Справа № 462/1752/20
Суддя: Бориславський Ю. Л.
Дата ухвалення: 2020-04-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 462/1752/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 квітня 2020 року Залізничний районний суд м. Львова у складі:

головуючого судді: Бориславського Ю.Л.,

при секретарі судових засідань: Каралюс Т.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду у м. Львові справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Львівській області про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із адміністративним позовом до Управління патрульної поліції у Львівській області, у якому просить скасувати постанову інспектора роти №2 батальйону №4 Управління патрульної поліції у Львівській області серії ЕАК №2268432 від 19.03.2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 425 грн. за ч.1 ст. 126 КУпАП. В обґрунтування позову вказав, що 19.03.2020 року на дорозі Львів-Шегині 10 км 100 м був зупинений працівником поліції. Причиною зупинки, вказаною працівником поліції, було порушення правил дорожнього руху, а саме те, що ОСОБА_1 рухався на дорозі із двома смугами в одному напрямку у лівій смузі при вільній правій, у подальшому поліцейський вказав пред`явити йому документи. Позивач вказав, що надасть поліцейському документи на законну вимогу, а тому просив пояснити причини зупинки. Однак, поліцейський, перешкоджаючи участі позивача у складанні постанови та ознайомленні із матеріалами справи, виніс постанову про порушення ч. 1 ст. 126 КУпАП. Позивач із вказаною постановою не погоджується, оскільки вважає, що у поліцейського не було підстав для перевірки посвідчення водія, свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу та страхового поліса. Вважає, що його притягнуто до адміністративної відповідальності безпідставно, а вказана постанова є незаконною та підлягає скасуванню, оскільки відповідачем порушено встановлений законом порядок притягнення особи до адміністративної відповідальності, а тому позивач просить суд позов задовольнити.

Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 26.03.2020 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи. Відповідачу встановлено строк для подання відзиву на позовну заяву.

У вказаний в ухвалі суду строк відповідач не надав суду відзив на позовну заяву без поважних причин. У судове засідання явку представника не забезпечив, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Суд, ухвалив проводити розгляд справи за відсутності учасників справи, які у судове засідання не з`явилися, проте їх неприбуття не перешкоджає розгляду справи відповідно до вимог ч. 3 ст. 268 КАС України.

У відповідності до вимог ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Вивчивши зібрані по справі докази, оглянувши диски із відеозаписом, які були надані позивачем, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав.

Із змісту ст. 5 КАС України вбачається, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Згідно ст. 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення ніхто не може бути підданим заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.

Статтею 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до статті 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (стаття 252 Кодексу України про адміністративні правопорушення).

Відповідно до статті 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справи в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Судом встановлено, що 19.03.2020 року сержантом поліції 2 роти 4 батальйону Управління патрульної поліції у Львівській області Островським І.В., винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАК №2268432 відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 126 КУпАП, якою на останнього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн. /а.с.7/.

Із змісту вказаної постанови вбачається, що 19.03.2020 року о 12:04 год. на дорозі Львів-Шегині 10 км 100 м ОСОБА_1 керуючи автомобілем марки «Mercedes-Benz 300», номерний знак НОМЕР_1 , рухався на дорозі із двома смугами в одному напрямку у лівій смузі при вільній правій та не пред`явив на вимогу працівника поліції посвідчення водія, документа про реєстрацію транспортного засобу та поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, чим порушив вимоги Правил дорожнього руху.

Згідно ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Відповідно до п.1.3 Правил дорожнього руху учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Згідно п.2.4 «а» Правил дорожнього руху на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1.

Відповідно до п.2.1 «а», «б», «ґ» Правил дорожнього руху водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії; реєстраційний документ на транспортний засіб (для транспортних засобів Збройних Сил, Національної Гвардії, Держприкордонслужби, Держспецтрансслужби, Держспецзв`язку, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту технічний талон); поліс (сертифікат) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Відповідно до ст. 16 Закону України «Про дорожній рух», водій зобов`язаний мати при собі та на вимогу поліцейського, а водії військових транспортних засобів - на вимогу посадових осіб військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, пред`являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Згідно п. 21.1. ст. 21 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» з урахуванням положень пункту 21.3 цієї статті на території України забороняється експлуатація транспортного засобу (за винятком транспортних засобів, щодо яких не встановлено коригуючий коефіцієнт в залежності від типу транспортного засобу) без поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, чинного на території України, або поліса (сертифіката) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, укладеного в іншій країні з уповноваженою організацією із страхування цивільно-правової відповідальності, з якою МТСБУ уклало угоду про взаємне визнання договорів такого страхування.

Відповідно до п.21.2 ст. 21 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» контроль за наявністю договорів обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, відповідними підрозділами Національної поліції при складанні протоколів щодо порушень правил дорожнього руху та оформленні матеріалів дорожньо-транспортних пригод.

Крім цього, п. 21.3. ст. 21 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що при використанні транспортного засобу в дорожньому русі особа, яка керує ним, зобов`язана мати при собі страховий поліс (сертифікат). Страховий поліс пред`являється посадовим особам органів, визначених у пункті 21.2 цієї статті, на їх вимогу.

Згідно із ст. 53 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» посадові особи відповідних підрозділів Національної поліції, що мають право здійснювати контроль за дотриманням правил дорожнього руху, перевіряють документи водія транспортного засобу, які підтверджують наявність чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Пунктом 11 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Відповідно до п.2 ст. 32 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський має право вимагати в особи пред`явлення нею документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, у випадку коли існує достатньо підстав вважати, що особа вчинила або має намір вчинити правопорушення.

Згідно ч.1 ст. 126 КУпАП керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката «Зелена картка»), тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Так, із аналізу вищенаведених норм законів, вбачається, що посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційний документ на транспортний засіб та договір /поліс/ обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності пред`являється водієм при використанні ним транспортного засобу в дорожньому русі на вимогу поліцейського, який здійснює контроль за дотриманням правил дорожнього руху.

Відтак, суд приходить до переконання, що оскаржувана постанова серії ЕАК №2268432 від 19.03.2020 року є законною, оскільки позивач не пред`явив на вимогу поліцейського посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційний документ на транспортний засіб та чинний поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, що підтверджується відеозаписом, наданим позивачем.

Суд не приймає до уваги покликання позивача про те, поліцейський не повідомив йому причину зупинки, а тому і перевірка наявності посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб та поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є безпідставною, оскільки як вбачається із оглянутого судом фрагментів відеозапису, що наданий позивачем, сержант поліції вказав, що перевірка вказаних документів зумовлена тим, що позивач порушив вимоги Правил дорожнього руху.

Крім цього, як вбачається із долученого до матеріалів справи відеозапису, позивач на камеру свого мобільного телефону показував наявність у нього посвідчення водія та реєстраційного документа на транспортний засіб, які відмовився пред`явити працівнику поліції, однак наявності у нього поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності не підтвердив, так як і не надав такий як доказ суду.

Враховуючи наведене, суд приходить до переконання, що доводи позивача є необґрунтованими, оскільки факт вчинення ним адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП доведено, під час винесення постанови, примірник якої надано позивачу, дотримано прав позивача, враховано характер вчиненого правопорушення, ступінь вини, про що свідчить розмір накладеного адміністративного стягнення, а відтак позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Керуючись ст. 2, 5-10, 14, 20, 44, 47, 241, 243-246, 271, 286 КАС України, суд

у х в а л и в :

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Восьмого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Текст рішення суду складений 06 квітня 2020 року.

Суддя: /підпис/

З оригіналом згідно.

Суддя: Бориславський Ю. Л.