Справа № 754/1130/20
Суддя: Панченко О. М.
Дата ухвалення: 2020-04-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Номер провадження 2-а/754/102/20
Справа №754/1130/20
РІШЕННЯ

Іменем України

08 квітня 2020 року суддя Деснянського районного суду м. Києва Панченко О.М. розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора взводу №2, рота №1 УПП в м. Бориспіль в Київській області Хоменка Дмитра Миколайовича про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення у сфері дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до інспектора взводу №2, рота №1 УПП в м. Бориспіль в Київській області Хоменка Д.М., в якому просить скасувати постанову серії НК №395716 від 22.01.2020 року у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП та провадження у адміністративній справі закрити.

В обґрунтування підстав звернення до суду з даним позовом позивач посилається на те, що рухаючись у крайній правій полосі на території аеропорту Бориспіль його трансопортний засіб заглох, у зв`язку з поганими погодними умовами, а саме: слизька та заметена снігом дорога, після чого він вимушений був увімкнути аварійний сигнал, щоб сповістити інших участників дорожнього руху. Після того, як він завів авто, увімкнув лівий поворот із наміром повернути ліворуч, після чого йому повністю перегородив дорогу із створенням аварійної ситуації поліцейський автомобіль із проблисковими маячками. Вказує, що його пояснення з приводу того, що на момент зупинки його транспортного засобу, він рухався повільно на першій передачі оскільки дорога була дуже слизкою, працівниками поліції не приймалися, дорожня розмітка не була взагалі видна під шаром снігу. Окрім того, вважає, що відповідачем винесено оскаржувану постанову із істотним порушенням його прав та правових гарантій.

Вважає, що зазначена постанова не відображає дійсних обставин справи, винесена з грубим порушенням вимог чинного законодавства щодо її змісту та процедури складання, її винесення безпосередньо на місці вчинення правопорушення, а не місцезнаходженні відповідного органу є незаконним, а тому підлягає скасуванню. Постанова складалась інспектором без врахування його зауважень, пояснень, йому не було надано можливість скористатися правовою допомогою, доказів правопорушення відповідачем не надано.

При розгляді справи та винесенні постанови відповідач позбавив його можливості скористатись правами, передбаченими ст. 268 КУпАП у повному обсязі, а тому суттєво порушив його права.

Виходячи з викладеного, просить задовольнити його позов.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28.01.2020 року головуючим суддею по розгляду даної справи визначено суддю Панченко О.М.

Ухвалою судді Деснянського районного суду м. Києва від 30.01.2020 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху, з наданням терміну для усунення недоліків.

10.02.2020 року до суду надійшли додаткові пояснення позивача у справі, наданні на виконання вимог ухвали суду від 30.01.2020 року, сформовані в системі «Електронний суд».

Ухвалою судді Деснянського районного суду м. Києва від 13.02.2020 року в справі відкрито спрощене позовне провадження, без проведення судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. 257 КАС України, за правилами спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь - яка справа, віднесена до юрисдикції адміністративного суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.

Положеннями ч. 5 ст. 262 КАС України визначено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь якої зі сторін про інше. За клопотання однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Згідно ст. 258 КАС України суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 263 КАС України, суд розглядає за правилами спрощеного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справи щодо стягнення грошових сум, які ґрунтуються на рішеннях суб`єкта владних повноважень, щодо яких завершився встановлений цим Кодексом строк оскарження та сума яких не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного позовного провадження, судове засідання в справі не проводилось та особи, які беруть участь у справі не викликались.

В установлений ухвалою суду термін від відповідача поліцейського взводу №2 роти №1 БПП В М. Бориспіль УПП у Київській області ДПП рядового поліції Харченка Д.М. надійшов до суду відзив на позовну заяву позивача з проханням про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, у зв`язку з тим, що позивачем жодного доказу на підтвердження обставин, викладених ним в своєму позові, суду надано не було.

Зазначив, що обставини, викладені поліцейським у постанові, мали місце і це підтверджується відеозаписом, здійсненим відповідачем, за допомогою спеціального пристрою з нагрудної боді камери поліцейського, з якого вбачається, що при винесенні постанови позивач не заперечував своєї провини, а отже, дії ОСОБА_1 спрямовані на подання даного позову, свідчать про те, що він намагається уникнути адміністративної відповідальності.

Крім того, зазначив, що позивачу було роз`яснено його права під час розгляду справи, його не було позбавлено можливості скористатися правовою допомогою за допомогою засобу телефонного зв`язку, протокол про адміністративне правопорушення в такій категорії справ, з точки зору закону, не складається, і розгляд справи на місці зупинки транспортного засобу є законним. Виходячи з викладено, відповідач просить суд в задоволенні позову відмовити.

Суд, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до наступного висновку.

Відповідно до статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Згідно зі ст. 19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 3 статті 2 КАС України встановлено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306.

Відповідно до п. 1.1. Правил дорожнього руху ці Правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України.

Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Згідно з п. 1.9. Правил дорожнього руху особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Судом встановлено, що 22.01.2020 року відповідачем винесено постанову серії НК № 395716 у справі про адміністративне правопорушення, якою на позивача було накладено адміністративне стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, у вигляді штрафу в розмірі 255 гривень.

Зі змісту постанови вбачається, що 22.01.2020 року о 23 год. 40 хв. позивач керуючи транспортним засобом «Шкода», н.з. НОМЕР_1 в Київській обл., Бориспільський район, с. Гора, Бориспіль 7, не виконав вимогу дорожньої розмітки 1.1 та 1.4, а також, здійснив не вимушену зупинку в зоні дії знака 3.34 «Зупинка заборонена», чим порушив п. 8.4 в) та 8.5.1 Правил дорожнього руху та скоїв адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Диспозиція частини 1 статті 122 КУпАП передбачає відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

Згідно ст. 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Згідно п.п. 1, 2 ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, ПДР та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, а також створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам.

Згідно з п.п.1.3, 1.4, 1.5 Правил учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила.

Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків.

Згідно з п.п. 2, 3 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція виявляє причини та умови, що сприяють вчиненню кримінальних та адміністративних правопорушень, вживає у межах своєї компетенції заходів для їх усунення; вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення.

Відповідно до ст. 35 Закону України «Про національну поліцію» поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі, якщо водій порушив Правила дорожнього руху.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 32 Закону України «Про національну поліцію» поліцейський має право вимагати в особи пред`явлення нею документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи якщо існує достатньо підстав вважати, що особа вчинила або має намір вчинити правопорушення.

Згідно до ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про порушення ПДР, зокрема правопорушення передбачені ст. 122 КУпАП.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 258 КУпАП посадовими особами національної поліції на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення, яка відповідає вимогам ст. 283 КУпАП.

Відповідно до Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 року №1395, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейські виносять постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Пунктом 5 розділу IV Інструкції № 1395 передбачено, що постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, складається у письмовій формі або за наявності технічної можливості в електронній формі у вигляді стрічки, яка роздруковується за допомогою спеціальних технічних пристроїв, із зазначенням відомостей, що відповідають пунктам постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі.

Частиною 4 статті 258 КУпАП встановлено, що у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених, зокрема, частинами першою, другою і третьою статті122 КУпАП.

Таким чином, відповідачем було правомірно винесено постанову, відповідно до положень ст. 258 КУпАП.

З оспорюваної позивачем постанови вбачається, що останній підписав текст даної постанови про накладення адміністративного стягнення і жодних письмових зауважень до її змісту не зазначав.

Відповідно до Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, розгляд справи розпочинається з представлення поліцейського, який розглядає цю справу.

Поліцейський, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення (якщо складення протоколу передбачається КУпАП), заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання.

Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Статтею 252 КУпАП та Інструкцією передбачено, що поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Судом було оглянуто відеозапис з нагрудної боді камери поліцейського, з якого вбачається, що відповідач у відповідності до норм чинного законодавства представився, назвав своє спеціальне звання, відповідачем було роз`яснено позивачу його права та можливість скористатися правовою допомогою. Окрім того, з даного відеозапису вбачається, що позивач під час надання пояснень відповідачу з приводу вчиненого адміністративного правопорушення свою провину визнав, а саме, пояснив, що хотів розвертатися, але дорога була засніжена та він не побачив заметену снігом суцільну лінію дорожньої розмітки. Також, встановлено, що під час розгляду відповідачем даної справи на місці вчинення адмінправопорушення, позивача було повідомлено про суть порушення, на що він заперечив та попросив надати йому докази (запис з відеореєстратора поліцейського), дану вимогу позивача було виконано, останньому було надано для огляду відеозапис.

Оскільки відповідач перед складанням оскаржуваної постанови роз`яснив позивачу його права, передбачені ст. 268 КУпАП, а тому доводи щодо обмеження його можливості скористатись у повному обсязі своїми правами не заслуговують на увагу, оскільки він не заявляв жодних клопотань, в тому числі про виклик адвоката або фахівця в галузі права.

Що стосується посилання позивача про винесення постанови на місці вчинення адміністративного правопорушення, то суд вважає за необхідним вказати наступне.

Відповідно до рішення Конституційного суду України у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення частини першої ст. 276 КУпАП положення частини першої ст. 276 КУпАП, яке передбачає, що "справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення", в аспекті порушеного в конституційному поданні питання необхідно розуміти так, що використане в ньому словосполучення "за місцем його вчинення" визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення.

Відповідно до пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 16 вересня 2015 року № 730 територіальні органи Міністерства внутрішніх справ ліквідовано як юридичні особи публічного права.

Законом або будь-яким іншим актом законодавства не передбачено правонаступництво Національної поліції України від міліції та органів внутрішніх справ відповідно.

Отже, виходячи з положень рішення Конституційного суду, розгляд справи про адміністративне правопорушення повинен відбуватись у межах адміністративно-територіальної одиниці, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення.

Водночас, згідно з положеннями КУпАП, протокол про адміністративне правопорушення в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху інспектором патрульної поліції не складається. Саме інспектор (працівник органу і підрозділу Національної поліції, який має спеціальні звання), а не Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції, уповноважений розглядати адміністративну справу та за результатами її розгляду виносити постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Таким чином поліцейський, який уповноважений виносити постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, має право здійснювати розгляд адміністративної справи на місці, де було вчинено таке адміністративне правопорушення, та на місці, де він несе службу саме в той час.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.

Будь-яких доказів, які б спростовували обставини, викладені в постанові щодо скоєного адміністративного павопорушення, позивачем до суду надано не було.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З останньої норми вбачається, що законодавець встановлює презумпцію вини суб`єкта владних повноважень, рішення, дії чи бездіяльність якого оскаржується.

Повідомлені позивачем обставини справи про рішення, дії чи бездіяльність відповідача - суб`єкта владних повноважень відповідають дійсності, доки відповідач не спростує їх.

Так, заперечуючи проти позову, відповідач надав відповідні заперечення - відзив на позовну заяву, в якому привів доводи на підтвердження правомірності своїх дій з посиланнями на норми закону та Правил дорожнього руху.

Отже, суд приходить до висновку, що обставини вчинення позивачем адміністративного правопорушення підтверджені наявними матеріалами справи.

Виходячи з викладеного вище, а також враховуючи досліджений судом відеозаписи з відеореєстратора та боді камери відповідача, які є доказами в розумінні вимог ст.77 КАС України, суд вважає правомірними дії відповідача, а постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності законною.

Керуючись Законом України «Про дорожній рух», ст.ст. 8, 19 Конституції України, ст. ст. 1, 9, ч. 1 ст. 121, 222, 258, 265-2, 268, 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ст.ст. 2, 72, 77, 78, 242-246, 250, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до інспектора взводу №2, рота №1 УПП в м. Бориспіль в Київській області Хоменка Дмитра Миколайовича про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення у сфері дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення суду виготовлено 08.04.2020 року.

Суддя: О.М. Панченко