Справа № 620/3950/19
Суддя: Ключкович Василь Юрійович
Дата ухвалення: 2020-04-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 620/3950/19 Суддя (судді) першої інстанції: Бородавкіна С.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 квітня 2020 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Ключковича В.Ю.,

суддів Парінова А.Б.,

Беспалова О.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 23 січня 2020 року (прийняте в порядку спрощеного позовного провадження, в порядку письмового провадження, суддя Бородавкіна С.В.) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про визнання відмови протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до Чернігівського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, у якому просила:

1) визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області у:

- призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 25.09.2019;

- зарахуванні до страхового стажу ОСОБА_1 періодів роботи з 01.06.1983 по 01.04.1990 в колгоспі ім. 19 Партз`їзд та періодів з 01.04.1990 по 18.10.1995 у птахорадгоспі «Приозерний», та прийнятті уточнюючих довідок за ці періоди роботи №243/03-01, №244/03-01, №245/03-01, №246/03-01, №247/03-01, №248/03-01 від 01.10.2015, виданих Адміністрацією Приозернівського сільського поселення Ленінського району Республіки Крим;

2) зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області:

- зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи з 01.06.1983 по 01.04.1990 в колгоспі ім. 19 Партз`їзд та періоди з 01.04.1990 по 18.10.1995 у птахорадгоспі «Приозерний» та прийняти уточнюючі довідки за ці періоди роботи №243/03-01, №244/03-01, №245/03-01, №246/03-01, №247/03-01, №248/03-01 від 01.10.2015, що видані Адміністрацією Приозернівського сільського поселення Ленінського району Республіки Крим;

- призначити та виплачувати ОСОБА_1 пенсію за віком з 25.09.2019 відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», згідно поданої заяви про призначення пенсії від 03.09.2019, зареєстрованої за №1071.

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 23 січня 2020 року адміністративний позов задоволено у повному обсязі; визнано протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, оформлену листом від 23.12.2019 №685/03-20, у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону України ''Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування'', із зарахуванням до страхового стажу періодів роботи з 01.06.1983 по 01.04.1990 в колгоспі ім. 19 Партз`їзд та з 01.04.1990 по 18.10.1995 у птахорадгоспі ''Приозерний''; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 03.09.2019 та прийняти рішення про призначення ОСОБА_1 з 25 вересня 2019 року пенсії за віком відповідно до Закону України ''Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування'', зарахувавши до її загального трудового стажу періоди роботи з 01.06.1983 по 01.04.1990 в колгоспі ім. 19 Партз`їзд та з 01.04.1990 по 18.10.1995 у птахорадгоспі ''Приозерний'', з урахуванням уточнюючих довідок від 01.10.2015 №243/03-01, №244/03-01, №245/03-01, №246/03-01, №247/03-01, №248/03-01; стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області на користь ОСОБА_1 судові витрати в сумі 768 (сімсот шістдесят вісім) грн. 40 коп.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, відповідачем подано апеляційну скаргу з підстав порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, в якій просить скасувати рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 23 січня 2020 року та прийняти нове рішення суду, яким відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовані тим, що відповідно до пункту 2 частини 1 статті 26 Закону України №1058 встановлено, що право на пенсію за віком за наявністю відповідного страхового стажу мають жінки в 59 років - які народилися з 1 квітня 1960 року по 30 вересня 1960 року, але місцевий суд в протиріч чинному законодавству, зобов`язує відповідача призначити пенсію з 58 років.

Апелянт наголошує, що періоди роботи з 01.06.1983 по 01.04.1990 в колгоспі ім. 19 Партз`їзда та з 01.04.1990 по 18.10.1995 в птицесовхозі «Приозерний» Головним управлінням не зараховувались позивачу до страхового стажу, оскільки були відсутні необхідні уточнюючі довідки, а також бралось до уваги те, що зазначені підприємства розташовані на тимчасово окупованій території.

Також, апелянт вказує, що місцевий суд в протиріч порядку ведення трудових книжок зобов`язує відповідача зарахувати стаж відповідно до запису у трудовій книжці на період роботи на птицесовхозі «Приозерний», в якому стоїть печатка та підпис інспектора без розшифрування посади та прізвища.

Від позивача відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив.

У відповідності до ст. 308 КАС України справа переглядається колегією суддів в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю - доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів зазначає наступне.

Судом апеляційної інстанції з трудової книжки позивача від 20.07.1983 серії НОМЕР_3 (із вкладкою НОМЕР_4) (а.с. 21-26, т.1) встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 була зайнята, зокрема, трудовою діяльністю, з якої обраховується страховий стаж:

- з 01.06.1983 по 01.04.1990 в колгоспі ім. 19 Партз`їзд;

- з 01.04.1990 по 18.10.1995 в птахорадгоспі ''Приозерний''.

03.09.2019 ОСОБА_1 звернулась до ГУПФУ в Чернігівській області із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (а.с. 17, т.1).

Як вбачається з національного паспорту серії НОМЕР_5, станом на день звернення ОСОБА_1 до ГУПФУ в Чернігівській області із заявою про при призначення пенсії за віком (ІНФОРМАЦІЯ_2), позивачу виповнилось повних 58 років (ІНФОРМАЦІЯ_1 р.н.) (а.с. 19-20).

Відповідно до розписки-повідомлення №1071 (а.с.17, т.1) позивачем до заяви було додано: довідку про присвоєння ідентифікаційного номеру; заяву про призначення пенсії, паспорт, трудову книжку; документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 (№183/к від 28.07.1977, №І/К від 06.01.1981, №01-22/196 від 26.02.2016, №8 від 13.11.2015, №06-33 від 09.02.2016); свідоцтво про народження дитини.

При цьому, відповідачем запропоновано додатково надати ОСОБА_1 для призначення пенсії довідку про прийняття на роботу (навчання), інший документ; (судове рішення).

У зв`язку із тим, що викладена пенсійним органом у розписці-повідомлені інформація щодо необхідності надання ОСОБА_1 додаткових документів не була конкретизована, представником позивача складено та направлено відповідачу відповідний адвокатський запит від 11.11.2019 (а.с. 27-28, т.1).

18.11.2019 ГУПФУ в Чернігівській області було направлено адвокату відповідь на запит №15966/02-26, у якому повідомлено, що згідно запису в у трудовій книжці ОСОБА_1 з 01.06.1983 по 01.04.1990 працювала в колгоспі «Партз`їзд» Кримської області. Водночас, Законом України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» передбачено, що будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною 2 статті 9 вказаного Закону, є недійсним і не створює правових наслідків (а.с. 29-3, т.1).

Надалі, листом від 23.12.2019 за №685/03-20 відповідач повідомив, що підстави для призначення пенсії відсутні, оскільки зарахований ОСОБА_1 страх;вий стаж складає 18 років 1 місяць 23 дні. Одночасно позивачу повідомлено, що до її страхового стажу не зараховано періоди роботи з 01.06.1983 по 01.04.1990 в колгоспі ім. 19 Партз`їзд та з 01.04.1990 по 18.10.1995 в птахорадгоспі ''Приозерний'', так як необхідні уточнюючі довідки. Також дані підприємства розташовані на тимчасово окупованій території (а.с. 18-19).

Вважаючи вказану відмову ГУПФУ в Чернігівській області протиправною, ОСОБА_1 звернулась до суду з відповідним адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку обставинам справи у взаємозв`язку з нормами законодавства, що регулюють спірні правовідносини, колегія суддів апеляційного суду виходить з наступного.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Статтею 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг, врегульовано Законом України від 09.07.2003 № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон №1058; в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до статті 9 Закону №1058 в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Статтею 10 Закону №1058 встановлено, що особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.

Особі, яка має право на довічну пенсію, призначається один з видів довічної пенсії за її вибором.

Відповідно до частини першої статті 26 Закону №1058 починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року - не менше 26 років.

До досягнення віку, встановленого абзацами першим і другим цієї частини, право на пенсію за віком за наявності відповідного страхового стажу мають жінки 1961 року народження і старші після досягнення ними такого віку: 58 років - які народилися з 1 квітня 1959 року по 30 вересня 1959 року; 59 років - які народилися з 1 квітня 1960 року по 30 вересня 1960 року.

Згідно із частиною першою статті 24 Закону №1058 страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Частиною 4 вказаної статті Закону №1058 передбачено, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Пунктом 16 Прикінцевих положень Закону №1058 встановлено, що до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.

Положення Закону України "Про пенсійне забезпечення" застосовуються в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах і за вислугу років.

В свою чергу, відповідно до статті 56 Закону України від 05.11.1991 №1788-ХІІ "Про пенсійне забезпечення" (далі - Закон №1788) до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

До стажу роботи зараховується також, зокрема, будь-яка інша робота, на якій працівник підлягав державному соціальному страхуванню, або за умови сплати страхових внесків, період одержання допомоги по безробіттю, а також робота в`язнів і робота за угодами цивільно-правового характеру за умови сплати страхових внесків.

Згідно статті 62 Закону №1788 та частини першої статті 48 Кодексу законів про працю України основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Відповідно до пункту 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637 (далі - Порядок №637; в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пунктом 3 Порядку № 637 передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Згідно пунктів 2.2, 2.3 Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, установах, організаціях, затвердженої постановою Держкомпраці СРСР від 20 червня 1974 №162 (у редакції, яка діяла на момент заповнення трудової книжки в спірні періоди роботи) заповнення трудової книжки вперше здійснюється адміністрацією підприємства в присутності працівника не пізніше тижневого строку з дня прийому на роботу. Всі записи в трудовій книжці про прийом на роботу, перевід на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди вносяться адміністрацією підприємства після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а при звільненні у день звільнення повинні точно відповідати тексту наказу.

Як вбачається з матеріалів справи, періоди роботи позивача у колгоспі ім. 19 Партз`їзд з 01.06.1983 по 01.04.1990 (2 244 год. виконаного річного мінімуму трудової участі у колективному господарстві) та з 01.04.1990 по 18.10.1995 у птахорадгоспі ''Приозерний'' підтверджено записами трудової книжки колгоспника НОМЕР_3 (із вкладкою НОМЕР_4 ).

Як вбачається з наданої позивачем трудової книжки колгоспника, рік вступу в члени колгоспу дійсно має виправлення, дата заповнення трудової книжки - 23.04.1976, проте відомості, які зазначені в трудовій книжці свідчать про те, що позивач працювала у колгоспі з 1974 року.

Також вказані періоди роботи підтверджені довідками від 01.10.2015 №243/03-01, №244/03-01, №245/03-01, №246/03-01, №247/03-01 та №248/03-01, виданими адміністрацією Приозернівського сільського поселення Ленінського району Республіки Крим (а.с. 10-15, т.1).

Що стосується доводів відповідача про те, що зазначені вище підприємства розташовані на тимчасово окупованій території, колегія суддів зауважує, що згідно правового висновку, викладеного Верховним Судом у постанові від 28.08.2018 у справі № 175/4336/16-а, від 23.07.2019 у справі № 537/53/17, відсутність у відповідача можливості здійснити перевірку відомостей на підприємстві, яке знаходиться на не підконтрольній українській владі території не може бути підставою для відмови особі у реалізації наявного у нього права на пенсійне забезпечення.

Отже, позивачем вчинено усі дії та подано усі документи, необхідні для призначення пенсії.

Те, що Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області позбавлене можливості провести перевірку відповідності записів у довідках первинним документам, не покладає надмірного тягаря та обов`язку на позивача, оскільки довідки містить усі необхідні реквізити та відомості.

Крім того, періоди та характер роботи позивача, зазначені у довідках від 01.10.2015 №243/03-01, №244/03-01, №245/03-01, №246/03-01, №247/03-01 та №248/03-01, виданими адміністрацією Приозернівського сільського поселення Ленінського району Республіки Крим кореспондується із записами в трудовій книжці позивача.

Щодо доводів апелянта про те, що у трудовій книжці ОСОБА_1 на записі про період роботи у птахорадгоспі ''Приозерний'' стоїть печатка та підпис інспектора без розшифрування посади та прізвища, колегія суддів зазначає, що Верховний Суд у постановах від 24 травня 2018 року у справі №490/12392/16-а (провадження №К/9901/2310/18) та від 04 вересня 2018 року у справі №423/1881/17 (провадження №К/9901/22172/18) висловив правову позицію про те, що певні недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії.

За встановлених обставин, колегія суддів приходить висновку, що зібраними у справі доказами підтверджено період роботи ОСОБА_1 в колгоспі ім. 19 Партз`їзд та птахорадгоспі ''Приозерний'' протягом періоду з 01.06.1983 по 18.10.1995, а тому останній має бути зарахований до стажу роботи позивача, необхідного для призначення пенсії.

Вказана позиція відповідає висновкам Верховного Суду, викладеним у постанові від 22.10.2018 (справа №235/2357/17).

Таким чином, суд апеляційної інстанції приходить висновку при необхідність виключення з мотивувальної частини рішення суду першої інстанції висновків про необхідність застосування до спірних правовідносин так званих «намібійських винятків» Міжнародного суду Організації Об`єднаних Націй (далі - ООН), оскільки в даному випадку позивачем вчинено усі дії та подано усі документи, необхідні для призначення пенсії.

Відтак, наявний у позивача страховий стаж роботи (відповідно до вищевказаних висновків) (з урахуванням інших періодів роботи позивача, відображених у трудовій книжці, та які не викликали сумнів щодо їх підтвердження у відповідача, та не потребували надання уточнених довідок) є достатнім для призначення ОСОБА_1 пенсії за віком відповідно до положень Закону України №1058.

Щодо моменту з якого необхідно призначити пенсію позивачу, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно вимог частини першої статті 45 Закону України №1058 пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку.

В свою чергу, пунктом 1 частини першої вказаної статті Закону №1058 передбачено, що пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Відповідно до запису в національному паспорті ОСОБА_1 , позивач народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 , тобто станом на день звернення до ГУПФУ в Чернігівській області із заявою про призначення пенсії (ІНФОРМАЦІЯ_2) їй виповнилось повних 58 років.

Разом з тим, відповідно до частини першої статті 26 Закону №1058 починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року - не менше 26 років. До досягнення віку, встановленого абзацами першим і другим цієї частини, право на пенсію за віком за наявності відповідного страхового стажу мають жінки 1961 року народження і старші після досягнення ними такого віку: 58 років - які народилися з 1 квітня 1959 року по 30 вересня 1959 року; 59 років - які народилися з 1 квітня 1960 року по 30 вересня 1960 року.

Таким чином, оскільки позивач народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 , та станом на 25.09.2019 їй виповнилось 59 років, то пенсія ОСОБА_1 повинна бути призначена із врахуванням пункту 1 частини першої статті 45 Закону України №1058, із 25.09.2019 (тобто, з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку).

Крім того, згідно з пунктом 4.3 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій, затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 за №1566/11846, не пізніше 10 днів після надходження заяви та за наявності документів, необхідних для призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший та поновлення виплати пенсії (у тому числі документів, одержаних відповідно до абзацу другого підпункту 3 пункту 4.2 цього розділу), орган, що призначає пенсію, розглядає подані документи та приймає рішення щодо призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший, поновлення раніше призначеної пенсії без урахування періоду, за який відсутня інформація про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України.

Рішення органу про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший візується спеціалістом, який його підготував, та спеціалістом, який його перевірив. Рішення підписується начальником управління (заступником начальника управління відповідно до розподілу обов`язків) та завіряється печаткою управління.

Разом з тим, всупереч встановлених вимог, відповідач будь-якого вмотивованого рішення по заяві позивача не прийняв, фактично відмовивши ОСОБА_1 у призначення пенсії за віком листом від 23.12.2019 за №685/03-20, що не передбачено зазначеним Порядком.

Відповідно до частин першої та другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи вищевикладене, з`ясувавши та перевіривши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення, враховуючи основні засади адміністративного судочинства, колегія суддів вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення адміністративного позову у повному обсязі.

Щодо доводів апелянта про те, що право на пенсію за віком за наявністю відповідного страхового стажу мають жінки в 59 років - які народилися з 1 квітня 1960 року по 30 вересня 1960 року, але місцевий суд в протиріч чинному законодавству, зобов`язує відповідача призначити пенсію з 58 років, колегія суддів зауважує, що пенсія позивачу буде призначена з 59 років, як і передбачено чинним законодавством, адже позивач народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 , та станом на 25.09.2019 їй виповнилось 59 років, тобто пенсія має бути призначена із врахуванням пункту 1 частини першої статті 45 Закону України №1058, із 25.09.2019 (тобто, з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку).

Враховуючи викладене у сукупності, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінки поданих сторонами доказів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга є частково обґрунтованою та такою, що підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції підлягає зміні в мотивувальній частині, як зазначено вище.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Відповідно до ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що неправильне застосування норм матеріального права призвело до помилкового вирішення справи в частині висновків про необхідність застосування до спірних правовідносин так званих «намібійських винятків» Міжнародного суду Організації Об`єднаних Націй (далі - ООН), а відтак, в цій частині рішення суду першої інстанції слід змінити, виключивши такі висновки з рішення суду першої інстанції, оскільки в даному випадку позивачем вчинено усі дії та подано усі документи, необхідні для призначення пенсії, а в іншій частині рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 23 січня 2020 року слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 317, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області задовольнити частково.

Рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 23 січня 2020 року змінити в мотивувальній частині.

В іншій частині рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 23 січня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку виключно з підстав, зазначених у п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя В.Ю. Ключкович

Судді А.Б. Парінов

О.О. Беспалов