Справа № 640/10363/19
Суддя: Вєкуа Н.Г.
Дата ухвалення: 2020-04-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 квітня 2020 року м. Київ №640/10363/19

Суддя Окружного адміністративного суду міста Києва Вєкуа Н.Г., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи адміністративну справу

за позовом Державного підприємства "Укрриба"

до Станіславської сільської ради Білозерського району Херсонської області

про визнання протиправною та скасування постанови про накладення штрафу, -

ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду м. Києва звернулось Державне підприємство "Укрриба" (04053, м. Київ, вул. Тургенєвська, 82-а, ) з позовом до Станіславської сільської ради Білозерського району Херсонської області (75051, Херсонська обл, Білозерський р-н, с. Станіслав, вул. Свободи, 15, ), в якому просить визнати протиправною та скасувати постанову про накладення штрафу від 07.05.2019 року № ОМСХС3919/1001/НП/СПТД-ФС.

Позовні вимоги мотивовано тим, що відповідачем було порушено строки повідомлення позивача про розгляд справи про накладення штрафу за порушення законодавства про працю, оскільки останнього лише за один день було попереджено про розгляд справи. При цьому, позивач зазначає, що відповідач взагалі не мав повноважень для прийняття оскаржуваної постанови про накладення штрафу.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 12.06.2019 відкрито спрощене позовне провадження у справі, без повідомлення учасників справи (письмове провадження), встановлено відповідачу строк для надання відзиву та витребувано від останнього докази та відповідні матеріали.

Відповідач надав суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що ним правомірно було накладено штраф на позивача, оскільки останнім на вимогу інспектора праці не було надано документів, необхідних для проведення перевірки. При цьому, позивачем вчасно було отримано повідомлення про розгляд справи про накладення штрафу, а саме - 03.05.2019, натомість зазначені в позовній заяві відомості щодо отримання ним такого повідомлення є неправдивими.

Позивач надав суду відповідь на відзив, в якій зазначив, що в позовній заяві позивачем було допущено помилку щодо дати отримання повідомлення про розгляд справи про накладення штрафу, проте в будь-якому випадку, п`ятиденний термін отримання повідомлення, що визначений п. 6 Порядку накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, що затверджений постановою КМУ від 17.06.2013 №509, відповідачем дотриманий не був. Також, позивачем зазначено, що інспектор Волошин Ф.Є, позивача не відвідував, посвідчення, оригінал або належним чино завірену копію направлення на перевірку не пред`являв, а з посадовими особами позивача спілкувався лише у телефонному режимі. Позивач також наголосив на тому, що наданими суду договорами, копії яких містяться в матеріалах справи підтверджується, що гідротехнічні споруди, земельна ділянка та право спецводокористування з кінця 2018 року - початку 2019 року передано інші юридичні особі - ТОВ «Рибоводна ферма- Ювент».

Відповідач надав заперечення на відповідь на відзив, в яких зазначив, що під час проведення інспекційного відвідування від 29.03.2019 на підставі направлення №02-16-491/0/19 було здійснено відеофіксацію процесу відвідування, яким підтверджується, що особа яка перебувала під час проведення інспекційного відвідування на території технологічної водойми проігнорувала пред`явлене посвідчення та копію направлення, також відмовилась представитись та надати пояснення на пропозицію інспектора праці.

Відповідно до частини 3 статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України у справах, розгляд яких проводився за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), заявами по суті справи є позов та відзив.

Суд, розглянувши у відповідності до вимог статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), дослідивши в сукупності письмові докази, якими сторони обґрунтовують позовні вимоги та відзив на позов, встановив наступне.

Як свідчать матеріали справи, 27.03.2019 Станіславським сільським головою Желуденко В.В. винесено розпорядження №36-о/д про проведення інспекційного відвідування старшим інспектором праці Волошиним Федором Євгенійовичем інспекіного відвідування з питань додержання законодавства про працю в частині оформлення трудових відносин Державного підприємства «Укрриба».

На підставі вказаного розпорядження 29.03.2019 Станіславським сільським головою Желуденко В.В. видано направлення №02-16-491/о/19 на проведення інспекційного відвідування суб`єкта господарювання.

01.04.2019 відповідно до вказаних розпорядження та направлення, інспектором праці Волошиним Ф.Є. здійснено інспекційне відвідування позивача за адресою: Херсонська обл.., Білозерський район, за межами села Софіївка (рибогосподарська технологічна водойма, кадастровий номер :03:001:0280), за результатами якого, у зв`язку з відсутністю документів, ведення яких передбачено законодавством про працю, складено Акт про неможливість проведення інспекційного відвідування № ОМС ХС 39199 /1001/ПД від 01.04.2019.

Згідно з Актом про неможливість проведення інспекційного відвідування № ОМС ХС 39199 /1001/ПД від 01.04.2019 строк проведення інспекційного відвідування зупинено до 18.04.2019.

Також 01.04.2019 винесено вимогу про надання документів № ОМС ХС 39199 /1001/ПД, якою зобов`язано позивача надати документи, необхідні для проведення інспекційного відвідування.

18.04.2019 за результатами інспекційного відвідування Державного підприємства «Укрриба» за адресою: Херсонська обл., Білозерський район, за межами села Софіївка (рибогосподарська технологічна водойма, кадастровий номер :03:001:0280) складено акт №ОМС ХС 39199 /1001/НП від 18.04.2019 про неможливість проведення інспекційного відвідування, у зв`язку з ненаданням інформації, необхідної для проведення інспекційного відвідування.

25.04.2019 ДП «Укрриба» було направлено повідомлення про розгляд справи про накладення штрафу за порушення законодавства про працю вх.. №02-17-640/0/19 та рішення щодо розгляду справи про накладення штрафу, яке було отримано позивачем 03.05.2019.

07.05.2019 відповідачем було розглянуто справу про накладення штрафу на ДП «Укрриба», за результатами якого було винесено постанову про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами №ОМСХС31/1001/СПТД-ФС, якою на позивача на підставі абз. 7 ст.256 Кодексу Законів про працю України накладено штраф у розмірі 417 300,00 грн.

Державне підприємство «Укрриба», не погоджуючись з постановою відповідача про накладення штрафу від 07.05.2019 року №ОМСХС3919/1001/НП/СПТД-ФС, звернулось до суду з даними позовом.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, висновкам суду першої інстанції та доводам апелянта, колегія суддів зазначає наступне.

Правові та організаційні засади, основні принципи і порядок здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, повноваження органів державного нагляду (контролю), їх посадових осіб і права, обов`язки та відповідальність суб`єктів господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю) визначені Законом України № 877-V "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" від 05 квітня 2007 року (далі - Закон №877).

Дія цього Закону поширюється на відносини, пов`язані зі здійсненням державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, як зазначено в ч. 1 ст. 2 вказаного закону.

Згідно з ч. 4 ст. 2 Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" заходи контролю здійснюються органами державного нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю та зайнятість населення у встановленому цим Законом порядку з урахуванням особливостей, визначених законами у відповідних сферах та міжнародними договорами.

Відповідно до статті 259 КЗпП України, державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами - підприємцями, які використовують найману працю, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 06.12.2016 № 1774-VІІІ внесені зміни до Закону України "Про місцеве самоврядування" щодо повноважень виконавчих органів міських рад міст обласного значення в частині здійснення на відповідних територіях контролю за додержанням законодавства про працю та зайнятість населення у порядку, встановленому законодавством.

За наслідками цих змін частиною статтями 17 та 18 вказаного Закону визначено, що органи місцевого самоврядування при здійсненні повноважень у сфері контролю за додержанням законодавства про працю та зайнятість населення можуть проводити перевірки на підприємствах, в установах та організаціях, що перебувають у комунальній власності відповідної територіальної громади.

Органи місцевого самоврядування з питань здійснення делегованих їм повноважень органів виконавчої влади можуть виступати з ініціативою щодо перевірок, організувати їх проведення, а при здійсненні повноважень у сфері контролю за додержанням законодавства про працю та зайнятість населення проводити перевірки на підприємствах, в установах та організаціях, що не перебувають у комунальній власності, а також фізичних осіб, які використовують працю найманих працівників.

Відповідно до частини 3 статті 34 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» до відання виконавчих органів міських рад міст обласного значення та об`єднаних територіальних громад, крім повноважень, визначених пунктом «б» частини першої цієї статті, належать:

1) здійснення на відповідних територіях контролю за додержанням законодавства про працю та зайнятість населення у порядку, встановленому законодавством;

2) накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення у порядку, встановленому законодавством.

Відповідно до частини 2 статті 11 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» виконавчі органи сільських, селищних, міських, районних у містах рад є підконтрольними і підзвітними відповідним радам, а з питань здійснення делегованих їм повноважень органів виконавчої влади - також підконтрольними відповідним органам виконавчої влади.

Відповідно до ст.259 Кодексу законів про працю України державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами-підприємцями, які використовують найману працю, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 26.04.2017 № 295 «Деякі питання реалізації статті 259 Кодексу законів про працю України та статті 34 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» затверджено Порядок здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю (надалі - Порядок № 295) та рекомендовано міським радам міст обласного значення під час здійснення повноважень, передбачених частиною третьою статті 34 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» керуватися цією постановою.

Отже, процедуру здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю юридичними особами (включаючи їх структурні та відокремлені підрозділи, які не є юридичними особами) та фізичними особами, які використовують найману працю визначено Порядком здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 26 квітня 2017р. №295 (зі змінами та доповненнями), відповідно до п.2 якого державний контроль за додержанням законодавства про працю здійснюється у формі проведення інспекційних відвідувань та невиїзних інспектувань інспекторами праці, у тому числі, виконавчих органів міських рад міст обласного значення та сільських, селищних, міських рад об`єднаних територіальних громад (з питань своєчасної та у повному обсязі оплати праці, додержання мінімальних гарантій в оплаті праці, оформлення трудових відносин).

Зазначені форми здійснення контролю за дотриманням законодавства про працю проводяться з підстав, передбачених пунктом 5 Порядку №295.

При цьому суд враховує, що постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 14.05.2019 року у справі №826/8917/17 постанову Кабінету Міністрів України від 29.04.2017 року № 295 визнано нечинною.

Відповідно до ст. 325 КАС України постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття.

Згідно ч. 2 ст. 265 КАС України нормативно-правовий акт втрачає чинність повністю або в окремій його частині з моменту набрання законної сили відповідним рішенням суду.

Таким чином, постанова Уряду України від 29.04.2017 року № 295 втратила чинність 14.05.2019 року з моменту набрання законної сили рішенням Шостого апеляційного адміністративного суду від 14.05.2019 року. Отже, приписи Порядку №295 застосовуються судом до спірних правовідносин, оскільки він був чинний на момент проведення інспекційного відвідування позивача.

Враховуючи наведене, суд відхиляє доводи позивача, з посиланням на постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 14.05.2019 року у справі №826/8917/17, щодо відсутності у відповідача повноважень для прийняття оскаржуваної постанови.

Що стосується встановлених відповідачем порушень ДП «Укрриба» приписів Кодексу Законів про працю України, суд зазначає наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, направленням на проведення інспекційного відвідування від 29.03.2019 №02-16-491/о/19 було доручено старшому інспектор праці провести інспекційне відвідування Державного підприємства «Укрриба», , адреса реєстрації: м. Київ, вул.. Тургенєвська, 82-А; фактична адреса: Херсонська обл.., Білозерський район, за межами с. Софіївка, рибогосподарська технологічна водойма, з питань додержання законодавства про працю в частині оформлення трудових відносин.

Як зазначено позивачем в тексті позовної заяви та не заперечувалось відповідачем під час надання відзиву на позовну заяву Наказом Державного департаменту Рибного господарства Міністерства аграрної політики України від 20.10.2013 №27, на виконання п. 11 «Положення про порядок передачі об`єктів права державної власності»,затвердженого Постановою Кабінету міністрів України від 21.09.1998 №1482 «Про передачу об`єктів права державної і комунальної власності» та спільного наказу Фонду державного мана України та міністерства аграрної політики за №126/752 «Про передачу гідротехнічних споруд» затверджено «Акт приймання-передачі гідротехнічних споруд, які не увійшли до статутного фонду ВАТ «Херсонрибгосп», на баланс ДП «Укрриба» та закріплене в Акті мано за позивачем на праві повного господарського відання.

Зазначені обставини відповідачем не заперечувались, а відтак не підлягають доказуванню відповідно до ч. 1 ст. 78 Кодексу адміністративного судочинства України.

Так, позивач, наголошуючи на протиправності оскаржуваної постанови, зазначає,що він є лише балансоутримувачем майна, де проводилась перевірки, натомість господарську діяльність за адресою: Херсонська обл.., Білозерський район, за межами с. Софіївка, рибогосподарська технологічна водойма здійснює ТОВ «Рибоводна ферма ЮВЕНТ».

Як свідчать матеріали справи, відповідно до договору оренди №1448-17-065 від 07.08.2017 індивідуально визначеного нерухомого майна, що належить до державної власності, укладеному між Регіональним відділенням Фонду державного мана в Херсонські області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі (далі - Орендодавець) та ТОВ «Рибоводна ферма ЮВЕНТ» (далі - Орендар), орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування державне окреме індивідуально визначене рухоме мано - гідротехнічні споруди рибогосподарської технологічної водойми, а саме: канал підводячи, будівлю насосної станції з трубопроводом, шлюз регулятора, що розташовані біля с. Софіївка, Білозерського району, Херсонської області та перебувають на балансі ДП «Укрриба».

Пунктом 1.2 вказаного Договору передбачено,що мано передається в оренду з метою провадження рибогосподарської діяльності.

Пунктом 7.1 Договору встановлено, що орендодавець зобов`язується передати орендарю за участю балансоутримувача в оренду мано згідно з договором та Актом приймання-передавання мана, який підписується одночасно з договором.

Пунктом 10.1 передбачено, що це Договір укладено строком на два роки 11 місяців,що діє з 07.08.2017 року до 07.07.2020 року.

Разом з копією вказаного договору до матеріалів справи долучено Акт приймання-передавання державного майна від 07.08.2017, відповідно до якого орендодавець та балансоутримувач (ДП «Укрриба») передали, а орендар прийняв у строкове платне користування нерухоме майно: гідротехнічні споруди рибогосподарської технологічної водойми, а саме: канал підводячи, будівлю насосної станції з трубопроводом, шлюз регулятора, що розташовані біля с. Софіївка, Білозерського району, Херсонської області та перебувають на балансі ДП «Укрриба», а також розрахунок плати за перший (базовий) місяць оренди нерухомого майна, що належить до державної власності та перебуває на балансі ДП «Укрриба».

Акт приймання-передавання державного майна від 07.08.2017 містить підписи та печатки орендодавця, балансоутримувача та орендаря відповідного майна.

Крім того, 30.10.2017 між Регіональним відділенням Фонду державного майна в Херсонські області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі (далі - Орендодавець) та ТОВ «Рибоводна ферма ЮВЕНТ» (далі - Орендар)було укладено договір оренди №1457-17-068, за умовами якого орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування державне окреме індивідуально визначене нерухоме майно - електромережу рибницьких ставів, що розташована біля с. Софіївка, Білозерського району, Херсонської області та перебувають на балансі ДП «Укрриба».

Пунктом 1.2 вказаного Договору передбачено, що майно передається в оренду з метою провадження рибогосподарської діяльності.

Пунктом 7.1 Договору встановлено, що орендодавець зобов`язується передати орендарю за участю балансоутримувача в оренду майно згідно з договором та Актом приймання-передавання мана, який підписується одночасно з договором.

Пунктом 10.1 передбачено, що це Договір укладено строком на два роки 11 місяців,що діє з 30.10.2017 року до 30.09.2020 року.

Разом з копією вказаного договору до матеріалів справи долучено Акт приймання-передавання державного майна від 30.10.2017, відповідно до якого орендодавець та балансоутримувач (ДП «Укрриба») передали, а орендар прийняв у строкове платне користування нерухоме майно: електромережу рибницьких ставів, що розташована біля с. Софіївка, Білозерського району, Херсонської області та перебувають на балансі ДП «Укрриба», а також розрахунок плати за перший (базовий) місяць оренди нерухомого майна, що належить до державної власності та перебуває на балансі ДП «Укрриба».

Акт приймання-передавання державного майна від 30.10.2017 містить підписи та печатки орендодавця, балансоутримувача та орендаря відповідного майна.

Окрім того, в матеріалах справи наявна копія договору про відшкодування балансоутримувачу витрат, пов`язаних зі спеціальним використанням води від 01.01.2019, який укладено між позивачем - ДП «Укрриба» (Балансоутримувач) та ТОВ «Рибоводна ферма ЮВЕНТ» (орендар), відповідно до п.1.1 якого, орендар на підставі договорів оренди індивідуально визначеного мана, що належить до державної власності від 07.08.2017 №1448-17-065 та від 03.08.2018 №873, використовує державне нерухоме майно - гідротехнічні споруди ставів, що розташовані на території с. Софіївка Білозерського району Херсонської обл.. у зв`язку з чим, зобов`язується відшкодувати балансоутримувачу будь-які понесені витрати, пов`язані з відповідним, спеціальним використанням води.

Таким чином, з наведеного вбачається, що позивач ДП «Укрриба» є балансоутримувачем майна, що знаходиться за адресою: Херсонська обл.., Білозерський район, за межами с. Софіївка, та таке майно для здійснення господарської діяльності, а саме з метою провадження рибогосподарської діяльності було передано в оренду ТОВ «Рибоводна ферма ЮВЕНТ», тобто, позивач не є суб`єктом господарювання, який здійснює підприємницьку діяльність за адресою, де відповідачем проводилась перевірка, натомість, така діяльність здійснюється ТОВ «Рибоводна ферма ЮВЕНТ».

При цьому, суд звертає увагу, що у запереченнях на відповідь на відзив від 26.07.2019 відповідачем власне зазначено про здійснення ТОВ «Рибоводна ферма ЮВЕНТ» господарської діяльності по розведенню та вилову риби, на земельній ділянці, які перебувала у відання позивача, при цьому, законність здійснення такої господарської діяльності ТОВ «Рибоводна ферма ЮВЕНТ» судом не досліджується та не має значення для вирішення даної справи.

Натомість, встановлені обставини свідчать, що фактично позивач не веде господарську діяльність за фактичною адресою перевірки, а є лише балансоуттримувачем, зокрема, ставів, про що зазначено судом вище, які були передані в оренду ТОВ «Рибоводна ферма ЮВЕНТ» для ведення останнім господарської діяльності.

Таким чином, оскільки фактичним користувачем майна та земельної ділянки, є ТОВ «Рибоводна ферма ЮВЕНТ» та саме вказане товариство здійснює господарську діяльність за адресою перевірки, за результатами якої на позивача було накладено штраф, останній на переконання суду, не може нести відповідальність за порушення Кодексу Законів про працю України.

Доказів того, що саме ДП «Укрриба» веде господарську діяльність за адресою перевірки: Херсонська обл., Білозерський район, за межами села Софіївка (рибогосподарська технологічна водойма, кадастровий номер :03:001:0280) відповідачем суду не надано, натомість, матеріали справи містять докази того, що відповідне нерухоме майно було передано в оренду саме ТОВ «Рибоводна ферма ЮВЕНТ» з метою провадження рибогосподарської діяльності.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до положень частин 1 та 2 статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно положень статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Згідно з вимогами статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

В силу ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З урахуванням викладеного, суд дійшов до висновку, що оскаржувана постанова про накладення штрафу від 07.05.2019 року № ОМСХС3919/1001/НП/СПТД-ФС, винесена без достатньої правової підстави та без врахування фактичних обставин справи, а тому є протиправною та підлягає скасуванню.

Відповідно до пункту 30 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27.09.2001, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані. Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Беручи до уваги викладене, суд дійшов до висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи те, що позивачем при поданні позовної заяви сплачено судовий збір у розмірі 6 259, 50 грн., на підставі положень ст. 139 КАС судові витрати з судового збору підлягають стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 2, 77, 139, 243-245, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов Державного підприємства "Укрриба" (04053, м. Київ, вул. Тургенєвська, 82-а, ) - задовольнити повністю.

2. Визнати протиправною та скасувати постанову Станіславської сільської ради Білозерського району Херсонської області про накладення штрафу від 07.05.2019 року № ОМСХС3919/1001/НП/СПТД-ФС.

3. Стягнути на користь Державного підприємства "Укрриба" (04053, м. Київ, вул. Тургенєвська, 82-а, ) судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 6 259, 50 грн. (шість тисяч двісті п`ятдесят дев`ять гривень) за рахунок Станіславської сільської ради Білозерського району Херсонської області (75051, Херсонська обл, Білозерський р-н, с. Станіслав, вул. Свободи, 15, ).

Рішення набирає законної сили в порядку передбаченому ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства та може бути оскаржена в апеляційному порядку повністю або частково за правилами, встановленими ст. ст. 293, 295-297 КАС України, шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги.

Суддя Н.Г. Вєкуа