Справа № 520/13718/19
Суддя: Заічко О.В.
Дата ухвалення: 2020-04-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
УХВАЛА

Іменем України

про залишення позову без розгляду

06 квітня 2020 р. Справа № 520/13718/19

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді - Заічко О.В.,

при секретареві судового засідання - Мараєвій О.В.,

розглянувши у письмовому провадженні в приміщенні суду в м. Харкові адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ЄФГ ТРЕЙДИНГ" до Головного управління ДПС у Вінницькій області про визнання протиправними та скасування рішень, визнання дій незаконними ,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог, про визнання протиправними та скасування рішень, визнання дій незаконними.

В обґрунтування позову позивач зазначив, що спірні рішення є незаконними та підлягають скасуванню, оскільки винесені за результатами перевірки, призначеної за відсутності підстав, встановлених законом.

Від представника відповідача надійшов відзив на позов , в якому просив у задоволенні позову відмовити з тих підстав, що фактичною перевіркою було встановлено роздрібний продаж пального, алкогольної продукції та тютюнових виробів без ліцензії.

З метою попередження розповсюдження інфекційних захворювань, у тому числі викликаних коронавірусною інфекцією COVID-19 , на виконання Наказу Голови Харківського окружного адміністративного суду від 18.03.2020 року № 04-05/08 (https://adm.hr.court.gov.ua/sud2070/pres-centr/news/911994/), Рішення зборів суддів Харківського окружного адміністративного суду від 17.03.2020 року № 3, розпорядження Голови Харківського окружного адміністративного суду від 16.03.2020 року № -03-04/02 "Про впровадження в суді протиепідемічних заходів" (https://adm.hr.court.gov.ua/sud2070/pres-centr/news/909163/), враховуючи рішення Ради суддів України від 16.03.2020 року № 9рс-168/20, беручи до уваги приписи Указу Президента України від 13 березня 2020 року № 87/2020 Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 березня 2020 року Про невідкладні заходи щодо забезпечення національної безпеки в умовах спалаху гострої респіраторної хвороби НОМЕР_1 , спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, постанови Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19, Закону України "Про захист населення від інфекційних хвороб", на підставі ст. 205 КАС України, суд вважає можливим розглянути справу у письмовому провадженні.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється згідно до вимог ч. 4 ст. 229 КАС України.

Дослідивши наявні у матеріалах справи докази, суд встановив наступне.

Так, 07.08.2019 року на підставі наказу на проведення фактичної перевірки від 06.08.2019 року № 4150 та направлень від 07.08.2019 року № 2550, № 2549 працівниками відповідача проведено фактичну перевірку ТОВ ЄФГ ТРЕЙДИНГ, (код за ), за адресою: Вінницька область, м. Гайсин, вул. Станційна, буд.1А, Автозаправна станція (АЗС № 5).

Відповідно до п. 80.1, п.п. 80.2.5 п.80.2 ст.80 ПК України, фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи). Фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції, під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з таких підстав: у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального.

Начальнику Автозаправної станції вручено під розписку копію наказу про проведення перевірки та останній розписався в направленнях на перевірку.

Перевіркою встановлено, що на підставі даних фіскальних звітних чеків (Z - звіт) за 01.07.2019 року № 0120, за 02.07.2019 року № 0121, за 03.07.2019 року № 0122, за 04.07.2019 року № 0123, за 05.07.2019 року № 0124, за 06.07.2019 року № 0125, за 07.07.2019 року № 0126, за 08.07.2019 року № 0127, за 09.07.2019 року № 0128, за 10.07.2019 року № 0129, за 11.07.2019 року № 0130 та даних АІС Податковий блок" "Аналітична система, підсистема Чеки РРО встановлено факти здійснення роздрібної торгівлі пальним (дизельне паливо, бензин А-92, бензин А-95) з АЗС з 01.07.2019 року по 11.07.2019 року без відповідних дозвільних документі саме, без наявності ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним.

Крім того, перевіркою встановлено факт реалізації алкогольних напоїв та тютюнових виробів в період з 01.08.2017 року по 09.08.2017 року без ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями та тютюновими виробами (ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями № 60204-64-04677 від 25.07.2016 року, з терміном дії з 01.08.2016 року до 01.08.2017 року та № 70204-64-04885 від 08.08.2017 року, з терміном дії з 10.08.2017 року до 10.08.2018 року; ліцензії на право роздрібної торгівлі тютюновими виробами № 60204-66-04678 від 25.07.2016 року, з терміном дії з 01.08.2016 року до 01.08.2017 року та № 70204-66-04886 від 08.08.2017 року, з терміном дії з 10.08.2017 року до 10.08.2018 року ).

Обсяг реалізованої алкогольної продукції в період в період з 01.08.2017 року по 09.08.2017 року становить 18 грн. 90 коп., тютюнових виробів - 1624 грн. 30 коп.

Тобто, висновки перевірки свідчать про порушення позивачем ст. 15 Закону України від 19.12.1995 р. №418/95-ВР " Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального " (далі - Закон України №418/95-ВР).

На підставі висновків перевірки відносно позивача 17.09.2019 року складені рішення про застосування фінансових санкцій: №154/40/40408479 на суму 250000 грн. ( абз.9 ч.2 ст.17 Закону України №418/95-ВР); №154/40/40408479/1 на суму 34000 грн. ( абз.6 ч.2 ст.17 Закону України №418/95-ВР).

Вказані рішення позивачем отримано 26.09.2019 року.

Підставою для звернення до суду з даним позовом слугувала незгода позивача з вказаними рішеннями як такими, що складені за наслідками незаконно проведеної перевірки.

Саме вказані обставини були покладені в основу первинного позову про скасування спірних рішень відповідача. При цьому, по суті порушень, виявлених перевіркою, позивач не надав жодних спростувань, а згодом, збільшив позовні вимоги у спосіб оскарження дій відповідача під час призначення та проведення перевірки, не оскаржуючи, при цьому, наказ на проведення фактичної перевірки від 06.08.2019 року № 4150.

Розглядаючи вказану справу, суд вказує наступне.

Основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, експорту, імпорту, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим та зерновим дистилятом, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, дистилятом виноградним спиртовим, спиртом-сирцем плодовим, біоетанолом, алкогольними напоями, тютюновими виробами та пальним, забезпечення їх високої якості та захисту здоров`я громадян, а також посилення боротьби з незаконним виробництвом та обігом алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального на території України визначено Законом України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального ".

Згідно ст. 15 Закону №418/95-ВР, імпорт або експорт пального здійснюється за наявності у суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво), що імпортує або експортує пальне, ліцензії на право виробництва або зберігання, або оптової чи роздрібної торгівлі пальним. Роздрібна торгівля алкогольними напоями (крім столових вин) або тютюновими виробами, або пальним може здійснюватися суб`єктами господарювання (у тому числі іноземними суб`єктами господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) всіх форм власності, у тому числі їх виробниками, за наявності у них ліцензій на роздрібну торгівлю.

Згідно ст. 17 Закону №418/95-ВР, за порушення норм цього Закону щодо виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим та зерновим дистилятом, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, дистилятом виноградним спиртовим, спиртом-сирцем плодовим, біоетанолом, алкогольними напоями та тютюновими виробами, пальним та зберігання пального посадові особи і громадяни притягаються до відповідальності згідно з чинним законодавством. Дії органів, які мають право контролю за реалізацією норм цього Закону, можуть бути оскаржені в місячний термін у судовому порядку.

Механізм застосування фінансових санкцій, передбачених статтею 17 Закону №418/95-ВР визначається Порядком застосування фінансових санкцій, передбачених статтею 17 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 02 червня 2003 року №790.

Згідно п. 13 вказаного Порядку № 790 рішення про застосування фінансових санкцій може бути оскаржено у місячний термін в установленому законодавством порядку.

Відповідно до ст. 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Матеріалами справи встановлено, що позивач отримав спірні рішення 26.09.2019 року, а з позовом до суду звернувся 16.12.2019 року, тобто, з пропуском строку звернення до суду як в частині оскарження спірних рішень (п. 13 Порядку № 790), так і в частині оскарження відповідних дій відповідача в рамках застосування приписів Закону №418/95-ВР ( ст.17 Закону №418/95-ВР).

Згідно ч. 4 ст. 123 КАС України якщо після відкриття провадження у справі суд дійде висновку, що викладений в ухвалі про відкриття провадження у справі висновок суду про визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду був передчасним, і суд не знайде інших підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 240 КАС України суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу.

Позивач у позові посилався на приписи п.56.18 ст.56 ПК України, за якими, з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення-рішення або інше рішення контролюючого органу у будь-який момент після отримання такого рішення.

Однак, у спірних правовідносинах, строки на оскарження дій та рішень контролюючого органу в площині застосування положень Закону №418/95-ВР становлять 1 місяць.

При цьому, в даному випадку, застосовуються саме відповідні положення Закону №418/95-ВР як спеціального нормативно правового акту.

Суд зазначає, що право на звернення до адміністративного суду з позовом є складовою права на судовий захист, що передбачено ст. 55 Конституції України. Це право є диспозитивним правом у адміністративному процесі.

Встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених Кодексом адміністративного судочинства України певних процесуальних дій.

Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Поважними причинами пропуску строку звернення до суду визнаються обставини, які є об`єктивно непереборними та не залежать від волевиявлення сторони і пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення сторонами у справі процесуальних дій.

При вирішенні справи судом враховано, що початок строку визначено альтернативно- це день, коли особа або дізналася, або повинна була дізнатися про порушення свого права.

Тому, при визначенні початку цього строку суд з`ясовує момент, коли особа фактично дізналася або мала реальну можливість дізнатися про наявність відповідного порушення (рішення, дії, бездіяльність), а не коли вона з`ясувала для себе, що певні рішення, дії чи бездіяльність стосовно неї є порушенням.

Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" визначено, що суди при розгляді справ застосовують практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Практика Європейського суду з прав людини також свідчить про те, що право на звернення до суду за своєю суттю не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і шляхом встановлення строків на звернення до суду за захистом порушених прав (справа "Стаббігс та інші проти Великобританії", справа "Девеер проти Бельгії").

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях наполягає на тому, що процесуальні строки (строки позовної давності) є обов`язковими для дотримання.

Правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані (рішення Європейського суду у справі "Перез де Рада Каванілес проти Іспанії" від 28 жовтня 1998 року, заява N 28090/95, пункт 45).

Реалізуючі пункт 1 статті 6 Конвенції, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

Аналізуючи вищевказане, суд зазначає, що встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними певних процесуальних дій передбачених Кодексом адміністративного судочинства України.

Законодавче обмеження строку оскарження, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах.

Згідно правової позиції Конституційного Суду України, наведеної у рішенні від 13 грудня 2011 року №17-рп/2011, наявність законодавчо встановленого строку на звернення до суду не слід розглядати як обмеження права на судовий захист - законодавець в такий спосіб лише встановлює часові межі реалізації такого права.

При вирішенні вказаної справи судом враховано висновки відносно строку звернення до суду з позовом в площині рішень контролюючого органу, які прийнято в порядку Закону №418/95-ВР, які викладені Другим апеляційним адміністративним судом в аналогічних правовідносинах у справі № 520/8040/19.

Підсумовуючи наведене, суд приходить до висновку про залишення позову без розгляду.

Керуючись ст.ст.122, 240, 248, 256, 294, 295, 297 КАС України, суд ,-

У Х В А Л И В:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "ЄФГ ТРЕЙДИНГ" до Головного управління ДПС у Вінницькій області про визнання протиправними та скасування рішень, визнання дій незаконними - залишити без розгляду.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття судового рішення судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її складання шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Другого апеляційного адміністративного суду або в порядку, передбаченому п. 15.5 Розділу VII КАС України, а саме: до Другого апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд.

Суддя Заічко О.В.