Справа № 460/552/20
Суддя: Нор У.М.
Дата ухвалення: 2020-04-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
і м е н е м У к р а ї н и

06 квітня 2020 року м. Рівне №460/552/20

Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Нор У.М. розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1
доГоловного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області
про визнання відмови протиправною, зобов`язання вчинення певних дій, -
В С Т А Н О В И В:
До Рівненського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, у якій позивач просить суд:

визнати протиправною відмову відповідача у призначенні позивачу пенсії відповідно до вимог статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» із зменшенням пенсійного віку на 5 років;

зобов`язати відповідача призначити, нарахувати і виплачувати позивачу пенсію відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» зі зменшенням пенсійного віку на 5 років як учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 3-ї категорії з 10.04.2019.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що з 29.09.1986 по 22.03.1987 приймав участь у роботах по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, що підтверджується відповідним посвідченням, архівною довідкою та довідкою військового комісаріату, проте відповідачем було відмовлено позивачу у призначенні пенсії зі зменшенням пенсійного віку на 5 років відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з тих підстав, що факт участі у роботі по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС безпосередньо в зоні відчуження не підтверджено. Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 12.08.2019, яке набрало законної сили, його позов було задоволено та визнано протиправною відмову відповідача призначити пенсію позивачу з цих підстав, а також зобов`язано відповідача повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії. Позивач звертає увагу, що судом було встановлено, що посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС є підтвердженням того, що він перебував у зоні відчуження у 1987 році не менше 14 календарних днів. Вказані обставин дають підстави для призначення позивачу пенсії із зменшенням пенсійного віку на 5 років відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», проте, як стверджує позивач, всупереч рішенню суду та встановленим судом обставинам відповідачем протиправно відмовлено позивачу у призначенні пенсії.

Ухвалою суду від 24.02.2019 позовна заява прийнята до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Відповідач позову не визнав. Представник відповідача подав відзив на позовну заяву (а.с.47-48), у якому зазначив, що розглянувши заяву позивача та додані до неї документи управлінням було прийнято рішення про відмову у призначенні пенсії за віком відповідно до статті 55 «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», оскільки документами не підтверджується факт участі позивача в роботах по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС безпосередньо у зоні відчуження в період з 29.09.1986 по 22.03.1987 роки. Окрім того вказав, що посвідчення позивача надає йому право на пільги і компенсації, встановлені Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» для осіб, які брали участь у роботах по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1988-1990 роки. В той же час, згідно з наданою довідкою з військового комісаріату позивач приймав участь у ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС в період з 29.09.1986 по 22.02.1987 роки, а у архівній довідці не відображено назви об`єктів та населених пунктів. Оскільки інших первинних документів, які б підтверджували участь позивача у роботах по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС для визначення права позивача на призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» позивачем не надавалось, за відсутністю документального підтвердження участі позивача в роботах по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС безпосередньо у зоні відчуження відповідачем підставно відмовлено позивачу у призначенні пенсії за віком із зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» як учаснику ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 3 категорії. З таких підстав просив суд відмовити в позові повністю.

Розглянувши матеріали та з`ясувавши всі обставини адміністративної справи, які мають юридичне значення для розгляду та вирішення спору по суті, дослідивши наявні у справі докази, суд встановив таке.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.7-9), має статус учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС (категорія 3), що підтверджується копією посвідчення серії НОМЕР_1 , виданого Рівненською обласною державною адміністрацією 18.12.1992 (а.с.12).

21.02.2019 позивачу виповнилося 55 років.

10.04.2019 позивач звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком зі зменшенням пенсійного віку на 5 років відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (а.с.15).

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 12.08.2019, яке набрало законної сили 15.11.2019, визнано протиправною відмову Млинівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області в призначенні пенсії ОСОБА_1 на підставі поданої ним заяви від 10 квітня 2019 року та зобов`язано Млинівське об`єднане управління Пенсійного фонду України Рівненської області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії від 10 квітня 2019 року.

Листом від 06.12.2019 № 24692/03 Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області повідомило позивача, що за результатом повторного розгляду заяви позивача про призначення пенсії від 10.04.2019 прийнято рішення про відмову у призначенні пенсії зі зменшенням пенсійного віку на 5 років відповідно до вимог статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», оскільки документами, доданими до заяви не підтверджено факт участі на роботах по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС безпосередньо в зоні відчуження (в архівній довідці Міноборони України № 56/04 від 22.01.2019 не зазначено період роботи (дні виїзду в зону відчуження), населений пункт чи об`єкт, де особою виконувались роботи з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС). Вказано, що позивачем не підтверджено документами факту роботи безпосередньо в зоні відчуження у 1986 році від 1 до 5 календарних днів або у 1987 році від 10 до 14 календарних днів (а.с.16-17).

Надаючи правової оцінки встановленим обставинам та спірним правовідносинам сторін суд зазначає таке.

Стаття 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Згідно статтею 15 Закону України «Про пенсійне забезпечення» умови, норми та порядок пенсійного забезпечення громадян, які постраждали від Чорнобильської катастрофи, визначаються Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» або надається їм право на одержання пенсій на підставах, передбачених Законом України «Про пенсійне забезпечення».

Статтею 49 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 № 796-ХІІ (далі Закон № 796-ХІІ) визначено, що пенсії особам, віднесеним до категорії 1, 2, 3, 4 встановлюються у вигляді а) державні пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Умови призначення пенсії за віком встановлено статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Зокрема, особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу, зокрема: з 1 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року - не менше 26 років.

Відповідно до абзацу 1 статті 55 Закону № 796-ХІІ особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», за наявності відповідного страхового стажу, зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку, але не менше 15 років страхового стажу.

Згідно з матеріалами пенсійної справи страховий стаж позивача становить 22 роки 2 місяці 1 день (а.с.18), про що також вказано відповідачем у листі від 06.12.2019 № 24692/03.

Пунктом 1 частини першої статті 55 Закону № 796-ХІІ передбачено, що учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які працювали з 1 липня 1986 року по 31 грудня 1986 року у зоні відчуження від 1 до 5 календарних днів, у 1987 році - від 10 до 14 календарних днів, у 1988 році - не менше 30 календарних днів, на діючих пунктах санітарної обробки населення і дезактивації техніки або їх будівництві - не менше 14 календарних днів у 1986 році пенсійний вік зменшується на 5 років.

Згідно зі статтею 15 Закону № 796-ХІІ підставами для визначення статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС є період роботи (служби) у зоні відчуження, що підтверджено відповідними документами.

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 12.08.2019 по справі № 460/1619/19 визнано протиправною відмову Млинівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області в призначенні пенсії ОСОБА_1 на підставі поданої ним заяви від 10 квітня 2019 року та зобов`язано Млинівське об`єднане управління Пенсійного фонду України Рівненської області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії від 10 квітня 2019 року.

У ході розгляду адміністративної справи № 460/1619/19 суд встановив, що позивач в період з 29 вересня 1986 року по 22 березня 2019 року брав участь в роботах з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС в складі військової частини НОМЕР_2 , що підтверджується відповідним записом у військовому квитку позивача серії НОМЕР_3 , довідками Галузевого державного архіву Міністерства оборони України від 13 березня 2019 року № 179/1/4550 та Млинівського районного військового комісаріату від 4 жовтня 2018 року № 1286. Позивачу видане посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, в якому вказано, що він відноситься до 3 категорії, а тому, з урахуванням приписів пункту третього частини першої статті 14 Закону № 796, даний документ є підтвердженням того, що позивач перебував у зоні відчуження в 1987 році - не менше 14 календарних днів.

Таким чином, суд за результатом розгляду справи № 460/1619/19 дійшов висновку про те, що небезумовне співпадіння інформації щодо участі позивача в роботах по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС свідчить на користь позивача, оскільки загалом підтверджується необхідне чотирнадцятиденне перебування останнього в зоні відчуження у 1987 році, що дає право на призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку на 5 років.

Отже, в ході судового розгляду справи № 460/1619/19 судом було встановлено наявність у позивача права на зниження загального пенсійного віку на 5 років відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 12.08.2019 по справі № 460/1619/19 набрало законної сили 15.11.2019.

Відповідно до частини четвертої статті 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Таким чином, враховуючи що у цій справі беруть участь ті ж самі особи, що і в адміністративній справі № 460/1619/19, то в силу вимог частини першої статті 72 КАС України обставини щодо участі позивача у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та перебування та останнього в зоні відчуження у 1987 році для цілей визначення права на призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку на 5 років відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» не підлягають доказуванню в межах даної справи.

Як встановлено судом, позивач фактично досягнув віку, визначеного статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з врахуванням зменшення, та має страховий стаж 22 роки 2 місяці 1 день, що підтверджується розрахунком стажу з матеріалів пенсійної справи позивача (а.с.18). Вказані обставини відповідачем не заперечуються, у листі від 06.12.2019 № 24692/03 відповідач зазначає про наявність у позивача страхового стажу 22 роки 2 місяці 1 день (а.с.16-17).

Єдиною підставою для відмови у призначенні позивачу пенсії відповідно до вимог статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» із зменшенням пенсійного віку на 5 років слугували висновки щодо відсутності документального підтвердження участі позивача в роботах по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

Оскільки рішенням суду, що набрало законної сили встановлено необхідне чотирнадцятиденне перебування позивача в зоні відчуження у 1987 році, що дає право на призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку на 5 років відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», відмова відповідача у призначенні позивачу пенсії відповідно до вимог статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» із зменшенням пенсійного віку на 5 років, яка є предметом спору у даній справі, з підстав відсутності документального підтвердження участі позивача в роботах по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС безпосередньо у зоні відчуження у 1987 році є протиправною, відтак позов у цій частині підлягає задоволенню.

Визначаючись щодо способу захисту порушеного права позивача суд зазначає таке.

Статтею 5 КАС України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист, зокрема, шляхом визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Положеннями статті 6 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 №3477-IV, рішення Європейського суду з прав людини підлягають застосуванню судами як джерела права.

У рішенні від 31.07.2003 у справі «Дорани проти Ірландії» ЄСПЛ зазначив, що поняття «ефективний засіб» передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права.

Так, у справі «Салах Шейх проти Нідерландів» ЄСПЛ вказав, що ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними.

Відповідно до рішення ЄСПЛ від 17.07.2008 у справі «Каіч та інші проти Хорватії» для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту, але без його практичного застосування. Обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Держава несе обов`язок перед зацікавленими особами забезпечити ефективний засіб захисту порушених прав, зокрема, через належний спосіб захисту та відновлення порушеного права. Причому обраний судом спосіб захисту порушеного права має бути ефективним та забезпечити реальне відновлення порушеного права.

Верховний Суд у постанові від 18.10.2018 у справі №815/1048/16 зазначив, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії, чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникла б необхідність повторного звернення до суду.

При цьому, Європейський суд з прав людини у рішенні від 13.01.2011 (остаточне) по справі "ЧУЙКІНА ПРОТИ УКРАЇНИ" (CASE OF CHUYKINA v. UKRAINE) (Заява № 28924/04) констатував: «Суд нагадує, що процесуальні гарантії, викладені у статті 6 Конвенції, забезпечують кожному право звертатися до суду з позовом щодо своїх цивільних прав та обов`язків. Таким чином, стаття 6 Конвенції втілює «право на суд», в якому право на доступ до суду, тобто право ініціювати в судах провадження з цивільних питань, становить один з його аспектів (див. рішення від 21 лютого 1975 року у справі «Голдер проти Сполученого Королівства» (Golder v. the United Kingdom), пп. 28 - 36, Series A N 18). Крім того, порушення судового провадження саме по собі не задовольняє усіх вимог пункту 1 статті 6 Конвенції. Ціль Конвенції гарантувати права, які є практичними та ефективними, а не теоретичними або ілюзорними. Право на доступ до суду включає в себе не лише право ініціювати провадження, а й право отримати «вирішення» спору судом. Воно було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної держави дозволяла особі подати до суду цивільний позов без гарантії того, що справу буде вирішено остаточним рішенням в судовому провадженні. Для пункту 1 статті 6 Конвенції було б неможливо детально описувати процесуальні гарантії, які надаються сторонам у судовому процесі провадженні, яке є справедливим, публічним та швидким, не гарантувавши сторонам того, що їхні цивільні спори будуть остаточно вирішені (див. рішення у справах «Мултіплекс проти Хорватії» (Multiplex v. Croatia), заява № 58112/00, п. 45, від 10 липня 2003 року, та «Кутіч проти Хорватії» (Kutic v. Croatia), заява № 48778/99, п. 25, ECHR 2002-II)».

Конституційний Суд України у своєму рішенні від 30.01.2003 № 3-рп/2003 зазначив, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах. Загальною декларацією прав людини 1948 року передбачено, що кожна людина має право на ефективне поновлення в правах компетентними національними судами у випадках порушення її основних прав, наданих їй конституцією або законом (стаття 8). Право на ефективний засіб захисту закріплено також у Міжнародному пакті про громадянські та політичні права (стаття 2) і в Конвенції про захист прав людини та основних свобод (стаття 13).

Враховуючи викладене та наявні в матеріалах справи докази, суд вважає, що належним способом захисту порушеного права позивача буде зобов`язання відповідача призначити позивачу пенсію відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» зі зменшенням пенсійного віку на 5 років як учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 3-ї категорії з 10.04.2019.

Суд переконаний, що задоволення вказаної позовної вимоги є дотриманням судом гарантій щодо того, що спір між сторонами буде остаточно вирішений.

На підставі викладеного, зважаючи на всі наведені обставини в їх сукупності та з урахуванням того, що позивачем доведено правомірність пред`явленого позову, а відповідачем доводи позовної заяви не спростовані та не доведено правомірності своїх дій щодо відмови у призначенні позивачу пенсії зі зменшенням пенсійного віку, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню повністю.

Суд присуджує на користь позивача документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору (а.с.6).

Керуючись статтями 241-246, 255, 295 КАС України, суд

В И Р І Ш И В :
Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (33028, м. Рівне, вул. Короленка, буд. 7, ) про визнання відмови протиправною, зобов`язання вчинення певних дій задовольнити повністю.

Визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області у призначенні позивачу пенсії відповідно до вимог статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» із зменшенням пенсійного віку на 5 років.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області призначити ОСОБА_1 пенсію відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» зі зменшенням пенсійного віку на 5 років як учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 3-ї категорії з 10.04.2019.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області судові витрати по сплаті судового збору в сумі 840,80 грн (вісімсот сорок гривень 80 коп.).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У зв`язку із перебуванням головуючої судді у додатковій соціальній оплачуваній відпустці у період з 24.03.2020 по 02.04.2020 (наказ від 17.03.2020 № 83-від) та 03.04.2020 у щорічній оплачуваній відпустці (наказ від 31.03.2020 № 102-від) повне рішення суду складено 06 квітня 2020 року.

Суддя Нор У.М.