Справа № 560/855/20
Суддя: Матущак В.В.
Дата ухвалення: 2020-04-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 560/855/20
РІШЕННЯ

іменем України

09 квітня 2020 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Матущака В.В., розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Державної міграційної служби України в Хмельницькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

І. СТИСЛИЙ ВИКЛАД ПОЗИЦІЙ СТОРІН

ОСОБА_1 кизи звернулася до адміністративного суду з позовом до Управління ДМС України в Хмельницькій області, в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення Управління ДМС України в Хмельницькій області від 13.01.2020 №2491 про відмову в наданні громадянці Республіки Азербайджан ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дозволу на імміграцію на підставі пункту 4 частини 1 статті 10 Закону України "Про імміграцію";

- зобов`язати Управління ДМС України в Хмельницькій області повторно продовжити розгляд заяви ОСОБА_1 від 21.06.2019 про надання дозволу на імміграцію на підставі пункту 1 частини 3 статті 4 Закону України "Про імміграцію".

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що звернулася до Управління ДМС України в Хмельницькій області із заявою та пакетом документів відповідно до пункту 1 частини 3 статті 4 Закону України "Про імміграцію" для отримання дозволу на імміграцію поза квотою, оскільки є матір`ю ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Хмельницького, який є громадянином України.

Управління ДМС України в Хмельницькій області прийнято рішення про відмову у наданні дозволу на імміграцію в Україні на підставі пункту 4 частини 1 статті 10 Закону України "Про імміграцію", оскільки в заявах про надання дозволу на імміграцію зазначені свідомо неправдиві відомості.

Позивач вважає таке рішення необґрунтованим та протиправним, оскільки вважає, що надала всі правдиві і достовірні відомості, тому вважає, що оскаржуване рішення підлягає скасуванню, так як у спірному рішенні не зазначенні конкретні неправдиві відомості, які позивач надала або які вказала.

На адресу суду від представника Управління ДМС України в Хмельницькій області надійшов відзив на позов, у яких просив відмовити у задоволенні позову.

В обґрунтування своєї позиції представник відповідача зазначив, що після отримання заяви позивача про надання дозволу на імміграцію, Управління ДМС України в Хмельницькій області з метою з`ясування наявності чи відсутності підстав для надання або відмови у наданні такого дозволу, надіслано відповідні запити до МВС, органів Національної поліції, регіональних органів СБУ, робочого апарату Укрбюро Інтерполу та Держприкордонслужби.

10.01.2020 до відповідача надійшов лист від прокуратури Київської області про те, що за результатами судового розгляду кримінального провадження №0000626 вироком Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 09.12.2014 громадянку Республіки Азербайджан ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнано винною у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 358 Кримінального кодексу України.

Позивач в заяві про надання дозволу на імміграцію свідомо зазначила недостовірні відомості про те, що до кримінальної відповідальності не притягувалася, тому, на підставі отриманої інформації, відповідачем прийнято рішення про відмову у наданні дозволу на імміграцію ОСОБА_1 кизи.

Враховуючи викладене, відповідач вважає, що діяв у межах повноважень та у спосіб, передбачений чинним законодавством України, просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

Позивач не скористалася своїм правом на подання відповіді на відзив.

ІІ. ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ

Відповідно до ухвали від 14.02.2020 Хмельницький окружний адміністративний суд відкрив провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

ІІІ. ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

Суд встановив, що позивач, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка Республіки Азербайджан, паспортний документ РС ОСОБА_3 НОМЕР_1 .

ОСОБА_1 -кизи є матір`ю ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Хмельницького, який є громадянином України з 13.06.2014 на підставі довідки про реєстрацію особи громадянина України №123 від 13.06.2014, виданої Головним управлінням ДМС у Львівській області.

21.06.2019 позивач звернулася до відповідача із заявою про надання дозволу на імміграцію в Україну, у зв`язку з тим, що її син є громадянином України.

До заяви позивач подала документи, визначені частиною 5 статті 9 Закону України "Про імміграцію".

13.01.2020 Управління ДМС України в Хмельницькій області прийняло рішення №2491 про відмову у наданні дозволу на імміграцію в Україну особі без громадянства ОСОБА_1 кизи на підставі пункту 4 частини 1 статті 10 Закону України "Про імміграцію".

Підставою прийняття спірного рішення стало те, що позивач в поданій заяві про надання дозволу на імміграцію зазначила недостовірні відомості про те, що до кримінальної відповідальності не притягувалася.

Позивач вважає вказане рішення протиправним та таким, що не відповідає вимогам чинного законодавства, тому звернулася до суду з цим позовом.

ІV. ЗАКОНОДАВСТВО ТА ОЦІНКА СУДУ

Питання надання дозволу на імміграцію регулюється Законом України "Про імміграцію" та Порядком провадження за заявами про надання дозволу на імміграцію і поданнями про його скасування та виконання прийнятих рішень, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 26.12.2002 №1983 (далі - Порядок №1983).

Відповідно до статті 1 Закону України "Про імміграцію":

іммігрант - іноземець чи особа без громадянства, який отримав дозвіл на імміграцію і прибув в Україну на постійне проживання, або, перебуваючи в Україні на законних підставах, отримав дозвіл на імміграцію і залишився в Україні на постійне проживання;

дозвіл на імміграцію - рішення, що надає право іноземцям та особам без громадянства на імміграцію.

Частиною 1 статті 4 Закону України "Про імміграцію" визначено, що дозвіл на імміграцію надається в межах квоти імміграції.

На підставі пункту 1 частини 3 статті 4 Закону України "Про імміграцію" дозвіл на імміграцію поза квотою імміграції надається одному з подружжя, якщо другий з подружжя, з яким він перебуває у шлюбі понад два роки, є громадянином України, дітям і батькам громадян України.

Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 9 Закону України "Про імміграцію" заяви про надання дозволу на імміграцію подаються особами, які перебувають в Україні на законних підставах, - до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері імміграції.

Пунктом 10 Порядку №1983 встановлено, що заяви про надання дозволу на імміграцію подаються до територіальних підрозділів за місцем проживання - особами, які тимчасово перебувають в Україні на законних підставах.

На підставі частини 5 статті 9 Закону України "Про імміграцію" для надання дозволу на імміграцію до заяви додаються такі документи:

1) три фотокартки;

2) копія документа, що посвідчує особу;

3) документ про місце проживання особи;

4) відомості про склад сім`ї, копія свідоцтва про шлюб (якщо особа, яка подає заяву, перебуває в шлюбі);

5) документ про те, що особа не є хворою на хронічний алкоголізм, токсикоманію, наркоманію або інфекційні захворювання, перелік яких визначено центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я.

Вимога пункту 5 не поширюється на осіб, зазначених у пунктах 1, 3 частини третьої статті 4 цього Закону (частина 6 статті 9 Закону України "Про імміграцію").

Для осіб, зазначених у пункті 1 частини 3 статті 4 цього Закону, крім зазначених документів подаються копії документів, що засвідчують їх родинні стосунки з громадянином України (частина 7 статті 9 Закону України "Про імміграцію").

Суд встановив, що позивач має право на отримання дозволу на імміграцію поза квотою імміграції у зв`язку з тим, що її син є громадянином України. Позивачем подано необхідний пакет документів до уповноваженого органу.

У пункті 12 Порядку № 1983 передбачено, що територіальні підрозділи за місцем проживання, до яких подано заяви про надання дозволу на імміграцію: формують справи, перевіряють підстави, законність перебування в Україні іммігрантів, справжність поданих документів та відповідність, їх оформлення вимогам законодавства, у разі потреби погоджують це питання з органами місцевого самоврядування, у межах своєї компетенції з`ясовують питання щодо наявності чи відсутності підстав для відмови у наданні дозволу на імміграцію; надсилають у місячний термін разом з матеріалами справи інформацію про результати їх розгляду територіальним органам або підрозділам (відповідно до категорії іммігрантів). Справи, прийняття рішення за якими належить до компетенції ДМС чи територіальних органів, надсилаються територіальним органам, в інших випадках - територіальним підрозділам.

Пунктом 14 Порядку №1983 визначено, що територіальні органи і підрозділи після отримання документів від зазначених у пунктах 12 і 13 цього Порядку органів перевіряють у місячний термін правильність їх оформлення, з`ясовують у межах своєї компетенції питання щодо наявності чи відсутності підстав для відмови у наданні дозволу на імміграцію, передбачених статтею 10 Закону України "Про імміграцію", надсилають відповідні запити до МВС, органів Національної поліції, регіональних органів СБУ, Робочого апарату Укрбюро Інтерполу та Держприкордонслужби. МВС, органи Національної поліції, регіональні органи СБУ, Робочий апарат Укрбюро Інтерполу та Держприкордонслужба проводять відповідно до компетенції у місячний строк після надходження таких запитів перевірку з метою виявлення осіб, яким дозвіл на імміграцію не надається. Про результати перевірки інформується орган, який надіслав запит.

Пунктом 16 Порядку №1983 передбачено, що у разі коли прийняття рішення щодо надання дозволу на імміграцію належить до компетенції територіальних органів і підрозділів, ці органи аналізують у місячний термін отриману від зазначених в абзаці другому пункту 14 цього Порядку органів інформацію та на підставі матеріалів справи приймають рішення про надання дозволу на імміграцію чи про відмову у наданні такого дозволу.

Підстави для відмови у наданні дозволу на імміграцію визначені частиною 1 статті 10 Закону України "Про імміграцію". Так, дозвіл на імміграцію не надається:

1) особам, засудженим до позбавлення волі на строк більше одного року за вчинення діяння, що відповідно до законів України визнається злочином, якщо судимість не погашена і не знята у встановленому законом порядку;

2) особам, які вчинили злочин проти миру, воєнний злочин або злочин проти людяності та людства, як їх визначено в міжнародному праві, або розшукуються у зв`язку із вчиненням діяння, що відповідно до законів України визнається тяжким злочином, або їм повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, досудове розслідування якого не закінчено;

3) особам, хворим на хронічний алкоголізм, токсикоманію, наркоманію або інфекційні захворювання, перелік яких визначено центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я;

4) особам, які в заявах про надання дозволу на імміграцію зазначили свідомо неправдиві відомості чи подали підроблені документи;

5) особам, яким на підставі закону заборонено в`їзд на територію України;

6) в інших випадках, передбачених законами України.

Як встановив суд, для з`ясування питання щодо наявності чи відсутності підстав для відмови у наданні дозволу на імміграцію відповідачем направлено запити до компетентних органів.

10.01.2020 до відповідача надійшов лист від прокуратури Київської області про те, що за результатами судового розгляду кримінального провадження №0000626 вироком Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 09.12.2014 громадянку Республіки Азербайджан ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнано винною у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 358 Кримінального кодексу України. Затверджено угоду про визнання винуватості між Старшим прокурором прокуратури з нагляду за додержанням законів у транспортній сфері в Київській області юристом 3 класу Григоренком В.С., якому на підставі статті 37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні №0000626, з одного боку, та підозрюваною у цьому провадженні ОСОБА_1 з іншого боку на підставі статтей 468, 469, 472 КПК України. ОСОБА_1 кизи призначити покарання за частини 4 статті 358 КК України у виді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що на час винесення вироку складає 850 (вісімсот п`ятдесят) грн. в дохід Держави.

Відповідач у визначененому чинним законодавством порядку досліджено наданий лист від прокуратури Київської області та встановлено, що наведені у довідці факти свідчать про наявність підстав для висновку про відмову у наданні дозволу на імміграцію в Україну ОСОБА_1 кизи на підставі пункту 4 частини 1 статті 10 Закону України "Про імміграцію", оскільки в заяві про надання дозволу на імміграцію позивач свідомо зазначила недостовірні відомості про те, що до кримінальної відповідальності не притягувалася, внаслідок чого на підставі пункту 4 частини 1 статті 10 Закону України "Про імміграцію" дозвіл на імміграцію не може бути надано.

Враховуючи наведені вище обставини, суд вважає, що за наслідком розгляду заяви ОСОБА_1 кизи, управління ДМС у Хмельницькій області прийняло оскаржуване рішення від 13.01.2020 №2491 про відмову у наданні дозволу на імміграцію в Україну ОСОБА_1 кизи на підставі пункту 4 частини 1 статті 10 Закону України "Про імміграцію", тобто відповідач діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені чинним законодавством України, а тому оскаржуване рішення скасуванню не підлягає.

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи встановлені судом обставини, суд дійшов висновку, що у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 необхідно відмовити.

Відповідно до частини 2 статті 139 КАС України при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.

Враховуючи викладене, розподіл судових витрат не здійснюється.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до управління Державної міграційної служби України в Хмельницькій області про скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії - відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складене 09 квітня 2020 року

Позивач:ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1
Відповідач:Управління Державної міграційної служби України в Хмельницькій області (вул.Миколи Мазура, 4, м. Хмельницький, Хмельницька область, 29007 , код ЄДРПОУ - 37864148)

Головуючий суддя В.В. Матущак