Справа № 280/32/20
Суддя: Стрельнікова Наталя Вікторівна
Дата ухвалення: 2020-03-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

10 березня 2020 року Справа № 280/32/20 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Стрельнікової Н.В. розглянув у судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження (в порядку письмового провадження) адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області

про визнання неправомірними дій та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі позивач) звернулася до Запорізького окружного адміністративного суду із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (далі - відповідач), в якому позивач просить:

-визнати неправомірними дії відповідача щодо відмови у призначенні позивачу пенсії за віком;

-зобов`язати відповідача зарахувати до страхового та трудового стажу позивача період навчання з 01.09.1975 по 19.07.1976 та період роботи з 19.06.1976 по 01.09.1994, що підтверджується трудовою книжкою від 11.11.1976 та призначити позивачу пенсію за віком починаючи з дня, що настав за днем досягнення нею пенсійного віку 25.05.2019.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що 22.08.2019 року звернулася до відповідача із заявою та документами для призначення пенсії за віком. Листом від 27.11.2019 відповідачем відмовлено у призначені пенсії у зв`язку з відсутністю у позивачки необхідного страхового стажу передбаченого ч.1 ст.26 Закону №1058. При цьому відмовляючи в призначенні пенсії відповідачем зазначено про неможливість зарахування до страхового стажу періоди роботи за трудовою книжкою позивача у зв`язку з тим, що вона була виписана на прізвище « ОСОБА_2 та відсутні документи, які підтверджують зміну прізвища « ОСОБА_2 » на « ОСОБА_3 ». Позивач вважає такі дії відповідача протиправними, у зв`язку із чим просить позов задовольнити повністю.

Відповідач проти позову заперечив з підстав, викладених у поданому до суду відзиві (вх. №2690 від 17.01.2020), зазначивши, що за результатом поданих позивачем документів встановлено невідповідність паспортним даним позивачки атестату №1362 виданого 19.07.1976 року та трудової книжки. Вважає дії пенсійного фонду правомірними та просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

Ухвалою судді від 08.01.2020 року відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання.

У відповідності до п.3 ч.6 ст.12 КАС України дана справа є справою незначної складності, та згідно ст.ст. 257, 263 розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Статтею 258 КАС України передбачено, що суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Відповідно до п. 10 ч.1 ст. 4 КАС України, письмове провадження - розгляд і вирішення адміністративної справи або окремого процесуального питання в суді першої, апеляційної чи касаційної інстанції без повідомлення та (або) виклику учасників справи та проведення судового засідання на підставі матеріалів справи у випадках, встановлених цим Кодексом.

Отже, відповідно до вищевказаних приписів КАС України, справу розглянуто судом в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами у межах строку, встановленого ст. 258 КАС України.

Суд, оцінивши повідомлені позивачем обставини та наявні у справі докази у їх сукупності, встановив наявність достатніх підстав для прийняття законного та обґрунтованого рішення у справі.

Судом з матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернулась 22.08.2019 до Енергодарського відділу обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області із заявою щодо призначення пенсії за віком відповідно до ч.1 ст. 26 Закону №1058.

Повідомленням Енергодарського відділу обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 27.11.2019 №2738/02.14 відмовлено позивачі в призначенні пенсії за віком. Підставою відмови є відсутність страхового стажу необхідного для призначення пенсії за віком відповідно до ч.1 ст. 26 Закону №1058 та відповідно до п.4.7 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України №22-1. За даними, що наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, даними про сплату страхових внесків за за 1997-2004 (лист Енергодарського відділу обслуговування громадян (сервісного центру) управління обслуговування громадян №994/08.1 від 07.08.2019), позивача повідомлено, що вона має 17 років 06 місяців 13 днів страхового стажу роботи (розраховані для визначення права на пенсію), що недостатньо для призначення пенсії за віком. Також повідомлено, що надана позивачем трудова книжка не може бути врахована для призначення пенсії, у зв`язку з тим, що була виписана на прізвище « ОСОБА_2 », та відсутні документи які підтверджують зміну прізвища « ОСОБА_2 » на « ОСОБА_3 », що робить неможливим підтвердити належність позивачу трудової книжки. Підстави для призначення пенсії за віком відсутні (а.с. 21).

Позивач, вважаючи дії відповідача щодо відмови в призначенні пенсії, звернулася до суду за захистом своїх порушених прав.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 22 Конституції України права і свободи людини та громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються й не можуть бути скасовані. Під час прийняття нових законів або внесення змін до чинних законів не допускається звуження змісту й обсягу наявних прав і свобод.

Статтею 46 Конституцій України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 9 липня 2003 року № 1058-IV (далі Закон № 1058-IV) розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.

Частиною 4 статті 24 Закону № 1058-IV визначено, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Пунктом 1 частини 1 статті 45 Закону № 1058-ІV визначено, що пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку: пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

На підставі частини 1 статті 44 Закону № 1058-ІV, заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Відповідно до положень п. 16 Розділу XV "Прикінцеві положення" Закону № 1058-ІV, положення Законом України "Про пенсійне забезпечення" № 1788-XII застосовуються в частині визначення права на пенсію .

Відповідно до ст. 26 Закону №1058 особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років та наявності страхового стажу не менше 15 років.

До досягнення віку, встановленого абзацом першим цієї статті, право на пенсію за віком мають жінки 1961 року народження і старші після досягнення ними віку 59 років які народилися з 1 квітня 1960 року по 30 вересня 1960 року.

Отже станом на день звернення із заявою про призначення пенсії за віком позивач ІНФОРМАЦІЯ_2 досягла 59 років.

Відповідно до ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» № 1788-ХІІ та ч. 1 ст. 48 Кодексу Законів про працю України основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Згідно з пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року. № 637 (далі - Порядок № 637), основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Відповідно до п.3 Порядку № 637 встановлено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Як встановлено з матеріалів справи, відмовляючи в призначенні пенсії за віком відповідач посилається лише на те, що на титульній сторінці трудової книжки позивача змінено прізвище та відсутні документи, які підтверджують зміну прізвища « ОСОБА_2 » на « ОСОБА_3 ».

Судом встановлено, що 11.11.1976 позивачці видана трудова книжка на ім`я ОСОБА_4 , 1960 року народження, при цьому прізвище « ОСОБА_2 » є дівочим прізвищем позивачки (а.с. 12).

Станом на день внесення змін у трудову книжку в 1980 році чинною була «Інструкція про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах та організаціях» затверджена постановою Держкомпраці СРСР від 20.06.1974 №162 (яка втратила чинність з прийняттям наказу Міністерства юстиції України від 29.07.1993 №58.

На титульному листі трудової книжки зроблено виправлення прізвища « ОСОБА_2 » на « ОСОБА_3 » та на внутрішньому боці обкладинки зроблено посилання на документ , який став підставою для такого виправлення, а саме свідоцтво про шлюб, а запис завірено підписом відповідальної особи.

В подальшому у трудовій книжці позивача на титульному листі зроблено виправлення прізвища « ОСОБА_3 » на « ОСОБА_5 » та також зроблено посилання на внутрішньому боці обкладинки на відповідний документ, а саме свідоцтво про шлюб та завірено підписом відповідальної особи і печаткою підприємства.

Судом також досліджено копії наступних документів: паспорта позивачки (а.с. 8), свідоцтво про укладення шлюбу (а.с. 11), свідоцтво про народження (а.с. 12), свідоцтва про розірвання шлюбу (а.с. 13).

Відповідно до п.2.13 Наказу Міністерства праці України №58 від 27.09.1993 Про затвердження Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, зміна записів у трудових книжках про прізвище, ім`я, по батькові і дату народження виконується власником або уповноваженим ним органом за останнім місцем роботи на підставі документів (паспорта, свідоцтва про народження, про шлюб, про розірвання шлюбу, про зміну прізвища, ім`я та по батькові тощо) і з посиланням на номер і дату цих документів.

Зазначені зміни вносяться на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки. Однією рискою закреслюється, наприклад, колишнє прізвище або ім`я, по батькові, дата народження і записуються нові дані з посиланням на відповідні документи на внутрішньому боці обкладинки і завіряються підписом керівника підприємства або печаткою відділу кадрів.

Аналогічні вимоги були встановлені і п.2.12 Інструкції №162 від 20.07.1974.

Дослідивши всі надані позивачем документи як до пенсійного фонду так і до суду, суд дійшов висновку, що твердження відповідача про те, що зміна прізвища позивачки з « ОСОБА_2 » на « ОСОБА_3 » є безпідставним та спростовується наданими позивачем документами.

Суд звертає увагу, що відповідач як у відзиві на позовну заяву так і в повідомленні про відмову у призначенні пенсії не конкретизує які саме зміни, що були внесенні до трудової книжки не відповідають вимогам Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємстві.

Разом із тим, суд зауважує, що працівник не може відповідати за правильність записів у трудовій книжці та не повинен контролювати роботодавця щодо її заповнення.

На особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 23 квітня 2019 року (справа № 593/1452/16-а), від 21 лютого 2018 року (справа № 687/975/17), а відповідно до ч.5 ст.242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду.

У свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства, що не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії по віку на загальних підставах, відтак суд не погоджується із діями відповідача щодо неврахування трудового стажу позивачки вказаного у її трудовій книжці.

Наведене узгоджується з позицією Верховного Суду викладеній у постанові від 21.02.2018 по справі №687/975/17.

Також суд звертає увагу, що відповідач не наводить жодних інших підстав для неврахування до стажу позивача періоду навчання з 01.09.1975 по 19.07.1976 та період роботи з 19.07.1976 по 01.09.1994.

Разом із тим підставою для призначення пенсії є відповідний стаж роботи, а не дотримання всіх формальних вимог при заповненні трудової книжки.

З урахуванням вищезазначеного суд приходить до висновку, що відповідач не зарахувавши до страхового стажу позивача періоди навчання з 01.09.1975 по 19.07.1976 та період роботи з 19.07.1976 по 01.09.1994 діяв необгрунтовано.

При визначенні строку з якого позивачу має бути призначена пенсія, мають бути застосовані вимоги пункту 1 частини 1 статті 45 Закону №1058 згідно якого пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсію відбулося не пізніше трьох з дня досягнення особою пенсійного віку. Позивач звернулася до відповідача із заявоюпро пенсійного забезпечення 22.08.2019, тому пенсія повинна бути призначена їй з дня, що настав за днем досягнення пенсійного віку (тобто наступний день після досягнення позивачем 59 років), а саме з 26.05.2019 року.

Статтею 19 Конституції України зазначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно вимог ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

З огляду на викладене вище, позовні вимоги позивача є обґрунтованими і підлягають задоволенню. Доводи відповідача не приймаються судом до уваги виходячи з вище зазначеного.

Керуючись статтями 2, 77, 139, 241, 243-246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (69057, м.Запоріжжя, пр-т. Соборний, 158-Б) про визнання неправомірними дій та зобов`язання вчинити певні дії, задовольнити повністю.

Визнати неправомірними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області щодо відмови у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області зарахувати до страхового та трудового стажу ОСОБА_1 період навчання з 01.09.1975 по 19.07.1976 та період роботи з 19.06.1976 по 01.09.1994, що підтверджується трудовою книжкою від 11.11.1976 та призначити ОСОБА_1 пенсію за віком починаючи з 26.05.2019.

Присудити на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (69005, м.Запоріжжя, пр. Соборний, 158-б, ) судові витрати у розмірі 768,40 грн. (сімсот шістдесят вісім гривень 40 копійок).

Відповідно до статті 255 КАС України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до частини 1 статті 295 КАС України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 частини 1 Перехідних положень КАС України рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги, з подачею її копії відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя Н.В.Стрельнікова