Справа № 500/2676/19
Суддя: Осташ Андрій Васильович
Дата ухвалення: 2020-04-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/2676/19

06 квітня 2020 рокум.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі судді Осташа А. В. розглянувши у письмовому провадженні в порядку загального позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Тернопільській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до Головного управління ДФС у Тернопільській області (далі - відповідач) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень №0-1915 від 22.05.2019, №0-1915 від 22.03.2019, №0-1915 від 22.05.2019, №0-1915 від 22.05.2019, №0-1915 від 22.05.2019, №0-1915 від 22.05.2019, №0-1915 від 22.05.2019, № 0-1915 від 22.05.2019, №0-1915 від 22.05.2019, №0-1915 від 22.05.2019, №0-1915 від 08.10.2019, №0-1915 від 08.10.2019, №0-1915 від 08.10.2019, №0-1915 від 08.10.2019, №0-1915 від 08.10.2019.

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що позивач є власником об`єктів нежитлової нерухомості, що використовуються безпосередньо у сільськогосподарській діяльності. Вважає, що них розповсюджується положення підпункту «ж», підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу України, а тому оскаржувані податкові повідомлення-рішення, якими позивачу нараховано податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2018 рік не зважаючи на податкову пільгу, є протиправними.

Ухвалою суду від 25.11.2019 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі за правилами загального позовного провадження та призначено у справі підготовче засідання.

Відповідач надав 09.01.2020 відзив на позовну заяву, в якому просить суд відмовити в задоволенні позову. Відзив обґрунтований тим, що відповідачем проведено розрахунок податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки та винесено щодо ОСОБА_1 податкові повідомлення-рішення про визначення суми податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки. З урахуванням наведеного, представник відповідача вважає вимоги позивача безпідставними, необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. У задоволенні позовних вимог просить відмовити повністю.

Ухвалою суду проголошеною без виходу до нарадчої кімнати та занесеної до протоколу судового засідання 09.01.2020 проведено заміну неналежного відповідача - Головне управління ДФС у Тернопільській області на Головне управління ДПС у Тернопільській області.

Позивач подав 23.01.2020 відповідь на відзив (аркуш справи 71-74) в якому зазначив, що у позивача не перебуває на праві власності нежитлова будівля за адресою: АДРЕСА_1 . Та зазначено, що фізична особа ОСОБА_1 є власником об`єктів нежитлової нерухомості, що використовуються безпосередньо у сільськогосподарській діяльності, а тому наявні достатні та необхідні правові підстави для застосування пп. 266.2.2 п. 266.2 ст. 266 ПК України. Також позивач просив зменшити позовні вимоги, а саме, скасувати податкові повідомлення-рішення:

- №0-1915 від 22.05.2019;

- №0-1915 від 08.10.2019;

- №0-1915 від 08.10.2019;

- №0-1915 від 08.10.2019;

- №0-1915 від 08.10.2019;

- №0-1915 від 08.10.2019.

Ухвалою суду проголошеною без виходу до нарадчої кімнати та занесеної до протоколу судового засідання 07.02.2020 закрито підготовче засідання та розпочато розгляд справи по суті.

Ухвалою суду від 26.02.2020 без виходу до нарадчої кімнати та занесеної до протоколу судового засідання продовжено процесуальний строк розгляду справи до 120 днів.

Представник відповідача подав 14.03.2020 клопотання про розгляд справи без виклику сторін (учасників) справи та просив відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі (аркуш справи 101).

Ухвалою суду від 17.03.2020 відкладено розгляд справи на 06.04.2020 в яке сторони не прибули.

Відповідно до ч.9 ст. 205 КАС України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Згідно частини 4 статті 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Враховуючи положення ч.9 ст.205 та ч.4 ст. 229 КАС України, суд дійшов висновку про наявність підстав розгляду справи в порядку письмового провадження, без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Розглянувши матеріали та з`ясувавши всі обставини адміністративної справи, які мають юридичне значення для розгляду та вирішення спору по суті, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд встановив наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, у відповідності до відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань видами діяльності фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 за КВЕД є: вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур (код КВЕД 01.11); вирощування рису (код КВЕД 01.12); вирощування овочів і баштанних культур, коренеплодів і бульбоплодів (од КВЕД 01.13); вирощування інших однорічних і дворічних культур (код КВЕД 01.19); розведення великої рогатої худоби молочних порід (код КВЕД 01.41); розведення іншої великої рогатої худоби та буйволів (код КВЕД 01.42); розведення коней та інших тварин родини конячих (код КВЕД 01.43); розведення верблюдів та інших тварин родини верблюдячих (код КВЕД 01.44); розведення овець і кіз (код КВЕД 01.45); розведення свиней (код КВЕД 01.46); розведення свійської птиці (код КВЕД 01.47); розведення інших тварин (код КВЕД 01.49); допоміжна діяльність у рослинництві (код КВЕД 01.61); допоміжна діяльність у тваринництві (код КВЕД01.62); після урожайна діяльність (код КВЕД 01.63); оброблення насіння для відтворення (код КВЕД 01.64); оптова торгівля іншими продуктами харчування, у томі числі рибою, ракоподібними та молюсками (основний); надання в оренду будівельних машин і устаткування (код КВЕД 77.32); надання в оренду інших машин, устаткування та товарів н.в.і.у. (код КВЕД 77.39); надання інших допоміжних комерційних послуг, н.в.і.у. (код КВЕД 82.99); вантажний автомобільний транспорт (код КВЕД 49.41); складське господарство (код КВЕД 52.10); транспортне оброблення вантажів (код КВЕД 52.43); інша допоміжна діяльність у сфері транспорту (код КВЕД 52.29); надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна (код КВЕД 68.20); надання в оренду автомобілів і легкових автотранспортних засобів (код КВЕД 77.11);надання в оренду вантажний автомобілів (код КВЕД 77.12) (аркуш справи 53-54).

Крім того, згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно позивач на праві приватної власності володіє:

- нежитлова будівля, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_5, що складається із таких складових частин: складське приміщення, А - загальною площею - 1431,7 кв.м.,тваринницьке приміщення, Б - загальною площею - 881, 8 кв.м., складське приміщення, В - загальною площею -1408, 5 кв.м., склад, Г - загальною площею -1346,6 кв.м., цех по переробці зерна, г - загальною площею - 377,2 кв.м.;

- нежитлове приміщення, магазин, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_6, загальна площа 79.7.кв.м.;

- насів на сіно, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_7 , загальна площа 469,3 кв.м.;

- домоволодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , загальна площа 326,0 кв.м.;

- офісна будівля та склад-магазин, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3, загальна площа 4052.9 кв.м.

Головним управлінням ДФС у Тернопільській області винесено податкові повідомлення-рішення:

- №0-1915 від 22.05.2019, яким ОСОБА_1 згідно з пунктом 54.3.3 пункту 54.3 статті 54 Податкового кодексу України та відповідно до підпункту 266.7.2 пункту 266.7 статті 266 Податкового кодексу України визначено суму податкового зобов`язання за платежем "податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачене фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості", за 2018 рік у сумі 1236,35 грн. (аркуш справи 42), об`єкт оподаткування: магазин, АДРЕСА_4 (аркуш справи 97);

- №0-1915 від 08.10.2019, яким ОСОБА_1 згідно з пунктом 54.3.3 пункту 54.3 статті 54 Податкового кодексу України та відповідно до підпункту 266.7.2 пункту 266.7 статті 266 Податкового кодексу України визначено суму податкового зобов`язання за платежем "податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачене фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості", за 2018 рік у сумі 49244,12 грн. (аркуш справи 45), об`єкт оподаткування: нерухомість, АДРЕСА_1 (аркуш справи 96);

- №0-1915 від 08.10.2019, яким ОСОБА_1 згідно з пунктом 54.3.3 пункту 54.3 статті 54 Податкового кодексу України та відповідно до підпункту 266.7.2 пункту 266.7 статті 266 Податкового кодексу України визначено суму податкового зобов`язання за платежем "податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачене фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості", за 2018 рік у сумі 2300,81 грн. (аркуш справи 46) об`єкт оподаткування: домоволодіння, АДРЕСА_2 б (аркуш справи 97-98);

- №0-1915 від 08.10.2019, яким ОСОБА_1 згідно з пунктом 54.3.3 пункту 54.3 статті 54 Податкового кодексу України та відповідно до підпункту 266.7.2 пункту 266.7 статті 266 Податкового кодексу України визначено суму податкового зобов`язання за платежем "податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачене фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості", за 2018 рік у сумі 26208,06 грн. (аркуш справи 47) об`єкт оподаткування: насів на сіно, АДРЕСА_7 (аркуш справи 97);

- №0-1915 від 08.10.2019, яким ОСОБА_1 згідно з пунктом 54.3.3 пункту 54.3 статті 54 Податкового кодексу України та відповідно до підпункту 266.7.2 пункту 266.7 статті 266 Податкового кодексу України визначено суму податкового зобов`язання за платежем "податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачене фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості", за 2018 рік у сумі 290282,31 грн. (аркуш справи 48), об`єкт оподаткування: нежитлова будівля, АДРЕСА_5 (аркуш справи 96);

- №0-1915 від 08.10.2019, яким ОСОБА_1 згідно з пунктом 54.3.3 пункту 54.3 статті 54 Податкового кодексу України та відповідно до підпункту 266.7.2 пункту 266.7 статті 266 Податкового кодексу України визначено суму податкового зобов`язання за платежем "податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачене фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості", за 2018 рік у сумі 38212,05 грн. (аркуш справи 49) об`єкт оподаткування: офісна будівля та склад-магазин, АДРЕСА_3.

Вважаючи вказані рішення протиправними позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом про їх скасування.

Вирішуючи адміністративний спір по суті, суд зазначає наступне.

Визначаючись із спірними правовідносинами, суд зазначає, що частиною другою статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з пп. 54.3.3 п. 54.3 ст. 54 ПК України, контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо згідно з податковим та іншим законодавством особою, відповідальною за нарахування сум податкових зобов`язань з окремого податку або збору, застосування штрафних (фінансових) санкцій та пені, у тому числі за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності, є контролюючий орган.

Відповідно до пп.16.1.4 п.16.1 ст.16 ПК України, платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Згідно ст. 265 ПК України податок на майно складається з: податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки; транспортного податку та плати за землю.

Відповідно до пп. 266.1.1 п.266.1 ст.266 ПК України, фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками житлової та/або нежитлової нерухомості, є платниками податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

Відповідно до статті 10 ПК України податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки є місцевим податком.

За змістом підпункту 266.4.2 пункту 266.4 статті 266 ПК України органи місцевого самоврядування до 25 грудня року, що передує звітному, подають відповідному контролюючому органу за місцезнаходженням об`єкта житлової та/або нежитлової нерухомості інформацію щодо ставок та наданих пільг юридичним та/або фізичним особам зі сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за формою, затвердженою Кабінетом Міністрів України.

Згідно з підпунктом 266.5.1 пункту 266.5 статті 266 ПК України ставки податку для об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної, міської ради або ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, залежно від місця розташування (зональності) та типів таких об`єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує 1,5 відсотка розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 квадратний метр бази оподаткування.

Базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року (підпункт 266.6.1. пункту 266.2 статті 266 ПК України).

У даній справі спірним є питання застосування підпункту «ж» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України до об`єктів нерухомого майна, що належать позивачу на праві власності.

Відповідно до абзацу "ж" пп. 266.2.2 п. 266.2 ст. 266 ПК України (в редакції чинній на момент спірних правовідносин), не є об`єктом оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, будівлі, споруди сільськогосподарських товаровиробників, призначені для використання безпосередньо у сільськогосподарській діяльності.

Підпунктом 14.1.234 п. 14.1 ст. 14 ПК України визначено, що сільськогосподарська продукція (сільськогосподарські товари) для цілей глави 1 розділу XIV цього Кодексу - продукція/товари, що підпадають під визначення груп 1-24 УКТ ЗЕД, якщо при цьому такі товари (продукція) вирощуються, відгодовуються, виловлюються, збираються, виготовляються, виробляються, переробляються безпосередньо виробником цих товарів (продукції), а також продукти обробки та переробки цих товарів (продукції), якщо вони були придбані або вироблені на власних або орендованих потужностях (площах) для продажу, переробки або внутрішньогосподарського споживання.

У розумінні п.п. 14.1.235 п. 14.1 ст. 14 ПК України, сільськогосподарський товаровиробник для цілей глави 1 розділу XIV цього Кодексу - юридична особа незалежно від організаційно-правової форми або фізична особа - підприємець, яка займається виробництвом сільськогосподарської продукції та/або розведенням, вирощуванням та виловом риби у внутрішніх водоймах (озерах, ставках та водосховищах) та її переробкою на власних чи орендованих потужностях, у тому числі власновиробленої сировини на давальницьких умовах, та здійснює операції з її постачання.

При цьому, суд вважає, що від оподаткування податком на нерухоме майно, відмінного від земельної ділянки також звільняються споруди, призначені для використання безпосередньо у сільськогосподарській діяльності, незалежно від того, власником таких споруд є фізична чи юридична особа.

Крім того, відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 01 жовтня 2019 року у справі № 0340/1905/18, правовий аналіз п. «ж» пп. 266.2.2 п. 266.2 ст. 266 Податкового кодексу України дає підстави для висновку, що її застосування передбачає наявність двох умов, перша з яких - власник об`єкта нерухомості (будівлі, споруди) є сільськогосподарським товаровиробником, а друга - об`єкт нерухомості (будівля, споруда) призначений для використання безпосередньо у сільськогосподарській діяльності.

В даній постанові Верховний Суд також зазначив, що пільга, встановлена підпунктом «ж» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК, стосується сільськогосподарських товаровиробників і направлена на створення сприятливих умов для здійснення сільськогосподарської діяльності, стимулювання такої діяльності та досягнення її збалансованого податкового навантаження.

Державним комітетом України по стандартизації, метрології та сертифікації наказом від 17 серпня 2000 року №507 затверджено і введено в дію Державний класифікатор будівель та споруд ДК 018-2000, який призначений для використання органами центральної та місцевої виконавчої та законодавчої влади, фінансовими службами, органами статистики та всіма суб`єктами господарювання (юридичними та фізичними особами) України. Об`єктами класифікації в ДК 018-2000 є будівлі виробничого та невиробничого призначення та інженерні споруди різного функціонального призначення.

Відповідно до названого Державного класифікатора будівлі, споруди сільськогосподарських товаровиробників, призначені для використання безпосередньо у сільськогосподарській діяльності (будівлі для використання в сільськогосподарській діяльності, наприклад, корівники, стайні, свинарники, кошари, кінні заводи, собачі розплідники, птахофабрики, зерносховища, склади та надвірні будівлі, підвали, винокурні, винні ємності, теплиці, сільськогосподарські силоси тощо) віднесено до підрозділу «Будівлі нежитлові» (група 127 «Будівлі нежитлові інші» клас 1271 «Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства»).

До будівель, споруд сільськогосподарських товаровиробників, призначені для використання безпосередньо у сільськогосподарській діяльності відносяться об`єкти нерухомості, які відповідно до ДК 018-2000 належать до класу 1271 "Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства", що включає підкласи: 1271.1 «Будівлі для тваринництва»; 1271.2 «Будівлі для птахівництва»; 1271.3 «Будівлі для зберігання зерна»; 1271.4 «Будівлі силосні та сінажні»; 1271.5 «Будівлі для садівництва, виноградарства та виноробства»; 1271.6 «Будівлі тепличного господарства»; 1271.7 «Будівлі рибного господарства»; 1271.8 «Будівлі підприємств лісівництва та звірівництва»; 1271.9 «Будівлі сільськогосподарського призначення інші».

Визначення приналежності будівлі до того чи іншого класу проводиться на підставі документів, що підтверджують право власності, з урахуванням класифікаційних ознак та функціонального призначення об`єкта нерухомості згідно з ДК 018-2000.

Згідно з ДК 018-2000 до групи (код 127) "Будівлі нежитлові" належить клас (код 1271) "Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства", який включає будівлі для використання в сільськогосподарській діяльності, наприклад, корівники, стайні, свинарники, кошари, кінні заводи, собачі розплідники, птахофабрики, зерносховища, склади та надвірні будівлі, підвали, винокурні, винні ємності, теплиці, сільськогосподарські силоси тощо. До класу (код 1272) " Будівлі для культової та релігійної діяльності" належать, зокрема, церкви, каплиці, мечеті, синагоги.

Отже, на підставі викладеного, правовою підставою для застосування до особи пільги зі сплати податку на нерухоме майно у вигляді звільнення від його сплати є правовий статус будівлі.

Така ж правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 20 лютого 2020 року, справа №820/3706/17.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, нежитлова будівля, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_5, що складається із таких складових частин: складське приміщення, А - загальною площею -1431,7 кв.м.,тваринницьке приміщення, Б - загальною площею - 881, 8 кв.м., складське приміщення, В - загальною площею -1408, 5 кв.м., склад, Г - загальною площею -1346,6 кв.м., цех по переробці зерна, г - загальною площею - 377,2 кв.м. та насів на сіно, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_7, загальна площа 469,3 кв.м., що належить позивачу на праві власності за вимогами ДК 018-2000 віднесена до класу (код 1271) "Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства", використовуються ним безпосередньо у сільськогосподарській діяльності, як сільськогосподарським товаровиробником при вирощуванні зернових культур, то у даному випадку не є об`єктом оподаткування, відповідно до пп. "ж" п.п.266.2.2 п.266.2 ст.266 Податкового кодексу України.

Враховуючи зазначене, суд приходить до висновку, що податкові повідомлення-рішення №0-1915 від 08.10.2019 та №0-1915 від 08.10.2019 є протиправними та підлягають скасуванню.

Щодо податкового повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Тернопільській області №0-1915 від 08.10.2019, суд виходить із такого.

Згідно із податкового повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Тернопільській області №0-1915 від 08.10.2019, яким ОСОБА_1 визначено суму податкового зобов`язання за платежем "податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачене фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості", за 2018 рік у сумі 49244,12 грн. (аркуш справи 45), об`єкт оподаткування: нерухомість, АДРЕСА_1 (аркуш справи 96).

Натомість судом встановлено, що право власності за позивачем на зазначений об`єкт не зареєстроване, про що свідчить Інформаційна довідка №185614854 від 22.10.2019 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо позивача (аркуш справи 13-34).

Відтак, матеріалами справи підтверджено, що позивач не був власником нерухомості, що находиться за адресою: АДРЕСА_1 , а тому не може бути платником податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за цей об`єкт нерухомості за 2018 рік.

З огляду на встановлені судом обставини, суд приходить до висновку, що податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Тернопільській області №0-1915 від 08.10.2019 є протиправним та підлягає скасуванню.

Щодо податкового повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Тернопільській області №0-1915 від 08.10.2019, суд виходить із такого.

Згідно із податкового повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Тернопільській області №0-1915 від 08.10.2019, яким ОСОБА_1 згідно з пунктом 54.3.3 пункту 54.3 статті 54 Податкового кодексу України та відповідно до підпункту 266.7.2 пункту 266.7 статті 266 Податкового кодексу України визначено суму податкового зобов`язання за платежем "податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачене фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості", за 2018 рік у сумі 38212,05 грн. (аркуш справи 49) об`єкт оподаткування: офісна будівля та склад-магазин, АДРЕСА_3.

Натомість судом встановлено, що право власності на зазначений об`єкт позивачем набуте 14.02.2019 (аркуш справи 14), про що свідчить Інформаційна довідка №185614854 від 22.10.2019 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо позивача (аркуш справи 13-34), а відповідач нарахував його за податковий період 2018 рік.

Відтак, матеріалами справи підтверджено, що позивач не був власником обєкта: офісна будівля та склад-магазин, Тернопільська область, м. Тернопіль, вулиця Живова, будинок 11в у 2018 році, а тому не може бути платником податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за цей об`єкт нерухомості за 2018 рік.

З огляду на встановлені судом обставини, суд приходить до висновку, що податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Тернопільській області №0-1915 від 08.10.2019 є протиправним та підлягає скасуванню.

Суд зазначає, що у податковому повідомленні-рішенні №0-1915 від 22.05.2019, яким ОСОБА_1 визначено суму податкового зобов`язання за платежем "податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачене фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості", за 2018 рік у сумі 1236,35 грн. (аркуш справи 42), об`єкт оподаткування: магазин, АДРЕСА_4 (аркуш справи 97) сума податку, розрахована у відповідності до положень чинного податкового законодавства.

При цьому, під час розгляду справи представник позивача свої твердження щодо протиправності цього рішення відповідача нічим не підтвердив.

Також, у податковому повідомленні-рішенні №№0-1915 від 08.10.2019, яким ОСОБА_1 визначено суму податкового зобов`язання за платежем "податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачене фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості", за 2018 рік у сумі 2300,81 грн. (аркуш справи 46) об`єкт оподаткування: домоволодіння, АДРЕСА_2 (аркуш справи 97-98) сума податку, розрахована у відповідності до положень чинного податкового законодавства.

При цьому, під час розгляду справи представник позивача свої твердження щодо протиправності цього рішення відповідача нічим не підтвердив.

З огляду на встановлені судом фактичні обставини та приписи чинного законодавства, що регулює спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що податкові повідомлення-рішення №0-1915 від 22.05.2019 та №0-1915 від 08.10.2019 є правомірними та такими, що прийняті відповідачем у відповідності до приписів Податкового кодексу України, у зв`язку із чим не підлягають скасуванню, а отже позовні вимоги позивача про визнання протиправними та скасування цих податкових повідомлень-рішень задоволенню не підлягають.

Згідно з частиною першою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до вимог статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач, як суб`єкт владних повноважень, доказів, які б спростовували доводи позивача, не надав.

Системно проаналізувавши приписи законодавства України, що були чинними на момент виникнення спірних правовідносин між сторонами, зважаючи на взаємний та достатній зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню частково.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до частини третьої статті 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Частиною першою статті 4 Закону України "Про судовий збір" №3674-VI від 08.07.2011 передбачено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно з пунктом 3 частини другої статті 4 Закону №3674 за подання до адміністративного суду адміністративного позову майнового характеру, який подано фізичною особою або фізичною особою-підприємцем встановлюється ставка судового збору - 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, за подання до адміністративного суду адміністративного позову немайнового характеру - 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Судом задоволені позовні вимоги на суму 403946,54 грн., отже судовий збір у розмірі 4039,47 грн. (403946,54 грн.*1%) підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень - відповідача у справі.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Визнати протиправними та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Тернопільській області №0-1915 від 08.10.2019 про визначення суми податкового зобов`язання за платежем "податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачене фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості" за 2018 рік у сумі 49244,12 грн.

3. Визнати протиправними та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Тернопільській області №0-1915 від 08.10.2019 про визначення суми податкового зобов`язання за платежем "податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачене фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості" за 2018 рік у сумі 26208,06 грн.

4. Визнати протиправними та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Тернопільській області №0-1915 від 08.10.2019 про визначення суми податкового зобов`язання за платежем "податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачене фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості" за 2018 рік у сумі 290282,31 грн.

5. Визнати протиправними та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Тернопільській області №0-1915 від 08.10.2019 про визначення суми податкового зобов`язання за платежем "податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачене фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості" за 2018 рік у сумі 38212,05 грн.

6. В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

7. Стягнути на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 4039 (чотири тисячі тридцять дев`ять) грн. 47 (сорок сім) коп. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Тернопільській області.

Реквізити сторін: позивач - ОСОБА_1 : Тернопільська область, Тернопільський район, с.Настасів, РНОКПП НОМЕР_1 ;

Відповідач - Головне управління ДПС у Тернопільській області: Тернопільська область, м. Тернопіль, вул. Білецька,1, .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Тернопільський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 06 квітня 2020 року.

Головуючий суддя Осташ А.В.

копія вірна

Суддя Осташ А.В.