Справа № 120/1429/20-а
Суддя: Заброцька Людмила Олександрівна
Дата ухвалення: 2020-04-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про повернення позовної заяви

м. Вінниця

06 квітня 2020 р. Справа № 120/1429/20-а

Суддя Вінницького окружного адміністративного суду Заброцька Людмила Олександрівна, розглянувши матеріали

за позовом: ОСОБА_1

до: Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області

про: визнання рішення протиправним та зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 , подана в інтересах позивача представником - адвокатом Савчуком М.В., до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання рішення протиправним та зобов`язання вчинити дії, відповідно до якої позивач просить визнати протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області №54 від 04.01.2020 щодо виключення із загального стажу роботи ОСОБА_1 періоду роботи з 02.01.1992 по 23.05.1992, з 25.05.1992 по 09.11.1992, з 18.08.1997 по 31.12.2017, посилаючись на протиправність такого рішення.

Ознайомившись з позовною заявою та доданими матеріалами, вважаю за необхідне зазначити наступне.

Встановлено, що позовну заяву подано адвокатом Савчуком Миколою Васильовичем через систему електронний суд. На підтвердження своїх повноважень, як представника позивача, суду надано скан-копію ордеру серії ВН № 097167 від 05.02.2019, в якому у рядку "назва органу, у якому надається правова допомога" вказано: " Савчук Микола Васил ".

Відповідно до ч. 2 ст. 160 КАС України позовна заява подається в письмовій формі позивачем або особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Статтею 55 КАС України передбачено, що сторона, третя особа в адміністративній справі, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.

У рішенні Конституційного Суду України від 08.04.1999 року № 3-рп/99 (справа про представництво прокуратурою України інтересів держави в арбітражному суді) зроблено висновок, що за правовою природою представництво в суді є правовідносинами, в яких одна особа (представник) на підставі певних повноважень виступає від імені іншої особи (довірителя) і виконує процесуальні дії в суді в її інтересах, набуваючи (змінюючи, припиняючи) для неї права та обов`язки (п. 6).

Відповідно до ч. 1 ст. 57 КАС України представником у суді може бути адвокат або законний представник.

Згідно з ч. 3 ст. 26 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" від 5 липня 2012 року № 5076-VI повноваження адвоката як захисника або представника в господарському, цивільному, адміністративному судочинстві, кримінальному провадженні, розгляді справ про адміністративні правопорушення, а також як уповноваженого за дорученням у конституційному судочинстві підтверджуються в порядку, встановленому законом.

Частиною четвертою статті 59 КАС України визначено, що повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданими відповідно до Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність".

Згідно з пп. 12.4 п. 12 Положення про ордер на надання правничої (правової) допомоги у новій редакції, затвердженого рішенням Ради адвокатів України від 12 квітня 2019 № 41, ордер має містити назву органу, у якому надається правова допомога адвокатом, із зазначенням за необхідності виду адвокатської діяльності відповідно до статті 19 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність".

Водночас за змістом пункту 11 вказаного Положення належним та достатнім підтвердженням правомочності адвоката на вчинення дій в інтересах клієнта є ордер встановленої цим Положенням форми.

Згідно з ч. 2 ст. 81 ЦК України юридичні особи, залежно від порядку їх створення, поділяються на юридичних осіб приватного права та юридичних осіб публічного права. Юридична особа публічного права створюється розпорядчим актом Президента України, органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування.

Частиною першою статті 90 ЦК України передбачено, що юридична особа повинна мати своє найменування, яке містить інформацію про її організаційно-правову форму та назву.

За своїм правовим статусом суд, до якого подано позов представником позивача - адвокатом Савчуком М.В., є юридичною особою публічного права із назвою: "Вінницький окружний адміністративний суд".

Аналіз наведених вище норм права дає підстави для висновку, що обов`язковим реквізитом ордеру на надання правової допомоги є назва органу, у якому надається правова допомога адвокатом. Крім того, враховуючи зміст поняття "назва органу…", в ордері має бути зазначено конкретна назва такого органу, зокрема суду, в даному випадку - "Вінницький окружний адміністративний суд".

Зазначене обумовлено й тим, що звернення до суду з використанням правничої допомоги інших осіб, зокрема адвоката, при реалізації права на справедливий суд передбачає надання до суду належних доказів дійсної волі особи, що є учасником справи, на уповноваження іншої особи на право надання правничої допомоги. Такі докази повинні виключати будь-які сумніви стосовно справжності та чинності такого уповноваження на момент вчинення певної процесуальної дії (докази повинні бути в оригіналі або у формі копії, якісно оформленої особою, що є учасником справи, із зазначенням назви судового органу, у якому надається правова допомога позивачу), а також стосовно охоплення такої дії дійсним колом повноважень представника, що делеговані йому особою, що реалізує право на справедливий суд.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2019 у справі № 9901/847/18.

Враховуючи наведене суд приходить до висновку, що ордер на надання правничої (правової) допомоги серії ВН №097167 від 05.02.2019, який наданий суду на підтвердження повноважень адвоката Савчука М.В., не містить назви судового органу, у якому надається правова допомога позивачу, оскільки у рядку "назва органу…" вказано: " Савчук Микола Васил ".

Отже такий ордер не є належним документом, що підтверджує повноваження адвоката Савчука М.В., як представника позивача - Попівнюка Юрія Михайловича, та його правомочність на вчинення дій в інтересах позивача, зокрема підписання від його імені позовної заяви та звернення з позовом до суду.

Також зазначаючи, що вказаний ордер нє є належним документом, що підтверджує повноваження адвоката Савчука М.В. на звернення від імені позивача ОСОБА_1 з даним адміністративним позовом, суд звертає увагу, що позовну заяву сформовано в системі "Електронний суд" 25.03.2020 року, відповідно до заявлених вимог позивач оскаржує рішення відповідача від 04.01.2020 року, в той же час представником позивача на підтвердження повноважень надано ордер від 05.02.2019 року.

Враховуючи зазначені часові проміжки ( ордер від лютого 2019 року, а позовну заяву датовано березнем 2020 року ) та відсутність в ордері назви органу, в якому надається правова допомога, суд позбавлений можливості встановити належність повноважень адвоката Савчука М.В. на звернення від імені позивача ОСОБА_1 з даним адміністративним позовом до суду.

В силу приписів п. 3 ч. 4 ст. 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, якщо позов підписано особою, яка не має права її підписувати.

Враховуючи те, що позовна заява підписана особою, яка не підтвердила відповідного права належними документами, подану до суду позовну заяву необхідно повернути на підставі вищевказаних положень закону.

При цьому суд зважає на висновки Європейського суду з прав людини, викладені в рішеннях від 28 травня 1985 року у справі "Ашингдейн проти Сполученого Королівства" та від 13 лютого 2001 року у справі "Кромбах проти Франції", в яких Суд наголосив на тому, що держава може встановлювати певні обмеження права осіб на доступ до суду.

Крім того, у рішеннях від 20 травня 2010 року у справі "Пелевін проти України" та від 30 травня 2013 року у справі "Наталія Михайленко проти України" ЄСПЛ зазначив, що право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням, зокрема щодо умов прийнятності скарг, оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою.

Системний аналіз норм Кодексу адміністративного судочинства України свідчить, що державою встановлено доступні, чіткі та передбачувані процесуальні правила (обмеження), за умови дотримання яких особа може реалізувати право на судовий захист. Цих правил під час звернення до суду з позовом в інтересах позивача ОСОБА_1 представником позивача - адвокатом Савчуком М.В. не дотримано.

З огляду на викладене подану до суду позовну заяву належить повернути особі, яка її подала, разом з доданими до неї документами.

Керуючись ст.ст. 160, 161, 169, 171, 248, 256, 259, 293, 294 КАС України, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 , яка подана в інтересах позивача представником позивача - адвокатом Савчуком Миколою Васильовичем, до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання рішення протиправним та зобов`язання вчинити дії, разом з доданими до неї матеріалами, повернути особі, яка її подала.

Роз`яснити позивачу, що відповідно до ч. 8 ст. 169 КАС України повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Копію ухвали невідкладно надіслати особі, яка подала позовну заяву, та позивачу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Відповідно до ст. 295 КАС України апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Заброцька Людмила Олександрівна