Справа № 804/4461/17
Суддя: Смокович М.І.
Дата ухвалення: 2020-04-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

08 квітня 2020 року

Київ

справа №804/4461/17

провадження №К/9901/53384/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого - Смоковича М. І.,

суддів: Бевзенка В. М., Данилевич Н. А.

розглянув у попередньому судовому засіданні в касаційній інстанції адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії, провадження у якій відкрито

за касаційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Пантюхова Валерія Сергійовича на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06 грудня 2017 року (суддя Букіна Л.Є.) та постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 17 травня 2018 року (судді Олефіренко Н.А., Шальєва В.А., Білак С.В.),

І. Суть спору

1. У липні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції у Дніпропетровській області (далі - ГУ НП), в якому, з урахуванням уточнень до позовних вимог, просив визнати неправомірними дії ГУ НП в особі управління інформаційної підтримки та координації поліції « 102» ГУ НП щодо відмови вилучити недостовірну інформацію відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з автоматизованої бази управління інформаційної підтримки та координації поліції « 102», про притягнення до кримінальної відповідальності по кримінальній справі № 69011170 та зобов`язати відповідача в особі управління інформаційної підтримки та координації поліції « 102» ГУ НП виключити з автоматизованої бази управління інформаційної підтримки та координації поліції « 102» інформацію відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про притягнення до кримінальної відповідальності по кримінальній справі № 69011170 за скоєння злочину передбаченого частиною другою статті 141 Кримінального кодексу України (у редакції 1960 року).

2. Свої вимоги обґрунтував тим, що наявні дані за автоматичним обліком про притягнення його до кримінальної відповідальності у кримінальному провадженні № не відповідають дійсності та підлягають видаленню, оскільки обвинувального акта відносно нього до суду не передано, повідомлення про підозру у вчиненні злочину не вручено, тому він вважається особою, яка не притягувалася до кримінальної відповідальності.

ІІ. Встановлені судами фактичні обставини справи.

3. Щодо ОСОБА_1 , 1973 р.н., громадянина Молдови, порушено кримінальну справу № 1-429/01 (62011170) за вчинення злочину, передбаченого часиною другою статті 142 Кримінального кодексу України (в редакції 1960 року).

4. Кримінальну справу повернуто на додаткове розслідування до прокуратури Бабушкінського району м. Дніпропетровська, що підтверджується листами Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 20 червня 2007 року № 3086 та від 25 червня 2010 року № 5515.

5 За даним Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі - ЄРДР), кримінальна справа № 62011170 була внесена до ЄРДР за № за статтею 187 частина друга Кримінального кодексу України, на цей час кримінальне провадження № перебуває у провадженні слідчого СВ Шевченківського ВП Смук Я.М .

6. У грудні 2016 року позивач звернувся до управління інформаційної підтримки та координації поліції « 102» ГУ НП (далі - УІ ПКП « 102» ГУ НП) із запитом про отримання інформації про рух вказаної кримінальної справи та відомостей про наявність та/або відсутність у нього судимостей.

7. На цей запит УІ ПКП « 102» ГУ НП надало відповідь від 20 грудня 2016 року №15/52/Аз, з якої вбачається, що за автоматизованою базою даних наявна інформація про притягнення позивача до кримінальної відповідальності Бабушкінським РВ по кримінальній справі № 62001060 (об`єднана з кримінальною справою № 62011170) за злочин, передбачений статтею 141 частина друга Кримінального кодексу України; 10 травня 2000 року обрано запобіжний захід - арешт, згідно з постановою Бабушкінського райсуду м. Дніпропетровська від 23 липня 2001 року на підставі статтей 237, 246 Кримінального процесуального кодексу України звільнений на підписку про невиїзд; станом на 20 грудня 2016 року рішення у справі відсутнє; інформація про скасування запобіжного заходу та постанови про припинення кримінального переслідування щодо ОСОБА_1 з Бабушкінського РВ (Шевченківського ВП) не надходила, відтак рекомендовано звернутися до слідчого відділу Шевченківського відділення поліції у м. Дніпрі.

8. Відповідно до листа Шевченківського відділення поліції у м. Дніпрі від 23 грудня 2016 року № 37.2/3-6472 ОСОБА_1 не має процесуального статусу, передбаченого Кримінальним процесуальним кодексом України у кримінальному провадженні № .

9. Шевченківське відділенням поліції у м.Дніпрі листом від 27 січня 2017 року № 45.7/3-393 повідомило представника позивача, що вирішується питання про прийняття рішення про припинення кримінального переслідування щодо ОСОБА_1 у кримінальному провадженні № , наразі триває досудове розслідування.

10. Позивач зазначив, що наявні дані за автоматичним обліком щодо притягнення його до кримінальної відповідальності у кримінальному провадженні № позбавляють права на імміграцію в Україну, тому звернувся до суду з цим позовом.

ІІІ. Рішення судів попередніх інстанцій та мотиви їх ухвалення.

11. Дніпропетровський окружний адміністративний суд постановою від 06 грудня 2017 року відмовив у задоволенні позовних вимог.

12. Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд постановою від 17 травня 2018 року залишив постанову суду першої інстанції без змін.

13. Суд першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд, зазначив всі процесуальні дії, що стосуються розслідування кримінальних справ, які приймаються посадовими особами, обліковуються УІ ПКП « 102» ГУ НП на підставі наданих процесуальних рішень. Водночас відповідач не наділений повноваженнями самостійно вносити зміни в облікові документи або їх вилучати. Такі зміни можливо внести тільки після отримання відповідних облікових та статистичних документів від органу досудового слідства, прокурора або суду.

14. У цьому зв`язку суди зауважили, що на дату розгляду справи відсутній будь-який процесуальний документ, на підставі якого УІ ПКП зміг би вилучити з автоматизованих баз даних відомості щодо ОСОБА_1 , звідси і висновок, що в діях ГУ НП в особі УІПКП « 102» немає порушень вимог законодавства.

V. Касаційне оскарження

15. У касаційній скарзі представник позивача Пантюхов В.С. просить скасувати рішення судів попередніх інстанцій і ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

16. Вважає, що висновки судів ґрунтуються на хибному трактуванні положень чинного законодавства і не відповідають принципам справедливого і законного судочинства.

17. З посиланням, зокрема, на статті 10, 14 Закону України від 13 січня 2011 року № 2339-VI «Про доступ до публічної інформації» (далі - Закон № 2339-VI) зазначив, що позивач має право вимагати виправити неповної, неточної, застарілої інформації щодо себе.

18. Крім того, з посиланням на практику Європейського суду з прав людини (справа «Джемалеттін Джанлі проти Туреччини (№22427/04 від 08 листопада 2018 року; справа «Зегерштед-Віберг та інші проти Швеції» № 62332/00 від 06 червня 2006 року) представник позивача наголосив на тому, що дії відповідача зберігання недостовірних відомостей про притягнення до кримінальної відповідальності становлять непропорційне втручання у приватне життя позивача.

19. Відповідач подав відзив на касаційну скаргу, у якому просить залишити оскаржені судові рішення без змін. Вважає, що висновки судів в цій справі є правильними і обґрунтованими.

20. Серед іншого відповідач зазначив, що відповідно до пункту 11.1 розділу ХІ Інструкції про порядок формування, ведення та використання оперативно-довідкового і дактилоскопічного обліку в органах внутрішніх справ та органах кримінально-виконавчої системи України, затвердженої наказом МВС та Державного департаменту України з питань виконання покарань від 23 серпня 2002 року № 823/188 (далі - Інструкція № 823/188) підставою для вилучення з картотеки документів є постанова органу досудового слідства або вироки суду.

21. Щодо позивача таких підстав не встановлено, тому немає підстав вважати, що відповідач діє неправомірно.

22. Окрім того відповідач зауважив, що та інформація, яка вже є в картотеці (щодо позивача) внесена правомірно.

V. Релевантні джерела права й акти їх застосування.

23. Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

24. Відповідно до абзацу 2 частини другої статті 11 Закону України від 02 жовтня 1992 року № 2657-ХІІ «Про інформацію» (далі - Закон № 2657-ХІІ) кожному забезпечується вільний доступ до інформації, яка стосується його особисто, крім випадків, передбачених законом.

25. Згідно з пунктом 2 частини першої статті 10 Закону № 2339-VI кожна особа має право доступу до інформації про неї, яка збирається та зберігається.

26. Відповідно до пункту 1 частини третьої статті 10 Закону № 2339-VI розпорядники інформації, які володіють інформацією про особу, зобов`язані надавати її безперешкодно і безкоштовно на вимогу осіб, яких вона стосується, крім випадків, передбачених законом.

27. Відмова особі в доступі до інформації про неї, приховування, незаконне збирання, використання, зберігання чи поширення інформації можуть бути оскаржені (частина п`ята статті 10 Закону № 2339-VI).

28. Відповідно до частини першої статті 23 Закону № 2339-VI рішення, дії чи бездіяльність розпорядників інформації можуть бути оскаржені до керівника розпорядника, вищого органу або суду.

29. Згідно з пунктом 4 частини другої статті 23 Закону № 2339-VI запитувач має право оскаржити надання недостовірної або неповної інформації.

30. Відповідно до частини третьої статті 23 Закону України «Про доступ до публічної інформації» оскарження рішень, дій чи бездіяльності розпорядників інформації до суду здійснюється відповідно до Кодексу адміністративного судочинства України.

31. Відповідно до підпункту 9.9 пункту 9 Інструкції № 823/188, інформацію про судимість (несудимість) за особистими зверненнями громадян надають територіальні УОІ-ВОІ за місцем останнього постійного мешкання цих громадян з урахуванням вимог статей 5, 89, 108 КК України. Довідка надається на бланку встановленого зразка за підписом керівника та засвідчується печаткою підрозділу з її обов`язковою реєстрацією.

32. Відповідно до пункту 11.1 пункту 11 Інструкції № 823/188 11.1. З оперативно-довідкових картотек ДІТ при МВС та територіальних УОІ-ВОІ вилучаються:

а) раніше складені облікові документи у разі їх переоформлення на підставі постанов органів слідства (дізнання) або ухвал судів про уточнення (зміну) анкетних даних осіб, що стоять на обліку;

б) алфавітні картки на осіб, притягнутих до кримінальної відповідальності, до яких не застосовувався запобіжний захід у вигляді взяття під варту, при заміні цих карток на арештантські або картки з рішенням суду;

в) облікові документи на осіб, притягнутих до кримінальної відповідальності як обвинувачені, кримінальні справи стосовно яких припинені на стадії досудового слідства на підставі реабілітації або відносно яких судом прийнято виправдувальний вирок;

г) облікові документи, що підлягають вилученню у зв`язку із закінченням строку їх зберігання відповідно до п.10 Інструкції.

VІ. Висновки Верховного Суду

33. В обсязі встановлених в цій справі обставин і правовідносин, з яких виник спір, передусім треба зауважити, що звернення з цим позовом до суду мотивовано тим, що УІ ПКП « 102» ГУ НП не вилучило з автоматизованої бази інформацію стосовно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про притягнення до кримінальної відповідальності по кримінальній справі № 69011170.

34. Тобто в цій справі не йдеться про отримання довідки з відомостями про притягнення до кримінальної відповідальності, наявність/відсутність судимості або обмежень, передбачених краніально-процесуальним законодавством.

35. Представник позивача неодноразово звертався до правоохоронних органів з адвокатськими запитами для того, щоб з`ясувати стан кримінального провадження щодо ОСОБА_1 , адже за даними оперативно-довідкового обліку, якими володіє УІ ПКП « 102» ГУ НП, стосовно позивача зареєстровано кримінальне провадження і триває досудове слідство.

36. Існування такої інформації перешкоджає позивачу отримати дозвіл на імміграцію в Україну, чим власне і зумовлено звернення до суду.

37. У справі, з-поміж іншого, встановлено, що стосовно позивача станом на 27 січня 2017 року (дата відповіді Шевченківського відділення поліції Дніпровського відділу поліції ГУ НП на адвокатський запит адвоката Пантюхова В.С. від 18 січня 2017 року) в ЄРДР зареєстровано кримінальне провадження № 0000884 (за статтею 187 частина друга Кримінального кодексу України) і вирішується питання про його припинення.

38. Доводи, якими адвокат Пантюхов В.С. доводить порушення прав позивача, зокрема в частині строків притягнення до кримінальної відповідальності, є слушними, але стосуються вони дій/бездіяльності органів, які здійснюють досудове слідство в рамках кримінального провадження № 0000884.

39. Судячи з аргументів представника позивача, він не заперечує того, що стосовно позивача розслідувалася згадана вище кримінальна справа, яку потім було повернено на досудове розслідування, як і того, що до позивача застосовували запобіжні заходи. Його аргументи полягають в тому, що понад п`ятнадцять років позивачу не пред`явлено обвинувального акта, не вчиняються процесуальні дії, понад те, позивач не має жодного процесуального статусу в згаданому кримінальному провадженні, однак зазначені вище відомості досі зберігаються в оперативно-довідковому обліку, якими володіє УІ ПКП « 102» ГУ НП і якими послуговуються інші державні органи.

40. Ці відомості, як можна виснувати з обставин справи, створено правомірно, але якщо розглядати дії відповідача (з урахуванням його правового статусу) через призму того, чи міг він самостійно (за описаних обставин та правового регулювання цих правовідносин) вилучити дані щодо позивача чи внести до них зміни (з огляду на те, що досудове розслідування не припинено), то в такому аспекті підстав для задоволення позовних вимог немає.

41. Окрім того, за відсутності процесуального рішення (прийнятого в порядку кримінально-процесуального закону) про закриття кримінального провадження відповідач не має правових підстав для внесення змін до обліково-оперативних картотек щодо позивача.

42. Тому в обсязі встановлених в цій справі обставин у зіставленні з правовим регулюванням спірних правовідносин висновки судів попередніх інстанцій є правильними і обґрунтованими. Доводи касаційної скарги висновків судів і обставин справи не спростовують.

43. 08 лютого 2020 року набрав чинності Закон України від 15 січня 2020 року № 460-IX «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» (далі - Закон № 460-IX).

44. Відповідно до пункту 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 460-IX касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.

45. Згідно з частинами першою, другою статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України (тут і далі - в редакції, яка діяла до набрання чинності Законом № 460-IX; далі - КАС) суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

46. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

47. Відповідно до частини першої статті 350 КАС суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

48. Переглянувши оскаржені судові рішення в межах заявлених вимог касаційної скарги колегія суддів дійшла висновку, що підстави для їх скасування чи зміни відсутні.

Керуючись пунктом 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 15 січня 2020 року № 460-IX, статтями 3, 341, 343, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

п о с т а н о в и в :

1. Касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Пантюхова Валерія Сергійовича залишити без задоволення.

2. Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06 грудня 2017 року та постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 17 травня 2018 року в цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий М. І. Смокович

Судді В. М. Бевзенко

Н. А. Данилевич