Справа № 240/1157/20
Суддя: Гурін Дмитро Миколайович
Дата ухвалення: 2020-04-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
06 квітня 2020 року м. Житомир справа № 240/1157/20
Житомирський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Гуріна Д.М., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Житомирській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії,
12 лютого 2020 року до Житомирського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Житомирській області, у якому просить:
- визнати дії Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області щодо відмови у нарахуванні та виплаті ОСОБА_1 компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії за період з 1 липня 2009 року до 30 квітня 2010 року до дня фактичної виплати донарахованої частини пенсії протиправними;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області здійснити розрахунок, нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію за втрату частини доходів у зв`язку з порушенням термінів виплати пенсії, нарахованої на підставі постанови Апеляційного суду Житомирської області від 16 лютого 2012 року у справі №22а/0690/7395/11 за період з 1 липня 2009 року до 30 квітня 2010 року до дня фактичної виплати донарахованої частини пенсії.
Ухвалою судді Житомирського окружного адміністративного суду від 17 лютого 2020 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та повідомлення (виклику) учасників справи та встановлено відповідачу строк для надіслання відзиву на адміністративний позов.
11 березня 2020 року відповідачем надіслано на адресу суду відзив на позовну заяву (а.с.18-23), у якому відповідач проти задоволення позовних вимог заперечує та просить відмовити у задоволенні позову. В обґрунтування заперечень зазначив, що позивачу дійсно на виконання рішення Народицького районного суду Житомирської області від 29 липня 2010 року у справі №2-350/10, з урахуванням постанови Апеляційного суду Житомирської області від 16 лютого 2012 року у справі №22а/0690/7395/11 за період з 1 липня 2009 року до 30 квітня 2010 року, був проведений перерахунок відповідних пенсійних виплат. Така виплата на виконання судового рішення мала разовий характер, а тому не підлягає компенсації.
Крім того, 11 березня 2020 року на адресу суду від відповідача надійшло клопотання про зупинення провадження у справі до набрання законної сили рішенням Великої Палати Верховного Суду у справі №815/1226/18 (а.с.26-28).
Відповідно до довідок у справі від 11 березня 2020 року та від 30 березня 2020 року суддя Гурін Д.М. у період з 10 березня 2020 року до 27 березня 2020 року та з 30 березня 2020 року до 3 квітня 2020 року перебував у щорічній відпустці (а.с.29-30).
30 березня 2020 року ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду відмовлено у задоволенні клопотання представника Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про зупинення провадження у справі №240/1157/20 до набрання законної сили рішенням Верховного Суду у справі №815/1226/18.
Відповідно до частини 5 статті 250 Кодексу адміністративного судочинства України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.
Згідно з положеннями частини 5 статті 262, частини 1 статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.
Перевіривши матеріали справи, вирішивши питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд дійшов наступних висновків.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 має статус потерпілого від Чорнобильської катастрофи 2-ї категорії, що підтверджується виданим йому посвідченням (а.с.11) та перебуває на обліку у Головному управлінні Пенсійного фонду України в Житомирській області.
Рішенням Народицького районного суду Житомирської області від 29 липня 2010 року у справі №2-350/10, яке змінене постановою Апеляційного суду Житомирської області від 16 лютого 2012 року у справі №22а/0690/7395/11, зобов`язано Управління Пенсійного фонду України в Народицькому районі провести ОСОБА_1 нарахування та виплату підвищення до пенсії, як непрацюючому пенсіонеру, що проживає на території радіоактивного забруднення, за період з 1 липня 2009 року до 30 квітня 2010 року в розмірі, визначеному статтею 39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", з урахуванням отриманих коштів (а.с.5-6).

На виконання постанови Апеляційного суду Житомирської області від 16 лютого 2012 року у справі №22а/0690/7395/11 відповідачем здійснено ОСОБА_1 перерахунок пенсії з 1 липня 2009 року до 30 квітня 2010 року та перераховано на картковий рахунок позивача загальну суму у розмірі 22425,00 грн.

Дані грошові кошти перераховані на виконання рішення суду у справі №22а/0690/7395/11 на картковий рахунок 21 листопада 2019 року, що підтверджується випискою по картковому рахунку на зазначену суму (а.с.4).

Оскільки вказана сума коштів була виплачена позивачу без врахування компенсації втрати частини грошових доходів (частини пенсії) у зв`язку з порушенням строків її виплати, то 10 січня 2020 року позивач звернувся до відповідача з письмовою заявою, в якій просив провести розрахунок та виплатити йому компенсацію втрати частини доходу (пенсії) у зв`язку з порушенням строків виплат частини пенсії згідно судового рішення №22а/0690/7395/11 за період з 1 липня 2009 року до 30 квітня 2010 року до дня фактичної її виплати, а саме до 21 листопада 2019 року (а.с.7).

Листом Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області №М-305 від 17 січня 2020 року позивачу було повідомлено про виконання судового рішення у справі №22а/0690/7395/11, проте про добровільне нарахування та виплату позивачу компенсації втрати частини доходу у зв`язку з порушенням строків виплати частини пенсії згідно судового рішення №22а/0690/7395/11 за період з 1 липня 2009 року до 30 квітня 2010 року у листі відповідача зазначено не було та на даний час не проведено, що позивач розцінює, як відмову від вчинення даних дій (а.с.8).

З такими діями відповідача позивач не погоджується, що слугувало підставою для звернення до суду.

Надаючи правову оцінку спірним відносинам та перевіряючи дії відповідача на відповідність частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України та наявність права у позивача на проведення доплати до пенсії та виплати компенсації втрати частини доходів, суд зазначає наступне.

21 листопада 2019 року постанову Апеляційного суду Житомирської області від 16 лютого 2012 року у справі №22а/0690/7395/11 відповідачем виконано, ОСОБА_1 перераховано на картковий рахунок грошові кошти у сумі 22425,00 грн.

Відповідно до виписки по банківському рахунку від 9 січня 2020 року, встановлено, що вказана сума зарахована на картковий рахунок позивача 21 листопада 2019 року (а.с.4).

Отже, належними письмовими доказами у справі, а саме випискою по банківському рахунку від 9 січня 2020 року підтверджено, що заборгованість на виконання постанови Апеляційного суду Житомирської області від 16 лютого 2012 року у справі №22а/0690/7395/11 у сумі 22425,00 грн виплачена у повному обсязі.

Виплата компенсації ОСОБА_1 за вказаним рішенням не нараховувалась та не проводилась.

Відповідно до частини 2 статті 46 Закону України від 9 липня 2003 року №1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

Компенсація втрати частини пенсії у зв`язку з порушенням строків її виплати пенсіонерам здійснюється згідно із законом.

Згідно з статтею 1 Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" №2050-ІІІ від 19 жовтня 2000 року (далі - Закон №2050-ІІІ) підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

Тобто, право на компенсацію частини доходів у громадянина пов`язується з настанням такого юридичного факту (події), як невиплата грошового доходу у встановлені строки його виплати.

Відповідно до статті 2 Закону №2050-ІІІ, компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом.

Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії; соціальні виплати; стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення) та інші.

Статтею 3 Закону №2050-ІІІ визначено, що сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться).

Таким чином, вимоги вказаного закону встановлюють строк затримки виплати доходу, за якого виникає право на компенсацію, - один і більше календарних місяців, дається визначення поняття "доходи" для цілей цього Закону, а також порядок обчислення суми компенсації.

Згідно з статтею 4 Закону №2050-ІІІ виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць.

Пунктом 3 Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №159 від 21 лютого 2001 року (далі - Порядок №159) визначено, що компенсації підлягають такі грошові доходи разом із сумою індексації, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру, як, зокрема, пенсії (з урахуванням надбавок, доплат, підвищень до пенсії, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги на прожиття, щомісячної державної грошової допомоги та компенсаційних виплат).

Таким чином, основними умовами для виплати суми компенсації є: 1) порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів (у тому числі пенсії) та 2) виплата нарахованих доходів. При цьому виплата компенсації втрати частини доходів здійснюється в день виплати основної суми доходу.

Відтак, Закон №2050-ІІІ пов`язує виплату компенсації втрати частини доходів з виплатою основної суми доходу.

Тобто, пункти 1, 2 Порядку №159 відтворюють положення Закону №2050-ІІІ і лише конкретизують підстави та механізм виплати компенсацій.

Згідно з пунктом 4 Порядку №159 сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100.

Наведене нормативне регулювання не встановлює першості нарахування і виплати доходу, який своєчасно не був виплачений, та не ставить у залежність компенсацію втрати частини грошових доходів від попереднього, окремого нарахування доходів. За цим регулюванням правове значення має те, чи з порушенням строків був виплачений нарахований дохід, чи виплачений і коли цей платіж, чи не нараховувався і не виплачувався грошовий дохід, право на який визнано судовим рішенням. Саме ці події є тими юридичними фактами, з якими пов`язується виплата компенсації втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати.

Водночас, слід зауважити, що кошти, які підлягають нарахуванню в порядку компенсації частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати, мають компенсаторний характер. Вони спрямовані на забезпечення достатнього життєвого рівня та купівельної спроможності особи у зв`язку з інфляційними процесами та зростанням споживчих цін на товари та послуги.

Положеннями статті 55 Закону України від 9 квітня 1992 року №2262-XII "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (Закон №2262-XII) передбачено, що нараховані суми пенсії, не отримані пенсіонером з вини органу Пенсійного фонду України, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

Тобто, основною умовою для виплати громадянину передбаченої статтею 2 Закону №2050-ІІІ, статтею 55 Закону №2262-XII та Порядком №159 є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів (у тому числі пенсії). При цьому компенсація за порушення строків виплати такого доходу проводиться незалежно від порядку і підстав його нарахування: самим підприємством, установою чи організацією добровільно чи на виконання судового рішення.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постановах від 20 лютого 2018 року у справі №522/5664/17, від 20 лютого 2018 року у справі №336/4675/17, від 5 жовтня 2018 року у справі №162/787/16-а.

Відповідно до частини 5 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин, суд враховує висновки, щодо застосування норм права, викладених у постановах Верховного Суду.

Із матеріалів справи встановлено, що нарахування та виплата позивачу пенсії відбулась на підставі відповідного розрахунку ГУ ПФУ в Житомирській області на виконання судового рішення за період з 1 липня 2009 року до 30 квітня 2010 року (вказане сторонами не заперечувалось).

Отже, несвоєчасне нарахування суми відбулось з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, починаючи з 1 липня 2009 року.

Крім того, як встановлено судом та не заперечувалось сторонами виплата коштів позивачу здійснена Пенсійним органом 21 листопада 2019 року, що підтверджується випискою по картковому рахунку банку від 9 січня 2020 року (а.с.4).

Оскільки у ході розгляду справи підтверджено наявність права позивача на нарахування та виплату компенсації втрати частини доходів за період з 1 липня 2009 року до 30 квітня 2010 року до дня проведення фактичного розрахунку з позивачем та встановлено протиправність дій відповідача щодо такої невиплати, суд вважає за можливе зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 компенсації втрати частини доходів за період з 1 липня 2009 року до 30 квітня 2010 року.

Зважаючи на відсутність документально підтверджених понесених судових витрат у даній адміністративній справі, питання про їх розподіл судом не вирішується.

Керуючись статтями 77, 90, 139, 242-246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України,

вирішив:

Задовольнити адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України у Житомирській області (вул.О.Ольжича, 7, м.Житомир, 10003, ) про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії.

Визнати дії Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області щодо відмови у нарахуванні та виплаті ОСОБА_1 компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії за період з 1 липня 2009 року до 30 квітня 2010 року до дня фактичної виплати донарахованої частини пенсії протиправними.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області здійснити розрахунок, нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію за втрату частини доходів у зв`язку з порушенням термінів виплати пенсії, нарахованої на підставі постанови Апеляційного суду Житомирської області від 16 лютого 2012 року у справі №22а/0690/7395/11 за період з 1 липня 2009 року до 30 квітня 2010 року до дня фактичної виплати донарахованої частини пенсії.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду за правилами, встановленими статтями 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Д.М. Гурін