Справа № 320/4523/19
Суддя: Файдюк Віталій Васильович
Дата ухвалення: 2020-04-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 320/4523/19 Суддя (судді) першої інстанції: Колеснікова І.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 квітня 2020 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді Файдюка В.В.

суддів: Мєзєнцева Є.І.

Чаку Є.В.

При секретарі: Марчук О.О.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "Баланс" на рішення Київського окружного адміністративного суду від 16 грудня 2019 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "Баланс" до Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області, Державної фіскальної служби України про визнання протиправними дій та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В :

Товариство з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "Баланс" звернулося до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області, Державної фіскальної служби України про визнання протиправним дій Головного управління ДФС у Київській області та скасування рішення Державної фіскальної служби України від 02 липня 2019 року №1209360/39399482 про відмову в реєстрації податкової накладної від 13 червня 2019 року №12 в Єдиному реєстрі податкових накладних; зобов`язання Державної фіскальної служби України зареєструвати податкову накладну від 13 червня 2019 року №12 в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 16 грудня 2019 року даний адміністративний позов залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі Товариство з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "Баланс", посилаючись на невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати вказане судове рішення та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

31 березня 2020 року позивач в особі директора Картамишева О.Ю. надіслав клопотання про перенесення розгляду справи, обґрунтоване тим, він має ознаки респіраторної інфекції, у зв`язку з чим знаходиться на самоізоляції. Колегія суддів відмовила в задоволенні даного клопотання, оскільки воно жодними доказами не підтверджено, участь сторін у судовому засіданні в суді першої інстанції необов`язкова, в позивач виклав свої позицію щодо предмету спору в апеляційній скарзі.

Учасники справи, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце судового розгляду справи, у судове засідання не прибули, а тому справа розглядалася у порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами відповідно до п. 2 ч. 1 статті 311 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши повноту встановлення окружним адміністративним судом фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Судом першої інстанції встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «Баланс», ідентифікаційний код 39399482, місцезнаходження: 08130, Київська область, Києво-Святошинський район, село Чайки, вулиця Валерія Лобановського, 23, зареєстроване як юридична особа 18 вересня 2014 року, про що до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань внесено запис №0010236.

Позивачем сформовано податкову накладну від 13 червня 2019 року №12 (постачальник (продавець) - ТОВ «Будівельна компанія «Баланс», отримувач (покупець) - ТОВ «Житлосервіс-Солом`янка» на суму 43493,88 грн., в тому числі 7248,98 грн. ПДВ (поточний ремонт) та направлено на реєстрацію до Єдиного реєстру податкових накладних. Згідно квитанції АС «Єдине вікно подання електронних документів» ДФС України від 24 червня 2019 року №, податкову накладну ТОВ «Будівельна компанія «Баланс» від 13 червня 2019 року №12 прийнято, реєстрацію зупинено, оскільки податкова накладна відповідає вимогам підпункту 1.6 пункту 1 «Критеріїв ризиковості платника податку», запропоновано надати пояснення та/або копії документів, достатніх для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної.

Рішенням комісії, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації від 02 липня 2019 року №1209360/39399482 відмовлено в реєстрації податкової накладної ТОВ «Будівельна компанія «Баланс» від 13 червня 2019 року №12, в зв`язку з ненаданням платником податку первинних документів щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складських документів (інвентаризаційних описів), у тому числі рахунків-фактур/інвойсів, актів приймання-передачі товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм та галузевої специфіки, накладних.

Рішенням комісії, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації від 22 липня 2019 року №33397/39399482/2 залишено без задоволення скаргу ТОВ «Будівельна компанія «Баланс», а рішення комісії регіонального рівня про відмову в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних - без змін.

Вважаючи дії відповідачів протиправними, а свої права порушеними, позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до суду.

Правовідносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема: визначають вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства, регулює Податковий кодекс України.

Відповідно до підпункту 14.1.60 пункту 14 статті 14 Податкового кодексу України, Єдиний реєстр податкових накладних - реєстр відомостей щодо податкових накладних та розрахунків коригування, який ведеться центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, в електронному вигляді згідно з наданими платниками податку на додану вартість електронними документами.

Таким органом центральної виконавчої влади, відповідно до положень Постанови Кабінету Міністрів України від 21 травня 2014 року № 236, є Державна фіскальна служба України.

У свою чергу, датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг, згідно приписів норми пункту 187.1 статті 187 Податкового кодексу України, вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку; б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

База оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної вартості з урахуванням загальнодержавних податків та зборів (пункт 188.1 статті 188 Податкового кодексу України).

Пунктом 201.10 статті 201 Податкового кодексу України передбачено, що при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою. Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

За приписами пункту 74.2 статті 74 Податкового кодексу України в Єдиному реєстрі податкових накладних забезпечується проведення постійного автоматизованого моніторингу відповідності податкових накладних/розрахунків коригування критеріям оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації таких податкових накладних / розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних. Критерії оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Зібрана податкова інформація та результати її опрацювання використовуються для виконання покладених на контролюючі органи функцій та завдань, а також центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, для формування та реалізації єдиної державної податкової та митної політики (пункт 74.3 статті 74 Податкового кодексу України).

Відповідно до пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 29 грудня 2010 року № 1246 «Про затвердження Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних» (далі - Порядок № 1246), податкова накладна - це електронний документ, який складається платником податку на додану вартість (далі - платник податку) відповідно до вимог Податкового кодексу України в електронній формі у затвердженому в установленому порядку форматі (стандарті) та надсилається для реєстрації.

Згідно пункту 12 Порядку № 1246, після надходження податкової накладної та/або розрахунку коригування до ДФС в автоматизованому режимі здійснюється їх розшифрування та проводяться перевірки: відповідності податкової накладної та/або розрахунку коригування затвердженому формату (стандарту); чинності електронного цифрового підпису, порядку його накладення та наявності права підписання посадовою особою платника податку таких податкової накладної та/або розрахунку коригування; реєстрації особи, що надіслала на реєстрацію податкову накладну та/або розрахунок коригування, платником податку на момент складення та реєстрації таких податкової накладної та/або розрахунку коригування; дотримання вимог, установлених пунктом 192.1 статті 192 та пунктом 201.10 статті 201 Кодексу; наявності помилок під час заповнення обов`язкових реквізитів відповідно до пункту 201.1 статті 201 Кодексу; наявності суми податку на додану вартість відповідно до пунктів 200-1.3 і 200-1.9 статті 200-1 Кодексу (для податкових накладних та/або розрахунків коригування, що реєструються після 01.07.2015); наявності в Реєстрі відомостей, що містяться у податковій накладній, яка коригується; факту реєстрації/зупинення реєстрації/відмови в реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування з такими ж реквізитами; відповідності податкових накладних та/або розрахунків коригування критеріям оцінки ступеня ризиків, достатнім для зупинення їх реєстрації відповідно до пункту 201.16 статті 201 Кодексу; дотримання вимог Законів України «Про електронний цифровий підпис», «Про електронні документи та електронний документообіг» та Порядку обміну електронними документами з контролюючими органами, затвердженого в установленому порядку.

За результатами перевірок, визначених пунктом 12 цього Порядку, формується квитанція про прийняття або неприйняття, або зупинення реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування (пункт 13 Порядку № 1246).

Аналогічні норми містяться і у пункті 201.16 статті 201 Податкового кодексу України, згідно якого реєстрація податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних може бути зупинена у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, у разі відповідності такої податкової накладної/розрахунку коригування сукупності критеріїв оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, встановлених відповідно до пункту 74.2 статті 74 цього Кодексу.

Відповідно до підпункту 201.16.1 пункту 201.16 статті 201 Податкового кодексу України, у разі зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних платнику податку протягом операційного дня контролюючий орган в автоматичному режимі надсилає (в електронному вигляді у текстовому форматі) квитанцію про зупинення реєстрації такої податкової накладної/розрахунку коригування. Така квитанція є підтвердженням зупинення такої реєстрації. У квитанції про зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування зазначаються: а) порядковий номер та дата складення податкової накладної/розрахунку коригування; б) визначення критерію(їв) оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, на підставі яких було здійснено зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування; в) пропозиція щодо надання платником податку пояснень та/або копії документів (за вичерпним переліком), достатніх для прийняття контролюючим органом рішення про реєстрацію такої податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Як вбачається зі змісту квитанції до відповідної податкової накладної, контролюючим органом було сформовано висновки, що ПН/РК відповідає вимогам пп. 1.6 п.1 «Критеріїв ризиковості платника податку», у зв`язку з чим платнику запропоновано надати пояснення та/або додаткові документи.

Фактично, фіскальним органом, в порушення пп. 201.16.1 п. 201.16 статті 201 Податкового кодексу України, не вказано у зазначеній квитанції конкретного переліку документів, які, на думку контролюючого органу, необхідно надати.

Водночас, відповідно до пп. 201.16.2. п. 201.16 статті 201 Податкового кодексу України, письмові пояснення та/або копії документів, зазначені у підпункті "в" підпункту 201.16.1 цього пункту, платник податку має право подати до контролюючого органу за основним місцем обліку такого платника податку протягом 365 календарних днів, що настають за датою виникнення податкового зобов`язання, відображеного у такій податковій накладній/розрахунку коригування. Такі документи передаються контролюючим органом за основним місцем обліку платника податку не пізніше наступного робочого дня з дня їх отримання до комісії центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику.

Письмові пояснення та/або копії документів, подані платником податків до контролюючого органу відповідно до підпункту 201.16.2 цього пункту, розглядаються комісією центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику. Зазначена комісія приймає рішення про: реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних; відмову у реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних. Підстави для прийняття комісією центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику, рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або про відмову в такій реєстрації встановлюються Кабінетом Міністрів України. Порядок роботи комісії визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику. Рішення про реєстрацію або відмову в реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних приймається та надсилається платнику податку протягом п`яти робочих днів, що настають за днем отримання пояснень та документів, поданих відповідно до підпункту 201.16.2 цього пункту (пп. 201.16.3 п. 201.16. статті 201 Податкового кодексу України).

Позивачем в порядку, визначеному пп. 201.16.2 п. 201.16 статті 201 Податкового кодексу України, подано повідомлення щодо подачі документів про підтвердження реальності здійснення операцій по ПН/РК, реєстрація якої/го зупинено, до якого на підтвердження реальності здійснення операцій було додано документи: копію договору підряду №20/05-2019 від 20 травня 2019 року; копію довідки про вартість виконаних робіт та витрат за червень 2019 року, копію акту приймання виконаних будівельних робіт за червень 2019 року, платіжне доручення №3521 від 13 червня 2019 року про оплату виконаних робіт.

Водночас як вбачається з матеріалів справи, контролюючим органом було сформовано висновок про відповідність спірної податкової накладної критеріям оцінки ступеня ризиків.

Слід також зазначити, що пп. 1.6 п. 1 Критеріїв № 959 містить у собі визначення різних обставин встановлення ризиковості платника податків: платник податків відповідає критеріям ризиковості, якщо: комісії головних управлінь ДФС в областях, м. Києві та Офісу великих платників податків ДФС можуть розглядати питання щодо встановлення ризиковості платника податків, а саме:

платник податку зареєстрований (перереєстрований) за адресою, що знаходиться на непідконтрольній території України (зона АТО, АР Крим);

дата реєстрації платником податку на додану вартість не перевищує трьох місяців з дати такої реєстрації;

платник податку - юридична особа, який не має відкритих рахунків у банківських установах, крім рахунків в органах державної казначейської служби України (крім бюджетних установ);

платник податку, посадова особа та/або засновник якого був посадовою особою та/або засновником суб`єкта господарювання, якого ліквідовано за процедурою банкрутства протягом останніх трьох років;

платником податку не подано контролюючому органу податкову звітність з податку на додану вартість за два останні звітні періоди всупереч нормам підпункту 16.1.3 пункту 16.1 статті 16 та абзацу першого пункту 49.2 і пункту 49.18 статті 49 Податкового кодексу України;

платником податку на прибуток не подано контролюючому органу фінансову звітність за останній звітний період всупереч нормам підпункту 16.1.3 пункту 16.1 статті 16 та пункту 46.2 статті 46 ПК України;

наявна податкова інформація, що свідчить про наявність ознак здійснення ризикових операцій платником.

Однак, фіскальним органом у Квитанції не зазначено конкретного та чіткого критерію ризиковості платника податку, достатнього для зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в ЄРПН, на підставі якого здійснено зупинення реєстрації вказаної вище податкової накладної.

Відповідачами не спростовано того, що позивач скористався правом на надання пояснень та документів, необхідних для прийняття рішення про реєстрацію податкових накладних, та надав податковому органу письмові документи, що підтверджують реальність здійснення операцій по ним.

Однак, з оскаржуваного рішення неможливо встановити, копії яких документів досліджувались Комісією, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації.

Положеннями статті 72 КАС України визначено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно частини 2 статі 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Однак в ході розгляду справи відповідачами на обґрунтування своєї позиції не було надано жодних належних та допустимих доказів, які підтверджують правомірність оскаржуваного рішення.

Так, суду не було надано доказів, які були враховані під час його прийняття, зокрема, інформацію щодо здійсненого аналізу податкових накладних позивача, які були надіслані на реєстрацію до ЄРПН та підстави віднесення такого платника до переліку ризикових.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд виходив з того, що позивачем не надано суду доказів надіслання контролюючому органу пояснень, копій документів, достатніх для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної, відповідно до вимог контролюючого органу, вказаних у зазначеній квитанції. В той же час суд зазначив, що позивачем надано суду лише копію договору підряду від 20 травня 2019 року №20/05-2019 між ТОВ «Будівельна компанія «Баланс» та ТОВ «Житлосервіс-Солом`янка» з додатками до договору. Будь-яких доказів на підтвердження надсилання позивачем контролюючому органу пояснень, копій документів, в тому числі договору підряду від 20 травня 2019 року №20/05-2019 з додатками, позивачем не надано.

Проте, колегія суддів зауважує, що суд першої інстанції при ухвалені рішення не врахував ту обставину, що факт зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування у ЄРПН не спростовує ані факту здійснення платником податків господарської операції, ані факту наявності дати виникнення саме першої події (придбання товарів/послуг або отримання коштів), що підтверджується тільки первинними документами, на підставі яких складається податкова накладна/розрахунок коригування.

Слід зазначити, що ТОВ «Будівельна компанія «Баланс» має такі види діяльності згідно КВЕД: 43.99 Інші спеціалізовані будівельні роботи, н.в.і.у., 71.12 Діяльність у сфері інжинірингу, геології та геодезії, надання послуг технічного консультування в цих сферах, 41.10 Організація будівництва будівель, 41.20 Будівництво житлових і нежитлових будівель.

Специфіка вказаних видів діяльності передбачає продаж та закупку великої кількості обладнання та товарів для здійснення господарської діяльності. Клієнтами позивача є як юридичні, так і фізичні особи, які виконують підрядні роботи та здійснюють продаж кінцевим споживачам.

З метою мінімізації ризиків не платежів ТОВ «Будівельна компанія «Баланс» використовує змішану систему оплати вартості товарів: передплата та оплата по факту постачання товару.

На виконання положень Договору підряду, укладеного між ТОВ «Будівельна компанія «Баланс» та ТОВ «Житлосервіс-Солом`янка», позивачем було складено податкову накладну за правилом першої події та направлено її на реєстрацію в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Складення податкової накладної було здійснено ТОВ «Будівельна компанія «Баланс» не за фактом надання послуг, а за фактом одержаної передоплати за виконання будівельних робіт, що була першою подією і ТОВ «Будівельна компанія «Баланс» зобов`язане було за приписами статті 201 ПК України скласти та зареєструвати в ЄРПН податкову накладну. Відтак, для підтвердження факту оплати товару, який є першою подією, не потрібно було надавати підтверджуючі первинні документи, яких станом на дату складення податкової накладної (за фактом передоплати) ще не існувало.

Окремо слід звернути увагу, що ані ТОВ «Будівельна компанія «Баланс», ані ТОВ «Житлосервіс-Солом`янка» не були визнані судом як фіктивні підприємства, є суб`єктами реального сектору економіки та здійснюють підприємницьку діяльність.

Тобто усі вказані вище документи та обставини свідчать про здійснення ТОВ «Будівельна компанія «Баланс» правомірної регулярної господарської діяльності та наявності правових підстав для складення та реєстрації податкової накладної за фактом передоплати ТОВ «Житлосервіс-Солом`янка» належних до виконання робіт.

Відтак, ТОВ «Будівельна компанія «Баланс» у передбачений законодавством спосіб було надано ГУ ДФС у Київській області належні документи на підтвердження правомірності формування податкової накладної, а оскаржуване рішення, прийняте відповідачем, вимогам щодо правомірності не відповідає та порушує права ТОВ «Будівельна компанія «Баланс», як платника податків, зокрема, право на реєстрацію податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних, передбаченого статтею 201 Податкового кодексу України.

З урахуванням вищенаведеного, апеляційний суд вважає, що оскаржуване рішення є необґрунтованим, безпідставним та таким, що підлягає скасуванню.

Європейський суд з прав людини у п. 50 рішення від 13 січня 2011 року (остаточне) по справі «Чуйкіна проти України» (case of Chuykina v. Ukraine) (Заява № 28924/04) зазначив, що суд нагадує, що процесуальні гарантії, викладені у статті 6 Конвенції, забезпечують кожному право звертатися до суду з позовом щодо своїх цивільних прав та обов`язків. Таким чином стаття 6 Конвенції втілює «право на суд», в якому право на доступ до суду, тобто право ініціювати в судах провадження з цивільних питань становить один з його аспектів (див. рішення від 21 лютого 1975 року у справі «Голдер проти Сполученого Королівства» (Golder v. the United Kingdom), пп. 2836, Series A № 18). Крім того, порушення судового провадження саме по собі не задовольняє усіх вимог п. 1 статті 6 Конвенції. Ціль Конвенції гарантувати права, які є практичними та ефективними, а не теоретичними або ілюзорними. Право на доступ до суду включає в себе не лише право ініціювати провадження, а й право отримати «вирішення» спору судом. Воно було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної держави дозволяла особі подати до суду цивільний позов без гарантії того, що справу буде вирішено остаточним рішенням в судовому провадженні. Для п. 1 статті 6 Конвенції було б неможливо детально описувати процесуальні гарантії, які надаються сторонам у судовому процесі провадженні, яке є справедливим, публічним та швидким, не гарантувавши сторонам того, що їхні цивільні спори будуть остаточно вирішені (див. рішення у справах «Мултіплекс проти Хорватії» (Multiplex v. Croatia), заява № 58112/00, п. 45, від 10 липня 2003 року, та «Кутіч проти Хорватії» (Kutic v. Croatia), заява № 48778/99, п. 25, ECHR 2002-II).

Тому судовою колегією враховується, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

В даному випадку, задоволення позовної вимоги про зобов`язання ДФС України зареєструвати податкову накладну №12 від 13 червня 2019 року, подану ТОВ «Будівельна компанія «Баланс» в Єдиному реєстрі податкових накладних датою її фактичного подання, є дотриманням судом гарантій на те, що спір між сторонами буде остаточно вирішений та забезпечить повноцінний захист порушених суб`єктом владних повноважень прав позивача.

Відповідно до п.19 Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 грудня 2010 року №1246 податкова накладна та/або розрахунок коригування, реєстрацію яких зупинено, реєструються у день: 1) прийняття комісією рішення про реєстрацію податкової накладної та/або розрахунку коригування; 2) набрання законної сили рішенням суду про реєстрацію податкової накладної та/або розрахунку коригування (у разі надходження до ДФС відповідного рішення суду).

У разі надходження до Державної фіскальної служби рішення суду про реєстрацію або скасування реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування, яке набрало законної сили, такі податкові накладні та/або розрахунки коригування реєструються після проведення перевірок, визначених пунктом 12 цього Порядку (крім абзацу десятого), або їх реєстрація скасовується. При цьому датою реєстрації або скасування реєстрації вважається день, зазначений в такому рішенні, або день набрання законної сили рішенням суду (п.20 Порядку №1246).

Враховуючи викладене, суд вважає, що оскільки рішення Комісії Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві від 02 липня 2019 року № 209360/39399482 про відмову в реєстрації податкової накладної №12 від 13 червня 2019 року в Єдиному реєстрі податкових накладних підлягає скасуванню, то позовні вимоги ТОВ «Будівельна компанія «Баланс» в частині зобов`язання відповідача зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну №12 від 13 червня 2019 року підлягають задоволенню.

З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов хибного висновку щодо не можливості встановити дійсність господарської операції щодо здійснення будівельних робіт та, відповідно, щодо відсутності підстав для реєстрації податкової накладної.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції при постановленні рішення неповно з`ясовані обставин, що мають значення для справи та невірно застосовані норми матеріального права, що стали підставою для неправильного вирішення справи. У зв`язку з цим колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити, а рішення суду - скасувати.

Відповідно до ч.1 статті 317 Кодексу адміністративного судочинства України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч.1 статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно ч 6 статті 139 КАС України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

З матеріалів справи вбачається, що ТОВ «Будівельна компанія «Баланс» сплатило судовий збір за подання адміністративного позову у розмірі 3842,00 грн, що підтверджується платіжним дорученням від 09 серпня 2019 року №144 та за подання апеляційної скарги на рішення Київського окружного адміністративного суду від 16 грудня 2019 року у розмірі 6306,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням від 10 січня 2020 року №6, загалом на суму 10148,00 грн.

Враховуючи викладене вище, колегія суддів дійшла висновку, що понесені судові витрати у вигляді сплаченого судового збору підлягають відшкодуванню за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Київській області, Державної фіскальної служби України, відповідно до вимог ч. 1 статті 139 КАС України.

Керуючись статтями 308, 310, 315, 317, 321, 322, 329, 331 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "Баланс" - задовольнити.

Рішення Київського окружного адміністративного суду від 16 грудня 2019 року - скасувати та прийняти нову постанову.

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "Баланс" до Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області, Державної фіскальної служби України про визнання протиправними дій та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії - задовольнити.

Визнати протиправними дій Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області щодо відмови в реєстрації податкової накладної №12 від 13 червня 2019 року в Єдиному реєстрі податкових накладних

Визнати протиправним та скасувати рішення Державної фіскальної служби України №1209360/39399482 від 02 липня 2019 року про відмову в реєстрації податкової накладної №12 від 13 червня 2019 року в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Зобов`язати Державну фіскальну службу України зареєструвати податкову накладну Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "Баланс" №12 від 13 червня 2019 року в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області () на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "Баланс" () сплачений ним судовий збір у розмірі 5074 (п`ять тисяч сімдесят чотири) гривні.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Державної фіскальної служби України () на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "Баланс" () сплачений ним судовий збір у розмірі 5074 (п`ять тисяч сімдесят чотири) гривні.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, та може бути оскаржена безпосередньо до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного суду у тридцятиденний строк в порядку, встановленому статтями 329-331 КАС України.

Повний текст рішення виготовлено 07 квітня 2020 року.

Головуючий суддя: В.В. Файдюк

Судді: Є.І. Мєзєнцев

Є.В. Чаку