Справа № 280/6243/19
Суддя: Калашник Юлія Вікторівна
Дата ухвалення: 2020-04-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

09 квітня 2020 року (12 год. 00 хв.)Справа № 280/6243/19 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Калашник Ю.В., розглянув у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовною заявою фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 ) до Головного управління Держпраці у Запорізькій області (69032, м. Запоріжжя, вул. Північне шосе, 25, ) про скасування постанови, -

ВСТАНОВИВ:

16.12.2019 до Запорізького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (далі - позивач або ФОП ОСОБА_1 ) до Головного управління Держпраці у Запорізькій області (далі - відповідач або ГУ Держпраці у Запорізькій області), в якому позивач просить скасувати постанову про накладення штрафу від 21.11.2019 №ЗП2962/570/АВ/П/ТД-ФС.

На обґрунтування позовних вимог позивач посилається на незаконність прийняття постанови про накладення штрафу від 21.11.2019 №ЗП2962/570/АВ/П/ТД-ФС, оскільки факти, на які посилається відповідач мали місце в ході відеозапису 20.08.2019 за адресою; АДРЕСА_2 . Так, позивач зауважує, що вказане приміщення за адресою: АДРЕСА_2, позивач займав у період часу з 01.02.2019 по 15.08.2019 на підставі договору суборенди № 55 від 01.02.2019 та станом на 20.08.2019 вказане нежиле приміщення вже не використовувалось позивачем в якості місця провадження господарської діяльності. Які люди знаходились в цьому приміщенні та яким чином вони були працевлаштовані позивачу невідомо. Таким чином, при проведенні інспекційного відвідування, складенні Акту перевірки та винесенні оскаржуваної постанови, відповідач порушив норму матеріального права - ч. 1 ст. 4 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», відповідно до якої державний нагляд (контроль) здійснюється за місцем провадження господарської діяльності суб`єкта господарювання або його відокремлених підрозділів, або у приміщенні органу державного нагляду (контролю) у випадках, передбачених законом. При цьому, наявність осіб, які, начебто, працевлаштовані у позивача, не підтверджується належними доказами і спростовується тим фактом, що позивач не використовував вказане приміщення для власної господарської діяльності. З урахуванням вищезазначеного просить позовні вимоги задовольнити.

Ухвалою суду від 21.12.2019 відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче засідання на 16.01.2020.

16.01.2020 у підготовчому засіданні оголошено перерву до 18.02.2020.

27.01.2020 до суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву (вх. №4012), в якому представник відповідача позовні вимоги не визнає, зокрема зазначає, що при проведенні інспекційного відвідування відповідач керувався Конвенціями Міжнародної організації праці 1947 року № 81 про інспекцію праці у промисловості й торгівлі, ратифікованою Законом України від 08 вересня 2004 року № 1985-ІV, та №129 1969 року про інспекцію праці в сільському господарстві, ратифікованою Законом України від 08 вересня 2004 року № 1986-IV, Конституцією України, Кодексом законів про працю України (далі - «КЗпП України»), Законом України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» (відповідно до ч. 5 ст. 2 Закону), Порядком здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 №823 (далі -«Порядок № 823»), Порядком накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, затвердженого постановою КМУ від 17.07.2013 №509, Положенням про Головне управління Держпраці у Запорізькій області, затвердженого наказом Державної служби України з питань праці від 03.08.2018 №84. Під час проведення інспекційного відвідування позивача наступні порушення: ст.21 та ст.24 КЗпП України, а саме: на протязі січня - жовтня 2019 року 6 осіб було допущено до роботи без укладання трудового законодавства. Так, згідно пояснень осіб, які зафіксовані засобами відеотехніки, особи працювали за чітко визначеним місцем, виконували роботу без укладання трудових або будь-яких інших договорів. З метою встановлення достовірності виявленої в ході перевірки інформації уповноваженими особами Держпраці направлені запити до Пенсійного фонду України в Запорізькій області, Головного управління ДПС у Запорізькій області, згідно отриманих відповідей інформація щодо найманих працівників у ФОП ОСОБА_1 відсутня. Крім того, уповноваженими особами Держпраці направлено запит до охоронної фірми ТОВ «Венбест», згідно отриманої відповіді від 06.11.2019 «договір на охорону приміщення за адресою: АДРЕСА_2 заключений з ФОП ОСОБА_1 з 22.07.2019 і діє по теперішній час». Таким чином твердження позивача щодо розірвання договору суборенди вищевказаного приміщення та не використання даного приміщення для ведення господарської діяльності є таким, що не відповідає дійсності. У зв`язку з чим, 21.11.2019 уповноваженими особами винесено постанову про накладення штрафу №ЗП2962/570/АВ/ПУТД-ФС у розмірі 751 140 грн. Щодо твердження позивача про неможливість використання відеозаписів та інших доказів, які отримані до 30.09.2019, зазначаємо наступне, відповідно до п. 6 Порядку здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю №823, під час підготовки до проведення інспекційного відвідування інспектор праці може одержати інформацію та/або документи, що стосуються предмета інспекційного відвідування. Документи, одержані під час підготовки до проведення інспекційного відвідування, що містять інформацію про порушення об`єктом відвідування вимог законодавства про працю, долучаються до матеріалів інспекційного відвідування. Таким чином, інспектор має право використовувати зібрану ним інформацію до проведення інспекційного відвідування (в ході підготовки до проведення заходу державного нагляду). Таким чином, відповідач, як суб`єкт владних повноважень, діяв у межах повноважень, наданих йому законодавством та довів правомірність постанови про накладення штрафу. Проведене інспекційне відвідування позивача здійснено відповідно до вимог чинного трудового законодавства та з належним дотриманням прав позивача, а тому позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Ухвалою суду від 18.02.2020 продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів та відкладено розгляд справи до 16.03.2020.

Протокольною ухвалою суду від 16.03.2020 закрито підготовче провадження та призначений судовий розгляд справи по суті на 06.04.2020.

06.04.2020 до суду від представника позивача надійшло клопотання (вх. № 30475) про розгляд справи у порядку письмового провадження. Від представника відповідача також надійшло клопотання про розгляд справи у порядку письмового провадження (вх. № 30476 від 23.07.2019).

Таким чином, суд визнав за доцільне вирішити справу за наявними в ній матеріалами, в порядку письмового провадження.

Згідно з частиною четвертою статті 229 КАС України, при розгляді справи в порядку письмового провадження фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Згідно з ч. 4 с. 243 КАС України, судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

Відповідно до ч. 2 ст. 193 КАС України, суд розглядає справу по суті протягом тридцяти днів з дня початку розгляду справи по суті.

Суд, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, встановив наявність достатніх підстав для прийняття законного та обґрунтованого рішення у справі.

Розглянувши матеріали справи, судом встановлені наступні обставини.

02.08.2019 за вх. №4-859 до ГУ Держпраці у Запорізькій області надійшла скарга ОСОБА_2 щодо порушення відносно неї законодавства про працю (а.с.36-37).

З метою перевірки дотримання законодавства про працю, згідно з наказом ГУ Держпраці у Запорізькій області №1445 від 13.08.2019 «Про проведення заходу державного нагляду (контролю)», видано направлення на проведення інспекційного відвідування № 853 від 13.08.2019, в якому вказаний перелік питань, що підлягають перевірці під час заходу державного нагляду у вигляді інспекційного відвідування, а саме: нарахування та виплата заробітної плати; порядок оформлення трудових відносин.

20.08.2019 інспекторами ГУ Держпраці у Запорізькій області здійснений вихід з метою проведення контрольного заходу щодо діяльності ФОП ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 (адреса реєстрації) та за адресою ведення його діяльності: АДРЕСА_2 та АДРЕСА_3 .

За адресою ведення діяльності інспекторами відповідача виявлено осіб, які зазначали, що працюють у ФОП ОСОБА_1 . Разом з чим, ОСОБА_1 при проведенні інспекційного відвідування присутній не був, оскільки у період часу з 14.08.2019 по 23.08.2019 перебував на стаціонарному лікуванні у Комунальному некомерційному підприємстві «Міська лікарня екстреної та швидкої медичної допомоги», що підтверджується випискою із медичної карти стаціонарного хворого №12.306 від 23.08.2019 (а.с.18).

27.08.2019 інспекторами складений Акт про неможливість проведення інспекційного відвідування, у зв`язку з відсутністю посадової (уповноваженої) особи за місцезнаходженням.

Разом з цим, як зазначено представником відповідача, 13.09.2019 за вх. №4-1033 до ГУ Держпраці у Запорізькій області надійшла повторна скарга ОСОБА_2 щодо порушення відносно неї законодавства про працю. Однак, зазначеної скарги представником відповідача до матеріалів справи не надано.

24.09.2019 відповідачем оформлено наказ №1697 «Про проведення заходу державного нагляду (контролю)» та направлення на проведення інспекційного відвідування №985 від 24.09.2019 (а.с.7,8). З направленням позивач ознайомлений 30.09.2019, про що свідчить відповідна відмітка на направленні.

У період з 27.09.2019 по 08.10.2019, інспекторами праці ГУ Держпраці у Запорізькій області, проведено інспекційне відвідування ФОП ОСОБА_1 , за результатами якого складено Акт інспекційного відвідування юридичної особи (фізичної особи), яка використовує найману працю № ЗП2962/570/АВ від 08.10.2019 (а.с.9-11).

Як зафіксовано в акті, під час інспекційного відвідування виявлені порушення позивачем вимог ч. 1 ст. 21 та ч.ч. 1,3 ст. 24 КЗпП України, що полягають у наступному.

Під час проведення інспекційного відвідування ФОП ОСОБА_1 адресою ведення діяльності, а саме: АДРЕСА_2 , з питання оформлення трудових відносин встановлено, що на протязі січня-жовтня 2019 року 6 осіб допущено до роботи без укладання трудового договору, що порушує вимоги ст.ст. 21 та 24 КЗпП України.

Так, відповідно до наданих пояснень 20.08.2019, зафіксованих засобами відеотехніки (одержаних під час підготовки до проведення інспекційного відвідування), особа, що надавала консультації за чітко визначеним робочим місцем та представилась ОСОБА_3 , працює на посаді менеджера-консультанта ФОП ОСОБА_1 близько трьох місяців. Про складання трудових або будь-яких інших договорів в письмовій формі до виходу на роботу з ФОП ОСОБА_1 не пам`ятає.

Так, відповідно до наданих пояснень 20.08.2019, зафіксованих засобами відеотехніки (одержаних під час підготовки до проведення інспекційного відвідування), особа, що зустріла інспекторів та направила до менеджера-консультанта ОСОБА_3, проходить стажування. Для зазначеної особи чітко визначене робоче місце. Після пред`явлення посвідчень інспекторами оголошення, що проводиться інспекційне відвідування у ФОП ОСОБА_1 зазначена особа почала телефонувати та на питання «чи прибуде посадова уповноважена особа?» відповіла: «Так, чекайте». Після чого, вона дала вказівки всім присутнім в приміщенні покинути робочі місця та згодом зачинила двері приміщення та здала під охорону на сигналізацію.

Так, відповідно до наданих пояснень 20.08.2019, зафіксованих засобами відеотехніки (одержаних під час підготовки до проведення інспекційне відвідування), особа, що зустріла інспекторів також проходить стажування (на випробувальному терміні) та не укладала трудових або будь-яких інших договорів в письмовій формі до виходу на роботу. Для зазначеної особи чітко визначене робоче місце. Також вона повідомила, що у них ненормований робочий день, тому покидають приміщення на обідню перерву.

Так, відповідно до наданих пояснень 20.08.2019, зафіксованих засобами відеотехніки (одержаних під час підготовки до проведення інспекційного відвідування), дві особи (молоді чоловіки), які знаходились за чітко визнаними робочими місцями пояснили, що проходить стажування (на випробувальному терміні) приблизно тиждень.

Так, відповідно до наданих пояснень 20.08.2019, зафіксованих засобами відеотехніки (одержаних під час підготовки до проведення інспекційного відвідування), особа, яка покидала приміщення, зазначила що працює перший день. Для зазначеної особи чітко визначене робоче місце.

Відповідно до наданої довідки 03.10.2019 від ФОП ОСОБА_1 у 2019 році ФОП ОСОБА_1 не укладав трудові договори з найманими працівниками.

21.11.2019, розглянувши справу про накладення штрафу та на підставі акта інспекційного відвідування №ЗП2962/570/АВ від 08.10.2019, заступником начальника прийнято постанову про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами №ЗП 2962/570/АВ/П/ТД-ФС, якою до позивача відповідно до абз. 2 ч. 2 ст. 265 КЗпП України накладено штраф у розмірі 751 170,00 грн. за порушення вимог ч. 1 ст. 21 КЗпП України та ч.ч. 1, 3 ст. 24 КЗпП України (а.с.12).

Вважаючи прийняту відповідачем постанову про накладення штрафу протиправною, позивач звернувся до суду із даним позовом про її скасування.

Ураховуючи викладене, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав.

Статтею 259 Кодексу законів про працю України передбачено, що державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами - підприємцями, які використовують найману працю, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Згідно п.1 Положення про Державну службу України з питань праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 № 96 (далі - Положення № 96), Державна служба України з питань праці (Держпраці) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики, і який реалізує державну політику, крім іншого, з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю.

Відповідно до пп.9 п.4 Положення № 96 Держпраці відповідно до покладених на неї завдань: здійснює державний контроль за дотриманням вимог законодавства про працю, зайнятість населення в частині дотримання прав громадян під час прийому на роботу та працівників під час звільнення з роботи; використання праці іноземців та осіб без громадянства; наймання працівників для подальшого виконання ними роботи в Україні в іншого роботодавця; дотримання прав і гарантій стосовно працевлаштування громадян, які мають додаткові гарантії у сприянні працевлаштуванню; провадження діяльності з надання послуг з посередництва та працевлаштування.

Підпунктом 5 пункту 6 Положення № 96 зазначено, що Держпраці для виконання покладених на неї завдань має право безперешкодно проводити відповідно до вимог закону без попереднього повідомлення в будь-яку робочу годину доби перевірки виробничих, службових, адміністративних приміщень та об`єктів виробництва фізичних та юридичних осіб, які використовують найману працю та працю фізичних осіб, експлуатують машини, механізми, устаткування підвищеної небезпеки, та у разі виявлення фіксувати факти порушення законодавства, здійснення нагляду та контролю за додержанням якого віднесено до повноважень Держпраці.

Пунктом 7 Положення № 96 визначено, що Держпраці здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи.

В цьому випадку Головне управління Держпраці у Запорізькій області є територіальним органом Державної служби України з питань праці та має права на здійснення державного контролю за дотриманням законодавства про працю.

Статтею 1 Закону України від 05.04.2007 №877-V «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» (надалі - Закон №877-V) визначено, що заходи державного нагляду (контролю) планові та позапланові заходи, які здійснюються у формі перевірок, ревізій, оглядів, обстежень та в інших формах, визначених законом.

Положеннями ч.ч.4,5 ст.2 Закону № 877 передбачено, що заходи контролю здійснюються органами державного нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю та зайнятість населення у встановленому цим Законом порядку з урахуванням особливостей, визначених законами у відповідних сферах та міжнародними договорами. Вказані ограни, що здійснюють державний нагляд (контроль) у встановленому цим Законом порядку з урахуванням особливостей, визначених законами у відповідних сферах та міжнародними договорами, зобов`язані забезпечити дотримання вимог статті 1, статті 3, частин першої, четвертої, шостої - восьмої, абзацу другого частини десятої, частин тринадцятої та чотирнадцятої статті 4, частин першої - четвертої статті 5, частини третьої статті 6, частин першої - четвертої та шостої статті 7, статей 9, 10, 19, 20, 21, частини третьої статті 22 цього Закону.

Питання проведення перевірок суб`єктів господарювання щодо дотримання законодавства про працю, зокрема врегульовано Конвенцією Міжнародної організації праці № 81 1947 року про інспекцію праці у промисловості й торгівлі, ратифіковану Законом № 1985-ІV від 08.09.2004.

Відповідно до ст.12 вказаної Конвенції інспектори праці, забезпечені відповідними документами, що засвідчують їх повноваження, зокрема мають право здійснювати будь-який огляд, перевірку чи розслідування, які вони можуть вважати необхідними для того, щоб переконатися у тому, що правові норми суворо дотримуються. Інспекції на підприємствах проводяться так часто і так ретельно, як це необхідно для забезпечення ефективного застосування відповідних правових норм (ст.16 Конвенції).

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону №877-V, державний нагляд (контроль) здійснюється за місцем провадження господарської діяльності суб`єкта господарювання або його відокремлених підрозділів, або у приміщенні органу державного нагляду (контролю) у випадках, передбачених законом.

Так, судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що інспекційне відвідування ФОП ОСОБА_1 здійснювалось за адресою: АДРЕСА_2 .

Позивач використовував вказане приміщення для ведення господарської діяльності, на підставі Договору суборенди № 55 від 01.02.2019, укладеного з суборендодавцем - ФОП ОСОБА_4 (а.с.16).

15.08.2019 Договір суборенди № 55 від 01.02.2019 був розірваний на підставі відповідної угоди про розірвання, а приміщення було повернуто суборендодавцю на підставі акту передачі-приймання від 15.08.2019 (а.с.17).

Таким чином, станом на 20.08.2019 вказане нежиле приміщення за адресою: АДРЕСА_2 , вже не використовувалось позивачем як місце провадження господарської діяльності, а відтак жодного відношення до зазначеного приміщення позивач не має.

Враховуючи наведене, суд зазначає, що станом на дату інспекційного відвідування вказане приміщення не перебувало в оренді позивача, що спростовує твердження відповідача про ведення позивачем за вказаною адресою господарської діяльності з допущенням до роботи 6 (шести) осіб без укладення трудового договору та встановленого порушення вимог ч. 1 ст. 21 та ч.ч. 1 та 3 ст. 24 КЗпП України.

Також, судом досліджено відеозапис проведення інспекційного відвідування, проведеного уповноваженими особами відповідача 20.08.2019, з якого вбачається що особа яка здійснювала відеозйомку підходила до невстановлених осіб та представлялась працівником Держпраці, при цьому відео не дає змоги суду встановити особу, яка здійснювала інспекційне відвідування приміщення за адресою: АДРЕСА_2 .

Крім того, з відео також неможливо встановити обставин, які викладені в акті інспекційного відвідування, а саме: допущення саме ФОП ОСОБА_1 до роботи 6 (шістьох) працівників, без укладання трудового договору оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, оскільки особи, до яких звертався працівник Держпраці в загалі не вказали де саме та на кого вони працюють, а інші особи, які представились стажерами взагалі не зазначали свого прізвища та ім`я та також не вказали де саме і у кого проходить стажування.

Відповідно до положень статті 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (стаття 73 КАС України).

Отже, наданий відповідачем електронний відеозапис не містить інформацію щодо предмета доказування, оскільки з відео не можливо встановити обставини, які були встановлені у акті інспекційного відвідування інспекторами праці та достовірно встановити як осіб як і те місце, де вони проходили стажування та виконували обов`язки менеджера-консультанта, приймаючи до уваги той факт, що приміщення, в якому проводилось інспекційне відвідування вже не перебувало в оренді позивача та для не використовувалось для ведення господарської діяльності.

Разом з цим, щодо наявної у відповідача інформації від охоронної фірми «Венбест», яка повідомляє, що станом на 06.11.2019 договір на охорону приміщення за адресою: АДРЕСА_2, укладений з ФОП ОСОБА_1 з 22.07.2019 діє по теперішній час, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

22.08.2019 між ФОП ОСОБА_1 (Кредитор) та ФОП ОСОБА_5 (Боржник) укладено Угоду про відшкодування вартості послуг охорони, за умовами якої Кредитор, в користуванні якого, як у суборендаря, находилось приміщення за адресою: АДРЕСА_2 , приміщення другого поверху, є замовником охорони вказаного приміщення на підставі договору від 22.07.2019, укладеного з ТОВ «Венбест» в якості виконавця. Кредитор не є користувачем (суборендарем) нежилого приміщення, вказаного в п. 1 цієї Угоди, з 15.08.2019. На момент підписання цієї Угоди, Боржник є користувачем (суборендарем) нежилого приміщення, вказаного в п. 1 цієї Угоди. У зв`язку з браком грошових коштів у Боржника, Сторони дійшли спільної взаємної згоди про те, що Договір охорони залишається діючим для Кредитора і ТОВ «Венбест» як виконавця. Кредитор не розриває, не припиняє та не змінює Договір охорони за власною ініціативою, за виключенням випадків, коли на такому розірванні, припиненні чи зміні письмово та обґрунтовано, відповідно до вимог законодавства та умов Договору охорони, наполягає ТОВ «Венбест». Кредитор в повному обсязі й належним чином виконує всі зобов`язання з Договору охорони відповідно до умов, які в ньому викладені. Кредитор своєчасно і в повному обсязі сплачує послуги ТОВ «Венбест» відповідно до умов Договору охорони. Боржник відшкодовує Кредитору всю суму грошових коштів, витрачених на оплату охорони, протягом 30 (тридцяти) календарних днів з моменту припинення цієї Угоди. (а.с.64).

Таким чином, не розірвання позивачем з ТОВ «Венбест» договору на охорону приміщення за адресою: АДРЕСА_2 не є підставою для висновку відповідача щодо використання позивачем вказаного приміщення для ведення господарської діяльності, оскільки позивач лише сплачував ТОВ «Венбест» кошти за послуги охорони нежитлового приміщення, яке вже перебувало у користування у іншого суб`єкта господарювання, що не суперечить вимогам чинного законодавства України.

Разом з цим, в матеріалах справи міститься лист ФОП ОСОБА_4 від 26.02.2020, який є суборендавцем, приміщення в якому проводилось інспекційне відвідування, в якому ФОП ОСОБА_4 зазначає, що 15.08.2019 договір суборенди нежилого приміщення №55 від 01.02.2019, укладений між ФОП ОСОБА_4 і ФОП ОСОБА_1 припинений на підставі відповідної двосторонньої угоди, а нежиле приміщення - об`єкт суборенди - було повернуто ФОП ОСОБА_4 згідно з актом передачі-приймання. Після 15.08.2019 ФОП ОСОБА_1 вказаним приміщенням не користувався і не сплачував суборендну плату. З 22.08.2019 вказане нежиле приміщення було передано в користування іншій особі (а.с.73).

Враховуючи наведене, суд погоджується з доводами позивача, що станом на дату інспекційного відвідування вказане приміщення не перебувало в оренді ФОП ОСОБА_1 , що спростовує твердження відповідача про ведення позивачем за вказаною адресою господарської діяльності.

Оцінюючи всі наведені вище обставини суд дійшов висновку, що вказані в акті інспекційного відвідування порушення не стосуються позивача, адже станом на дату перевірки приміщення за адресою: АДРЕСА_2 не перебуває в оренді фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , а відтак підстав для накладення на позивача відповідно до абз. 2 ч. 2 ст. 265 КЗпП України штрафу у розмірі 751 170,00 грн. за порушення ч. 1 ст. 21, ч.ч. 1, 3 ст. 24 КЗпП України, відсутні.

Згідно зі статтею 17 Закону «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Принцип обґрунтованості рішення суб`єкта владних повноважень полягає в тому, що рішення повинно бути прийнято з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, та оцінці всіх фактів і обставин, що мають значення. В рішенні №37801/97 від 1 липня 2003 р. по справі «Суомінен проти Фінляндії» Європейський суд вказав, що орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень, а в рішенні від 10 лютого 2010 р. у справі «Серявін та інші проти України» Європейський суд відзначив, що у рішеннях судів та органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. В рішенні від 27 вересня 2010 р. по справі «Гірвісаарі проти Фінляндії» Європейський суд зазначив, що призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті.

Як зазначено в рішенні по справі Black Clawson Ltd. v. Papierwerke AG, (1975) AC 591 at 638, сприйняття верховенства права як конституційного принципу вимагає того, аби будь-який громадянин, перед тим, як вдатися до певних дій, мав змогу знати заздалегідь, які правові наслідки настануть.

У відповідності до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною другою статті 2 КАС України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Отже, оскільки відповідач не довів факту порушення позивачем вимог ч.1 ст.21 та ч.ч.1,3 ст.24 КЗпП України, суд дійшов висновку, що оскаржувана постанова від 21.11.2019 №ЗП2962/570/АВ/П/ТД-ФС не відповідає встановленим у частині другій статті 2 КАС України критеріям правомірного рішення суб`єкта владних повноважень.

Таким чином, винесена відповідачем постанова Головного управління Держпраці у Запорізькій області про накладення на фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 штрафу уповноваженими особами від 21.11.2019 №ЗП2962/570/АВ/П/ТД-ФС є протиправною та підлягає скасуванню.

Згідно з частинами першою та другою статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Відповідно до частин першої, другої статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд, відповідно до статті 90 КАС України, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Отже, виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не надав суду доказів, які спростовували б доводи позивача, а відтак, не довів правомірності свого рішення, а тому заявлені позивачем вимоги є такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до приписів частини першої статті 139 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки суб`єктом владних повноважень у справі було Головне управління Держпраці у Запорізькій області, то з бюджетних асигнувань цього органу повинні бути присуджені позивачу судові витрати зі сплати судового збору у сумі 7511,40 грн.

Керуючись ст.ст.9, 139, 243-246 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовну заяву фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 ) до Головного управління Держпраці у Запорізькій області (69032, м. Запоріжжя, вул. Північне шосе, 25, ) про скасування постанови, - задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами від 21.11.2019 №ЗП2962/570/АВ/П/ТД-ФС, яка винесена Головним управлінням Держпраці у Запорізькій області.

Стягнути на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 7511,40 грн. (сім тисяч п`ятсот одинадцять гривень 40 копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держпраці у Запорізькій області.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення у повному обсязі складено та підписано 09.04.2020.

Суддя Ю.В. Калашник