Справа № 400/2768/18
Суддя: Осіпов Ю.В.
Дата ухвалення: 2020-04-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 квітня 2020 р.м.ОдесаСправа № 400/2768/18
Головуючий в 1 інстанції: Мельник О.М.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді - Осіпова Ю.В.,

суддів - Запорожана Д.В., Скрипченка В.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Одесі апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 10 грудня 2018 року (м.Миколаїв, дата складання повного тексту рішення - 10.12.2018р.) по справі за адміністративним позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області до Відділу примусового виконання рішень Управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області та Управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області про скасування постанови, -

В С Т А Н О В И В:

09.11.2018 року ГУ ПФУ в Миколаївській області звернулось до Миколаївського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до Відділу примусового виконання рішень Управління ДВС ГТУЮ у Миколаївській області, Управління ДВС ГТУЮ у Миколаївській області, в якому просило суд скасувати постанову від 26.10.2018 року ВП №57214705 про накладення штрафу у розмірі 5100 грн.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтував тим, що на виконання рішення суду проведено перерахунок пенсії ОСОБА_1 , в результаті чого розмір пенсії не збільшився, тому у позивача відсутня заборгованість з виплати пенсію, відтак, рішення суду виконано позивачем в повному обсязі, а постанова про накладення штрафу підлягає скасуванню.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 10 грудня 2018 року у задоволенні адміністративного позову ГУ ПФУ в Миколаївській області - відмовлено.

Не погоджуючись з вищезазначеним рішенням суду 1-ї інстанції, представник ГУ ПФУ в Миколаївській області 19.12.2018 року подав апеляційну скаргу, в якій зазначив, що судом, при винесенні оскаржуваного рішення було порушено норми матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 10.12.2018 року та прийняти нове, яким адміністративний позов задовольнити у повному обсязі.

02.01.2019 року матеріали даної справи, разом із вказаною вище апеляційною скаргою, надійшли до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Ухвалою судді П`ятого апеляційного адміністративного суду від 08.01.2019р. вказану вище апеляційну скаргу залишено без руху з підстав несплати апелянтом судового збору.

Ухвалами П`ятого апеляційного адміністративного суду від 05.02.2019р. відрито апеляційне провадження по даній справі та призначено її до розгляду в порядку письмового провадження.

Згідно приписів п.п.1,2 ч.1 ст.311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі: відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю та/або неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи і доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про відсутність будь-яких законних підстав для її задоволення.

Судом 1-ї інстанції встановлено наступні обставини справи.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 21.05.2018 року у справі №814/413/18 зобов`язано ГУ ПФУ в Миколаївській області провести перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення гарантій соціального захисту колишніх працівників органів внутрішніх справ України та членів їх сімей» №900 від 23.12.2015 року, ст.63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», постанови КМУ №988 від 11.11.2015 року «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції» з 01.01.2016 року.

03.08.2018 року на виконання вказаного рішення Миколаївський окружний адміністративний суд видав виконавчий лист.

13.09.2018 року головним державним виконавцем Відділу ПВР Управління ДВС відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №814/413/18, виданого 03.08.2018 року Миколаївським окружним адміністративним судом, та зобов`язано «боржника» виконати судове рішення протягом 10 робочих днів.

04.10.2018 року на адресу Відділу примусового виконання рішень Управління ДВС ГТУЮ у Миколаївській області надійшов лист ГУ ПФУ у Миколаївській області від 04.10.2018 року №7877/08, в якому позивач зазначив, що рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 21.05.2018 року у справі №814/413/18 виконано у добровільному порядку та додав лист, який підтверджує, що перерахунок пенсії ОСОБА_1 здійснено 01.07.2018 року.

Проте, постановою державного виконавця від 26.10.2018 року на ГУ ПФУ в Миколаївській області накладено штраф в сумі 5100 грн. за невиконання рішення суду, оскільки згідно листа пенсійним органом стягувану ОСОБА_1 було лише тільки проведено перерахунок пенсії за вислугу років, а виплату перерахованого розміру пенсії так і не здійснено. Крім того, ГУ ПФУ не зазначило у своєму листі конкретну суму доплати пенсії за результатами здійсненого перерахунку за період з 01.01.2016 року.

Не погоджуючись з такими діями та рішеннями відповідача, позивач звернувся до суду із даним позовом.

Вирішуючи справу по суті та відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з необґрунтованості та недоведеності позовних вимог та, відповідно, з правомірності дій відповідача.

Колегія суддів апеляційного суду, уважно дослідивши матеріали справи та наявні в них докази, погоджується з такими висновками суду 1-ї інстанції і вважає їх обгрунтованими, з огляду на наступне.

Згідно ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах та у спосіб визначений Конституцією та законами України.

Як передбачено статтею 129 Конституції України, основними засадами судочинства є обов`язковість судового рішення.

Відповідно до ч.1,2 ст.63 Закону України «Про виконавче провадження» №1404 за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою ст.26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження. У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Згідно з ч.1 ст.75 Закону України «Про виконавче провадження» у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

Таким чином, правовою підставою для накладення державним виконавцем на боржника штрафу у межах виконавчого провадження є невиконання ним судового рішення у встановлений строк без поважних причин.

При цьому, застосування такого заходу реагування є обов`язком державного виконавця і націлено на забезпечення реалізації мети виконавчого провадження, як завершальної стадії судового провадження.

При цьому, згідно з ч.2,3 ст.14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Так, як встановлено судами обох інстанцій та зазначалось вище, рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 21.05.2018 року у справі №814/413/18 було зобов`язано позивача провести перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення гарантій соціального захисту колишніх працівників органів внутрішніх справ України та членів їх сімей» №900 від 23.12.2015 року, ст.63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», постанови КМУ №988 від 11.11.2015 року «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції» з 01.01.2016 року.

Щодо тверджень позивача, що в результаті перерахунку пенсії на підставі рішення суду розмір пенсії не збільшився, а, навпаки, зменшився, оскільки з 24.02.2018 року набула чинності постанова КМУ від 21.02.2018р. №103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб», відповідно до якої збільшилась пенсія ОСОБА_1 з 01.01.2018 року, а тому рішення виконано в повному обсязі, судова колегія зазначає наступне.

Так, к вже зазначалося вище, рішення суду є обов`язковим до виконання.

При цьому, п.3 резолютивної частини рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 21.05.2018 року по справі №814/413/18 було зобов`язано позивача здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з 01 січня 2016 року як пенсіонеру органів внутрішніх справ відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення гарантій соціального захисту колишніх працівників органів внутрішніх справ України та членів їх сімей» №900 від 23.12.2015 року, ст.63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», постанови КМУ №988 від 11.11.2015 року «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції».

Отже, позивача фактично зобов`язано виплатити заборгованість, яка виникла до 01.01.2018 року та, в свою чергу, до перерахунків відповідно до Постанови КМУ №103, т.б. з 01.01.2016 року по 31.12.2017 року в зв`язку з несвоєчасним перерахунком пенсії з підстав зміни посадових окладів.

Разом з тим, позивачем не надано ні до виконавчої служби ні до судових інстанцій доказів на підтвердження виплати пенсіонеру такої заборгованості.

Таким чином, судова колегія приходить до аналогічного, що і суд 1-ї інстанції, що на момент прийняття спірної постанови позивачем не було виконано рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 21.05.2018 року по справі №814/413/18 в повному обсязі, а посадова особа відповідача не допустила порушень Закону №1404, у зв`язку з чим підстави для скасування постанови від 26.10.2018 року ВП № 57214705 відсутні.

До того ж, ще слід зазначити й про те, що відповідно до приписів ст.ст.9,77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд, згідно ст.90 цього ж Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

А відповідно до ч.2 ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи вищевикладене, судова колегія приходить до висновку, що суд першої інстанції порушень норм матеріального і процесуального права при вирішенні даної справи не допустив, вірно встановив фактичні обставини справи та надав їм належної правової оцінки. Наведені ж у апеляційній скарзі доводи, правильність висновків суду не спростовують, оскільки ґрунтуються на припущеннях та невірному трактуванні норм матеріального права.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.315 КАС України, суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Отже, за таких обставин, колегія суддів апеляційного суду, діючи виключно в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги відповідача, відповідно до ст.316 КАС України, залишає цю апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення суду 1-ї інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст.287,308,311,315,316,321,322,325,329 КАС України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області - залишити без задоволення, а рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 10 грудня 2018 року - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови виготовлено 07.04.2020р.

Головуючий у справі

суддя-доповідач: Ю.В. Осіпов

Судді: Д.В. Запорожан

В.О. Скрипченко