Справа № 120/442/20-а
Суддя: Маслоід Олена Степанівна
Дата ухвалення: 2020-04-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

07 квітня 2020 р. Справа № 120/442/20-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Маслоід Олени Степанівни, розглянувши у письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу:

за позовом: Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 )

до: Головного управління ДПС у Вінницькій області (вул. Хмельницьке шосе, б. 7, м. Вінниця, 21028)

про: визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду звернулася Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі - позивач) з позовною заявою до Головного управління ДПС у Вінницькій області (далі - відповідач) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 25.07.2019 року.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що подаючи декларацію платника єдиного податку фізичної особи-підприємця за 3-ій квартал 2018 року від 06.11.2018 року в графі 008 внесено помилково суму 17 502 370 грн. 00 коп., що спричинило автоматичне нарахування податку у сумі 370 218 грн. 50 коп. (графа 14). Позивачем, після виявлення вказаної помилки, було подано уточнюючу податкову декларацію платника єдиного податку за 3-ій квартал 2018 року від 21.11.2018 року, де в графі 08 виправлено суму на 1 750 237 грн. 00 коп. та автоматично виправлено суму нарахованого податку у графі 14 на 37 012 грн. 85 коп.. Саме у цій сумі й була проведена оплата єдиного податку за 3-ій квартал 2018 року. Проте, відповідачем встановлено порушення строків сплати позивачем суми грошового зобов`язання єдиного податку та на підставі приписів ст. 122-126 Податкового кодексу України (далі ПК України) прийнято оскаржуване податкове повідомлення-рішення, яким на позивача накладено штраф в розмірі 10%, тобто у сумі 33 319 грн. 60 коп.. позивач не погоджується з податковим повідомлення-рішення, оскільки обставини, які зумовлюють застосування до платника податків штрафу, виникають у силу самого факту погашення грошового зобов`язання з простроченням строків. В свою чергу, враховуючи, що позивачем в уточнюючому розрахунку до податкової декларації зі сплати єдиного податку за 3-ій квартал 2018 року, поданому з урахуванням строків давності, встановлених ст. 102 ПК України, відкореговано (зменшено) суму податкового зобов`язання, від так у відповідача були відсутні правові підстави для застосування штрафних санкцій до позивача. Це й стало причиною звернення до суду з даним позовом.

Ухвалою від 10.02.2020 року дану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження, а також визначено, що вона буде розглядатись в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, судове засідання призначено на 11.03.2020 року. Одночасно цією ухвалою витребувано у позивача належним чином засвідчену та якісну копію оскаржуваного податкового повідомлення-рішення.

10.03.2020 року за вх. № 7349/20 відповідачем надано до суду відзив, в якому останній з позовними вимогами не погоджується та вважає, що у задоволенні позову слід відмовити. По суті спірних правовідносин повідомив, що позивачем 06.11.2018 року було подано звітну податкову декларацію платника єдиного податку за три квартали 2018 року, в графі « 008» було внесено суму доходу « 17 502 370 грн. 00 коп.», податкове зобов`язання самостійно визначене платником в податковій декларації склала 370 218 грн. 00 коп. (графа « 14»). Станом на 19.11.2018 року у позивача виникла податкова заборгованість сумі 333 196 грн. 04 коп.. 21.11.2018 року відбулося погашення податкового боргу (зменшення абсолютного значення суми такого боргу, підтверджене відповідними документами). Таке зменшення відбулося в результаті подання платником уточнюючого розрахунку, в якому відображено зменшення нарахованих сум, внаслідок чого відбулося погашення суми заборгованості та автоматичне нарахування штрафних санкцій. Тому 12.07.2019 року позивачеві було сформовано оскаржуване повідомлення-рішення. Останнє є таким, що відповідає вимогам чинного законодавства, адже з подачею уточнюючого розрахунку позивачем самостійно зменшено об`єкт оподаткування, чим погашено недоїмку в сумі 333 196 грн. 60 коп.. Водночас, погашення податкового боргу це зменшення абсолютного значення суми такого боргу, що підтверджується відповідним документом. В даному випадку це уточнююча податкова декларація. Таким чином, відповідачем було правомірно застосовано до позивача штрафну санкцію у розмірі 10% від погашеної суми за несвоєчасну сплату узгодженого податкового зобов`язання.

11.03.2020 року за вх. № 7408/20 відповідачем через канцелярію суду подано клопотання про розгляд справи в письмовому провадженні.

Цього ж дня за вх. № 7426/20 позивачем через канцелярію суду подано заяву про розгляд справи за відсутності позивача. До вказаної заяви на виконання вимог ухвали від 10.02.2020 року надано належним чином засвідчену та якісну копію оскаржуваного податкового повідомлення-рішення.

Відповідно до ч. 3 ст. 194 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження на підставі наявних у суду матеріалів.

Згідно з п. 10 ч. 1 ст. 4 КАС України письмове провадження - розгляд і вирішення адміністративної справи або окремого процесуального питання в суді першої, апеляційної чи касаційної інстанції без повідомлення та (або) виклику учасників справи та проведення судового засідання на підставі матеріалів справи у випадках, встановлених цим Кодексом.

Ч. 4 ст. 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

За таких обставин, суд вирішив подальший розгляд справи здійснювати в порядку письмового провадження

Ч. 4 ст. 243 КАС України передбачено, що судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

У відповідності до вимог ч. 5 ст. 250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши усі обставини справи, заслухавши пояснення сторін по справі та надавши їм юридичну оцінку, суд встановив наступне.

Позивач є платником єдиного податку з фізичних осіб.

02.10.2018 року позивачем здійснено оплату єдиного податку за 3-ій квартал 2018 року у сумі 37 021 грн. 85 коп..

06.11.2018 року ним подано декларацію платника єдиного податку за 3 квартали 2018 року, в якій в графі « 08» помилково зазначено суму доходу « 17 502 370 грн. 00 коп.».

21.11.2018 року позивачем подано уточнюючу декларацію платника єдиного податку за 3 квартали 2018 року, в якій в графі « 08» виправлено помилково зазначену суму « 17 502 370 грн. 00 коп.» на правильну « 1 750 237 грн. 00 коп.».

12.07.2019 року відповідачем сформовано податкове повідомлення-рішення № від 25.07.2019 року за порушення строків сплати суми грошового зобов`язання єдиного податку з фізичних осіб.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням позивач звернувся до суду з даним позовом.

Визначаючись стосовно позовних вимог, суд виходив з наступного.

Завданням адміністративного судочинства відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У ст. 19 Конституції України зазначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно вимог ст. 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства встановлені ПК України.

Згідно пп.16.1.3.,16.1.4 п.16.1 ст.16 ПК України платник податків зобов`язаний подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків та зборів; сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

П. 14.1.152 ПК України передбачено, що погашення податкового боргу - зменшення абсолютного значення суми такого боргу, підтверджене відповідним документом.

Відповідно до п. 35.1., 35.2 ст. 35 ПК України сплата податків та зборів здійснюється в грошовій формі у національній валюті України, крім випадків, передбачених цим Кодексом або законами з питань митної справи. Сплата податків та зборів здійснюється в готівковій або безготівковій формі, крім випадків, передбачених цим Кодексом або законами з питань митної справи.

Порядок визначення сум податкових та грошових зобов`язань встановлений п. 54.1 ст. 54 ПК України, яким визначено, що крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою.

Згідно з п.57.1 ст. 57 ПК України платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Як передбачено п.295.3 ст.295 ПК України платники єдиного податку третьої групи сплачують єдиний податок протягом 10 календарних днів після граничного строку подання податкової декларації за податковий (звітний) квартал.

Відповідно до п.36.1 ст.36 ПК України податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи.

Виконанням податкового обов`язку, як передбачено п.38.1 ст.38 ПК України, визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк.

Згідно п. 46.1. ст. 46 ПК України податкова декларація, розрахунок, звіт - документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов`язання або відображаються обсяги операції (операцій), доходів (прибутків), щодо яких податковим та митним законодавством передбачено звільнення платника податку від обов`язку нарахування і сплати податку і збору, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку.

У відповідності до вимог п.49.1, 49.3 ст.49 ПК України податкова декларація подається за звітний період в установлені цим Кодексом строки контролюючому органу, в якому перебуває на обліку платник податків. Податкова декларація подається за вибором платника податків, якщо інше не передбачено цим Кодексом, в один із таких способів: а) особисто платником податків або уповноваженою на це особою; б) надсилається поштою з повідомленням про вручення та з описом вкладення; в) засобами електронного зв`язку в електронній формі з дотриманням вимог законів щодо електронного документообігу та електронного цифрового підпису.

П. 50.1 ст.50 ПК України передбачено, що у разі якщо у майбутніх податкових періодах (з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу) платник податків самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявляє помилки, що містяться у раніше поданій ним податковій декларації (крім обмежень, визначених цією статтею), він зобов`язаний надіслати уточнюючий розрахунок до такої податкової декларації за формою чинного на час подання уточнюючого розрахунку.

Платник податків має право не подавати такий розрахунок, якщо відповідні уточнені показники зазначаються ним у складі податкової декларації за будь-який наступний податковий період, протягом якого такі помилки були самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявлені.

Платник податків, який самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявляє факт заниження податкового зобов`язання минулих податкових періодів, зобов`язаний, за винятком випадків, установлених пунктом 50.2 цієї статті:

а) або надіслати уточнюючий розрахунок і сплатити суму недоплати та штраф у розмірі трьох відсотків від такої суми до подання такого уточнюючого розрахунку. Цей штраф не застосовується у разі подання уточнюючого розрахунку до податкової декларації з податку на прибуток підприємств за попередній податковий (звітний) рік з метою здійснення самостійного коригування відповідно до статті 39 цього Кодексу у строк не пізніше 1 травня року, наступного за звітним;

б) або відобразити суму недоплати у складі декларації з цього податку, що подається за податковий період, наступний за періодом, у якому виявлено факт заниження податкового зобов`язання, збільшену на суму штрафу у розмірі п`яти відсотків від такої суми, з відповідним збільшенням загальної суми грошового зобов`язання з цього податку.

Якщо після подачі декларації за звітний період платник податків подає нову декларацію з виправленими показниками до закінчення граничного строку подання декларації за такий самий звітний період або подає у наступних податкових періодах уточнюючу декларацію внаслідок виконання вимог пункту 169.4 статті 169 Кодексу, то штрафи, визначені у цьому пункті, не застосовуються.

Ст. 87 ПК України визначені джерела сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу платника податків, серед яких, зокрема, передбачені грошові кошти та майно.

Наслідки порушення правил сплати (перерахування) податків передбачені ст.126 ПК України.

Як передбачено п. 126.1. ст.126 ПК України у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов`язання (крім випадків, передбачених пунктом 126.2 цієї статті) протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах: при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу; при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу. У разі порушення платником податків строку сплати до бюджету узгодженого грошового зобов`язання, передбаченого абзацом другим підпункту 222.1.2 пункту 222.1 статті 222 цього Кодексу, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 20 відсотків суми такого грошового зобов`язання. У разі якщо контролюючий орган не надіслав (не вручив) фізичній особі податкове/податкові повідомлення-рішення з податку на майно у строки, встановлені відповідними нормами цього Кодексу, фізичні особи звільняються від відповідальності, передбаченої цим Кодексом за несвоєчасну сплату податкового зобов`язання.

Системний аналіз наведених норм доводить, що платник податків зобов`язаний подавати до контролюючих органів у визначеному порядку та строки декларації, звітність та інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків та зборів; сплачувати податки та збори. Погашення податкового боргу це зменшення абсолютного значення суми такого боргу, підтверджене відповідним документом. Сплата податків та зборів здійснюється в готівковій або безготівковій формі, а виконання податкового обов`язку - сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов`язань у встановлений строк. У разі якщо платник податків самостійно виявляє помилки, що містяться у раніше поданій ним податковій декларації, він зобов`язаний надіслати уточнюючий розрахунок, податкову декларацію за будь-який наступний податковий період з урахуванням відповідних уточнених показників. Джерелами сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу платника податків, за загальним правилом, є грошові кошти або майно у визначених формах. У разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов`язання протягом визначених строків, він притягується до певної відповідальності у вигляді штрафу.

Таким чином, законодавством передбачена можливість виправлення помилки у вже поданій декларації платником податку. Подання платником податків уточнюючого розрахунку до податкової декларації не є формою сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу, оскільки, як вже зазначалось, сплата податків та зборів здійснюється в готівковій або безготівковій формі, а виконанням податкового обов`язку є сплата платником відповідних сум. Джерелами сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу є грошові кошти або майно у визначених формах.

В цьому контексті суд не приймає до уваги посилання відповідача, що документом підтверджуючим часткове погашення податкового боргу є уточнююча декларація.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 27.06.2019 року по справі №817/3148/14, адміністративне провадження № К/9901/8552/18.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем під час подачі декларації платника єдиного податку за 3 квартали 2018 року допущено помилку та зазначено суму доходу 17 502 370 грн. 00 коп., замість правильної 1 750 237 грн. 00 коп. Позивачем у визначений строк сплачено податкове зобов`язання у сумі 37 021 грн. 85 коп., а після виявлення механічної описки подано уточнюючу декларацію платника єдиного податку за 3 квартали 2018 року.

Таким чином, позивачем на виконання вимог ст. 50 ПК України подано уточнюючу декларацію, якою виключено помилково відображені показники, які за позицією податкового органу несвоєчасно сплачені позивачем до бюджету.

Отже, податковим органом застосовано штраф за несвоєчасну сплату позивачем податкового зобов`язання на суму, яка виправлена позивачем шляхом подання уточнюючих декларацій, відтак, об`єкт застосування штрафу в межах спірних правовідносин відсутній.

При цьому, грошове зобов`язання за 3 квартали 2018 року у сумі 37 021 грн. 85 коп. позивачем сплачено, що не заперечувалося відповідачем.

Враховуючи, що позивачем в уточнюючому розрахунку до податкової декларації з єдиного податку скориговано суму податкового зобов`язання, суд дійшов висновку, що у контролюючого органу не було підстав для застосування до позивача санкцій, передбачених п. 126.1 ст. 126 ПК України, оскільки об`єкти для їх застосування (нарахування) відсутні, з огляду на що спірне рішення є протиправним та відповідно не відповідає критеріям, визначеним ст. 2 КАС України.

За положеннями ст. 109 ПК України податковими правопорушеннями є протиправні діяння (дія чи бездіяльність) платників податків, податкових агентів, та/або їх посадових осіб, а також посадових осіб контролюючих органів, що призвели до невиконання або неналежного виконання вимог, установлених цим Кодексом та іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Підсумовуючи викладене, судом не встановлено порушення позивачем сплати узгодженого податкового зобов`язання з єдиного податку, а відповідачем не доведена правомірність прийнятого рішення.

За таких обставин, позовні вимоги в частині визнання протиправним податкового повідомлення-рішення № від 25.07.2019 року є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Що стосується позовної вимоги про вказаного скасування податкового повідомлення-рішення, суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 245 КАС України у разі задоволення позову, суд може прийняти рішення про визнання та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Аналіз вищенаведеної норми свідчить про безпосередній взаємозв`язок визнання протиправним акта індивідуальної дії та його скасування у повному обсязі чи частково. Більш того, друга вимога є похідною та залежною від першої. Адже внаслідок визнання акта індивідуальної дії протиправним, неминучим є його скасування в повному обсязі чи частково.

З огляду на те, що суд позовну вимогу про визнання протиправним податкового повідомлення-рішення № від 25.07.2019 року задовольнив, відповідно позовна вимога про його скасування також підлягає задоволенню як похідна.

Згідно з ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень та докази, надані позивачем, суд доходить висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у справі, суд зазначає, що згідно ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

За таких обставин з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у сумі 840 грн. 80 коп..

Керуючись Конституцією України, Податковим кодексом України та ст. 2, 241, 245, 246, 255, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Вінницькій області № від 25.07.2019 року.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Головного управління ДПС у Вінницькій області на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 судовий збір у сумі 840 грн. 80 коп..

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач - Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 )

Відповідач - Головне управління ДПС у Вінницькій області (вул. Хмельницьке шосе, б. 7, м. Вінниця, 21028)

Повний текст судового рішення складено та підписано суддею 07.04.2020 року.

Суддя Маслоід Олена Степанівна