інформації; 6) невиконання розпорядниками обов`язку оприлюднювати інформацію відповідно до статті 15 цього Закону; 7) інші рішення, дії чи бездіяльність розпорядників інформації, що порушили законні права та інтереси запитувача.

Тому, з огляду на те, що відповідачем не надана позивачу запитувана ним інформація позовні вимоги про зобов`язання надати довідку з помісячним розрахунком індексації за період з 30.01.2017 року по 28.02.2018 року є обґрунтованими та належать задоволенню.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно з ч.1 ст.6 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Відповідно до ч.1,3 ст.90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Таким чином, оцінюючи встановлені факти, суд дійшов висновку, що позовні вимоги належать задоволенню у повному обсязі.

З огляду на те, що позивач звільнений від сплати судового збору, та не надані докази понесення позивачем інших судових витрат, керуючись приписами ст. 139 КАС України, жодні витрати не належать стягненню з відповідача.

Керуючись ст.ст. 6, 12, 72, 77,90, 139, 246, 255,295,297 КАС України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 (ІН НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Фінансового управління Генерального штабу Збройних Сил України (, місцезнаходження: 03168, м. Київ, пр.-т Повітрянофлотський, 6) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, - задовольнити у повному обсязі.

Визнати протиправною бездіяльність Фінансового управління Генерального штабу Збройних Сил України (, місцезнаходження: 03168, м. Київ, пр.-т Повітрянофлотський, 6) щодо невиплати ОСОБА_1 (ІН НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) індексації грошового забезпечення за період з 30.01.2017 року по 28.02.2018 року.

Зобов`язати Фінансове управління Генерального штабу Збройних Сил України (, місцезнаходження: 03168, м. Київ, пр.-т Повітрянофлотський, 6) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 (ІН НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) індексацію грошового забезпечення за період з 30.01.2017 року по 28.02.2018 року.

Зобов`язати Фінансове управління Генерального штабу Збройних Сил України (, місцезнаходження: 03168, м. Київ, пр.-т Повітрянофлотський, 6) надати ОСОБА_1 (ІН НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) довідку з помісячним розрахунком індексації за період з 30.01.2017 року по 28.02.2018 року.

Рішення суду може бути оскаржено в порядку та в строки, встановлені ст.ст. 295, 297 КАС України, з урахуванням п.15.5 п. 15 ч.1 Перехідних положень КАС України.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та в строки, встановлені ст. 255 КАС України.

Суддя Л.Р. Юхтенко

.