Справа № 404/1167/20
Суддя: Кулінка Л. Д.
Дата ухвалення: 2020-04-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 404/1167/20
Номер провадження 2-а/404/102/20
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 квітня 2020 року Кіровський районний суд міста Кіровограда

в складі: головуючого судді Кулінка Л.Д.

за участю секретаря Барахманської А.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Кропивницькому за правилами спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ), до Інспектора Управління патрульної поліції в Кіровоградській області, сержанта поліції Панасенко Богдана Васильовича (перший батальйон, перша рота) (місцезнаходження:25030, місто Кропивницький, вулиця Юрія Бутусова, будинок № 22б), за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Управління патрульної поліції в місті Кропивницький Департаменту патрульної поліції (місце знаходження: 25030, місто Кропивницький, вулиця Юрія Бутусова, будинок № 22-б), про скасування постанови,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до суду з позовом про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксоване не автоматичному режимі, серїї № ЕАК № 2098886 від 12.02.2020 року.

Ухвалою судді Кіровського районного суду міста Кіровограда від 10.03.2020 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження та залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Управління патрульної поліції у місті Кропивницькому Департаменту патрульної поліції та призначено судове засідання 25.03.2020 року (а.с. 23-24).

Судове засідання, призначене на 25.03.2020 року відкладено за клопотанням позивача до 06.04.2020 року (а.с. 40).

В обґрунтування поданого позову зазначено, що 12.02.2020 року відносно позивача інспектором Управління патрульної поліції в Кіровоградській області сержантом поліції Панасенко Богданом Васильовичем складено постанову серії ЕАК № 2098886 від 12.022020 року про накладення адміністративного стягнення за частиною першою статті 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425,00 грн.

Вину у вчиненні адміністративного правопорушення позивач не визнає, а вказану постанову вважає протиправною та такою, що підлягає скасуванню.

Позивач до початку судового засідання надав заяву про розгляд справи за його відсутності (а.с. 39-40).

Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином (а.с. 46), подав заяву про розгляд справи без його участі (а.с. 31-36).

Через канцелярію суду відповідачем надано відзив № 206/20 від 20.03.2020 року (вх.. № 11576 від 23.03.2020 року) та докази на їх підтвердження (а.с. 31-37). Відповідач не погоджується з вимогами позивача, вважає їх необґрунтованими та такими, що не відповідають нормам діючого законодавства.

Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином (а.с. 47), причини неявки суду не повідомив.

Зважаючи на те, що особиста участь сторін в судовому засіданні не визнана судом обов`язковою, суд вважає можливим проводити розгляд справи за відсутності сторін, без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, за наявними матеріалами.

Розглянувши наявні матеріали справи, оцінивши наявні в матеріалах справи та досліджені в судовому засіданні докази, суд встановив таке.

Інспектором Управління патрульної поліції в Кіровоградській області сержантом поліції Панасенко Богданом Васильовичем складено постанову серії ЕАК № 2098886 від 12.02.2020 року, в якій зазначено, що 12 лютого 2020 року о 14 год. 37 хв. на Кіровоградській трасі АД М 12 км 725, водій керував транспортним засобом Камаз 5320 державний номер НОМЕР_2 , з напівпричепом державний номерний знак НОМЕР_3 , не маючи при собі чинного поліса обов`язкового страхування власників наземних транспортних засобів, чим порушив пункт 2.1. ґ Правил дорожнього руху, а саме: відсутність у водія поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

До позивача застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425,00 грн. за вчинене адміністративне правопорушення, передбачене частиною першою статті 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Позивач вважає вказану постанову незаконною, оскільки, як викладено в позові, оскаржувана постанова не відображає дійсних обставин справи, винесена з порушенням вимог чинного законодавства. А саме на момент зупинення транспортного засобу позивачем було пред`явлено відповідачу посвідчення учасника бойових дій, що дає право на звільнення від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності на всій території України. Але відповідачем даний доказ не був взятий до уваги.

У встановлений ухвалою строк від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач проти задоволення позову заперечував посилаючись на те, що позивачем порушено Правила дорожнього руху, а оскаржувана постанова винесена відповідно до вимог чинного законодавства.(а.с. 31-37). До відзиву додано диск з відоеозаписом розгляду справи про адміністративне правопорушення (а.с. 37). Відповідач зазначав, що розглядаючи адміністративну справу він діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Кодексом України про адміністративні правопорушення та іншими нормативно-правовими актами. Вважає, що статус позивача «учасник бойових дій» не звільняє його від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, оскільки в данному випадку позивач керував транспортним засобом, який не належить йому особисто. На підставі викладеного просив відмовити у задоволенні позову.

Розглянувши наявні матеріали справи, оцінивши наявні в матеріалах справи та досліджені в судовому засіданні докази, суд встановив таке.

Відповідно до статті 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Тобто адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

Стаття 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення, зобов`язує орган (посадову особу) при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно пунктів 1, 2 частини 5 статті 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватись вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, а також створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам.

Пунктами 1.1, 1,9 Правил дорожнього руху встановлено, що ці Правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватись на вимогах цих Правил. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до пункту 2.1. «ґ» Правил дорожнього руху, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі: чинний страховий поліс (страховий сертифікат «Зелена картка») про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів або чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса (на електронному або паперовому носії), відомості про який підтверджуються інформацією, що міститься в єдиній централізованій базі даних, оператором якої є Моторне (транспортне) страхове бюро України. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи (посвідчення).

Згідно з частиною першою статті 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката «Зелена картка»), - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Як вбачається з оскаржуваної постанови, позивач керував транспортним без поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, чим порушив п. 2.1 «ґ» Правил дорожнього руху». Разом з тим, судом встановлено, що відповідно до посвідченням МВ № 016189, виданого 26.10.2015 року ОСОБА_1 є учасником бойових дій (а.с. 8 на звороті). Вказана обставина також була відома відповідачеві, оскільки позивач посилався на свій статус та пред`являв посвідчення під час розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Відповідно до статті 13 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» учасники бойових дій та інваліди війни, що визначені законом, інваліди I групи, які особисто керують належними їм транспортними засобами, а також особи, що керують транспортним засобом, належним інваліду I групи, у його присутності, звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України.

Водночас рішенням Конституційного Суду України від 23.12.2014 № 7-рп/2014 надано офіційне тлумачення положень пункту 13.1 статті 13 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та зазначено, що вказаний пункт Закону необхідно розуміти так, що транспортними засобами, які належать учасникам бойових дій, інвалідам війни та інвалідам I групи, є такі наземні транспортні засоби, якими зазначені особи володіють, як на праві власності, так і на будь-якій іншій правовій підставі (договір підряду, оренди тощо).

Наведені обставини свідчать про необґрунтованість доводів відповідача про порушення позивачем вимог пункту 2.1 "ґ", що вказує на безпідставність притягнення позивача до відповідальності за частиною першою статті 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Крім того, необхідно зазначити, що обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Відшкодування збитків від дорожньо-транспортної пригоди, винуватцями якої є особи, до яких належить позивач, проводить Моторне (транспортне) страхове бюро України у порядку, визначеному цим Законом (стаття 13 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Отже, у встановлених Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» випадках Моторне бюро виступає гарантом відшкодування шкоди потерпілим від дорожньо-транспортних пригод за рахунок коштів відповідних фондів.

Аналізуючи вищенаведені правові норми та фактичні обставини справи, суд дійшов висновку про те, що матеріалами справи не підтверджено факту вчинення позивачем адміністративного правопорушення, а тому постанова серії ЕАК № 2098886 від 12.02.2020 року є протиправною, що зумовлює її скасування.

На підставі викладеного, керуючись статтями 9, 126, 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення; статтями 242, 246, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд-,

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ), до Інспектора Управління патрульної поліції в Кіровоградській області, сержанта поліції Панасенко Богдана Васильовича (перший батальйон, перша рота) (місцезнаходження:25030, місто Кропивницький, вулиця Юрія Бутусова, будинок № 22б), за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Управління патрульної поліції в місті Кропивницький Департаменту патрульної поліції (місце знаходження: 25030, місто Кропивницький, вулиця Юрія Бутусова, будинок № 22-б), про скасування постанови, задовольнити повністю.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серія ЕАК № 2098886 від 12.02.2020 року, якою притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за частиною першою статті 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за частиною першою статті 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення, закрити.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення даного рішення до Третього апеляційного адміністративного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення суду складено 06.04.2020 року.

Суддя Кіровського Л. Д. Кулінка

районного суду

м.Кіровограда