Справа № 240/1920/20
Суддя: Попова Оксана Гнатівна
Дата ухвалення: 2020-04-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
09 квітня 2020 року м. Житомир справа № 240/1920/20
категорія 106030000
Житомирський окружний адміністративний суд у складі:
судді Попова О. Г.,
розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Центру забезпечення службової діяльності Міністерства оборони та Генерального штабу Збройних Сил України про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії,
встановив:
До Житомирського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з позовом, в якому просить:
- визнати протиправними дії Центру забезпечення службової діяльності Міністерства оборони та Генерального штабу Збройних Сил України щодо ненарахування та невиплати грошової компенсації відпустки як учаснику бойових дій за період з 2015 по 2018, виходячи з грошового забезпечення на день звільнення з військової служби 06.11.2018;
- зобов`язати Центру забезпечення службової діяльності Міністерства оборони та Генерального штабу Збройних Сил України нарахувати та виплатити грошову компенсацію за невикористані дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за період з 2015 по 2018, виходячи з грошового забезпечення на день звільнення з військової служби 06.11.2018.
В обґрунтування позовних вимог зазначає, що протягом 2015-2017 років проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 та 20.10.2017 року був переведений до центру забезпечення службової діяльності Міністерства оборони та Генерального штабу Збройних Сил України. Наказом від 06.11.2018 року №322 позивач звільнений зі служби. Позивач вважає, що має право на отримання грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за період 2015 рік - 2018 рік, однак відповідач на час звільнення не виплачено, що вбачається з витягу з наказу про виключення від списків.
Позивач вважає таку бездіяльність Центру забезпечення службової діяльності Міністерства оборони та Генерального штабу Збройних Сил України протиправною, а тому він звернувся з даним позовом до суду.
Ухвалою судді Житомирського окружного адміністративного суду від 11 березня 2020 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження в порядку статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України(далі -КАС України).
Копія ухвали про відкриття спрощеного провадження надіслана та вручена відповідачу, що підтверджується повідомленнями про вручення поштового відправлення.
Від відповідача на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, в якій вказано, що відповідач немає підстав для нарахування компенсації за невикористані дні відпустки, особам звільненим з війської служби та які втратили статус військовослужбовця, просить відмовити у задоволенні позову.
У відповідності до положень частини п`ятої статті 262, частини першої статті 263 КАС України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.
Згідно з частиною четвертоюстатті 243 КАС України судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.
Частиною п`ятоюстатті 250 КАС України встановлено, що датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.
Як вбачається з матеріалів справи, 25 травня 2015 року позивачу видано посвідчення учасника бойових дій серія НОМЕР_2 .
Згідно наказу начальника Центру забезпечення службової діяльності Міністерства оборони та Генерального штабу Збройних Сил України від 06.11.2018 року №322 підполковника ОСОБА_1 , начальника відділу речового забезпечення Центру забезпечення службової діяльності Міністерства оборони та Генерального штабу Збройних Сил України, звільненого з військової служби у запас наказом від 26.09.2018 №54 на підставі пункту «б» (за станом здоров`я) п.2 ч.5 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», вважати таким, що 06.11.2018 року справи та посаду здав.
Відповідно довідки Центру забезпечення службової діяльності Міністерства оборони та Генерального штабу Збройних Сил України від 27.07.2018 року №292/3661 підполковник ОСОБА_1 дійсно проходив в період з 12.11.2014 по 16.12.2014 та з 08.04.2016 по 22.07.2016 безпосередньо брав участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті, незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районі проведення антитерористичній операції.
Листом Військова частина НОМЕР_1 від 02.07.2019 року №1754 відмовила позивачу у нарахуванні та виплаті грошової компенсації за невикористані дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за період з 2015 по 2017 роки.
Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 11.011.2019 року по справі №240/10981/19 у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовлено.

На звернення позивача до відповідача щодо нарахування та виплати грошової компенсації за невикористані дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за період з 2015 по 2018 роки, листом Центр забезпечення службової діяльності Міністерства оборони та Генерального штабу Збройних Сил України від 29.12.2019 року №292 5268 позивачу відмовлено. В обгрунтування відмови зазначено, що в особливий період з моменту проголошення мобілізації до часу введення воєнного стану або до моменту прийняття рішення про демобілізацію, надання військовослужбовцям інших видів відпусток припиняється. Крім того, відповідача вказав, що в період з 2015 по 20.10.2017 позивач службу в Центрі не проходив, а під час проходження служби в Центрі з 21.10.2017 по 06.11.2018 не звертався до керівництва щодо виплати зазначеної компенсації або надання такої відпустки.

Позивач у позові зазначив, що він за час проходження військової служби у військовій частині НОМЕР_1 та до дня виключення його зі списків особового складу Центр забезпечення службової діяльності Міністерства оборони та Генерального штабу Збройних Сил України, відпустку передбачену п.12 ч.1 ст. 12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" за період з 2015 по 2018 рік не використовував та при звільненні грошову компенсацію за не використані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за період з 2015 року по 2018 рік, виходячи з грошового забезпечення відповідачем йому не виплачено.

Не погодившись з протиправною бездіяльністю відповідача, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам та перевіряючи дії відповідача на відповідність вимогам частини другоїстатті 2 КАС України, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України.

Статтею 16-2 Закону України "Про відпустки" передбачено, що учасникам бойових дій, постраждалим учасникам Революції Гідності, особам з інвалідністю внаслідок війни, статус яких визначений Законом України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", особам, реабілітованим відповідно до Закону України "Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років", із числа тих, яких було піддано репресіям у формі (формах) позбавлення волі (ув`язнення) або обмеження волі чи примусового безпідставного поміщення здорової людини до психіатричного закладу за рішенням позасудового або іншого репресивного органу, надається додаткова відпустка із збереженням заробітної плати тривалістю 14 календарних днів на рік.

За змістом статті 5 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" від 22 жовтня 1993 року №3551-XII учасниками бойових дій є особи, які брали участь у виконанні бойових завдань по захисту Батьківщини у складі військових підрозділів, з`єднань, об`єднань всіх видів і родів військ Збройних Сил діючої армії (флоту), у партизанських загонах і підпіллі та інших формуваннях як у воєнний, так і у мирний час

Пунктом 12 статті 12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії соціального захисту" передбачено використання учасниками бойових дій чергової щорічної відпустки у зручний для них час, а також одержання додаткової відпустки із збереженням заробітної плати строком 14 календарних днів на рік.

З огляду на викладене, наявні правові підстави для висновку, що учасники бойових дій мають право отримати додаткову відпустку із збереженням заробітної плати за певних умов.

Указом Президента України від 17 березня 2014 року № 303/2014 "Про часткову мобілізацію", затвердженого Законом України від 17 березня 2014 року №1126-VI, постановлено оголосити та провести часткову мобілізацію.

Таким чином, спірні правовідносини щодо отримання грошової компенсацію за невикористані дні додаткової відпустки у зв`язку із звільненням позивача виникли в особливий період.

Положеннями ст. 1 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" від 21.10.1993 №3543-ХІІ визначено, що особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

В особливий період з моменту оголошення мобілізації до припинення відповідного періоду надання військовослужбовцям інших видів відпусток, зокрема, додаткової відпустки, передбаченої пунктом 12 частини першої статті 12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", припиняється.

Згідно ч. 8 ст. 10-1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, додаткові відпустки у зв`язку з навчанням, творчі відпустки та соціальні відпустки надаються відповідно до Закону України "Про відпустки". Інші додаткові відпустки надаються їм на підставах та в порядку, визначених відповідними законами України.

Таким чином, підстави та порядок надання додаткової відпустки особам, які мають статус учасника бойових дій, передбачені Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".

Так, згідно ч. 14 ст. 10-1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", у рік звільнення зазначених в абзацах першому та другому цього пункту військовослужбовців зі служби у разі невикористання ними щорічної основної або додаткової відпустки їм виплачується грошова компенсація за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки, зокрема, військовослужбовцям-жінкам, які мають дітей.

Отже, положення Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" не обмежують та не припиняють право учасника бойових дій на отримання у рік звільнення виплати грошової компенсації за всі невикористані дні додаткової відпустки, право на яку набуто під час проходження військової служби в особливий період з моменту оголошення мобілізації.

Дослідивши витяг з наказу №322 від 06.11.2018 року, судом встановлено, що позивач при звільненні не отримував грошову компенсацію за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за період за період з 2015 по 2018 роки.

З огляду на викладене, на час прийняття наказу про виключення позивача зі списків особового складу, відповідачем протиправно не здійснено позивачу розрахунків щодо нарахування та виплати грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки, передбаченої п.12 ч. 1 ст.12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" за період з 2015 року по 2018 рік.

Поряд із тим, суд зауважує, що припинення відпустки на час особливого періоду не означає припинення права на відпустку, яке (тобто, право на відпустку) може бути реалізовано у один із таких двох способів: 1) безпосереднє надання особі відпустки після закінчення особливого періоду, який може тривати невизначений термін; 2) грошова компенсація відпустки особі.

Аналогічна правова позиція, викладена в постанові Верховного суду від 16.05.2019 по справі №620/4218/18.

Відповідно до ч. 3 ст. 291 КАС України, при ухваленні рішення у типовій справі, яка відповідає ознакам, викладеним у рішенні Верховного Суду за результатами розгляду зразкової справи, суд має враховувати правові висновки Верховного Суду, викладені у рішенні за результатами розгляду зразкової справи.

Суд звертає увагу, що відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) № 207 від 20 жовтня 2017 року, ОСОБА_1 виключено зі списків особового складу і всіх видів забезпечення та направлено до нового місця служби в м. Київ на посаді начальника відділу речового забезпечення Центру забезпечення службової діяльності Міністерства оборони та генерального штабу Збройних Сил України. Тобто, звільнення з військової служби у 2017 році не відбулося. Воно відбулося у подальшому, а саме: 26 вересня 2018 року першим заступником Міністра оборони України прийнято наказ № 54, згідно з яким ОСОБА_1 звільнено з військової служби у запас за підпунктом "б" (за станом здоров`я), та на підставі наказу начальника Центру забезпечення службової діяльності Міністерства оборони та генерального штабу Збройних Сил України № 322 від 06 листопада 2018 року виключено із списків особового складу Центру.

Суд вважає за необхідне зазначити, що ОСОБА_1 своє право на отримання грошової компенсації за додаткову відпустку як учаснику бойових міг реалізувати саме під час звільнення з військової служби з посади начальника відділу речового забезпечення Центру забезпечення службової діяльності Міністерства оборони та генерального штабу Збройних Сил України у 2018 році, а тому при переході з військової частини НОМЕР_1 до Центру забезпечення службової діяльності Міністерства оборони та генерального штабу Збройних Сил України вимоги про нарахування і виплату грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки, як учаснику бойових дій, за 2015-2017 роки є необгрунтованими.

Вказані обставини встановлені рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 11.11.2019 року по справі №240/10981/19, яке набрало законної сили.

Суд зауважує, що відповідачем під час розгляду справи не надано будь яких належних доказів на підтвердження наявності законних підстав для ненарахування та невиплати грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учасника бойових дій.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З огляду на те, що відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, не доведено правомірності ненарахування та невиплати грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учасника бойових дій, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги про визнання протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_3 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористанні календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за період з 2015 року по 2018 рік включно, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби 06.11.2018 року, підлягають задоволенню.

Зважаючи на відсутність документально підтверджених судових витрат по сплаті судового збору, питання про їх розподіл судом не вирішується.

Керуючись статтями 2, 77, 90, 139, 242-246, 250, 255, 262, 295 КАС України, суд, -

вирішив:
Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 . Ідентифікаційний номер НОМЕР_4 ) до Центру забезпечення службової діяльності Міністерства оборони та Генерального штабу Збройних Сил України (проспект Повітрянофлотський, 6, Київ 168, 03168) про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії, - задовольнити.

Визнати протиправними дії Центру забезпечення службової діяльності Міністерства оборони та Генерального штабу Збройних Сил України щодо ненарахування та невиплати грошової компенсації відпустки як учаснику бойових дій за період з 2015 по 2018, виходячи з грошового забезпечення на день звільнення з військової служби 06.11.2018.

Зобов`язати Центр забезпечення службової діяльності Міністерства оборони та Генерального штабу Збройних Сил України нарахувати та виплатити грошову компенсацію за невикористані дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за період з 2015 по 2018, виходячи з грошового забезпечення на день звільнення з військової служби 06.11.2018.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеномустаттею 255 Кодексу адміністративного судочинства Українита може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду за правилами, встановленимистаттями 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України, з урахуванням приписів підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення суду складено у повному обсязі: 09 квітня 2020 року.

Суддя О.Г. Попова