Справа № 120/1458/20-а
Суддя: Сало Павло Ігорович
Дата ухвалення: 2020-04-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

06 квітня 2020 р. Справа № 120/1458/20-а

Суддя Вінницького окружного адміністративного суду Сало Павло Ігорович, перевіривши в м. Вінниці матеріали позовної заяви ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Головного управління ДПС у Вінницькій області (, місцезнаходження: вул. Хмельницьке шосе, 7, м. Вінниця, 21100) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

31.03.20 до суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Вінницькій області, в якій позивач просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення відповідача за № від 19.12.2017 щодо нарахування позивачу пені в розмірі 3831,99 грн;

- зобов`язати відповідача повернути позивачу утримані кошти по рішенню № від 19.12.2017.

Ознайомившись з позовною заявою та доданими до неї матеріалами, приходжу до висновку, що позовну заяву належить залишити без руху з огляду на таке.

Частиною першою статті 171 КАС України передбачено, що після одержання позовної заяви суддя з`ясовує, зокрема, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу, та чи позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними).

Щодо строку звернення до адміністративного суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 122 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Водночас в силу положень ч. 3 ст. 122 КАС України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Позивач оскаржує рішення податкового органу про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Для звернення до суду з відповідним позовом встановлено спеціальний строк.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" від 8 липня 2010 року № 2464-VI (далі - Закон № 2464-VI) дія цього Закону поширюється на відносини, що виникають під час провадження діяльності, пов`язаної із збором та веденням обліку єдиного внеску. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на зазначені відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.

Рішення, прийняті податковими органами та органами Пенсійного фонду з питань, що належать до їх компетенції відповідно до цього Закону, є обов`язковими до виконання платниками єдиного внеску, посадовими особами і застрахованими особами (ч. 1 ст. 25 Закону № 2464-VI).

Згідно з абзацами 4, 5, 6 частини четвертої статті 25 Закону № 2464-VI платник єдиного внеску зобов`язаний протягом десяти календарних днів з дня надходження вимоги про сплату недоїмки сплатити суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею. У разі незгоди з розрахунком суми недоїмки платник єдиного внеску узгоджує її з органом доходів і зборів шляхом оскарження вимоги про сплату єдиного внеску в адміністративному або судовому порядку. Скарга на вимогу про сплату єдиного внеску подається до органу доходів і зборів вищого рівня у письмовій формі протягом десяти календарних днів, що настають за днем отримання платником єдиного внеску вимоги про сплату єдиного внеску, з повідомленням про це органу доходів і зборів, який прийняв вимогу про сплату єдиного внеску.

Відповідно до абзацу 9 частини четвертої статті 25 Закону № 2464-VI у разі якщо згоди з органом доходів і зборів не досягнуто, платник єдиного внеску зобов`язаний сплатити суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею протягом десяти календарних днів з дня надходження рішення відповідного органу доходів і зборів або оскаржити вимогу до органу доходів і зборів вищого рівня чи в судовому порядку.

Пунктом 1.3 статті 1 Податкового кодексу України (далі - ПК України) визначено, що цей Кодекс не регулює питання погашення податкових зобов`язань або стягнення податкового боргу з осіб, на яких поширюються судові процедури, визначені Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", з банків, на які поширюються норми Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", та погашення зобов`язань зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, зборів на обов`язкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій.

Зазначене свідчить про те, що положення ПК України не поширюються на відносини щодо порядку сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, як і відповідальність за порушення такого порядку.

Отже, при оскарженні рішення податкового органу, прийнятого в межах Закону № 2464-VI, строк звернення до адміністративного суду, визначений приписами пункту 56.18 статті 56, статті 102 ПК України, тобто 1095 днів, не застосовується. На це, зокрема, вказав Верховний Суд у постановах від 31.01.2019 року у справі № 802/983/18-а та від 17.07.2019 у справі № 0740/1050/18.

Відтакособа має право оскаржити рішення податкового органу, прийняті відповідно до вимог Закону № 2464-VI, з дотриманням строків, визначених абзацом 9 частини четвертої статті 25 цього Закону № 2464-VI, а саме протягом 10 днів з дня надходження відповідного рішення.

Аналогічний правовий висновок наведено у постанові Верховного Суду від 08.08.2019 у справі № 480/106/19.

Позивач оскаржує до суду рішення Головного управління ДПС у Вінницькій області № про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску, яке датоване ще 19.12.2017.

При цьому у позовній заяві позивач просить поновити йому строк звернення до суду, посилаючись на те, що в рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення, з яким позивач ознайомився після отримання листа відповідача за № 5760/С/02-32-54-08 від 11.03.2020, стоїть не його підпис.

Однак суд зауважує, що на адресу позивача рекомендованою кореспонденцією надсилались рішення за № від 19.12.2017 та вимога про сплату боргу (недоїмки) з єдиного внеску № Ф-713-17 від 10.05.2019 в сумі 3831,99 грн.

Позивач оскаржує лише рішення № від 19.12.2017 в частині нарахування пені за період з 22.01.2013 по 14.03.2017 в сумі 3831,99 грн. Водночас у позовній заяві відсутні належні обґрунтування щодо дотримання строку звернення до суду з позовоною вимогою про його скасування, незважаючи на те, що з дати прийняття такого рішення минуло більше двох років.

Згідно з доданим до позовної заяви поштовим повідомленням № 724 вказане рішення отримане матір`ю позивача 27.12.2017 за адресою місця проживання позивача, яка також вважається його податковою адресою ( АДРЕСА_1 ).

Відповідно до п. 42.2. ст. 42 ПК України документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику).

Як видно з матеріалів позовної заяви, податковий орган виконав свій обов`язок та у визначеному законом порядку надіслав позивачу оскаржуване рішення.

За загальним правилом перебіг строку звернення до адміністративного суду починається від дня виникнення права на адміністративний позов, тобто з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів (ч. 2 ст. 122 КАС України).

При цьому незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.

Крім того, поняття "особа повинна" слід тлумачити як неможливість незнання, припущення про високу вірогідність дізнатися, а не обов`язок особи дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав, якщо: особа знала про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і не було перешкод для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені.

Надані суду матеріалами позовної заяви вказують на те, що про оскаржуване рішення Головного управління ДПС у Вінницькій області № від 19.12.2017 позивач повинен був дізнатися ще в грудні 2017 року, оскільки член його сім`ї, а саме матір, отримала копію вказаного рішення під підпис 27.12.2017.

Більше того, як видно з рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення № 262 позивач отримав корінець вимоги про сплату боргу (недоїмки) з єдиного внеску № Ф-713-17 від 10.05.2019 на суму пені в розмірі 3831,99 грн, що була нарахована відповідно до оскаржуваного рішення.

Вказане додатково підтверджує той факт, що у зв`язку з отриманням зазначеної вимоги позивач повинен був дізнатися про порушення своїх прав внаслідок прийняття оскаржуваного рішення, зокрема вчинити дії для того, щоб дізнатися про його прийняття.

Позивач зазначає, що це не його підпис стоїть на вищевказаному повідомленні.

Втім, суд зауважує, що згідно з ч. 1 ст. 75 КАС України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Таким чином, в розумінні вимог закону поштове відправлення № 262 вважається належним доказом в адміністративному процесі і суд немає підстав ставити його під сумнів.

Водночас в силу приписів ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Крім того, за змістом ч. 1, 2 ст. 123 КАС України, ч. 6 ст. 161 КАС України саме на позивача позивача покладено обов`язок навести підстави для поновлення судом строку звернення до суду.

Отже, саме позивач повинен довести суду, що це не його підпис міститься на поштовому відправленні № 262, тоді як одних лише заперечень цього факту недостатньо, враховуючи що його перевірка вимагає спеціальних знань у сфері почеркознавства, якими суд не володіє.

Суд зазначає, що інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності в публічно-правових відносинах та стимулює суд і учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Строки звернення до адміністративного суду з позовом обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Законом передбачено можливість поновлення судом строку звернення до суду, але тільки у випадку, якщо такий строк пропущено з поважних причин.

Водночас поважними причинами визнаються лише ті обставини, які були чи є об`єктивно непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

Разом з тим, суду не надано жодних належних та допустимих доказів, які б вказували на існування об`єктивних перешкод для своєчасного звернення з цим позовом. Натомість наведені позивачем причини пропуску строку звернення до суду не можуть визнаватися поважними і такими, що дають підстави для його поновлення.

Відповідно до ч. 1 ст. 123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

У разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску (ч. 6 ст. 161 КАС України).

Позовну заяву про оскарження рішення Головного управління ДПС у Вінницькій області № 262 від 17.12.2017 подано з істотним перевищенням 10-денного строку, встановленого законом. При цьому позивач не навів поважних причин його пропуску, що є підставою для залишення позовної заяви без руху та надання позивачу можливості звернутися до суду із заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду.

Щодо судового збору.

Згідно з ч. 3 ст. 161 КАС України до позовної заяви додається документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначаються Законом України "Про судовий збір" від 8 липня 2011 року № 3674-VI.

Відповідно до абз. 1 ч. 1 ст. 3 цього Закону судовий збір справляється за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством.

В силу вимог ч. 1 ст. 4 Закону № 3674-VI судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

За подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру (абз. 1 ч. 3 ст. 6 Закону України "Про судовий збір").

Згідно з ч. 2 ст. 4 Закону № 3674-VI ставка судового збору за подання фізичною особою адміністративного позову становить:

- позову майнового характеру - 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб;

- позову немайнового характеру - 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до Закону України "Про Державний бюджет України на 2020 рік" з 01.01.2020 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб встановлено на рівні 2102,00 грн.

Позивачем ОСОБА_1 в адміністративному позові заявлено дві позовні вимоги:

1) про визнання протиправним та скасування рішення відповідача № від 19.12.2017 щодо нарахування позивачу пені в розмірі 3831,99 грн;

2) про зобов`язання відповідача повернути позивачу утримані кошти по рішенню № від 19.12.2017.

Перша позовна вимога за своєю суттю є вимогою немайнового характеру, оскільки оскаржуване рішення безпосередньо впливає на майновий стан позивача. Тобто розмір судового збору за цією вимогою становить 840,80 грн.

Іншу позовну вимогу, а саме про зобов`язання відповідача вчинити певні дії є позовною вимогою немайнового характеру. Отже, розмір судового збору, що підлягає сплаті при зверненні до суду з цією вимогою теж становить 840,80 грн. При цьому суд не вбачає підстав вважати таку позовну вимогу похідною, оскільки для її вирішення суд повинен надати окремому правову оцінку питанню щодо можливості повернення спірних коштів, вдатися до аналізу чинного законодавства, яке регулює спірні правовідносини, та прийняти рішення по суті у цій частині спору.

Відтак загальний розмір судового збору, що підлягає сплаті за подання до суду цього адміністративного позову становить 1681,60 грн.

Натомість, згідно з доданою до позовної заяви квитанцією № 0.0..1 від 12.03.2020, позивач сплатив судовий збір в розмірі 840,80 грн. Відтак сума недоплати судового збору становить 840,80 грн.

Підстав для звільнення позивача від сплати судового збору не вбачаю, докази на підтвердження наявності пільг щодо сплати судового збору, передбачених статтею 5 Закону України "Про судовий збір", до позовної заяви не додано.

З огляду на викладене та враховуючи невідповідність поданого позову вимогам закону, позовну заяву ОСОБА_1 належить залишити без руху з встановленням особі, яка її подала, строку для усунення виявлених судом недоліків позовної заяви, а саме:

1) подання заяви про поновлення строку звернення до суду з позовом про оскарження рішення Головного управління ДПС у Вінницій області № від 19.12.2017, з наведенням поважних причин його пропуску та наданням доказів на їх підтвердження;

2) доплати судового збору в розмірі 840,80 грн (вісімсот сорок гривень 80 копійок) за наступними реквізитами:

одержувач: УК у м. Вінниці/отг м. Вінниця/22030101,

,

банк: Казначейство України (ЕАП),

рахунок: UA4002856,

призначення платежу: *;101;(код ЄДРПОУ для юридичних осіб, РНОКПП або серія та номер паспорта громадянина України для фізичних осіб); Судовий збір, за позовом (ПІБ чи назва установи, організації позивача), Вінницький окружний адміністративний суд.

Водночас суд наголошує, що кожна з наведених підстав дає самостійні підстави для залишення позовної заяви без руху з відповідними правовими наслідками.

Керуючись ст.ст. 122, 123, 160, 161, 169, 171, 256, 293, 294 КАС України, -

УХВАЛИВ:

1. Залишити без руху позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії.

2. Встановити позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви, зазначених у мотивувальній частині цієї ухвали, протягом 10 (десяти) днів з дня вручення (отримання) копії ухвали.

Враховуючи положення пункту 9 Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)" від 30 березня 2020 року № 540-IX, у випадку неможливості виконання процесуального обов`язку щодо усунення недоліків позовної заяви у строк, встановлений цією ухвалою, такий строк продовжується на строк дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України.

3. Копію ухвали надіслати позивачу - для відома та виконання..

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та не може бути оскаржена в апеляційному порядку.

Суддя Сало Павло Ігорович