Справа № 460/4361/19
Суддя: Щербаков В.В.
Дата ухвалення: 2020-04-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

07 квітня 2020 року м. Рівне №460/4361/19

Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Щербакова В.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін адміністративну справу за позовом

Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1
доГоловного управління ДПС у Рівненській області
про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, рішення та вимоги, -
В С Т А Н О В И В:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся з позовом до Головного управління ДПС у Рівненській області (з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог) про визнання протиправними та скасування повністю податкових повідомлень рішень № від 24.09.2019 р., № від 24.09.2019 р., рішення № про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 17.09.2019 р., вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 17.09.2019 р. № Ф-06.

Ухвалою суду від 08.01.2020 розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомленням сторін та встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву.

У встановлений судом строк відповідачем до суду подано відзив, у якому відповідач позов не визнав повністю.

В обґрунтуванні своїх позовних вимог позивач вказує, що висновки відповідача щодо завищення позивачем витрат в сумі 580298,60 грн., у тому числі за 2017 р. на суму 62312,30 грн., за 2018 р. на суму 517986,30 грн. є неправомірними та такими що не відповідають дійсності з огляду на те, що позивач вів облік таких доходів та витрат на підставі первинних документів та здійснював відповідні записи в книзі обліку доходів та витрат, а посилання відповідача на завищення витрат та встановлення відсутності і не ведення книги обліку доходів та витрат є неправомірним, оскільки книга обліку доходів та витрат велася відповідно до чинного законодавства є прошнурованою, пронумерованою та зареєстрованою в податковому органі, а саме дата реєстрації 19 жовтня 2015 р. реєстраційний номер № 141. Таким чином, позивач вважає висновки, викладені в акті від 03.09.2019 р. № 7/17-00-33-04/ НОМЕР_1 про результати документальної планової виїзної перевірки податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2017 р. по 31.12.2018 р. такими, що не відповідають дійсності, а оскаржувані податкові повідомлення-рішення протиправними та такими, що підлягають скасуванню.

Відповідач у відзиві проти позову заперечила. Зокрема, вказала, що проведеною перевіркою не прийнято витрати в сумі 580298,60 грн., у тому числі за 2017 р. на суму 62312,30 грн., за 2018 р. на суму 517986,30 грн., а саме витрати по придбанню ТМЦ (бітуму), які фактично підприємцем не понесені, тобто не оплачені відповідно станом на 31.12.2017 р. та 31.12.2018 р. та документально не підтверджені. Вважає оспорювані рішення правомірними та такими, що прийняті в межах повноважень, наданих чинним законодавством. Просила у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Повно і всебічно з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності на підставі чинного законодавства, перевіривши їх дослідженими доказами, суд вважає, що позов підлягає до задоволення повністю з огляду на наступне.

Судом встановлено, що відповідачем проведено документальну виїзну планову перевірку ФОП ОСОБА_1 , за результатами якої складено акт від 03.09.2019 р. № 7/17-00-33-04/ НОМЕР_1 про результати документальної планової виїзної перевірки податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2017 р. по 31.12.2018 р.

У висновках акту перевірки зазначено, що контролюючим органом встановлено порушення п.167.1 ст.167, п.177.2, пп.177.4.5 п.177.4 ст.177 Податкового Кодексу України від 02 грудня 2010 року № 2755-VI (із змінами та доповненнями) донарахована за результатами перевірки сума податку на доходи фізичних осіб від зайняття підприємницькою діяльністю в 2017 році становить 11216,21 грн., в 2018році становить 93237,53 грн.; п.2 ч.1 ст7, ч.5 ст.8 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» № 2464 від 08.07.2010р. за результатами проведеної перевірки донараховано єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за 2017 р. у сумі 13708,71 грн., за 2018 р. у сумі 59805,61 грн.; п.1.1, 1.2, 1.3, 1.4, 1.5. пункту 16-1 підрозділу 10 Розділу XX Перехідних положень Кодексу донараховано військового збору на суму чистого оподаткованого доходу за 2017рік в розмірі 934,68 грн., за 2018 р. в розмірі 7769,79 грн.; абз.6 п.6 ст.128 Господарського кодексу України та п.177.10 ст.177 Податкового кодексу України, а саме: встановлено відсутність обліку доходів і витрат за період з 01.01.2017 р. по 31.12.2018 р. книга обліку доходів і витрат для перевірки не представлена.

Дані висновки ґрунтуються на тому, що проведеною перевіркою не прийнято витрати в сумі 580298,60 грн., у тому числі за 2017 р. на суму 62312,30 грн., за 2018 р. на суму 517986,30 грн., а саме витрати по придбанню ТМЦ (бітуму), які фактично підприємцем не понесені, тобто не оплачені відповідно станом на 31.12.2017 р. та 31.12.2018 р. та документально не підтверджені.

На підставі акту перевірки ГУ ДПС у Рівненській області винесено податкове повідомлення-рішення № від 24.09.2019 р. за податковими зобов`язаннями 104453,74 грн., за штрафними санкціями 52226,87 грн., податкове повідомлення-рішення № від 24.09.2019 р. за податковими зобов`язаннями 8704,47 грн., за штрафними санкціями 4352,23 грн., рішення № про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 17.09.2019 р. на суму 8722,30 грн., вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 17.09.2019 р. № Ф-06 на суму 73514,32 грн.

Не погодившись з такими рішеннями контролюючого органу, ФОП ОСОБА_1 звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, які виникли між сторонами, суд зазначає наступне.

У відповідності до п.177.1 ст.177 Податкового кодексу України доходи фізичних осіб-підприємців, отримані протягом календарного року від провадження господарської діяльності, оподатковуються за ставками, визначеними в пункті 167.1 статті 167 цього Кодексу.

Згідно п.177.2 ст.177 Податкового кодексу України об`єктом оподаткування податком на доходи фізичних осіб є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та не грошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов`язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи-підприємця.

Відповідно до пунктів 177.3 та 177.4 ст.177 Податкового кодексу України для фізичної особи-підприємця, зареєстрованого як платник податку на додану вартість, не включаються до витрат і доходу суми податку на додану вартість, що входять до ціни придбаних або проданих товарів (робіт, послуг).

Отже, законодавством, яке регулює порядок формування фізичною особою витрат, пов`язаних з господарською діяльністю та визначення чистого оподатковуваного доходу від здійснення підприємницької діяльності є стаття 177 Податкового кодексу України.

В свою чергу, відповідно до абз.абз 1-2 п. 44.1 ст. 44 розділу ІІ Податкового кодексу України, для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Згідно п.177.10 ст.177 Податкового кодексу України фізичні особи - підприємці зобов`язані вести Книгу обліку доходів і витрат та мати підтверджуючі документи щодо походження товару. Форма Книги обліку доходів і витрат та порядок її ведення визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику. Для реєстрації Книги обліку доходів і витрат фізичні особи - підприємці подають до контролюючого органу за місцем обліку примірник Книги у разі обрання способу ведення Книги у паперовому вигляді.

Згідно зі ст.1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 №996-ХІV первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію.

З системного аналізу норм, закріплених у статтях 177 Податкового кодексу України слідує, що необхідною умовою для віднесення витрат, понесених платником податку на придбання товарів (послуг), до складу витрат, що враховуються при обчисленні об`єкта оподаткування податком на доходи фізичних осіб, є факт їх понесення в межах здійснення ним господарської діяльності.

Судом встановлено, що суми доходів та витрат позивача, які зазначені в деклараціях про майновий стан за 2017-2018 рр. відповідають сумам, які зазначені в книзі обліку доходів і витрат за 2017 р. та 2018 р.

Також судом встановлено, що в книзі обліку доходів і витрат здійснювались записи починаючи з 22.01.2014 року по 29.12.2018 р. та у відповідності до п.177.10 ст.177 Податкового кодексу України вона є прошнурованою, пронумерованою та зареєстрованою в податковому органі з датою реєстрації 19 жовтня 2015 р., реєстраційний номер № 141.

Суд критично оцінює обгрунтування відповідача про відсутність в позивача книги обліку доходів і витрат та її не ведення, з огляду на її наявність та фактичне ведення.

З огляду на фактично надані для суду докази, відповідачем не доведено правомірність не прийняття витрат позивача в сумі 580298,60 грн., у тому числі за 2017 р. на суму 62312,30 грн., за 2018 р. на суму 517986,30 грн., а саме витрат по придбанню ТМЦ (бітуму) та не доведено зокрема, які саме витрати позивачем не оплачені станом на 31.12.2017 р. та 31.12.2018 р. з посиланням на первинні чи будь-які інші документи.

Вищевказане зумовлює неможливість судом зіставити дані доходів та витрат наведені позивачем в книзі обліку доходів та витрат із даними відповідача.

Надаючи правову оцінку рішенню № про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 17.09.2019 р. на суму 8722,30 грн. та вимозі про сплату боргу (недоїмки) від 17.09.2019 р. № Ф-06 на суму 73514,32 грн., судом враховується наступне.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.4 Закону №2464-VI платниками єдиного внеску є фізичні особи-підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування.

Згідно з п.2 ч.1 ст.7 Закону №2464-VI єдиний внесок для платників, зазначених у пункті 4 (крім фізичних осіб-підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування) та 5 частини першої статті 4 цього Закону нараховується на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб, та на суму доходу, що розподіляється між членами сім`ї фізичних осіб - підприємців, які беруть участь у провадженні ними підприємницької діяльності. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску за кожну особу за місяць, у якому отримано дохід (прибуток).

Як вбачається з матеріалів справи, підставою для донарахування позивачеві єдиного внеску на загальнообов`язкове державне страхування на суму 73514,32 грн. стало збільшення ФОП ОСОБА_1 значення чистого оподаткованого доходу за 2017 р. на суму 62312,30 грн., за 2018 р. на суму 517986,30 грн, що відображено в акті від 03.09.2019 р. № 7/17-00-33-04/ НОМЕР_1 про результати документальної планової виїзної перевірки податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2017 р. по 31.12.2018 р.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що податковий орган при прийнятті рішення № про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 17.09.2019 р. на суму 8722,30 грн. та вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 17.09.2019 р. № Ф-06 на суму 73514,32 грн. діяв не на підставі, не в межах повноважень та не в спосіб, визначений чинним законодавством, а тому вказані вимога та рішення є протиправними, такими, що прийняті без урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішень і підлягають скасуванню.

Щодо посилання відповідача на порушення позивачем п.1.1, 1.2, 1.3, 1.4, 1.5. пункту 16-1 підрозділу 10 Розділу XX Перехідних положень Податкового кодексу України, відповідно до якого відповідачем донараховано позивачу військового збору на суму чистого оподаткованого доходу за 2017 рік в розмірі 934,68 грн., за 2018 р. в розмірі 7769,79 грн. згідно податкового повідомлення - рішення № від 24.09.2019 р. за податковими зобов`язаннями 8704,47 грн. та за штрафними санкціями 4352,23 грн. суд вказує на неправомірність даного рішення з огляду на відсутність об`єкта оподаткування відповідно до ст.163, п.п.164.1.3 п.164.1 ст.164, п.177.2 ст.177 Податкового кодексу України.

Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з пп.21.1.1 п.21.1 ст.21 Податкового кодексу України, посадові особи контролюючих органів зобов`язані дотримуватися Конституції України та діяти виключно у відповідності з цим Кодексом та іншими законами України, іншими нормативними актами.

Частиною 1 статті 2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку субєктів владних повноважень.

Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень, суди перевіряють, зокрема, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про те, що відповідач не довів правомірності оспорюваних податкових повідомлень-рішень, в той час як позивачем позовні вимоги підтверджені належними та допустимими доказами, а відтак, позов слід задовольнити повністю.

Враховуючи положення ч.1 ст.139 КАС України, суд стягує на користь позивача понесені ним судові витрати, які підлягають відшкодуванню, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) до Головного управління ДПС у Рівненській області (вул. Відінська, буд. 12, м. Рівне, 33023, ) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, рішення та вимоги - задовольнити повністю.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Рівненській області від 24 вересня 2019 року № та № , рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 17 вересня 2019 року №, вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 17 вересня 2019 року № Ф-06.

Стягнути на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень - Головного управління ДПС у Рівненській області (вул. Відінська, буд. 12, м. Рівне, 33023, ) судовий збір у розмірі 2519,74 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд.

Повний текст рішення складений 07 квітня 2020 року.

Суддя Щербаков В.В.