Справа № 200/2444/20-а
Суддя: Логойда Т.В.
Дата ухвалення: 2020-04-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 квітня 2020 р. Справа№200/2444/20-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Логойди Т.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження (за правилами спрощеного позовного провадження) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Донецькій області, Головного управління ДПС у Донецькій області, третя особа Мар`їнський районний відділ державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління юстиції Міністерства юстиції (м. Харків), про визнання протиправними та скасування вимог,

в с т а н о в и в:

У лютому 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним адміністративним позовом, в якому, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, зазначав, зокрема, що був зареєстрований фізичною особою-підприємцем та був платником єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, який перебуває на обліку в органі доходів і зборів, що розташований на території населеного пункту, де проводилася антитерористична операція, а тому згідно з п. 4 ст. 11 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», яким внесені зміни до Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», на час проведення антитерористичної операції до її закінчення звільнений від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, і відповідальність, штрафні та фінансові санкції за невиконання обов`язків платника єдиного внеску у вказаний період до нього не застосовуються.

Крім того, з 2012 року він не здійснював підприємницьку діяльність та не отримував він неї дохід; в період нарахування йому боргу він був працівником, за якого роботодавцем щомісячно сплачувався єдиний внесок.

Між тим, в порушення вимог законодавства відповідачі винесли щодо нього вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 11.05.2019 року № Ф-45192-49У на суму 30 040,56 грн. та від 09.08.2019 року № Ф-45192-49У на суму 2 754,18 грн.

Про їх існування дізнався з отриманих 25.02.2020 року по пошті за місцем роботи постанов начальника Мар`їнського районного відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління юстиції Міністерства юстиції (м. Харків) від 06 лютого 2020 року ВП №60153766 та від 06 лютого 2020 року ВП №61025094 «Про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника», що прийняті у виконавчих провадженнях, боржником у яких є ОСОБА_1 .

Після відкриття провадження у справі та отримання документів відповідача (відзиву на свою позовну заяву) дізнався про наявність вимог Головного управління ДФС у Донецькій області від 11.05.2019 року №Ф-45192-49 та від 09.08.2019 №Ф-45192-49, які раніше не отримував.

У зв`язку з наведеним позивач, з урахуванням заяви про уточнення (збільшення) позовних вимог, просив:

- визнати протиправною та скасувати вимогу Головного управління ДФС у Донецькій області від 11.05.2019 року №Ф-45192-49;

- визнати протиправною та скасувати вимогу Головного управління ДФС у Донецькій області від 09.08.2019 року №Ф-45192-49;

- визнати протиправною та скасувати вимогу Головного управління ДФС у Донецькій області від 11.05.2019 року № Ф-45192-49У;

- визнати протиправною та скасувати вимогу Головного управління ДПС у Донецькій області від 09.08.2019 року № Ф-45192-49У.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 04.03.2020 року заяву ОСОБА_1 про забезпечення поданого ним адміністративного позову задоволено частково: заборонено посадовим особам Мар`їнського районного відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління юстиції Міністерства юстиції (м. Харків) (85612, Донецька обл., Мар`їнський р-н, м. Курахове, пр-т Соборний, 4, ) вчиняти виконавчі дії щодо вимоги Головного управління ДФС у Донецькій області від 11.05.2019 року № Ф-45192-49У про сплату борту (недоїмки) та вимоги Головного управління ДПС у Донецькій області від 09.08.2019 року № Ф-45192-49У про сплату боргу (недоїмки), які є предметом спору в даній справі, до набрання законної сили судовим рішенням у даній справі.

Відповідачем Головним управлінням ДФС у Донецькій області відзив на позовну заяву у встановлений строк подано не було. Клопотання про продовження строку подання відзиву до суду не надходило.

Відповідач Головне управління ДПС у Донецькій області подав відзив на позовну заяву, в якому зазначав, зокрема, що Головним управлінням ДФС у Донецькій області були прийняті вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 11.05.2019 року №Ф-45192-49 та від 09.08.2019 року №Ф-45192-49.

Згідно з реєстраційними даними ІС «Податковий Блок» ОСОБА_1 перебуває на обліку як особа, що здійснює незалежну професійну діяльність (адвокат) з 16.02.2018 року.

Згідно з даними інформаційної системи органу доходів і зборів станом на 30.04.2019 року за позивачем обліковувалась заборгованість у розмірі 30 040,56 грн.; на підставі цих даних була прийнята вимога про сплату боргу від 11.05.2019 року №Ф-45192-49 на суму 30 040,56 грн.

Згідно з даними інформаційної системи органу доходів і зборів станом на 31.07.2019 року за позивачем обліковувалась заборгованість у розмірі 32 794,74 грн.; на підставі цих даних була прийнята вимога про сплату боргу від 09.08.2019 року №Ф-45192-49 на суму 32794,74 грн.

Оскаржені вимоги про сплату боргу з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування прийняті щодо періоду після 14.04.2014 року.

Вважав, що вимоги відповідають вимогам законодавства і винесені в межах повноважень, що надані органу доходів і зборів. Вважав, що підстави для звільнення позивача від сплати сум єдиного внеску відсутні.

Просив в задоволенні позову відмовити.

Судом встановлено, що відповідно до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 ) з 04.09.2002 року зареєстрований фізичною особою-підприємцем (код КВЕД 75.23.0 - діяльність у сфері юстиції та правосуддя), який є платником єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, який перебуває на обліку в органі доходів і зборів (Мар`їнська державна податкова інспекція Мар`їнського управління Головного управління ДФС в Донецькій області (натепер - Головного управління ДПС в Донецькій області) (м. Курахове Донецької обл.)), що розташований на території населеного пункту, включеного до переліку, що зазначений у ст. 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», де проводилася антитерористична операція, розпочата на підставі відповідного Указу Президента України.

Господарську діяльність позивач як фізична особа-підприємець не веде та доходи від неї не отримує.

З 29.12.2016 року позивач перебуває у трудових від носинах з АТ «Укрпошта», що підтверджується записами в його трудовій книжці, наказом про прийняття на роботу від 28.12.2016 року №1048/к, довідками АТ «Укрпошта» від 27.02.2020 року №723/1-35-20 та від 31.03.2020 року №21-21-178.

Роботодавець щодо періоду з 09.02.2018 року по 19.04.2019 року, щодо якого винесені оскаржені вимоги, сплатив за позивача єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що підтверджується довідкою АТ «Укрпошта» від 31.03.2020 року №21-21-178 та індивідуальними відомостями про застраховану особу Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Головним управлінням ДФС у Донецькій області позивачу надіслано вимогу про сплату боргу (недоїмки) з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування від 11.05.2019 року № Ф-45192-49 на суму 30 040,56 грн.

Вимога прийнята щодо періоду, який розпочався після 14.04.2014 року (як відображено в розрахунку до вимоги, по строку сплати позивачем єдиного внеску розпочався з 09.02.2018 року і закінчився 19.04.2019 року).

Надіслана позивачу вимога повернулася відправнику у зв`язку із закінченням встановленого строку зберігання на поштовому відділенні.

Після повернення такої вимоги вказаним контролюючим органом сформовано вимогу від 11.05.2019 року № Ф-45192-49У про сплату борту (недоїмки) з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування на суму 30 040,56 грн., яку надіслано на примусове виконання до відповідного органу державної виконавчої служби.

Головним управлінням ДФС у Донецькій області позивачу надіслано вимогу про сплату боргу (недоїмки) з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування від 09.08.2019 року № Ф-45192-49 на суму 2 754,18 грн.

Вимога прийнята щодо періоду, який розпочався після 14.04.2014 року (як відображено в розрахунку до вимоги, по строку сплати позивачем єдиного внеску розпочався з 09.02.2018 року і закінчився 19.04.2019 року).

Надіслана позивачу вимога повернулася відправнику у зв`язку із закінченням встановленого строку зберігання на поштовому відділенні.

Після повернення такої вимоги контролюючим органом - Головним управлінням ДПС у Донецькій області сформовано вимогу від 09.08.2019 року № Ф-45192-49У про сплату борту (недоїмки) з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування на суму 2 754,18 грн., яку надіслано на примусове виконання до відповідного органу державної виконавчої служби.

Судом також встановлено, що начальником Мар`їнського районного відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління юстиції Міністерства юстиції (м. Харків) прийняті постанови від 06.02.2020 року ВП №60153766 та від 06.02.2020 року ВП №61025094 «Про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника».

Вказані постанови прийняті в межах виконавчих проваджень: ВП №60153766, що відкрито на підставі виконавчого листа - вимоги Головного управління ДФС у Донецькій області від 11.05.2019 року № Ф-45192-49У про сплату борту (недоїмки) на суму 30 040,56 грн., та ВП №61025094, що відкрито на підставі виконавчого листа - вимоги Головного управління ДПС у Донецькій області від 09.08.2019 року № Ф-45192-49У про сплату боргу (недоїмки) на суму 2 754,18 грн. Боржником у вказаних виконавчих провадженнях є ОСОБА_1 .

Дослідивши матеріали справи, вирішивши питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, які правові норми належить застосувати до цих правовідносин, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», яка визначає платників єдиного внеску, платниками єдиного внеску є фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування.

Згідно з ч. 2 ст. 6 вказаного Закону платник єдиного внеску, зокрема, зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Абзацом 3 ч. 8 та ч. 12 ст. 9 вказаного Закону визначено, що платники єдиного внеску, зазначені у пунктах 4, 5 та 51 частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний квартал, до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок.

Єдиний внесок підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника.

Відповідно до ч. 4 ст. 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» орган доходів і зборів у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату.

Вимога про сплату недоїмки є виконавчим документом.

Платник єдиного внеску зобов`язаний протягом десяти календарних днів з дня надходження вимоги про сплату недоїмки сплатити суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею.

У разі якщо платник єдиного внеску протягом десяти календарних днів з дня надходження вимоги не сплатив зазначені у вимозі суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею, не узгодив вимогу з органом доходів і зборів, не оскаржив вимогу в судовому порядку або не сплатив узгоджену суму недоїмки протягом десяти календарних днів з дня надходження узгодженої вимоги, орган доходів і зборів надсилає в порядку, встановленому законом, до підрозділу державної виконавчої служби вимогу про сплату недоїмки.

Орган доходів і зборів також має право звернутися до суду з позовом про стягнення недоїмки. При цьому заходи досудового врегулювання спорів, передбачені законом, не застосовуються.

Разом з вказаними нормами суд враховує наступне.

14.04.2014 року набрав чинності Указ Президента України від 14.04.2014 року №405/2014, яким уведено в дію рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13.04.2014 року «Про невідкладні заходи щодо боротьби з терористичною загрозою і збереження територіальної цілісності України» та розпочато проведення антитерористичної операції на території Донецької і Луганської областей.

15.10.2014 року набрав чинності Закон України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» (Закон від 02.09.2014 року № 1669-VII), який визначає тимчасові заходи для забезпечення підтримки суб`єктів господарювання, що здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, та осіб, які проживають у зоні проведення антитерористичної операції або переселилися з неї під час її проведення.

Статтею 2 вказаного Закону на час проведення антитерористичної операції встановлено мораторій на виконання договірних зобов`язань та на нарахування пені та штрафів на основну суму заборгованості за кредитними та іншими договірними зобов`язаннями, зокрема юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція.

Пунктом 4 ст. 11 вказаного Закону внесено зміни до певних законів України, зокрема розділ VІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» доповнено пунктом 9-3 такого змісту:

«Платники єдиного внеску, визначені статтею 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», які перебувають на обліку в органах доходів і зборів, розташованих на території населених пунктів, визначених переліком, зазначеним у статті 2 Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції", де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року №405/2014, звільняються від виконання своїх обов`язків, визначених частиною другою статті 6 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", на період з 14 квітня 2014 року до закінчення антитерористичної операції або військового чи надзвичайного стану.

Підставою для такого звільнення є заява платника єдиного внеску, яка подається ним до органу доходів і зборів за основним місцем обліку або за місцем його тимчасового проживання у довільній формі не пізніше тридцяти календарних днів, наступних за днем закінчення антитерористичної операції.

Відповідальність, штрафні та фінансові санкції, передбачені цим Законом за невиконання обов`язків платника єдиного внеску в період з 14 квітня 2014 року до закінчення антитерористичної операції, до платників єдиного внеску, зазначених у цьому пункті, не застосовуються.

Недоїмка, що виникла у платників єдиного внеску, які перебувають на обліку в органах доходів і зборів, розташованих на території населених пунктів, визначених переліком, зазначеним у статті 2 Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року № 405/2014, визнається безнадійною та підлягає списанню в порядку, передбаченому Податковим кодексом України для списання безнадійного податкового боргу.»

Відповідно до п.п. 101.1 та 101.5 ст. 101 Податкового кодексу України списанню підлягає безнадійний податковий борг, у тому числі пеня та штрафні санкції, нараховані на такий податковий борг.

Контролюючі органи щокварталу здійснюють списання безнадійного податкового боргу. Порядок такого списання встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Недоїмка позивача з єдиного внеску, що виникла за спірний період, відповідачами не списувалася через те, що, на думку органу доходів і зборів, підстави для звільнення позивача від сплати сум єдиного внеску відсутні.

13.03.2015 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до розділу VIII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" щодо зменшення навантаження на фонд оплати праці», яким до розд. VIII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" внесено такі зміни: «пункт 9-3 в редакції Закону України від 2 вересня 2014 року №1669-VII вважати пунктом 9-4».

З 13.02.2020 року (тобто після винесення оскаржених вимог і, відповідно, після періоду, щодо якого вони винесені) набрав чинності Закон України від 14.01.2020 року № 440-IX, яким п. 9-4 розд. VIII Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» виключено.

Відповідно до ч.ч. 1 - 3 ст. 11 «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» цей Закон, зокрема втрачає чинність через шість місяців з дня завершення антитерористичної операції, крім пункту 4 статті 11 «Прикінцеві та перехідні положення» цього Закону.

Дія цього Закону поширюється на період проведення антитерористичної операції та на шість місяців після дня її завершення.

Закони та інші нормативно-правові акти України діють у частині, що не суперечить цьому Закону.

Статтею 1 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» надано визначення термінів:

територія проведення антитерористичної операції - територія України, на якій розташовані населені пункти, визначені у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року № 405/2014;

період проведення антитерористичної операції - час між датою набрання чинності Указом Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року № 405/2014 та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України.

Перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, був затверджений розпорядженням Кабінету Міністрів України від 30.10.2014 року №1053-р, дію якого зупинено розпорядженням Кабінету Міністрів України від 05.11.2014 року №1079-р.

Вказаний Перелік втратив чинність у зв`язку з набранням чинності Переліком населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, що затверджений розпорядженням Кабінету Міністрів України від 02.12.2015 року №1275-р.

До вказаних Переліків внесено, зокрема м. Курахове Донецької обл., де розташований орган доходів і зборів, на обліку у якого перебуває та перебував позивач.

На час виникнення спірних правовідносин Указ про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України Президент України не приймав, тобто, період проведення антитерористичної операції ще тривав.

Отже, термін, протягом якого платник єдиного внеску мав право звернутися до органу доходів і зборів з відповідною заявою про звільнення від виконання своїх обов`язків (п. 9-4 розд. VIII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування"), на час винесення оскаржених вимог не закінчився.

Відповідно до ст. 10 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» протягом терміну дії цього Закону єдиним належним та достатнім документом, що підтверджує настання обставин непереборної сили (форс-мажору), що мали місце на території проведення антитерористичної операції, як підстави для звільнення від відповідальності за невиконання (неналежне виконання) зобов`язань, є сертифікат Торгово-промислової палати України.

Сертифікати щодо форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) згідно зі ст. 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати України» Торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати видають за зверненнями суб`єктів господарювання, якими відповідно до ст. 55 Господарського кодексу України є юридичні особи, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані в установленому законом порядку, а також громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані відповідно до закону як підприємці.

Законодавство не містить вимог щодо дати отримання сертифікату про настання обставин непереборної сили, а чітко визначає, що такий сертифікат є підставою для звільнення від відповідальності за невиконання (неналежне виконання) зобов`язань протягом терміну дії Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції».

Між тим, в спірних правовідносинах отримання сертифікату про настання обставин непереборної сили не є обов`язковим, оскільки суб`єкт господарювання (позивач) в силу закону звільнений від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що автоматично звільняє його від відповідальності за невиконання вказаних зобов`язань протягом терміну дії Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції».

Враховуючи наведене, платники, які протягом відповідного періоду перебували на обліку в органі доходів і зборів, що розташований на території населеного пункту, де проводилась антитерористична операція, та здійснювали свою господарську діяльність на території проведення антитерористичної операції, період проведення якої тривав, тому на період з 14.04.2014 року до 13.02.2020 року вони звільнені від сплати сум єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, і відповідальність, штрафні та фінансові санкції, що передбачені Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» за невиконання обов`язків платника єдиного внеску, виключно у вказаний період до них не застосовується.

Положення цієї норми не застосовуються до платників єдиного внеску за невиконання обов`язків, які виникли до 14.04.2014 року та/або після закінчення антитерористичної операції.

Аналогічні висновки щодо застосування вказаних норм права викладені в постанові Верховного Суду від 30.03.2018 року в справі № 812/292/18 (провадження №Пз/9901/22/18), які відповідно до ч. 5 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України мають бути враховані судом при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.

Європейський суд з прав людини у рішенні в справі ВАТ «Нефтяная компания ЮКОС» проти РФ (заява №14092/04, п. 559 рішення ЄСПЛ), зазначив, що перша і сама важлива вимога статті 1 Протоколу №2 до Конвенції (Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод) полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в безперешкодне користування власністю повинне бути законним, тобто втручання має відповідати національному законодавству і бути достатньо зрозумілим, щоб дозволити заявнику передбачати наслідки своїх дій.

В спірних правовідносинах втручання суб`єкта владних повноважень відповідає національному законодавству, оскільки воно відбулося в межах наданих повноважень - надіслання платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимог про її сплату, є обов`язком органу доходів і зборів.

Між тим, таке втручання не є достатньо зрозумілим для платника єдиного внеску, щоб дозволити йому передбачати наслідки своїх дій.

Так, позивач в силу закону з 14.04.2014 року до 13.02.2020 року був звільнений від виконання своїх обов`язків (обов`язків своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок), визначених ч. 2 ст. 6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування».

В той же час надсилаючи позивачу вимогу про сплату боргу з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування відповідачі не врахували те, що вимога про сплату недоїмки є виконавчим документом, і факт її надіслання органом доходів і зборів породжує у платника певні обов`язки (сплатити суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею), передбачені ч. 4 ст.25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», від виконання яких він не звільнений.

Подальше ж невиконання платником єдиного внеску такої вимоги чи не оскарження вимоги в судовому порядку породжує обов`язок органу доходів і зборів надіслати вимогу про сплату недоїмки до підрозділу державної виконавчої служби (ч. 4 ст. 25 вказаного Закону).

Отже, подальше невиконання платником єдиного внеску чинних вимог призведе до негативних наслідків для такого платника і до порушення його прав та законних інтересів, для відновлення яких необхідно буде докласти значних зусиль.

Крім того, судом встановлено, що в період з 29.12.2016 року, який включає в себе період, за який відповідачем позивачу нараховано недоїмку з єдиного внеску, позивач як найманий працівник перебував та перебуває у трудових від носинах з певним підприємством.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на за гальнообов`язкове державне соціальне страхування» застрахована особа - це фізична особа, яка відповідно до законодавства підлягає загальнообов`язковому державному соціаль ному страхуванню і сплачує (сплачувала) та/або за яку сплачується чи сплачувався у встановленому законом порядку єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 4 вказаного Закону платниками єдиного внеску є роботодавці, зокрема підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами;

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону, яка визначає базу на рахування єдиного внеску, єдиний внесок нараховується для платників, зазначених у пунктах 1 (крім абзацу сьомого), частини першої статті 4 цього Закону, - на суму нарахованої кожній застрахованій особі заробітної плати за видами виплат, які включають основну та додаткову заробітну плату, інші заохочувальні та компенсаційні виплати, у тому числі в натуральній формі, що визначаються відповідно до Закону України "Про оплату праці", та суму винагороди фізичним особам за виконання робіт (надання послуг) за цивільно-правовими договорами

Верховний Суд в постанові від 04.12.2019 року в справі №№440/2149/19 висловив правову позицію, що якого особа, яка зареєстрована як фізична особа-підприємець, проте господарську діяльність не веде та доходи не отримує, зобов`язана сплачувати єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування не нижче розміру мінімального страхового внеску незалежно від фактичного отримання доходу лише за умови, що така особа не є найманим працівником. В іншому випадку (якщо особа є найманим працівником), така особа є застрахованою, і платником єдиного внеску за неї є її роботодавець, а мета збору єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування досягається за рахунок його сплати роботодавцем. Інше тлумачення норм Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» щодо необхідності сплати єдиного внеску особами, які перебувають на обліку в органах ДФС і зареєстровані як фізичні особи-підприємці (однак господарську діяльність не здійснюють і доходи не отримують), та які одночасно перебувають у трудових відносинах, спричиняє подвійну його сплату (безпосередньо особою та роботодавцем), що суперечить меті запровадженого державою консолідованого страхового внеску.

Висновки щодо застосування норм права, що викладені у вказаній постанові Верховного Суду, відповідно до ч. 5 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України мають бути враховані судом при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.

Отже, у позивача як працівника обов`язку сплачувати єдиний внесок в ті місяці (періоди), коли він не отримав доходу від здійснення підприємницької діяльнос ті, при умові, що єдиний внесок за нього сплачував роботодавець, не існує.

Вказані обставини залишилися поза увагою податкових органів.

З огляду на наведене та враховуючи заявлені позовні вимоги надіслані відповідачами вимоги про сплату боргу підлягають визнанню протиправними та скасуванню.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 04 березня 2020 року сплату судового збору в сумі 1471,40 грн. (судовий збір 840, 80 грн. + за подання заяви про забезпечення позову 630,60 грн.) за подання до суду позовної заяви відстрочено до ухвалення судового рішення у справі.

Згідно з ч. 2 ст. 133 Кодексу адміністративного судочинства України якщо у строк, встановлений судом, судові витрати не будуть оплачені, позовна заява залишається без розгляду або витрати розподіляються між сторонами відповідно до судового рішення у справі, якщо сплату судових витрат розстрочено або відстрочено до ухвалення судового рішення у справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 вказаного Кодексу, яка регулює питання розподілу судових витрат, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки сплату судового збору, що підлягав оплаті відповідно до положень цього Кодексу, відстрочено до ухвалення судового рішення у справі, і судовий збір не оплачено, тому відповідно до наведених вимог процесуального законодавства при задоволенні позову такий судовий збір підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідачів - суб`єктів владних повноважень.

Вирішуючи спір судом враховано, що станом на день та час розгляду справи Головне управління ДФС у Донецькій області () перебуває в стадії припинення, але з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань як юридична особа не виключена. Про наявність обставин, які б свідчили про необхідність застосування судом інституту процесуального правонаступництва, ні ця, ні інша особа суд не повідомляли. Вказані обставини дозволяють вирішити спір в даному складі учасників справи.

Керуючись статтями 32, 139, 243 - 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 ) до Головного управління ДФС у Донецькій області (87526, Донецька обл., м. Маріуполь, вул. 130-ї Таганрозької дивізії, 114, ), Головного управління ДПС у Донецькій області (87500, Донецька обл., м.Маріуполь, вул. Італійська, 59, ), третя особа Мар`їнський районний відділ державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління юстиції Міністерства юстиції (м. Харків) про визнання протиправними та скасування вимог задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати вимогу Головного управління ДФС у Донецькій області від 11.05.2019 року №Ф-45192-49.

Визнати протиправною та скасувати вимогу Головного управління ДФС у Донецькій області від 09.08.2019 року №Ф-45192-49.

Визнати протиправною та скасувати вимогу Головного управління ДФС у Донецькій області від 11.05.2019 року № Ф-45192-49У.

Визнати протиправною та скасувати вимогу Головного управління ДПС у Донецькій області від 09.08.2019 року № Ф-45192-49У.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Донецькій області (87526, Донецька обл., м. Маріуполь, вул. 130-ї Таганрозької дивізії, 114, ) на користь державного бюджету України (стягувач - Державна судова адміністрація України, 01601, м. Київ, вул. Липська, 18/5, , рахунок отримувача UA0026001, отримувач коштів ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106, код отримувача (код ЄДРПОУ) 37993783, банк отримувача Казначейство України (ЕАП), код класифікації доходів бюджету 22030106) судовий збір в сумі 735,70 грн.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Донецькій області (87500, Донецька обл., м.Маріуполь, вул. Італійська, 59, ) на користь державного бюджету України (стягувач - Державна судова адміністрація України, 01601, м. Київ, вул. Липська, 18/5, , рахунок отримувача UA0026001, отримувач коштів ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106, код отримувача (код ЄДРПОУ) 37993783, банк отримувача Казначейство України (ЕАП), код класифікації доходів бюджету 22030106) судовий збір в сумі 735,70 грн.

Рішення набирає законної сили у строк та у порядку, що визначені статтею 255 КАС України, і може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції шляхом подання апеляційної скарги через суд першої інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення судом складено 07 квітня 2020 року.

Суддя Т.В. Логойда