Справа № 200/2196/20-а
Суддя: Волгіна Н.П.
Дата ухвалення: 2020-04-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 квітня 2020 р. Справа№200/2196/20-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді - Волгіної Н.П., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження (в письмовому провадженні) адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до приватного виконавця Павелків Тетяни Леонідівні

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача Акціонерне товариство «Банк Форвард»

про визнання протиправними та скасування постанов, прийнятих в межах виконавчого провадження, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до приватного виконавця Павелків Тетяни Леонідівни, в якому просить суд визнати протиправними та скасувати постанови, винесені відповідачем в межах виконавчого провадження № 60793802 з примусового виконання виконавчого напису № 6891, виданого 9 листопада 2019 року приватним нотаріусом КМНО Незнайко Євгеном Вікторовичем, про:

- відкриття виконавчого провадження № 60793802;

- про арешт коштів боржника від 23 січня 2020 року, прийняту у межах виконавчого провадження № 60793802.

В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що 19 лютого 2020 року він дізнався, що його зарплатний рахунок в Укргазбанку (в обслуговуючому відділенні у м. Курахове, вул. Пушкіна, 7) заблокований. Працівник банку надав йому копію постанови, прийняту відповідачем, про арешт рахунків позивача. У той же день у телефонній розмові з приватним виконавцем Павелків Т.Л. остання пообіцяла направити позивачу електронною поштою копії виконавчих документів з виконавчого провадження № 60793802, відкритого на виконання виконавчого напису нотаріуса № 6891 від 9 листопада 2019 року про стягнення з ОСОБА_1 коштів у розмірі 78 560,69 грн на користь АТ Банк «Форвард», але так і не відправила. Позивач направив відповідачу поштою письмовий запит щодо отримання документів з виконавчого провадження № 60793802, але станом на час звернення до суду із даним позовом відповіді на свій запит не отримав.

Зазначає, що приватним виконавцем при відкритті виконавчого провадження щодо нього було порушено ст. 24 Закону України "Про виконавче провадження", так як позивач зареєстрований та проживає у Донецькій області, майна на території міста Києва не має, а тому правові підстави для відкриття приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва - відсутні.

Також зазначає, на картковому рахунку, відкритому в АТ Банк «Форвард», грошові кошти відсутні, а сам рахунок, відкритий на його ім`я, не є майном у розумінні чинного законодавства.

Крім цього посилається на практику Верховного Суду (постанова від 10 жовтня 2019 року у справі № 916/1572/19, постанова від 27 червня 2019 року у справі № 916/73/19), згідно якої рахунки, передбачені для виплати заробітної плати та сплати податків, є рахунками зі спеціальним режимом, на які арешт накладати не можна (а.с. 1-4).

Ухвалою суду від 3 березня 2020 року позовна заява позивача залишена без руху, позивачу надано строк на усунення недоліків позовної заяви (а.с. 17).

Ухвалою суду від 16 березня 2020 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі, залучено до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Акціонерне товариство «Банк Форвард», вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Також цією ж ухвалою запропоновано: відповідачу надати суду відзив на позовну заяву протягом 5-ти днів з дня вручення ухвали та всі документи, що підтверджують заперечення проти позову; матеріали виконавчого провадження ВП № 60793802; третій особі - протягом п`яти днів після отримання ухвали надати пояснення щодо позовних вимогу (а.с. 23-24).

Як вбачається з відомостей з сайту «Укрпошта» (https://track.ukrposhta.ua/tracking_UA.html) ухвала суду від 16 березня 2020 року (рекомендоване поштове відправлення з трек-номером 434) вручена відповідачу особисто 23 березня 2020 року, третій особі (рекомендоване поштове відправлення з трек-номером 442, а.с. 26) вручена 24 березня 2020 року (а.с. 34-35).

1 квітня 2020 року на офіційну електрону адресу Донецького окружного адміністративного суду від відповідача надійшов відзив на адміністративний позов з додатками, в якому остання зазначає, що позовні вимоги вважає необґрунтованими, оскільки вчинені нею дії та прийняті постанови відповідають діючому законодавству.

Так, згідно ч. 2 ст. 24 Закону України Про виконавче провадження приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника фізичної особи, та місцезнаходженням боржника юридичної особи або за місцезнаходженням майна боржника.

Зазначає, що стягувачем було надано заяву про примусове виконання рішення із зазначенням місця знаходження майна боржника (грошових коштів) карткового рахунку № НОМЕР_1 , відкритого в АТ «Банк Форвард», який розташований за адресою: АДРЕСА_1 . 105.

У розумінні чинного законодавства ОСОБА_1 є власником карткового рахунку № НОМЕР_1 та наявних на цьому рахунку грошових коштів, отже, з урахуванням вимог ст. 24 Закону України Про виконавче провадження у приватного виконавця не було підстав для повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку із пред`явленням не за місцем виконання.

Постанова про арешт коштів в межах ВП № 60793802, як і постанова про відкриття цього виконавчого провадження, є правомірною, оскільки згідно зі ст. 48 Закону України Про виконавче провадження звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації. Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову.

Стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника в національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах.

Щодо посилання позивача на ч. 2 ст. 48 Закону України Про виконавче провадження, якою передбачено заборону на звернення стягнення та накладання арешту, зокрема, на кошти на інших рахунках боржника, накладання арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, повідомила, що від банківських установ не надходило жодних документів із повідомленням про те, що на кошти, які знаходяться на рахунках ОСОБА_1 , заборонено звертати стягнення.

Стосовно посилання позивача на те, що йому не надходила постанова про відкриття виконавчого провадження, а також інші документи з ВП № 60793802, зазначила, що лист із постановою про відкриття виконавчого провадження було направлено позивачу у відповідності до вимог діючого законодавства рекомендованим листом за № 207, який був повернутий (відповідно інформації з офіційного сайту Укрпошти) у зв`язку із неврученням під час доставки. Всі інші документи, які були прийняті нею в межах виконавчого провадження були направлені на адресу боржника простим поштовим відправленням (а.с. 35-40).

Третя особа у справі, Акціонерне товариство «Банк Форвард», правом надати пояснення не скористалась.

При вирішенні питання щодо дотримання/недотримання позивачем строку звернення до суду із даним позовом суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Згідно із ч. 1 ст. 5 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

За змістом ч. 1 ст. 122 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Відповідно до ч. 3 ст. 122 КАС України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Особливості провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, приватного виконавця встановлені ст. 287 КАС України.

Відповідно до ч. 1 ст. 287 КАС України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 287 КАС України позовну заяву може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів.

Вказана норма кореспондується з приписами ст. 74 Закону України "Про виконавче провадження", пунктом 5 якого передбачено, що рішення та дії виконавця, посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені протягом 10 робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів.

Як вбачається зі змісту позовної заяви позивач просить визнати протиправними та скасувати постанови приватного виконавця Павелків Т.Л., прийняті нею 5 грудня 2019 року та 23 січня 2020 року.

В позовній заяві позивачем зазначено, що про прийняття постанови від 23 січня 2020 року (про арешт коштів) він дізнався лише 19 лютого 2020 року від працівника « ОСОБА_2 », який надав йому копію цієї постанови, а копію постанови про відкриття виконавчого провадження він взагалі ні від кого не отримував.

Відповідно до відмітки на конверті позивач звернувся до суду з даним позовом 21 лютого 2020 року, тобто, в межах 10-ти денного строку, встановленого КАС України (докази на спростування зазначеного суду не надані).

Дослідивши матеріали справи суд встановив наступне.

Позивач, ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 , місце проживання з 23 лютого 2016 року: АДРЕСА_2 (а.с. 6).

Відповідач, приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Павелків Тетяна Леонідівна, РНОКПП НОМЕР_3 , місцезнаходження: 02094, м. Київ, вул. Юрія Поправки, буд. 6, офіс 15 (а.с. 37).

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, Акціонерне товариство «Банк Форвард» (, місцезнаходження: м. Київ, Голосіївський район, вул. Саксаганського, буд. 105) (а.с. 22).

Як встановлено судом 9 листопада 2019 року приватним нотаріусом КМНО Київської області Незнайком Є.В. виданий виконавчий напис, який зареєстрований за № 6891, про стягнення з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Банк Форвард» коштів у розмірі 77 710,69 грн за кредитним договором 107281198 від 26 червня 2013 року, укладеним між ОСОБА_1 та ПАТ «Банк Руский Стандарт», правонаступником якого є АТ Банк Форвард, та 850,00 грн пати за вчинення нотаріального напису, внесеної нотаріусу стягувачем АТ «Банк Форвард», всього 78 560,69 грн. При цьому у виконавчому написі зазначена адреса проживання ОСОБА_1 : АДРЕСА_3 (а.с. 59).

27 листопада 2019 року Акціонерне товариство «Банк Форвард» через свого представника Шилко Р.В. звернулось до приватного виконавця Вольф Т.Л. із заявою (вих. № 171/1-1259/813) про прийняття на примусове виконання виконавчого напису № 6891 від 9 листопада 2019 року, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, про стягнення заборгованості з боржника, ОСОБА_1 , на користь АТ Банк Форвард 78 560,69 грн, до якої додало квитанцію про сплату авансового внеску, довідку, відповідно до якої у клієнта ОСОБА_1 є рахунок № НОМЕР_1 НОМЕР_4 від 26 червня 2013 року, у валюті - гривня, відкритий в АТ «Банк Форвард», який розташований за адресою: 01039, м. Київ, вул. Саксаганського, буд. 105 (а.с. 41-43, 55-59,61).

5 грудня 2019 року приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Павелків Т.Л. прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження № 6079380 з виконання виконавчого напису № 6891, виданого приватним нотаріусом КМНО Київської області Незнайко Є.В. про стягнення зі ОСОБА_1 на користь АТ «Банк Форвард» заборгованості в розмірі 78 560,69 грн, при цьому у постанові про відкриття виконавчого провадження відповідачем зазначена адреса боржника (позивача у справі) АДРЕСА_3 , яка не відповідає адресі проживання позивача, вказаної в його паспорті (а.с. 63-64, 6).

Згідно п. 3 цієї постанови приватним виконавцем ухвалено направити копію постанови сторонам виконавчого провадження.

Як зазначає відповідач у відзиві на позов копія цієї постанови була направлена на адресу боржника, вказану у постанові про відкриття виконавчого провадження, та повернута у зв`язку із неврученням під час доставки. На підтвердження направлення ОСОБА_1 цієї постанови суду надано копію супровідного листа від 5 грудня 2019 року (№ б/н) та копію реєстру поштової кореспонденції (без першого аркушу), з якої вбачається, що ОСОБА_1 була направлена поштова кореспонденція 13 грудня 2019 року (а.с. 36, 80).

На підставі викладеного вище суд приходить до висновку, що постанова про відкриття виконавчого провадження № 60793802 відповідачем на адресу позивача не направлялась.

6 грудня 2019 року Державною фіскальною службою України на запит відповідача № 69715962 від 5 грудня 2019 року надана відповідь № , відповідно до якої платник податків з податковим номером на обліку в органах ДПС не перебуває (а.с. 68).

Також 6 грудня 2019 року на запит відповідача № 69715954 від 5 грудня 2019 року щодо осіб-боржників, які отримують пенсії, Пенсійним фондом України надана відповідь № , відповідно до якої по ОСОБА_1 інформації не знайдено (а.с. 69).

Крім цього на запит відповідача № 69715955 від 5 грудня 2019 року про осіб-боржників, які працюють за трудовими та цивільно-правовими договорами, 6 грудня 2019 року Пенсійним фондом України надана відповідь № , відповідно до якої останнім місцем роботи ОСОБА_1 , станом на жовтень 2019 року є Державне підприємство «Шахта ім. М.С. Сургая» (м. Вугледар, Донецька область) (а.с. 70).

23 січня 2020 року приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Павелків Т.Л. при примусовому виконанні виконавчого провадження № 6079380 були прийняті:

- постанова про арешт коштів, що містяться на рахунках боржника, відкритих у банках: ПАТ «ОП БАНК», ПАТ «Державний ощадний банк України», ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», ПАТ «УКРСИББАНК», ПАТ «АЛЬФА-БАНК», АТКБ «ПРИВАТБАНК», ПАТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК», ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК», ПАТ «УНІВЕРСАЛ БАНК», АТ «ПУМБ», а також на всіх інших рахунках, а також на всіх інших відкритих рахунках, а також на кошти, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом та належать боржнику (а.с. 75-76);

- постанова про стягнення з боржника основної винагороди у сумі 7 856,06 грн (а.с. 66-67).

За повідомленням відповідача копії даних постанов були направлені боржнику ( ОСОБА_1 ) простою поштою кореспонденцією, на підтвердження чого суду надані копії відповідних супровідних листів (а.с. 74).

19 лютого 2020 року за поясненням позивача він дізнався про заблокування його зарплатного рахунку та про арешт коштів на його рахунку в Укргазбанку (в обслуговуючому відділенні у м. Курахове, вул. Пушкіна, 7).

19 лютого 2020 року за поясненням позивача він направив відповідачу електронною поштою запит із проханням направити на його електронну адресу копії матеріалів ВП № 60793802 та виконавчого напису нотаріуса № 6891, на підтвердження чого надав суду копію відповідного звернення (а.с. 9).

Суд зазначає, що доказів направлення такого звернення позивачем суду не надано.

20 лютого 2020 року позивач звернувся до відповідача із аналогічним запитом укрпоштою, що підтверджується копіями цього запиту та доданими до нього належним чином засвідченими копіями фіскального чеку (а.с. 8).

Як зазначає позивача відповідь від відповідача та копії спірних постанов станом на час звернення до суду із даним позовом він не отримав.

Будучи не згодним із відкриттям виконавчого провадження № 6079380 та постановами, прийнятими відповідачем в межах цього виконавчого провадження, позивач звернувся до Донецького окружного адміністративного суду із даним позовом.

Як встановлено судом на підставі наданих суду відповідачем копій документів після звернення позивача до суду із даним позовом, 26 лютого 2020 року, приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Павелків Т.Л. при примусовому виконанні виконавчого провадження № 6079380 була прийнята постанова про звернення стягнення на доходи боржника, ОСОБА_1 , які він отримує на Державному підприємстві «Шахта ім. М.С.Сургая», у розмірі 20%, яка також за твердженням відповідача була направлена ОСОБА_1 простою поштовою кореспонденцією (а.с. 72-73).

Спірним питанням в межах даної справи є правомірність/неправомірність відкриття відповідачем виконавчого провадження № 60793802 та, як наслідок, прийняття в межах цього виконавчого провадження процесуальних документів (постанов).

Вирішуючи спірні правовідносини суд виходить з наступного.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 1 Закону України Про виконавче провадження від 2 червня 2016 року № 1404-VIII (далі - Закон України Про виконавче провадження, Закон № 1404-VIII) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 3 Закону № 1404-VIII примусовому виконанню підлягають в тому числі рішення на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону № 1404-VIII примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Виконавчі округи і територіальні межі діяльності приватного виконавця визначені ст. 24 цього ж Закону.

Згідно ч. 2 зазначеної статті приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника-фізичної особи, за місцезнаходженням боржника - юридичної особи або за місцезнаходженням майна боржника.

Системний аналіз норм свідчить, що виконавче провадження здійснюють органи державної виконавчої служби (державні виконавці) та у передбачених Законом випадках приватні виконавці. Останні здійснюють примусове виконання рішень, зокрема, й на підставі виконавчих написів нотаріусів. Приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи виключно у двох випадках: або за місцем проживання, перебування боржника-фізичної особи, за місцезнаходженням боржника-юридичної особи, або за місцезнаходженням майна боржника.

Частиною 1 ст. 26 Закону 1404-VIII встановлено, що виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у ст. 3 цього Закону, зокрема, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

У заяві про примусове виконання рішення стягувач має право зазначити відомості, що ідентифікують боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення (рахунок боржника, місце роботи чи отримання ним інших доходів, конкретне майно боржника та його місцезнаходження тощо), рахунки в банківських установах для отримання ним коштів, стягнутих з боржника, а також зазначає суму, яка частково сплачена боржником за виконавчим документом, за наявності часткової сплати.

У відповідності до ч. 2 ст. 48 Закону № 1404-VIII стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах.

Відповідно до преамбули Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» від 12 липня 2001 року № 2664-III цей (далі Закон № 2664-ІІІ) цей Закон встановлює загальні правові засади у сфері надання фінансових послуг, здійснення регулятивних та наглядових функцій за діяльністю з надання фінансових послуг.

Згідно ч. 1 ст. 2 цього Закону цей Закон регулює відносини, що виникають між учасниками ринків фінансових послуг під час здійснення операцій з надання фінансових послуг.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1 цього Закону фінансова установа - юридична особа, яка відповідно до закону надає одну чи декілька фінансових послуг, а також інші послуги (операції), пов`язані з наданням фінансових послуг, у випадках, прямо визначених законом, та внесена до відповідного реєстру в установленому законом порядку. До фінансових установ належать банки, кредитні спілки, ломбарди, лізингові компанії, довірчі товариства, страхові компанії, установи накопичувального пенсійного забезпечення, інвестиційні фонди і компанії та інші юридичні особи, виключним видом діяльності яких є надання фінансових послуг, а у випадках, прямо визначених законом, - інші послуги (операції), пов`язані з наданням фінансових послуг.

Згідно п. 3.1 ст. 3 Закону України Про платіжні системи та переказ коштів в Україні від 5 квітня 2001 року № 2346-III, кошти існують у готівковій формі (формі грошових знаків) або у безготівковій формі (формі записів на рахунках у банках).

Відповідно до пп. 6.1, 6.2 ст. 6 вказаного закону банки мають право відкривати рахунки резидентам України (юридичним особам, їх відокремленим підрозділам, фізичним особам), нерезидентам України (юридичним особам-інвесторам, представництвам юридичних осіб в Україні та фізичним особам). Особи, визначені в п. 6.1 цієї статті, мають право відкривати рахунки в будь-яких банках України відповідно до власного вибору для забезпечення своєї господарської діяльності і власних потреб.

Статтею 190 Цивільного кодексу України передбачено, що майном як особливим об`єктом вважаються: окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки; при цьому річчю є предмет матеріального світу, щодо якого можуть виникати цивільні права та обов`язки (ст. 179 Цивільного кодексу України).

Суд зазначає, що безготівкові кошти розглядаються у доктрині банківського права як такі, що можуть бути об`єктом права власності внаслідок юридичної фікції, яка передбачає також визнання того, що безготівкові кошти знаходяться на відповідному рахунку у банку. Можливість ініціювати операції стосовно безготівкових коштів в іншому місці, окрім як у банку, у якому відкрито відповідний рахунок, не суперечить цій юридичній фікції, яка закріплена також у Законі України Про виконавче провадження, у якому йдеться про кошти, які перебувають на рахунках боржника у банках.

Зазначений висновок суду узгоджується із правовою позицією Верховного Суду, викладеної в Постанові цього Суду № 905/3542/15 від 10 вересня 2018 року (п. 19).

Отже, грошові кошти у безготівковій формі, наявні на рахунку, відкритому у банківській або небанківській фінансовій установі, є майном у розумінні чинного законодавства, при цьому місце розташування фінансової установи, в якій відкрито рахунок, не є місцезнаходженням майна особи, на ім`я якої цей рахунок відкритий, так як рахунки (або електронні гаманці), на яких обліковуються кошти та які дають можливість здійснювати переказ коштів за допомогою відповідних платіжних інструментів, не є окремими речами чи їх сукупністю - фактично вони є засобом обліку руху грошових коштів та призначені для виконання клієнтами платіжних систем певних операцій.

З матеріалів справи вбачається, що виконавчим округом відповідача є м. Київ.

Таким чином, відповідач має право здійснювати дії, пов`язані з відкриттям виконавчого провадження в територіальних межах м. Києва, якщо місце проживання або місцезнаходження боржника є у м. Києві, або ж якщо майно боржника знаходиться в м. Києві.

Матеріалами справи підтверджено, що позивач ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується копією паспорта серії НОМЕР_5 від 21 травня 2007 року (а.с. 6).

З копій матеріалів виконавчого провадження № 60793802 судом встановлено, що приватним виконавцем постанова про відкриття виконавчого провадження були надіслані на адресу: АДРЕСА_4 , тобто, хоча відповідач не була обізнана про дійсне місце реєстрації та проживання позивача, та їй було відомо, що містом проживання ОСОБА_1 є не м. Київ, а також відповідачу було відомо місце роботи боржника: ДП «Шахта ім. М.С.Сургая (Донецька область, м. Вугледар).

Отже, відповідач відкрила виконавче провадження не за місцем проживання позивача.

Щодо посилання відповідача на те, що виконавче провадження було відкрито за місцем знаходження майна боржника (за місцезнаходженням банку АТ Банк Форвард, в якому відкритий рахунок позивача № НОМЕР_1 UAH, - м. Київ), суд зазначає, що згідно абз. 11 п. 3 у разі пред`явлення виконавчого документа до органу державної виконавчої служби або приватного виконавця за місцезнаходженням майна боржника до заяви про примусове виконання рішення додається документальне підтвердження, що майно боржника (грошові кошти на рахунках в банках або інших фінансових установах) знаходиться(яться) на території, на яку поширюється компетенція органу державної виконавчої служби, або в межах виконавчого округу приватного виконавця.

Відповідно до ч. 5 ст. 24 Закону № 1404-VIII визначено, що у разі необхідності проведення перевірки інформації про наявність боржника чи його майна або про місце роботи на території, на яку не поширюється компетенція державного виконавця, державний виконавець доручає проведення перевірки або здійснення опису та арешту майна відповідному органу державної виконавчої служби.

Суд зазначає, що відповідачем не надано суду доказів на підтвердження того, що у приватного виконавця на момент прийняття постанови про відкриття виконавчого провадження № 60793802 були підтверджуючі дані про наявність у позивача майна (в тому числі грошових коштів) на території м. Києва (наявність відкритого рахунку в АТ Банк «Форвард» та наявності на цьому рахунку грошових коштів).

Згідно ч.ч. 1-2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На підставі викладеного вище суд дійшов висновку, що на момент відкриття виконавчого провадження № 60793802 та прийняття відповідачем у подальшому постанов межах цього виконавчого провадження у позивача було відсутнє будь-яке майно, у тому числі, грошові кошти, які б знаходились в межах виконавчого округу відповідача (доказів на підтвердження зворотнього суду не надано).

Суд не приймає до уваги посилання відповідача на лист Міністерства юстиції України від 11 червня 2018 року № 23123/16620-33-18/20.5.1 як на підтвердження правомірності відкриття виконавчого провадження № 60793802 (копія якого надано суду), оскільки як вбачається з наданої суду копії, у даному листі зазначено, що приватний виконавець може приймати виконавчі документи за місцезнаходженням саме грошових коштів боржника, у тому числі коштів, які знаходяться на рахунках боржника в банках та інших фінансових установах. Тобто, вказане роз`яснення не містить інформації щодо можливості прийняття виконавчих документів за місцезнаходженням лише рахунків боржника (без встановлення факту наявності на цих рахунках грошових коштів).

Також суд зазначає, що станом на момент розгляду даної адміністративної справи на офіційному веб-сайті Міністерства юстиції України вказаний відповідачем лист відсутній.

Крім цього суд зауважує, що листи Міністерства юстиції України мають виключно рекомендаційний характер для застосування в роботі та не є джерелом права.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Перевіривши та оцінивши у сукупності всі докази, суд дійшов висновку про те, що приватний виконавець виконавчого округу м. Київ Павелків Т.Л., відкриваючи виконавче провадження з виконання з примусовому виконанні виконавчого напису № 6891, вчиненого 9 листопада 2019 року приватним нотаріусом КМНО Незнайко Є.В., та приймаючи під час його виконання певні рішення (постанови), скеровані на його виконання, діяла не на підставі та не у межах, що визначені законодавством України.

Відповідно, позовні вимоги ОСОБА_1 є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Також суд зазначає, що згідно ч. 2 ст. 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Враховуючи встановлені судом обставини суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог позивача та визнати протиправними та скасувати постанову відповідача від 23 січня 2020 року про стягнення з боржника (позивача у справі) основної винагороди в розмірі 7 856,06 грн та постанову від 26 лютого 2020 року про звернення стягнення про заробітну плату боржника (позивача у справі) в розмірі 20% відрахувань із заробітної плати на Державному підприємстві «Шахта ім. М.С.Сургая», на суму: 2 000,00 грн витрати на проведення виконавчих дій, сума боргу на користь стягувача 78 560,69 грн, основна винагорода 7 856,07 грн .

Згідно ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

У спірних відносинах відповідач в силу вимог Закону України Про виконавче провадження та Закону України Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів у відношенні до позивача здійснює публічно-владні управлінські функції на підставі закону, а відтак в розумінні п. 7 ч. 1 ст. 4 КАС України приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Павелків Т.Л. є суб`єктом владних повноважень.

Враховуючи, що при звернені з даним позовом ОСОБА_1 сплачено судовий збір у розмірі 840,80 грн, що підтверджується квитанцією № 0.0..1 від 21 лютого 2020 року (а.с. 5), суд вважає за необхідне стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок приватного виконавця виконавчого округу м. Київ Павелків Т.Л. суму судового збору у розмірі 840,80 грн.

Керуючись ст.ст. 2, 6, 9, 12, 72-77, 94, 139, 192-193, 205, 242-246, 256, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 ) до приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Павелків Тетяни Леонідівни (РНОКПП НОМЕР_3 , місцезнаходження: 02094, м. Київ, вул. Юрія Поправки, буд. 6, офіс 15), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, Акціонерне товариство «Банк Форвард» (, місцезнаходження: м. Київ, Голосіївський район, вул. Саксаганського, буд. 105), про визнання протиправними та скасування постанов - задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати прийняту приватним виконавцем виконавчого округу м. Київ Павелків Тетяною Леонідівною постанову від 5 грудня 2019 року № ВП 60793802 про відкриття виконавчого провадження з примусовому виконанні виконавчого напису № 6891, вчиненого 9 листопада 2019 року приватним нотаріусом КМНО Незнайко Євгеном Вікторовичем.

Визнати протиправною та скасувати постанову від 23 січня 2020 року № ВП 60793802, прийняту приватним виконавцем виконавчого округу м. Київ Павелків Тетяною Леонідівною в межах виконавчого провадження № 60793802 при примусовому виконанні виконавчого напису № 6891, вчиненого 9 листопада 2019 року приватним нотаріусом КМНО Незнайко Євгеном Вікторовичем, про арешт коштів боржника на загальну суму 88 416,75 грн, що містяться на рахунках боржника - ОСОБА_1 , відкритих у банках: ПАТ «ОП БАНК», ПАТ «Державний ощадний банк України», ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», ПАТ «УКРСИББАНК», ПАТ «АЛЬФА-БАНК», АТКБ «ПРИВАТБАНК», ПАТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК», ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК», ПАТ «УНІВЕРСАЛ БАНК», АТ «ПУМБ», а також на всіх інших рахунках, а також на всіх інших відкритих рахунках, а також на кошти, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом та належать боржнику.

Визнати протиправною та скасувати постанову від 23 січня 2020 року № ВП 60793802, прийняту приватним виконавцем виконавчого округу м. Київ Павелків Тетяною Леонідівною в межах виконавчого провадження № 60793802 при примусовому виконанні виконавчого напису № 6891, вчиненого 9 листопада 2019 року приватним нотаріусом КМНО Незнайко Євгеном Вікторовичем, про стягнення з боржника - ОСОБА_1 - основної винагороди в розмірі 7 856,06 грн.

Визнати протиправною та скасувати постанову від 26 лютого 2020 року № ВП 60793802, прийняту приватним виконавцем виконавчого округу м. Київ Павелків Тетяною Леонідівною в межах виконавчого провадження № 60793802 при примусовому виконанні виконавчого напису № 6891, вчиненого 9 листопада 2019 року приватним нотаріусом КМНО Незнайко Євгеном Вікторовичем, про звернення стягнення про заробітну плату, пенсію та інші доходи боржника - ОСОБА_1 в розмірі 20% відрахувань із заробітної плати на Державному підприємстві «Шахта ім. М.С.Сургая», а саме 2 000,00 грн витрати на проведення виконавчих дій, сума боргу на користь стягувача 78 560,69 грн, основна винагорода 7 856,07 грн .

Стягнути з приватного виконавця виконавчого округу м. Києва ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_3 , місцезнаходження: АДРЕСА_5 м АДРЕСА_6 Київ АДРЕСА_7 буд. 6, офіс 15) на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 ) судовий збір у розмірі 840 (вісімсот сорок) грн 80 коп.

Рішення суду може бути оскаржено до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно приписів підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII Перехідні положення Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги на рішення Донецького окружного адміністративного суду подаються учасниками справи до або через Донецький окружний адміністративний суд.

Суддя Н.П. Волгіна