Справа № 420/5859/19
Суддя: Токмілова Л.М.
Дата ухвалення: 2020-04-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/5859/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 квітня 2020 року м. Одеса

Суддя Одеського окружного адміністративного суду Токмілова Л.М., розглянувши в письмовому провадженні за правилами загального позовного провадження адміністративну справу за позовною заявою Приватного акціонерного товариства Виробниче об`єднання Стальканат-Сілур (, місце знаходження: вул. Водопровідна, 16, м. Одеса, 65007) до Офісу великих платників податків ДПС ( місцезнаходження: 04119 м. Київ, вул. Дегтярівська 11 Г) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення, -

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Приватного акціонерного товариства Виробниче об`єднання Стальканат-Сілур до Офісу великих платників податків ДПС у якій позивач просить визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Офісу великих платників податків ДПС №від 25.09.2019 року.

В обґрунтування позовної заяви, позивач зазначає, що представниками Офісу великих платників податків проведено планову виїзну документальну перевірку ПрАТ ВО Стальканат-Сілур, за результатами якої складено акт. Позивач не погоджується з висновками, викладеними в акті перевірки та оскаржуваним податковим повідомленням- рішенням, оскільки вважає, що відповідно до норм Податкового кодексу України та Конвенції між Урядом України і Урядом Республіки Кіпр про уникнення подвійного оподаткування та запобігання податковим ухиленням стосовно податків на доходи, а також умов договору позики №2 від 09.09.2009 року та №1 від 15.10.2012 року, укладеного із нерезидентом компанією «Denker Ho dings Limited» (Кіпр), товариство правомірно оподаткувало доходи компанії «Denker Holdings Limited» (Кіпр) у розмірі 2 відсотків від загальної суми виплачених на користь нерезидента процентів.

Ухвалою судді від 07 жовтня 2019 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено судове засідання на 28 жовтня 2019 року.

28 жовтня 2019 року за вх. №39 (74/19 представником відповідача до суду подано відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що контролюючий орган посилаючись на правомірність висновків, зроблених про проведенні перевірки вважає, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення від 25 вересня 2019 року за № прийняте у відповідності до норм діючого законодавства, тому на думку відповідача підстави для визнання його протиправним та скасування відсутні.

Ухвалою суду від 20.11.2019 року продовжено строк підготовчого провадження у справі на тридцять днів.

Ухвалою суду від 28.12.2019 року зупинено провадження у справі з метою надання додаткових документів.

В судове засідання призначене на 05.02.2020 року сторони не з`явились. Повідомлю належним чином про дату, час та місце розгляду. Судом продовжено строк зупинення провадження у справі до 17.03.2020 року.

19.02.2020 року за вх.№ ЕП/1647/20 від відповідача на виконання вимог ухвали від 28.12.2019 року надійшли витребовувані судом документи.

В судове засідання призначене на 17 березня 2020 сторони не з`явились. Повідомлені належним чином про дату, час та місце розгляду справи. Від представника позивача надійшло клопотання про розгляд справи та відсутності сторін.

Ухвалою суду від 17.03.2020 року поновлено провадження у справі та закрито підготовче провадження та вирішено продовжити розгляд справи в порядку письмового провадження.

Частиною 9 статті 205 КАС України передбачено, що якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні v разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта. Враховуючи неявку в судове засідання сторін, суд ухвалив продовжити розгляд заяви в порядку письмового провадження на підставі наявних в матеріалах справи письмових доказів.

Відповідно до ч. 4 статті 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Вивчивши матеріали справи, дослідивши та проаналізувавши надані докази, суд встановив наступне.

ПрАТ ВО СТАЛЬКАНАТ-СІЛУР () має статус юридичної особи та як платник податків перебуває на обліку в Офісі Великих платників податків ДПС, дата взяття на облік як платника податків: 29.04.2002 р.; Номер взяття на облік: 4773. Вид економічної діяльності юридичної особи: Код КВЕД 25.93 - Виробництво виробів із дроту ланцюгів і пружин.

Одеським управлінням Офісу великих платників податків ДФС відповідно до Наказу Офісу ВПП ДФС №1405 від 03.07.2019р. «Про проведення документальної планової виїзної перевірки ПрАТ «ВО «СТАЛЬКАНАТ-СІЛУР» проведена планова виїзна документальна перевірка Приватного акціонерного товариства «Виробниче об`єднання «СТАЛЬКАНАТ СІЛУР» з питань дотримання вимог податкового законодавства, валютного законодавства, законодавства з питань єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2015р по 31.03.2019р.

За результатами перевірки складено акт №54/28-10-49-15/26209430 від 03.09.2019р. «Про результати планової виїзної документальної перевірки ПрАТ «ВО «СТАЛЬКАНАТ- СІЛУР», код за », згідно якого встановлені наступні порушення:

1. занижено податок на прибуток всього у сумі 253 821 грн., в тому числі за І півріччя 2018р. в сумі 253 020 грн., за 3 квартали 2018 року у сумі 253 020 грн., за VI квартал 2018р. у сумі 801 грн.

2. занижено податок на додану вартість всього у сумі 179 894,30 грн., в тому числі за квітень 2018р. на суму 179 004 грн., за лютий 2019р. на суму 890 грн.

3. встановлені випадки відображення у розділі І розрахунків форми 1 ДФ недостовірних даних;

4. встановлено порушення п.п.141.4.1., п.п.141.4.2., п.141.4 ст.141 ПКУ - несвоєчасне перерахування податку на дохід нерезидента - Neureuter Fair Media GMBH, Німеччина, та заниження утриманого податку з доходу нерезидента «DENKER HOLDINGS LIMITED», Кіпр, на суму 3 364 969,01 грн., у тому числі по періодам 2016 рік - 2 569 069,27 грн., 2017 рік - 795 899,74 грн.

Не погоджуючись з висновками, викладеними в п.4. Акту №54/28-10-49- 15/26209430 від 03.09.2019р., ПрАТ «ВО «СТАЛЬКАНАТ-СІЛУР» 13.09.2019 р. подало до Одеського управління Офісу великих платників податків ДФС заперечення до Акту, в яких просило скасувати висновок п.4. Акту в частині заниження утриманого податку з нерезидента «DENKER HOLDINGS LIMITED», Кіпр на суму 3 364 969,01 грн., в тому числі по періодам. 2016 рік - 2 569 069,27 грн., 2017 рік - 795 899,74 грн.

25.09.2019р. ПрАТ «ВО «СТАЛЬКАНАТ-СІЛУР» отримало відповідь Офісу великих платників податків ДПС №2711/10/28-10-53-11 від 24.09.2019р. «Про результати розгляду заперечень на акт «Про результати планової виїзної документальної перевірки ПрАТ «ВО «СТАЛЬКАНАТ-СІЛУР».

За результатами розгляду заперечень, наданих ПрАТ «ВО «СТАЛЬКАНАТ- СІЛУР» висновки акту планової виїзної документальної перевірки залишено без змін.

Позивачем отримано податкове повідомлення-рішення № від 25.09.2019р., яким Офіс великих платників податків ДПС повідомив ПрАТ «ВО «СТАЛЬКАНАТ-СІЛУР», що на підставі Акту №54/28-10-49-15/26209430 від 03.09.2019р. та відповіді на заперечення від 24.09.2019р. №2711/10/28-10-53-11 встановлено порушення п.п.141.4.1., п.п.141.4.2., п.141.4 ст.141 Податкового кодексу України та застосовано штрафні (фінансові) санкції на підставі п. 127.1. ст.127 глави 11 розділу II ПКУ, у зв`язку з цим згідно п.п.54.3.1., 54.3.2. п.54 глави 4 розділу II ПКУ ПрАТ «ВО «СТАЛЬКАНАТ-СІЛУР» збільшено суму грошового зобов`язання за платежем «податок на прибуток іноземних юридичних осіб» (код платежу 11020500) на 4 206 211 грн. 00 копійок, в тому числі збільшення за податковим зобов`язаннями 3 364 969,00 грн., штраф у розмірі 25% - 841 242,00 грн.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачених Конституцією України та іншими Законами України.

Відповідно до п. 103.11. ст. 103 ПК України у разі якщо нерезидент вважає, що з його доходів було утримано суму податку, яка перевищує суму, належну до сплати відповідно до правил міжнародного договору України, розгляд питання про відшкодування різниш здійснюється на підставі подання до контролюючого органу за місцезнаходженням (місцем проживання) особи, яка виплатила доходи нерезидентові та утримала з них податок, заяви про повернення суми податку на доходи із джерелом їх походження з України.

Необхідні документи подаються нерезидентом або посадовою (уповноваженою; особою, яка повинна підтвердити свої повноваження відповідно до законодавства України.

Згідно п. 103.14. ст. 103 ПК України особа, яка здійснила виплату доходу нерезидентові, повертає йому різницю між сумою податку, яка була утримана, та сумою, належною до сплати відповідно до міжнародного договору України, після отримання копії рішення контролюючого органу про повернення суми надміру сплачених грошових зобов`язань або після зарахування коштів від відповідного органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів.

Кошти, які за рішенням контролюючого органу повинні повертатись особі, яка зайво утримала податок з доходів нерезидента, можуть бути зараховані в рахунок сплати інших податкових зобов`язань такої особи за її письмовою заявою, яка подається під час розгляду заяви нерезидента про повернення надміру утриманих сум податку. У цьому разі висновок про повернення надміру сплаченої суми податку до відповідного органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, не надсилається.

Відповідно до п. 103.12 ст. 103 ПК України контролюючий орган перевіряє відповідність даних, зазначених/заяві та підтвердних документах, фактичним даним та відповідному міжнародному договору України, а також факт перерахування до бюджету відповідних сум податку особою, яка виплатила доходи нерезидентові.

У разі підтвердження факту зайвого утримання сум податку контролюючий орган приймає рішення про повернення відповідної суми нерезидентові, копії якого надаються особі, яка під час виплати доходів нерезидентові утримала податок, та нерезидентові (уповноваженій особі). Висновок про повернення сум надміру сплаченого податку надсилається до відповідного органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів.

У разі відмови в поверненні суми податку контролюючий орган зобов`язаний надати нерезидентові (уповноваженій особі) обґрунтовану відповідь.

Згідно з п/п. 141.4.1 п. 141.4 ст.141 ПК України доходи, отримані нерезидентом із джерелом їх походження з України, оподатковуються в порядку за ставками, визначеними ст.141. Перелік таких доходів, отриманих нерезидентом із джерелом їх походження з України, визначено у пп. 141.4.1 п. 141.4 ст.141 Кодексу. Відповідно до абз. "г" пп. 141.4.1 п. 141.4 ст.141 ПК України для цілей п.141.4 ст.141 ПК України під доходами, отриманими нерезидентом із джерелом їх походження з України, розуміється, зокрема, фрахт.

Резидент або постійне представництво нерезидента, що здійснюють на користь нерезидента або уповноваженої ним особи (крім постійного представництва нерезидента на території України) будь-яку виплату з доходу з джерелом його походження з України, отриманого таким нерезидентом від провадження господарської діяльності (у тому числі на рахунки нерезидента, що ведуться в національній валюті), утримують податок з таких доходів, зазначених у пп. 141.4.ІП.141.4ст. 141 ПК України, за ставкою в розмірі 15 відсотків (крім доходів, зазначених у пп. 141.4.3 -141.4.6 та 141.4.11 п. 141.4 ст. 141 ПК України) їх суми та за їх рахунок, який сплачується до бюджету під час такої виплати, якщо інше не передбачено положеннями міжнародних договорів України з країнами резиденції осіб, на користь яких здійснюються виплати, що набрали чинності (пп. 141.4.2 п.141.4 ст.141 Г1К України).

Відповідно до ст. З ПК України чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України і якими регулюються питання оподаткування, є частиною податкового законодавства України. Якщо міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, встановлено інші правила, ніж ті, що передбачені цим Кодексом, застосовуються правила міжнародного договору.

Згідно із статтею 11 Конвенції між Урядом України і Урядом Республіки Кіпр про уникнення подвійного оподаткування та запобігання податковим ухиленням стосовно податків на доходи, ратифікованої Україною 04 липня 2013 року, яка набрала чинності 07 серпня 2013 року та введена в дію 01 січня 2014 року, проценти, що виникають у Договірній Державі і сплачуються резиденту іншої Договірної Держави, можуть оподатковуватись у цій іншій Державі, якщо такий резидент є особою - фактичним власником таких процентів. Однак такі проценти можуть також оподатковуватись у Договірній Державі, в якій вони виникають, і відповідно до законодавства цієї Держави, але якщо особа - фактичний власник процентів є резидентом іншої Договірної Держави, податок, що стягується таким чином, не повинен перевищувати 2 відсотків від загальної суми процентів. Спосіб застосування цих обмежень встановлюється компетентними органами Договірних Держав за взаємною домовленістю. Термін «проценти» у випадку використання в цій статті означає дохід від боргових вимог будь-якого виду, незалежно від іпотечного забезпечення і незалежно від володіння правом на участь у прибутках боржника, і зокрема, дохід від урядових цінних паперів і дохід від облігацій чи боргових зобов`язань, у тому числі премії та винагороди, що сплачуються стосовно таких цінних паперів, облігацій та боргових зобов`язань.

ПрАТ «ВО «Стальканат-Сілур» укладено кредитні угоди з «DENKER HOLDINGS LIMITED» для поповнення обігових коштів:

- Кредитна угода № 2 від 09.09.2009р., зі строком погашення до 09.09.2016, Кредитний ліміт за договором 40000000 дол.США, Відсоткова ставка процентів - 16% річних.

- Договір щодо заміни сторони у кредитній угоді № 1 від 20.04.2012р., зі строком погашення до 20.04.2022р. Кредитний ліміт за договором 20000000 дол.США, Відсоткова ставка процентів - 11%річних.;

- Договір щодо заміни сторони у кредитній угоді МІ від 15.10.2012р., зі строком погашення до 15.10.2022р. Кредитний ліміт за договором 20000000 дол.США, Відсоткова ставка процентів -11%річних.;

- Кредитна угода № 1 від 01.10.2013р., зі строком погашення до 01.10.2020р. Кредитний ліміт за договором 15000000 дол.США, Відсоткова ставка процентів - 11% річних.

Відповідно до зазначених договорів, ПрАТ «ВО «Стальканат-Сілур» протягом 2013- 2017 рр. здійснено виплату доходів у вигляді процентів за користування кредитними коштами на користь DENKER HOLDINGS LIMITED на загальну суму 67785.5 тис гри :

- протягом 2013 року - 4948,1 тис. грн.

- протягом 2014 року - 9249,1 тис. грн.

- протягом 2015 року - 9369,8 тис. грн.

- протягом 2016 року - 38096,2тис. грн.

- протягом 2017 року -6122,3 тис. грн.

При виплаті кіпрській компанії доходу у вигляді процентів, українське підприємство застосувало пільгову ставку оподаткування:

- до 2014року- 0%, згідно з положеннями ст. 8 «Проценти» Конвенції між Урядом СРСР і Урядом Республіки Кіпр про уникнення подвійного оподаткування;

- з 2014 року - 2Уо, згідно з положеннями ст. 11 «Проценти» Конвенції між Урядом України і Урядом Республіки Кіпр про уникнення подвійного оподаткування та попередження податкових ухилень стосовно податків на доходи і капітал.

Податковим Департаментом Міністерства фінансів Республіки Кіпр 1472 Нікосія (лист від 22.10.2018 р. File №:T.D, 3.10.43.2/А V.140P.604 ) надано інформацію що компанія DENKER HOLDINGS LIMITED була заснована на Кіпрі 18.02.2006р. під реєстраційним номером № НЕ172544 та зареєстрована в якості платника податків.

Порядок застосування міжнародного договору України про уникнення подвійною оподаткування щодо повного або часткового звільнення від оподаткування доходів нерезидентів із джерелом їх походження з України визначено у статті 103 Податкового кодексу України.

Застосування правил міжнародного договору України здійснюється шляхом звільнення від оподаткування доходів із джерелом їх походження з України, зменшення ставки податку або шляхом повернення різниці між сплаченою сумою податку і сумою, яку нерезиденту необхідно сплатити відповідно до міжнародного договору України.

У відповідності до пунктів 103.2, 103.3, 103.4, 103.10 статті 103 Податкового кодексу України особа (податковий агент) має право самостійно застосувати звільнення від оподаткування або зменшену ставку податку, передбачену відповідним міжнародним договором України на час виплати доходу нерезиденту, якщо такий нерезидент є бенефіціарним (фактичним) отримувачем (власником) доходу і є резидентом країни, з якою укладено міжнародний договір України.

Застосування міжнародного договору України в частині звільнення від оподаткування або застосування пониженої ставки податку дозволяється тільки за умови надання нерезидентом особі (податковому агенту) документа, який підтверджує статус податкового резидента згідно з вимогами пункту 103.4 цієї статті.

Бенефіціарним (фактичним) отримувачем (власником) доходу для цілей застосування пониженої ставки податку згідно з правилами міжнародного договору України до дивідендів, процентів, роялті, винагород тощо нерезидента, отриманих із джерел в Україні, вважається особа, що має право на отримання таких доходів.

При цьому бенефіціарним (фактичним) отримувачем (власником) доходу не може бути юридична або фізична особа, навіть якщо така особа має право на отримання доходу, але є агентом, номінальним утримувачем (номінальним власником) або є тільки посередником щодо такого доходу.

Підставою для звільнення (зменшення) від оподаткування доходів із джерелом їх походження з України є подання нерезидентом з урахуванням особливостей, передбачених пунктами 103.5 і 103.6 цієї статті, особі (податковому агенту), яка виплачує йому доходи, довідки (або її нотаріально засвідченої копії), яка підтверджує, що нерезидент є резидентом країни, з якою укладено міжнародний договір України (далі - довідка), а також інших документів, якщо це передбачено міжнародним договором України.

У разі неподання нерезидентом довідки відповідно до пункту 103.4 цієї статті доходи нерезидента із джерелом їх походження з України підлягають оподаткуванню відповідно до законодавства України з питань оподаткування.

Таким чином, в момент виплати доходу достатньою підставою для застосування зниженої ставки податку є наявність резидентності, адже крім такого сертифікату, чинним законодавством не встановлено форми єдиного документу, що підтверджує статус контрагента як бенефіціарного власника доходу, та який повинна була б маги особа на момент виплати.

Поняття бенефіціарного власника спочатку виникло в країнах звичайного або британського права з метою визначити кінцевого одержувача платежу. У законодавстві країн «цивільного права», до яких історично належить і Україна, такий термін відсутній. Так термін «бенефіціарний власник доходу» вперше було запроваджено в статтях щодо податків на доходи та капітал, які стосуються дивідендів, процентів та роялті, регламентованих Модельною Конвенцією Організації економічного співробітництва та розвитку 1977 року (далі - Модельна Конвенція ОЕСР), які хоча і не є джерелом права в Україні, проте є допоміжним джерелом для тлумачення положень конвенцій, що їх уклала Україна із іншими державами. Відтак, якщо міжнародний договір не визначає поняття «бенефіціарного власника», на допомогу має прийти національне законодавство, а також Коментарі до Модельної Конвенції ОЕСР, згідно з яким щодо податків на доходи та капітал зазначено, що вимога про бенефіціарного власника була включена в пункт 2 статті 11 Модельної Конвенції ОЕСР з метою тлумачення терміну «що сплачуються резиденту» як він використовується в пункті 1 цієї статті. Вочевидь, держава джерела доходу не повинна відмовлятись від оподаткування процентів тільки тому, що дохід сплачено резиденту держави, з якої укладено конвенцію.

Отже, визначення поняття «бенефіціарний (фактичний) одержувач (власник) доходу», яке МІОІИІЬОЯ в Податковому кодексі України, виглядає недостатнім і залишає широкий простір для різних інтерпретацій.

З огляду на викладене, термін «бенефіціарний власник» не використовується у вузькому технічному сенсі, швидше його треба тлумачити в контексті та світлі цілей та мети Конвенції 2012 року, включаючи уникнення подвійного оподаткування та запобігання уникненню оподаткування.

Згідно зі статтею 21 «Усунення подвійного оподаткування» Конвенції 2012 року, якщо резидент Договірної Держави одержує дохід, який згідно із положеннями цієї Конвенції може оподатковуватись в іншій Договірній Державі, перша згадана Держава дозволить вирахувати з податку на дохід цього резидента суму, що дорівнює сумі податку на дохід, сплаченій в цій іншій Державі. Такі вирахування у будь-якому випадку не повинні перевищувати ту частину податку з доходу, розраховану до надання вирахування стосовно доходу, який може обкладатись податком в цій іншій Державі (ч.1). Якщо відповідно до будь-якого положення Конвенції одержаний дохід, яким володіє резидент Договірної Держави, звільнено від податку у цій Державі, така Держава може, проте, під час нарахування суми податку на залишок доходу такого резидента, взяти до уваги звільнений від податку дохід (ч.2).

За таких обставин, визначальною ознакою бенефіціарного власника доходу є не стільки юридичне право нерезидента на отримання такого доходу, скільки право нерезидента визначати подальшу економічну долю такого доходу, право розпоряджатись таким доходом на власний розсуд, особиста зацікавленість нерезидента у такому доході. Фактичний отримувач доходу не має тлумачитися у вузькому, технічному сенсі, його значення слід визначати відповідно до мети, завдань міжнародних договорів про уникнення подвійного оподаткування, таких як «уникнення від сплати податків», і з урахуванням таких основних принципів, як «запобігання зловживання положеннями договору». Для визначення особи як фактичного отримувача доходу, така особа повинна володіти не тільки правом на отримання доходу, але і, як свідчить міжнародна практика застосування угод про уникнення подвійного оподаткування, повинна бути особою, яка визначає подальшу економічну долю доходу.

Тобто у випадку, коли отримувач процентів має право отримувати вигоду та визначати подальшу економічну долю доходу і не пов`язаний договірними або юридичними зобов`язаннями щодо перерахування такого доходу іншій особі, отримувач є бенефіціарним власником доходу.

Таким чином, термін «бенефіціарний власник доходу» є скоріше економічною категорією і при визначені статусу бенефіціарного власника, зокрема, має аналізуватись і фінансова звітність отримувача доходу. Кінцевий термін для складання та надання фінансової звітності може встановлюватися до 31 грудня року, наступного за звітним. Отже на момент виплати доходу можуть бути відсутні документи за поточний рік і при виникненні спору із податковим органом платник податку вправі надавати будь-які додаткові документи і докази, в тому числі, які були відсутні на момент виплати і були отримані платником в майбутньому.

Позивачем надано довідку про підтвердження статусу компанії «Denker Holdings Limited» резидента Республіки Кіпр.

Також, позивачем надано сертифікат, що виданий компетентним податковим органом Республіки Кіпр, підтверджено податковий статус Denker Holdings Limited як Резидента Республіки Кіпр. Ці Сертифікати надавалися Товариством для огляду інспекторам під час проведення перевірки. Викладене свідчить про те, що компанія Denker Holdings Limited є резидентом Кіпру.

Відповідно до пункту 1 статті 11 Конвенції між Урядом України і Урядом Республіки Кіпр про уникнення подвійного оподаткування та запобігання податковим ухиленням стосовно податків на доходи, підписана 08.11.2012 та набула чинності 07.08.2013, проценти, що виникають у Договірній Державі і сплачуються резиденту іншої Договірної Держави, можуть оподатковуватись у цій іншій Державі, якщо такий резидент є особою - фактичним власником таких відсотків.

Пунктом 2 статті 11 Конвенції визначено, що однак такі проценти можуть також оподатковуватись у Договірній Державі, в якій вони виникають, і відповідно до законодавства цієї Держави, але якщо особа - фактичний власник процентів є резидентом іншої Договірної Держави, податок, що стягується таким чином, не повинен перевищувати 2 відсотків від загальної суми процентів.

Тобто, під час виплати компанії Denker Holdings Limited Республіка Кіпр доходу джерелом походження з України, позивач мав на підставі Конвенції утримати та сплатити до бюджету податок на прибуток іноземних юридичних осіб за ставкою 2 відсотки.

З огляду на зазначене, право на застосування зменшеної ставки податку, передбачену відповідним міжнародним договором України, виникає, за умови одночасного виконання таких вимог:

- нерезидент є резидентом країни, з якою укладено міжнародний договір України;

- нерезидентом надано довідку (або її нотаріально засвідчену копію), яка підтверджує, що нерезидент є резидентом країни, з якою укладено міжнародний договір України;

- нерезидент є бенефіціарним власником доходу.

Для визначення особи як фактичного отримувача доходу, така особа повинна володіти не тільки правом на отримання доходу, але повинна бути і особою, яка визначає подальшу економічну долю доходу.

Тобто, коли отримувач процентів має право отримувати вигоду та визначати подальшу економічну долю доходу і не пов`язаний договірними або юридичними зобов`язаннями щодо перерахування такого доходу іншій особі, отримувач є бенефіціарним власником доходу.

Передбачені міжнародними договорами пільги зі сплати податку не можуть бути застосовані у випадку, коли нерезидент діє як проміжна ланка в інтересах іншої особи, яка фактично отримує вигоду від доходу. Зокрема, не можуть бути застосовані пільгові ставки податку у випадку, коли дохід (у рамках угоди або серії угод) з джерелом його походження з України виплачується таким чином, що нерезидент (проміжна ланка, яка має вузькі, обмежені повноваження у відношенні доходу), який претендує на отримання пільгової ставки податку з доходів у вигляді роялті, дивідендів, процентів, виплачує весь дохід (його більшу частину) іншому нерезиденту, який би не міг застосувати пільгову ставку у разі, коли б такий дохід виплачувався останньому.

В момент виплати доходу достатньою підставою для застосування зниженої ставки податку є наявність довідки (або її нотаріально засвідченої копії), яка підтверджує, що нерезидент є резидентом країни, з якою укладено міжнародний договір України і така довідка видається компетентним (уповноваженим) органом відповідної країни, визначеним міжнародним договором України, за формою, затвердженою згідно із законодавством відповідної країни, і повинна бути належним чином легалізована, перекладена відповідно до законодавства України.

Чинним законодавством не встановлено форми документу, що підтверджує статус контрагента як бенефіціарного власника доходу, та який повинна мати особа на момент проведення виплати.

Фінансовий результат до оподаткування збільшується на суму уцінки та втрат від зменшення корисності основних засобів або нематеріальних активів, включених до витрат звітного періоду відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності.

Фінансовий результат до оподаткування зменшується на суму дооцінки основних засобів або нематеріальних активів у межах попередньо віднесених до витрат уцінки відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності.

Відтак, суд дійшов висновку, що Офіс великих платників податків Державної фіскальної служби на час розгляду, мав у наявності всі необхідні підтверджуючі документи, зокрема про те що Позивач є резидентом країни (Кіпр), з якою Україна уклала міжнародний договір про уникнення подвійного оподаткування.

Враховуючи встановлені обставини в їх сукупності, виходячи з системного аналізу норм чинного законодавства, суд дійшов висновку, що висновки контролюючого органу, на підставі яких прийнято оскаржуване податкове повідомлення-рішення, базується на припущеннях, а контролюючий орган без належного самостійного дослідження господарських операцій, дійшов хибного висновку про порушення позивачем чинного законодавства України.

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, особливістю адміністративного судочинства є те, що обов`язок доказування в спорі покладається на відповідача орган публічної влади, який повинен надати суду всі матеріали, які свідчать про його правомірні дії.

Відповідно до статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується па їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Оцінивши кожен доказ, який є у справі щодо його належності, допустимості, достовірності та їх достатності і взаємного зв`язку у сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню.

Згідно з приписами ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст.ст. 143, 241-246, 250 251 КАС України, суд,-

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов Приватного акціонерного товариства Виробниче об`єднання Стальканат-Сілур (, місце знаходження: вул. Водопровідна, 16, м. Одеса, 65007) до Офісу великих платників податків ДПС (. місцезнаходження: 04119 м. Київ, вул. Дегтярівська 11 Г) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 25.09.2019 року.

Стягнути з Офісу великих платників податків ДПС (, місцезнаходження: 04119 м. Київ, вул. Дегтярівська 11 Г) за рахунок його бюджетних асигнувань на користь Приватного акціонерного товариства Виробниче об`єднання Стальканат-Сілур (, місце знаходження: вул. Водопровідна, 16, м. Одеса, 65007) судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 19 210 грн. (дев`ятнадцять тисяч двісті десять гривень 00 копійок).

Рішення може бути оскаржено в порядку та в строки встановлені ст. 295, 297 КАС України, з урахуванням особливостей, встановлених п. 15.5 Розділу VII Перехідних Положень КАС України.

Рішення набирає законної сили в порядку передбаченому статтею 255 КАС України.

Суддя Л.М. Токмілова

.