Справа № 580/439/20
Суддя: А.М. Бабич
Дата ухвалення: 2020-04-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2020 року справа № 580/439/20
м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд одноособово у складі головуючого судді Бабич А.М., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні в залі суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Черкаській області про визнання протиправними дій і зобов`язання вчинити дії,

УСТАНОВИВ:

05.02.2020 у Черкаський окружний адміністративний суд надійшов позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) (далі позивач) до Головного управління Національної поліції в Черкаській області (18036, м.Черкаси, вул. Смілянська, буд.57; ) (далі відповідач) про:

визнання протиправними дій щодо відмови у внесенні змін до наказу від 02.02.2018 №35о/с про його звільнення в частині формулювання підстави звільнення зі служби в поліції за п.7 ч.1 ст.77 Закону України Про Національну поліцію (за власним бажанням) на п.2 ч.1 ст.77 Закону України Про Національну поліцію (через хворобу);

зобов`язання відповідача внести зміни до наказу від 02.02.2018 №35о/с в частині формулювання підстави звільнення позивача зі служби в поліції, вказавши замість п.7 ч.1 ст.77 Закону України Про Національну поліцію (за власним бажанням), належну причину звільнення - п.2 ч.1 ст.77 Закону України Про Національну поліцію (через хворобу).

Позов мотивований тим, що згідно з висновками ВЛК та МСЕК йому встановлено інвалідність, пов`язану з виконанням службових обов`язків в органах внутрішніх справ, що є підставою для зміни підстави його звільнення. Тому просив задовольнити позов.

Ухвалою суду від 10.02.2020 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та вирішено розгляд справи здійснювати на виконання ст.12 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) правилами спрощеного позовного провадження. Також встановлено відповідачу строк, тривалістю десять днів з дня отримання копії ухвали про відкриття провадження у справі, для надання відзиву на позовну заяву та доказів, повідомлено про строки для надання клопотань про розгляд справи з викликом у судове засідання.

Згідно з даними рекомендованих повідомлень вказану ухвалу відповідач отримав 13.02.2020, а позивач 20.02.2020.

21.02.2020 відповідач подав суду відзив на позовну заяву, в якому просив у задоволенні позову відмовити в повному обсязі. Вказував, що позивача звільнено зі служби в поліції 02.02.2018 на підставі його рапорту. Просить врахувати, що постанова ВЛК про непридатність позивача до служби в поліції прийнята після його звільнення, а, отже, не є підставою для зміни підстав звільнення. З цього приводу посилається на постанову Верховного Суду від 13.02.2020 №817/1670/17.

Ухвалою від 08.04.2020 суд відмовив у задоволенні клопотання відповідача про залишення позовної заяви без розгляду.

Оскільки обґрунтованих клопотань від учасників спору про розгляд справи у судовому засіданні з їх викликом суду не надходили, зважаючи на відсутність необхідності призначити у справі експертизу або викликати та допитати свідків, суд дійшов висновку розглянути справу без виклику сторін у судове засідання за наявними письмовими доказами.

Ухвалою від 08.04.2020 суд відмовив у задоволенні клопотання відповідача про залишення позову без розгляду.

Оцінивши доводи сторін, дослідивши письмові докази, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Суд встановив, що позивач проходив службу в органах внутрішніх справ з 05.08.2008.

16.01.2018 позивач подав відповідачу рапорт, в якому просив у зв`язку з різким погіршенням стану здоров`я звільнити його зі служби в поліції. Також просив видати йому направлення на проходження військово-лікарської комісії.

31.01.2018 позивач подав відповідачу рапорт, в якому просив його рапорт про звільнення від 16.01.2018 не розглядати та звільнити його зі служби в поліції за власним бажанням 02.02.2018. Також від проходження військово-лікарської комісії відмовився.

02.02.2018 Наказом відповідача №35о/с позивача звільнено зі служби в поліції за п.7 ч.1 ст.77 Закону України «Про Національну поліцію» (за власним бажанням).

08.02.2018 Постановою М(ВЛ)К ДУ «ТМО МВС України по Черкаській області» визначено, що захворювання позивача пов`язане з проходженням служби в поліції, а його травма пов`язана з виконанням службових обов`язків.

Згідно з довідкою МСЕК серії 12ААА №023411 позивачу з 20.02.2018 встановлено 2 групу інвалідності з причинним зв`язком травма пов`язана з виконанням службових обов`язків.

12.12.2019 позивач подав відповідачу заяву (вх.16.12.2019 №11/х-303), в якій просив змінити наказ від 02.02.2018 №35о/с в частині формулювання підстав його звільнення, вказавши замість п.7 (за власним бажанням), п.2 (через хворобу) ч.1 ст.77 Закону України «Про Національну поліцію».

Листом від 14.01.2020 №Х-324/12/13/01-2020 повідомлено позивача, що враховуючи відсутність трудових відносин станом на час видачі постанови ВЛК 08.02.2018, відсутні будь-які підстави для внесення змін в наказ про звільнення. Тому позивач звернувся в суд з позовом.

Надаючи оцінку спірним обставинам, суд врахував ч.2 ст.19 Конституції України відповідно до якої органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначено Законом України від 02 липня 2015 року "Про Національну поліцію" (далі - Закон № 580-VIII).

Відповідно до ч.1 ст.77 Закону №580-VIII поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється: 1) у зв`язку із закінченням строку контракту; 2) через хворобу - за рішенням медичної комісії про непридатність до служби в поліції; 3) за віком - у разі досягнення встановленого для нього цим Законом граничного віку перебування на службі в поліції; 4) у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів; 5) через службову невідповідність; 6) у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України; 7) за власним бажанням; 8) у зв`язку з переходом у встановленому порядку на роботу до інших міністерств і відомств (організацій); 9) у зв`язку з безпосереднім підпорядкуванням близькій особі; 10) у разі набрання законної сили рішенням суду щодо притягнення до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, або кримінального правопорушення; 11) у зв`язку з набуттям громадянства або підданства іншої держави.

Зазначена норма містить вичерпний перелік підстав для звільнення особи зі служби в поліції.

Частиною 2 ст.77 Закону №580-VIII встановлено, що днем звільнення зі служби в поліції вважається день видання наказу про звільнення або дата, зазначена в наказі про звільнення.

Суд звернув увагу, що засвідченою копією наданого суду відповідачем рапорта позивача від 31.01.2018 про звільнення, в якому просив звільнити його за власним бажанням з 02.02.2018 та не розглядати його рапорт про звільнення за станом здоров`я. Належними та достовірними доказами встановлення у передбаченому законом порядку хвороби і причинного зв`язку її зі службою позивача на час його звільнення суду не підтверджено.

Отже, на момент прийняття відповідачем наказу від 02.02.2018 №35о/с про звільнення позивача зі служби в поліції існувала лише одна підстава для звільнення за власним бажанням на підставі поданого рапорту.

Щодо постанови М(ВЛ)К ДУ «ТМО МВС України по Черкаській області» від 08.02.2018, якою визначено, що захворювання позивача пов`язане з проходженням служби в поліції, а його травма пов`язана з виконанням службових обов`язків , суд врахував таке.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.77 Закону №580-VIII поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється через хворобу за рішенням медичної комісії про непридатність до служби в поліції.

На підставі ч.9 ст.95 Закону №580-VIII поліцейські зобов`язані щороку проходити комплексний медичний огляд (диспансеризацію), а за необхідності цільові медичні огляди, психофізіологічні обстеження і тестування в порядку, визначеному Міністром внутрішніх справ України.

З метою нормативно-правового врегулювання організації медичного обстеження кандидатів на службу в поліцію, поліцейських, кандидатів на військову службу за контрактом, резервістів та військовослужбовців Національної гвардії України, Міністерством внутрішніх справ України винесено наказ "Про затвердження Положення про діяльність медичної (військово-лікарської) комісії МВС" від 3 квітня 2017 року №285 (далі Положення №285).

Відповідно до п.8 Розділу III Положення №285 особи, що проходять медичний огляд, надають лікарям - членам ВЛК оригінал документа, що посвідчує особу (паспорт, службове посвідчення, військовий квиток чи приписне свідоцтво).

Перед медичним оглядом проводяться рентгенологічне (флюорографічне) обстеження органів грудної клітини, електрокардіографія, загальні аналізи крові та сечі, аналіз крові на цукор, обстеження на сифіліс (реакція Вассермана), гепатити В, С та ВIЛ-інфікування, для осіб старше 40 років - вимірювання рівня внутрішньоочного тиску (п.9 Положення №285).

Медичний огляд осіб у ВЛК проводиться з обов`язковим обстеженням лікарями-спеціалістами: терапевтом, хірургом, невропатологом, офтальмологом, отоларингологом, дерматологом, стоматологом, психіатром та лікарем-психологом або практичним психологом закладів охорони здоров`я МВС. Жінки обов`язково обстежуються гінекологом (п.11 Положення №285).

Відповідно до п.15 Розділу III Положення №285 у разі виникнення необхідності уточнення діагнозу захворювання, поранення (контузії, травми, каліцтва) чи їх наслідків ВЛК може запропонувати особі, що проходить лікарську (військово-лікарську) експертизу, амбулаторне або стаціонарне обстеження в закладах охорони здоров`я МВС. У випадках, коли проведення необхідного дослідження стану здоров`я у закладах охорони здоров`я МВС неможливе, стаціонарне або амбулаторне обстеження може проводитись у інших закладах охорони здоров`я (за їх згодою).

Пунктом 16 Розділу III Положення №285 визначено, що до направлення ВЛК на стаціонарне обстеження додається Акт дослідження стану здоров`я. Після проведеного обстеження заповнений Акт дослідження завіряється підписами начальника закладу охорони здоров`я і лікаря, що проводив обстеження, та скріплюється печаткою цього закладу. Акт дослідження розглядається з урахуванням усіх даних про стан здоров`я і фізичного розвитку та є додатковим матеріалом при прийнятті остаточного експертного рішення ВЛК щодо придатності особи до служби або навчання.

Відповідно до п.19 Розділу III Положення №285 постанова ВЛК щодо придатності (непридатності) особи до служби, яка приймається за результатами медичного огляду, заноситься до Акта медичного огляду, Книги (журналу) обліку документації ВЛК і оформлюється Довідкою або свідоцтвом про хворобу.

Про прийняте рішення ВЛК інформує відповідний підрозділ кадрового забезпечення чи командира військової частини (п.19 Положення №285).

Для аналізу зазначених норм і вирішення спору суд врахував висновки Верховного Суду (далі ВС), викладені у постанові від 13.02.2020 №817/1670/17 у подібних правовідносинах щодо зміни підстав звільнення поліцейського у наказі, що обов`язкові для врахування судами нижчих інстанцій відповідно до ч.5 ст.242 КАС України.

ВС у вказаному рішення вказав, що наведені норми Положення №285 свідчать, що Довідка або Свідоцтво про хворобу виносяться саме на час фактичного огляду особи. Враховуючи викладене, рішення ВЛК про непридатність особи до служби в поліції, яке є підставою для звільнення через хворобу, повинне передувати звільненню.
У п.36 згаданого рішення ВС вказав, що після звільнення зі служби в поліції за пунктом 7 частини першої статті 77 Закону №580-VIII між сторонами були припинені трудові та службові відносини, у зв`язку із чим відповідач втратив повноваження на зміну наказу про звільнення позивача.
Отже, оскільки постанова М(ВЛ)К ДУ «ТМО МВС України по Черкаській області» від 08.02.2018 про причинний зв`язок захворювання позивача прийнята після його звільнення, з урахуванням вищевказаних висновків ВС вона не є підставою для зміни підстав його звільнення. Крім того, вона не містить посилання, що позивач непридатний до служби в поліції, що відповідно до вимог п.2 ч.1 ст.77 Закону №580-VIII є підставою для звільнення за станом здоров`я.

З огляду на викладене суд дійшов висновку, що у спірних правовідносинах відповідач діяв у межах та у спосіб, передбачені законодавством.

Тому позовні вимоги є необґрунтованими та не підлягають задоволенню. Крім того згідно зі ст.138-139 КАС України відсутні підстави для розподілу судових витрат.

Керуючись ст.ст.1-6, 14, 138-139, 242-245, 255, 257-262, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позову ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) про визнання протиправними дій Головного управління Національної поліції в Черкаській області () щодо відмови у внесенні змін до наказу від 02.02.2018 №35о/с про його звільнення в частині формулювання підстави звільнення зі служби в поліції за п.7 ч.1 ст.77 Закону України Про Національну поліцію (за власним бажанням) на п.2 ч.1 ст.77 Закону України Про Національну поліцію (через хворобу) та зобов`язання внести такі зміни відмовити повністю.

2. Судові витрати розподілу не підлягають.

3. Копію рішення направити учасникам справи.

4. Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Апеляційна скарга може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду через Черкаський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного його тексту. Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), зазначений строк продовжується на строк дії такого карантину.

Суддя А.М. Бабич

Рішення складене у повному обсязі та підписане 08.04.2020.