Справа № 520/1520/2020
Суддя: Полях Н.А.
Дата ухвалення: 2020-04-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Харків

07 квітня 2020 р. № 520/1520/2020

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Полях Н.А., розглянувши в приміщенні суду в м. Харкові в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи адміністративну справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "АГРОСХІД СЛОБОЖАНЩИНИ" (, м. Харків, 61010, вул. Римарська, б.15, оф. 24) до Державної податкової служби України (, м. Київ, 04053, Львівська пл. 8) про скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В :

До Харківського окружного адміністративного суду звернувся позивач з адміністративним позовом, в якому просить суд:

- скасувати рішення про відмову в реєстрації податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних рішення № 1317493/41673186 від 29.10.2019 року та зобов`язати Державну податкову службу України зареєструвати податкову накладну № 3 від 11.09.2019 року.

В обґрунтування позову зазначив, що Товариство з обмеженою відповідальністю "АГРОСХІД СЛОБОЖАНЩИНИ" (далі за текстом - ТОВ "АГРОСХІД СЛОБОЖАНЩИНИ") за результатами господарської операції подало на реєстрацію податкову накладну № 3 від 11.09.2019 р. Однак, контролюючим органом була зупинена реєстрація зазначеної податкової накладної на підставі наявності критеріїв ризиковості. Позивач наголошує на тому, що таке рішення суб`єкта владних повноважень є неправомірним та таким, що порушує права позивача, а тому просить суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Ухвалою від 20.02.2020 р. було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене провадження у справі.

Копія ухвали про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття спрощеного провадження у справі від 20.02.2020 р. була надіслана позивачу. Однак, 25.03 2020 р. на адресу Харківського окружного адміністративного суду повернувся конверт з ухвалою від 20.02.2020 р. із позначкою за закінченням строку зберігання.

Копія ухвали про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття спрощеного провадження у справі від 20.02.2020 р. була надіслана відповідачу та отримана ним 26.02.2020 р.

Враховуючи приписи чинного адміністративного процесуального законодавства, суд наголошує, що сторони були належним чином повідомлені про відкриття провадження в адміністративній справі в порядку спрощеного провадження.

Керуючись приписами ст.ст. 171, 257, 258 КАС України, суд зазначає, що розгляд позовної заяви здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження.

Згідно зі статтею 258 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Відповідно до приписів ч. 4 ст. 229 КАС України, оскільки розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи згідно із приписами ст. 258 КАС України, то фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, повно виконавши процесуальний обов`язок зі збору доказів, перевіривши доводи сторін добутими доказами, дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст належних норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, виходить з таких підстав та мотивів.

Судом встановлено, що ТОВ "АГРОСХІД СЛОБОЖАНЩИНИ" є юридичною особою, яка здійснює свою діяльність відповідно до статуту. Основним видом діяльності підприємства є вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур (код КВЕД 01.11) (а.с. 57 - 58).

На виконання приписів чинного податкового законодавства України, позивач направив на реєстрацію податкову накладну № 3 від 11.09.2019 р., в якій сума коштів, що підлягає сплаті становить 146 439,18 грн., в тому числі з урахуванням ПДВ у сумі 24 406, 53 грн., реєстраційний номер документу: (а.с. 13 - 14).

Однак, згідно з інформації від 26.09.2019 р., направленої на адресу позивача ДПС України через автоматизовану систему "Єдине вікно подання електронних документів" версія 2.3.4.11, реєстрація документів була зупинена на підставі п. 206.16 ст. 201 Податкового кодексу України, оскільки зазначена податкова накладна відповідає вимогам п.п. 1.6 п. 1 та пп. 2.1 п. 2 "Критеріїв ризиковості платника податків". Позивачу запропоновано надати пояснення та/або копії документів, достатніх для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних (а.с. 14).

Не дивлячись на те, що суб`єкту владних повноважень були направлені письмові пояснення та документи, що підтверджують реальність здійснення господарської операції (а.с. 15 - 56) контролюючий орган виніс рішення № 1317493/41673186 від 29.10.2019 р. про відмову в реєстрації податкової накладної № 3 від 11.09.2019 р. в Єдиному реєстрі податкових накладних на підставі того, що платником податків не надано документів, а саме: первинних документів щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складські документи (інвентаризаційні описи), у тому числі рахунки - фактури/інвойси, акти приймання-передачі товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм та галузевої специфіки, накладні. У додатковій інформації контролюючий орган зазначив, що відсутні первинні документи щодо зберігання та транспортування товарно-матеріальних цінностей (а.с. 11 - 12).

Вважаючи зазначене рішення протиправним, а свої права порушеними, позивач звернувся за захистом своїх прав до Харківського окружного адміністративного суду.

По суті спірних правовідносин суд зазначає наступне.

Податковий кодекс України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства. Цим Кодексом визначаються функції та правові основи діяльності контролюючих органів, визначених пунктом 41.1статті 41 цього Кодексу, та центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику /пункт 1.1 статті 1 Податкового кодексу України/.

За змістом підпункту "а" пункту 185.1 статті 185 Податкового кодексу України об`єктом оподаткування є операції платників податку з постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу.

Пунктом 187.1 статті 187 Податкового кодексу України визначено, що датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку; б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

Відповідно до вимог п. 201.16 ст. 201 ПК України реєстрація податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних може бути зупинена в порядку та на підставах, визначених Кабінетом Міністрів України.

На виконання цієї норми Кабінетом Міністрів України прийнято постанову від 21 лютого 2018 року № 117, якою затверджено Порядок зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних; Порядок роботи комісій, які приймають рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації; Порядок розгляду скарг на рішення комісій, які приймають рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації.

Згідно з вимогами п. 3 Порядку зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних (далі Порядок № 117), податкові накладні/розрахунки коригування, що подаються на реєстрацію в Реєстрі до проведення моніторингу, за результатами якого можливе зупинення їх реєстрації, перевіряються відповідно до таких ознак:

1) податкова накладна, яка не підлягає наданню отримувачу (покупцю) та/або складена за операцією, що є звільненою від оподаткування;

2) обсяг постачання, зазначений платником податку в податкових накладних/ розрахунках коригування, зареєстрованих у Реєстрі в поточному місяці, з урахуванням поданої на реєстрацію в Реєстрі податкової накладної / розрахунку коригування, становить менше 500 тис. гривень та керівник - посадова особа такого платника податку є особою, яка займає аналогічну посаду не більше ніж у трьох (включно) платників податку;

3) одночасно значення показників D та P, розрахованих у наведеному у цьому підпункті, мають такі розміри: D>0,03, Р<РмЧ1,4, де:

D - розрахункова величина, яка дорівнює S/T;

S - загальна сума сплачених за останні 12 календарних місяців, що передують місяцю, в якому складено податкову накладну / розрахунок коригування, сум єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та податків і зборів (крім суми податку на додану вартість, сплаченої під час ввезення товарів на митну територію України) платником податку та його відокремленими підрозділами;

T - загальна сума постачання товарів/послуг на митній території України, що оподатковуються за ставками 0, 20 і 7 відсотків, зазначеними платником податку в податкових накладних / розрахунках коригування, зареєстрованих у Реєстрі за останні 12 календарних місяців, що передують місяцю, в якому складено податкову накладну / розрахунок коригування;

P - сума податку на додану вартість, зазначена платником податку в податкових накладних / розрахунках коригування, зареєстрованих у Реєстрі у звітному (податковому) періоді, з урахуванням поданої на реєстрацію в Реєстрі податкової накладної / розрахунку коригування;

Рм - найбільша місячна сума податку на додану вартість, зазначена у податкових накладних/ розрахунках коригування, зареєстрованих платником податку в Реєстрі за останні 12 календарних місяців, що передують місяцю, в якому складено податкову накладну / розрахунок коригування.

Значення показника D за останні 12 календарних місяців обраховується ДФС станом на перше число календарного місяця та кожного 10 числа стає доступним платнику податку в електронному кабінеті.

Згідно з вимогами п. 4 Порядку № 117 у разі коли за результатами перевірки податкової накладної/розрахунку коригування визначено, що податкова накладна/розрахунок коригування відповідають одній з ознак, визначених у пункті 3 цього Порядку, такі податкова накладна/розрахунок коригування не підлягають моніторингу та підлягають реєстрації в Реєстрі.

Як убачається з п. 5 Порядку № 117, податкова накладна/розрахунок коригування, які підлягають моніторингу, перевіряються на відповідність критеріям ризиковості платника податку, критеріям ризиковості здійснення операцій та показникам позитивної податкової історії платника податку.

Згідно з вимогами п.п. 6 та 7 Порядку № 117 визначено, що у разі коли за результатами моніторингу платник податку, яким складено податкову накладну/розрахунок коригування, відповідає критеріям ризиковості платника податку, реєстрація таких податкової накладної/розрахунку коригування зупиняється.

У разі коли за результатами моніторингу податкова накладна/розрахунок коригування відповідають критеріям ризиковості здійснення операції, крім податкової накладної/розрахунку коригування, складених платником податку, який має позитивну податкову історію платника податку, реєстрація таких податкової накладної/розрахунку коригування зупиняється.

Отже, підставами для зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування є наступна відповідність:

1) платника податку - критеріям ризиковості платника податку;

2) податкової накладної/розрахунку коригування - критеріям ризиковості здійснення операції.

Слід зазначити, що положення пунктів 6 та 7 Порядку № 117 є чіткими і не припускають неоднозначне (множинне) трактування обов`язків контролюючих органів.

Разом з тим, реєстрацію поданої позивачем податкової накладної № 3 від 11.09.2019 р. зупинено через те, що вона відповідає вимогам пп. 1.6 п. 1 та п. 2.1 п. 2 Критеріїв ризиковості платника податку одночасно.

Згідно з вимогами п. 10 Порядку № 117 критерії ризиковості платника податку, критерії ризиковості здійснення операцій, перелік показників, за якими визначається позитивна податкова історія платника податку, визначає ДФС та надсилає на погодження Мінфіну в електронній формі через систему електронної взаємодії органів виконавчої влади.

Мінфін у дводенний строк погоджує або надсилає ДФС на доопрацювання визначені у цьому пункті критерії та перелік показників, за якими визначається позитивна податкова історія платника податку.

Про визначені критерії ризиковості платника податку, критерії ризиковості здійснення операцій, перелік показників, за якими визначається позитивна податкова історія платника податку, ДФС інформує Комітет Верховної Ради України з питань податкової та митної політики.

ДФС оприлюднює на своєму офіційному веб-сайті погоджені критерії ризиковості платника податку, критерії ризиковості здійснення операцій, перелік показників, за якими визначається позитивна податкова історія платника податку.

У Листі Державної фіскальної служби України від 21 березня 2018 року № 959/99-99-07-18 "Критерії ризиковості платника податку", зокрема, в п. 1 зазначено: "Платник податків відповідає критеріям ризиковості, якщо:

комісії головних управлінь ДФС в областях, м. Києві та Офісу великих платників податків ДФС можуть розглядати питання щодо встановлення ризиковості платника податків, а саме:

платник податку зареєстрований (перереєстрований) за адресою, що знаходиться на непідконтрольній території України (зона АТО, АР Крим);

дата реєстрації платником податку на додану вартість не перевищує трьох місяців з дати такої реєстрації;

платник податку-юридична особа, який не має відкритих рахунків у банківських установах, крім рахунків в органах державної казначейської служби України (крім бюджетних установ);

платник податку, посадова особа та/або засновник якого був посадовою особою та/або засновником суб`єкта господарювання, якого ліквідовано за процедурою банкрутства протягом останніх трьох років;

платником податку не подано контролюючому органу податкову звітність з податку на додану вартість за два останні звітні періоди всупереч нормам підпункту 16.1.3 пункту 16.1 статті 16 та абзацу першого пункту 49.2 і пункту 49.18 статті 49 Податкового кодексу України;

платником податку на прибуток не подано контролюючому органу фінансову звітність за останній звітний період всупереч нормам підпункту 16.1.3 пункту 16.1 статті 16 та пункту 46.2 статті 46 Податкового кодексу України (далі - Кодекс);

наявна податкова інформація, що свідчить про наявність ознак здійснення ризикових операцій платником.

Головні управління ДФС в областях, м. Києві та Офіс великих платників податків ДФС постійно обраховують та проводять моніторинг показників, визначених у пунктах 1.1 - 1.6 цих Критеріїв.

Якщо виявлено, що платник податків має ознаки ризиковості згідно з пунктом 1.6 цих Критеріїв, то такий платник податків виноситься на розгляд Комісії в той самий день і вноситься до переліку ризикових платників у день проведення засідання Комісії, на якому прийнято відповідне рішення.

У разі якщо платник податків, внесений до переліку ризикових суб`єктів господарювання, перестав відповідати критеріям ризиковості, що визначені у пункті 1.6 цих Критеріїв, платника виключають з переліку ризикових суб`єктів господарювання за рішенням комісій головних управлінь ДФС в областях, м. Києві та Офісу великих платників податків ДФС".

Окрім того, суд наголошує, що у листі ДФС України від 07.08.2019, який застосовувався до спірних правовідносин, були визначені Критерії ризиковості платника податку, зокрема:

- в п. 2.1 Критеріїв ризиковості здійснення операцій зазначеного листа визначено, що операція, відображена у податковій накладній/розрахунку коригування, відповідає критеріям ризиковості здійснення операцій, якщо: обсяг постачання товару/послуги, зазначений у податковій накладній/розрахунку коригування до податкової накладної на збільшення суми податкових зобов`язань, яку(ий) подано на реєстрацію до Єдиного реєстру податкових накладних (далі Реєстр), дорівнює або перевищує величину залишку, що визначається як різниця обсягу придбання на митній території України такого товару/послуги (крім обсягу придбання товарів/послуг за операціями, які звільнені від оподаткування та підлягають оподаткуванню за нульовою ставкою) та/або ввезення на митну територію України такого товару, зазначеного з 01 січня 2017 року в отриманих податкових накладних/розрахунках коригування, зареєстрованих в Реєстрі, і митних деклараціях, збільшеного у 1,5 рази, та обсягу постачання відповідного товару/послуги, зазначеного у податкових накладних/розрахунках коригування, зареєстрованих з 01 січня 2017 року в Реєстрі, і переважання в такому залишку (більше 75 відсотків загального такого залишку) товарів з кодами згідно з УКТ ЗЕД та послуг з кодами згідно з ДКПП, перелік яких визначено ДФС відповідно до додатка, та відсутність товару/послуги, зазначеного/зазначеної в податковій накладній, яка подана на реєстрацію в Реєстрі, в Таблиці даних платника податку як товару/послуги, що на постійній основі постачається (виготовляється).

Як встановлено судом, в отриманій квитанції про зупинення реєстрації податкової накладної жодного з підкритеріїв п.п.2.1 п.2 та п.п. 1.6. п. 1 Критеріїв ризиковості платника податків, якому би відповідав платник станом на момент формування квитанції про блокування податкових накладних, як це передбачено підпунктом 3 п. 13 Порядку зупинення реєстрації податкової накладної (у квитанції про зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування зазначаються критерій(і) ризиковості платника податку та/або критерій(ї) ризиковості здійснення операцій, на підставі якого(их) зупинено реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі, із розрахованим показником за кожним критерієм, якому відповідає платник податку).

Відповідачем лише процитовано зміст п. 201.16. ст.201 Податкового кодексу України, та запропоновано "надати пояснення та/або копії документів, достатніх для прийняття рішення про реєстрацію ПН/РК в ЄДРПН", але жодні конкретні пропозиції щодо необхідних документів відсутні.

Верховний Суд у постанові від 23.10.2018 р. по справі № 822/181/18 зазначив, що можливість надання платником податків вичерпного переліку документів на підтвердження правомірності формування та подання податкової накладної прямо залежить від чіткого визначення фіскальним органом конкретного виду критерію оцінки ступеня ризиків. Вживання податковим органом загального посилання на пункт шостий Критеріїв оцінки, без наведення відповідного підпункту, є неконкретизованим та призводить до необґрунтованого обмеження права платника податків бути повідомленим про необхідність надання документів за вичерпним переліком, відповідно до критерію зупинення реєстрації податкової накладної, а не будь-яких на власний розсуд.

У п. 14 Постанови № 117 встановлено перелік документів, необхідних для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі, включає в себе:

- договори, зокрема зовнішньоекономічні контракти, з додатками до них;

- договори, довіреності, акти керівного органу платника податку, якими оформлені повноваження осіб, які одержують продукцію в інтересах платника податку для здійснення операції;

- первинні документи щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складські документи (інвентаризаційні описи), у тому числі рахунки - фактури/інвойси, акти приймання-передачі товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм та галузевої специфіки, накладні;

- розрахункові документи та/або банківські виписки з особових рахунків;

- документи щодо підтвердження відповідності продукції (декларації про відповідність, паспорти якості, сертифікати відповідності), наявність яких передбачена договором та/або законодавством.

За п.15 Постанови письмові пояснення та копії документів, зазначених у пункті 14 цього Порядку, платник податку має право подати до контролюючого органу протягом 365 календарних днів, що настають за датою виникнення податкового зобов`язання, відображеного у податковій накладній / розрахунку коригування.

Пунктом 21 Порядку зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, затвердженого постановою №117 Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 р., визначено, що підставами для прийняття комісіями контролюючих органів рішення про відмову в реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування є: ненадання платником податку письмових пояснень стосовно підтвердження інформації, зазначеної у податковій накладній / розрахунку коригування, реєстрацію яких зупинено; ненадання платником податку копій документів відповідно до підпункту 4 пункту 13 цього Порядку; надання платником податку копій документів, які складені з порушенням законодавства.

Як встановлено судом, позивачем було подано своєчасно та за встановленою формою (у відповідності до приписів пунктів 15 та 16 Постанов № 117 та п.п. 201.16.1, п.п. 201.16.2. п. 201.16. ст. 201 Податкового кодексу України) Комісії ДПС Повідомлення разом із додатками - первинними документами, які підтверджують реальність здійснення господарських операцій по контролюючим органом неправомірно відмовлено в реєстрації податкової накладної.

В ході розгляду справи знайшов підтвердження той факт, що господарські операції, за результатами якої позивачем складено податкову накладну № 3 від 11.09.2019 р. носять реальний характер, що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами та оформленими належними чином документами первинного бухгалтерського обліку.

Суд зазначає, що як підтверджується матеріалами справи позивачем були надані контролюючому органу всі первинні документи, які підтверджують реальність здійснення господарської операції, а в поясненнях позивачем було зазначено, як проходила господарська операція.

Отже, судом встановлено, що між ТОВ "АГРОСХІД СЛОБОЖАНЩИНИ" та ОСОБА_1 були укладені договори оренди земельних ділянок площей 2 га за межами населених пунктів на території Морозівської сільської ради Балаклійського району Харківської області.

З метою здійснення своєї господарської діяльності 08.05.2019 р. між ТОВ "АГРОСХІД СЛОБОЖАНЩИНИ" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Схид Агро" (далі за текстом - ТОВ "Схид Агро") був укладений договір оренди сільськогосподарської техніки з екіпажем № 08/05. Відповідно до умов зазначеного договору виконавець зобов`язується надати в оренду замовнику сільськогосподарську техніку з екіпажем для сівби сільськогосподарських культур та обприскування посівів з метою протидії їх забур`яненості та захисту від появи шкідників і хвороб, а замовник зобов`язується прийняти та оплатити оренду на умовах цього договору.

Відповідно до п. 2.1 та 2.2. договору № 08/05 від 08.05.2019 р., виконавець своїми силами і за свій рахунок зобов`язується: надати замовнику сільськогосподарську техніку з екіпажем для сівби сільськогосподарських культур та обприскування посівів з метою протидії їх забур`яненості та захисту від появи шкідників і хвороб. Забезпечити щоденну підготовку та безперервність роботи техніки. Замовник самостійно і за свій рахунок зобов`язаний приймати роботу і підписувати акти виконаних робіт. Організовувати стоянку для розміщення техніки, забезпечити охорону в денний і нічний час.

Пунктом 3 зазначеного договору визначено, що приймання замовником робіт по посіву та обприскуванню, виконаних виконавцем згідно з умовами цього договору, здійснюється після завершення робіт, після чого складається акт здачі-прийняття виконаних робіт. Розрахунок за виконання роботи замовником виконавцю здійснюється безготівковим перерахуванням грошових коштів на розрахунковий рахунок виконавця, виходячи із строків розрахунків (а.с.21 - 23).

На виконання умов договору сторонами були складені наступні акти здачі-прийняття робіт (наданні послуг):

- акт №ОУ-0000041 від 27.05.2019 року, відповідно до якого сторони погодили, що виконавцем були проведені роботи по рахунку № СФ-0000050 від 27.05.2019 р., була здійснена оренда сільськогосподарської техніки з екіпажем на загальну суму 274 416,67 грн. (а.с. 24);

- акт №ОУ-0000042 від 28.05.2019 року, відповідно до якого сторони погодили, що виконавцем були проведені роботи по рахунку № СФ-0000051 від 28.05.2019 р., була здійснена оренда сільськогосподарської техніки з екіпажем на загальну суму 81 458,33 грн. (а.с. 25);

- акт №ОУ-0000043 від 29.05.2019 року, відповідно до якого сторони погодили, що виконавцем були проведені роботи по рахунку № СФ-0000052 від 29.05.2019 р., була здійснена оренда сільськогосподарської техніки з екіпажем на загальну суму 89 166, 67 грн. (а.с. 26);

- акт №ОУ-0000044 від 30.05.2019 року, відповідно до якого сторони погодили, що виконавцем були проведені роботи по рахунку № СФ-0000053 від 30.05.2019 р., була здійснена оренда сільськогосподарської техніки з екіпажем на загальну суму 185 937, 50 грн. (а.с. 27);

- акт №ОУ-0000045 від 31.05.2019 року, відповідно до якого сторони погодили, що виконавцем були проведені роботи по рахунку № СФ-0000054 від 31.05.2019 р., була здійснена оренда сільськогосподарської техніки з екіпажем на загальну суму 21 250,00 грн. (а.с. 28).

Суд наголошує, що зазначені суми в актах здачі-прийняття робіт (наданні послуг) указані без суми ПДВ.

Для подальшого здійснення своєї господарської діяльності позивач (замовник) уклав з ТОВ "Схид Агро" (виконавець) був укладений договір на збирання сільськогосподарських культур врожаю 2019 року № 20/05 від 20.05.2019 р., відповідно до якого виконавець зобов`язується надати в оренду замовнику зернозбиральні комбайни з екіпажем на збирання сільськогосподарських культур урожаю, а замовник зобов`язується прийняти та оплатити оренду на умовах цього договору. Роботи з придбання сільськогосподарських культур проводяться на власному паливі виконавця.

Пунктом 3 зазначеного договору визначено, що приймання замовником робіт по прибиранню, виконаних виконавцем згідно умов цього договору, здійснюється після збирання врожаю, після чого складається акт прийому-передачі виконаних робіт (а.с. 29 - 31).

На виконання умов договору сторонами був складений звіт про збиранню врожаю сільськогосподарських культур на 01 жовтня 2019 року (а.с. 32 - 34).

Зібраний урожай позивачем було реалізовано Товариству з обмежено відповідальністю "РІСТОН ОЙЛ" (далі за текстом - ТОВ "РІСТОН ОЙЛ"), про що свідчить договір поставки № 8-С від 10.09.2019р., відповідно до умов якого у строки і на умовах, визначених цим договором, продавець зобов`язується передати покупцю товар, а покупець зобов`язується прийняти й оплатити товар, найменування (асортимент) і кількість якого визначається у специфікаціях до цього договору. Передача товару покупцю здійснюється партіями відповідно до специфікації, яка є невід`ємною складовою цього договору.

Ціна товару визначається також у специфікаціях, що є невід`ємною частиною цього договору. Оплату товару здійснюється шляхом 80% оплати за товар після надання постачальником оригіналу даного договору та рахунку-фактури (а.с. 35 - 38).

Так на виконання умов договору сторонами була укладена Специфікація № 1 до договору поставки №8-С від 10.09.2019р., відповідно до умов якої товаром є насіння соняшнику у кількості 250 т. вартістю з урахуванням ПДВ 2 275 000,00 грн. (а.с. 39).

Сторонами був укладений рахунок-фактура № СФ-0000017 від 11.09.2017 р., відповідно до якого загальна сума товару зазначеного у специфікації № 1 до договору поставки №8-С від 10.09.2019р. разом з ПДВ становить 146439,18 грн. (а.с. 40).

Право власності на товар переходить від постачальника до покупця в момент підписання обома сторона видаткової накладної на товар. Оскільки видаткова накладна використовується для обліку товарно-матеріальних цінностей та є документом первинного обліку відповідно до ч.1 ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" від 16.07.1990 р. № 996-ХІV, то на виконання приписів закону та пунктів договору поставки №8-С від 10.09.2019р. сторонами була укладена видаткова накладна №РН-0000016 від 11.09.2019 р., відповідно до якої ТОВ "РІСТОН ОЙЛ" придбало у позивача товар - 16,742 т. насіння соняшнику врожаю 2019 р. на загальну суму з урахування ПДВ у сумі 146 439,18 грн. (а.с. 41).

Окрім того реальність господарської операції підтверджується накладною № 11/09- 02 та талонами комбайнера (а.с. 42 - 47).

Факт транспортування товару підтверджується товарно-транспортною накладною № 11/1 від 11.04.2019 року, відповідно до якої пунктом навантаження є с. Устимівка, а пунктом розвантаження м. Перещелине, вул. Вербна 11б (а.с. 48 - 49).

Податкова накладна надається постачальником в електронному вигляді в порядку та строки, встановлені Податковим кодексом України. На підтвердження сплати сум податку на додану вартість у складі ціни товару, зазначеного в специфікаціях до договору поставки №8-С від 10.09.2019р. за відповідною господарською операцією була складена податкова накладна № 3 від 11.09.2019 р. на загальну суму 146 439,18 грн., з урахуванням ПДВ у сумі 24 406,53 грн. Кількість поставленого товару 16,742 т. (а.с. 13).

Зміна майнового стану позивача вбачається із платіжного доручення № 43 від 12.09.2019 р. на загальну суму 117 151, 34 грн. (а.с. 50).

Проаналізувавши матеріали справи суд приходить до висновку про реальність господарських операцій позивача із зазначеними контрагентами. Окрім того, суд наголошує на тому, що неістотні недоліки в документах, що містять відомості про господарську операцію, не є підставою для невизнання господарської операції, за умови, що такі недоліки не перешкоджають можливості ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, та містять відомості про дату складання документа, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції тощо (абзац 9 ч.2 статті 9 Закону № 996-ХІV).

Таким чином, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків. Здійснення господарської операції і власне її результат підлягають відображенню в бухгалтерському обліку.

Аналіз значених норм права дає підстави дійти висновку, що обов`язковою умовою виникнення у платника права на податковий кредит є реальне здійснення операцій з придбання товарів (послуг) з метою їх використання в оподатковуваних операціях.

Наявність або відсутність окремих документів, як і певні недоліки в їх заповненні (описка, помарка, не заповнення певного реквізиту) носять оціночний характер та не є безумовною підставою для висновку про позбавлення їх юридичної сили та доказовості, а відтак не є і підставою для висновків про відсутність господарської операції, якщо з інших даних, зокрема інших первинних документів, випливає, що фактичний рух активів або зміни у власному капіталі чи зобов`язаннях платника податків у зв`язку з його господарською діяльністю мали місце (відбулися), Верховний суд України у постанові від 27.10.2015 р. у справі № 826/661/14 (№ 21-1539а15) дійшов висновку, що обов`язковою умовою підтвердження реальності здійснення господарських операцій є фактична наявність у платника податків первинних документів, фізичних, технічних та технологічних можливостей для здійснення відповідних операцій та зв`язку між фактом придбання товару (послуги) і подальшою господарською діяльністю.

Судом встановлена наявність документів, що підтверджують транспортування товарно-матеріальних цінностей. Зазначене спростовує висновки контролюючого органу про відсутність товарно - транспортних накладних.

Щодо зберігання товарно-матеріальних цінностей, судом встановлено, що такі склади відсутні в зазначеній господарській операцій через те, що після збору насіння соняшнику, товар одразу перевозився на елеватори покупця - ТОВ "РІСТОН ОЙЛ" (п. 4.3 договору 8-С від 10.09.2019 р.).

Поряд з викладеним, не враховано висновок Верховного Суду України, який звернув увагу на те, що платник податків, за умови його необізнаності, не може нести відповідальність за недобросовісні дії свого контрагента, а тим більше перевіряти чи реальною була воля засновників даного підприємства на здійснення господарської діяльності.

Тому посилання контролюючого органу на відсутність первинних документів щодо зберігання та транспортування товарно-матеріальних цінностей та інше не може беззаперечною свідчити про відсутність реальних господарських операцій.

Суд зазначає, що факт зупинення реєстрації податкових накладних у ЄРПН не спростовує ані факту здійснення платником податків господарської операції, ані факту наявності дати виникнення саме першої події (постачання товарів/послуг, або отримання коштів), що підтверджується первинними документами, на підставі яких складається податкова накладна.

Крім того, правочин, вчинений між позивачем та зазначеними вище контрагентами не визнано у судовому порядку нечинним, доказів протилежного суду не надано.

Таким чином, суд дійшов висновку, що зважаючи на наявність передбачених законодавством документів, які свідчать про проведення господарських операцій між позивачем та контрагентами, та на те, що такі документи надавались разом із повідомленням та надані до суду, відповідач не мав правових підстав для відмови в реєстрації податкової накладної № 3 від 11.09.2019 року.

Враховуючи зазначене, суд вважає за необхідне визнати протиправним та скасувати рішення про відмову в реєстрації податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних рішення № 1317493/41673186 від 29.10.2019 року.

Щодо позовної вимоги про зобов`язання Державної податкової служби України зареєструвати в Єдиному державному реєстрі податкових накладних податкову накладну № 3 від 11.09.2019 року суд зазначає наступне.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 6 КАС України, кожна особа має право звернутися до суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

За приписами ч. 3 ст. 245 КАС України, у разі скасування індивідуального акта суд може зобов`язати відповідача вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача за захистом яких він звернувся до суду.

Аналізуючи дані положення КАС України, можна дійти висновку, що законодавством передбачено право суду у випадку встановлення порушення прав позивача зобов`язувати суб`єкта владних повноважень приймати рішення або вчиняти певні дії.

Окрім того, суд звертає увагу на приписи п.п. 19, 20 Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних, затвердженого постановою КМ України № 1246 від 29.12.2010 р., (зі змінами), яким передбачено, що податкова накладна та/або розрахунок коригування, реєстрацію яких зупинено, реєструються у день: 1) прийняття комісією рішення про реєстрацію податкової накладної та/або розрахунку коригування; 2) набрання законної сили рішенням суду про реєстрацію податкової накладної та/або розрахунку коригування (у разі надходження до ДФС відповідного рішення суду). У разі надходження до ДФС рішення суду про реєстрацію або скасування реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування, яке набрало законної сили, такі податкові накладні та/або розрахунки коригування реєструються після проведення перевірок, визначених пунктом 12 цього Порядку (крім абзацу десятого), або їх реєстрація скасовується. При цьому датою реєстрації або скасування реєстрації вважається день, зазначений в такому рішенні, або день набрання законної сили рішенням суду.

У першому випадку податкова накладна, реєстрацію якої в ЄРПН було зупинено, реєструється у день прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної, яке ухвалюється саме Комісією ДПС.

У другому випадку податкова накладна, реєстрацію якої в ЄРПН було зупинено, реєструється у день набрання законної сили рішення суду про реєстрацію відповідної податкової накладної, при цьому датою реєстрації вважається день, зазначений в такому рішенні або день набрання законної сили рішенням суду.

Таким чином, нормами ПК України та Порядку чітко визначено настання такої події, як набрання законної сили рішення суду про реєстрацію відповідної податкової накладної та зазначення дати її реєстрації.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (далі - ЄКПЛ або Конвенція) та Протоколи до неї є частиною національного законодавства України відповідно до статті 9 Конституції України як чинний міжнародний договір, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України. Ратифікація Конвенції відбулася на підставі Закону України № 475/97-ВР від 17.07.97; Конвенція набула чинності для України 11.09.97.

За приписами ч. 2 статті 6 КАС України, суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" № 3477-IV від 23.02.2006, суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Так, Європейський суд з прав людини у рішенні від 13.01.2011 (остаточне) по справі "ЧУЙКІНА ПРОТИ УКРАЇНИ" (CASE OF CHUYKINA v. UKRAINE) (Заява № 28924/04) констатував: "50. Суд нагадує, що процесуальні гарантії, викладені у статті 6 Конвенції, забезпечують кожному право звертатися до суду з позовом щодо своїх цивільних прав та обов`язків. Таким чином стаття 6 Конвенції втілює "право на суд", в якому право на доступ до суду, тобто право ініціювати в судах провадження з цивільних питань становить один з його аспектів (див. рішення від 21 лютого 1975 року у справі "Голдер проти Сполученого Королівства" (Golder v. the United Kingdom), пп. 28 - 36, Series A N 18). Крім того, порушення судового провадження саме по собі не задовольняє усіх вимог пункту 1 статті 6 Конвенції. Ціль Конвенції гарантувати права, які є практичними та ефективними, а не теоретичними або ілюзорними. Право на доступ до суду включає в себе не лише право ініціювати провадження, а й право отримати "вирішення" спору судом. Воно було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної держави дозволяла особі подати до суду цивільний позов без гарантії того, що справу буде вирішено остаточним рішенням в судовому провадженні. Для пункту 1 статті 6 Конвенції було б неможливо детально описувати процесуальні гарантії, які надаються сторонам у судовому процесі провадженні, яке є справедливим, публічним та швидким, не гарантувавши сторонам того, що їхні цивільні спори будуть остаточно вирішені (див. рішення у справах "Мултіплекс проти Хорватії" (Multiplex v. Croatia), заява N 58112/00, п. 45, від 10 липня 2003 року, та "Кутіч проти Хорватії" (Kutic v. Croatia), заява N 48778/99, п. 25, ECHR 2002-II)".

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставах, в межах та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.

Згідно ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення.

З врахуванням вищевикладеного, повно і всебічно з`ясувавши обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, оцінюючи наявні в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні на предмет належності, допустимості та достовірності кожного доказу окремо, а також достатності та взаємного зв`язку доказів у їх сукупності, як того вимагає процесуальне законодавство, проаналізувавши норми матеріального права, які належить застосувати до спірних правовідносини, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Розподіл судових витрат здійснюється згідно вимог статті 139 КАС України.

На підставі викладеного та, керуючись приписами ст.ст. 8, 9, 72-77, 90, 139, 241-246, 255, 257, 258, 262, КАС України, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "АГРОСХІД СЛОБОЖАНЩИНИ" (, м. Харків, 61010, вул. Римарська, б.15, оф. 24) до Державної податкової служби України (, м. Київ, 04053, Львівська пл. 8) про скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити в повному обсязі.

Визнати протиправним та скасувати рішення про відмову в реєстрації податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних рішення № 1317493/41673186 від 29.10.2019 року.

Зобов`язати Державну податкову службу України зареєструвати податкову накладну № 3 від 11.09.2019 року.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Державної податкової служби України (, м. Київ, 04053, Львівська пл. 8) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "АГРОСХІД СЛОБОЖАНЩИНИ" (, м. Харків, 61010, вул. Римарська, б.15, оф. 24) суму сплаченого судового збору в розмірі 2102,00 грн. (дві тисячі сто дві гривні).

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 07 квітня 2020 року.

Суддя Полях Н.А.