Справа № 420/5376/19
Суддя: Яковлєв О.В.
Дата ухвалення: 2020-04-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 квітня 2020 р.м. ОдесаСправа № 420/5376/19

Головуючий в 1 інстанції: Потоцька Н.В. рішення суду першої інстанції прийнято у м. Одеса 14 листопада 2019 року

Судова колегія П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

судді-доповідача: Яковлєва О.В.,

суддів Градовського Ю.М., Крусяна А.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Обрій ХХІ» на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 14 листопада 2019 року, у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Обрій ХХІ» до Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради про визнання протиправними та скасування рішень,-

В С Т А Н О В И Л А :

Товариство з обмеженою відповідальністю «Обрій ХХІ» звернулось до суду з позовом у якому заявлено вимоги Управлінню державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради, а саме: визнання протиправним та скасування наказу від 14 серпня 2019 року №01-13/353ДАБК; визнання протиправним та скасування припису про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил від 28 серпня 2019 року № 545/19; визнання протиправною та скасування постанови від 11 вересня 2019 року № 057/19/427.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 14 листопада 2019 року відмовлено у задоволенні позовних вимог.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням позивачем подано апеляційну скаргу з якої вбачається про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а тому просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовано тим, що є помилковим висновок суду першої інстанції про відмову у задоволенні позивних вимог, так як у межах спірних правовідносин товариством не порушено вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил.

При цьому, апелянт вважає, що оскаржуваний наказ про призначення позапланової перевірки об`єкту нерухомості товариства, попри фактичний допуск працівників контролюючого органу до перевірки, безумовно порушує права останнього, а як наслідок може бути оскаржений у судовому порядку.

Крім того, апелянт зазначає, що контролюючим органом безпідставно не враховано факту реєстрації декларації про готовність об`єкту до експлуатації, а також факту реєстрації права власності, що автоматично виключає можливість віднесення спірного об`єкту до самочинного будівництва.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, колегія суддів приходить до висновку, що подана апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 14 серпня 2019 року Управлінням державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради винесено наказ № 01-13/353ДАБК, яким, відповідно до ст. 41 ЗУ «Про регулювання містобудівної діяльності», ст. 7 ЗУ «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», п. 7 Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, затвердженого постановою КМУ від 23 травня 2011 року № 553, відповідно до Положення про Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради, затвердженого рішенням Одеського міської ради від 21 березня 2018 року № 3043 - VII, на підставі звернення фізичних чи юридичних осіб про порушення суб`єктом містобудування вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності (вх. № 01-7/35-п/д від 14 серпня 2019 року) призначено проведення позапланової перевірки на об`єкті виконання будівельних робіт «Нежитлові будівлі за адресою: м. Одеса, Київський район, вул. Краснова, 11/1», замовником яких є ТОВ «Обрій ХХІ».

При цьому, за результатами проведення позапланового заходу державного нагляду (контролю) щодо дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності посадовими особами Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської 28 серпня 2019 року складено акт № 001555, яким встановлено порушення ч. 8 ст. 39 ЗУ «Про регулювання містобудівної діяльності» та п. 12 Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, затвердженого постановою КМУ від 13 листопада 2011 року № 461.

Внаслідок чого, 28 серпня 2019 року Управлінням державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради складено протокол про правопорушення у сфері містобудівної діяльності, яким призначено розгляд справи про правопорушення у сфері містобудівної діяльності на 11 вересня 2019 року в приміщенні Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради.

Також, 28 серпня 2019 року за результатами проведення позапланового заходу державного нагляду (контролю) щодо дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності посадовими особами Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради складено припис № 545/19, яким приписано усунути порушення вимог містобудівного законодавства, шляхом оформлення документів, що засвідчують прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта в термін до 28 вересня 2019 року.

Крім того, 11 вересня 2019 року Управлінням державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради винесено постанову № 057/19/427, якою ТОВ «Обрій ХХІ» визнано винним у скоєнні правопорушення, відповідальність за яке передбаченого абз. 2 п. 4 ч. 2 ст. 2 ЗУ «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності» та накладено штраф, у сумі 72 252,00 грн.

Не погоджуючись з правомірністю призначення вищевказаної перевірки, а також з наслідкам її проведення, товариство звернулось до суду з даним адміністративним позовом.

За наслідком встановлених обставин справи судом першої інстанції зроблено висновок про відмову у задоволенні позовних вимог, так як контролюючим органом не порушено порядку призначення спірної перевірки та правомірно прийнято оскаржувані рішення, з чим погоджується колегія суддів, з огляду на наступне.

Так, Закон України «Про регулювання містобудівної діяльності» встановлює правові та організаційні основи містобудівної діяльності і спрямований на забезпечення сталого розвитку територій з урахуванням державних, громадських та приватних інтересів.

Згідно ч. 1 ст. 41 ЗУ «Про регулювання містобудівної діяльності», державний архітектурно-будівельний контроль - це сукупність заходів, спрямованих на дотримання замовниками, проектувальниками, підрядниками та експертними організаціями вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил під час виконання підготовчих та будівельних робіт.

Державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється на об`єктах будівництва у порядку проведення планових та позапланових перевірок за територіальним принципом.

Позаплановою перевіркою вважається перевірка, що не передбачена планом роботи органу державного архітектурно-будівельного контролю.

Підставами для проведення позапланової перевірки, зокрема, є звернення фізичних чи юридичних осіб про порушення суб`єктом містобудування вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності.

Згідно пп. «а» п. 3 ч. 3 ст. 41 «Про регулювання містобудівної діяльності», посадові особи органів державного архітектурно-будівельного контролю під час перевірки мають право у разі виявлення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил, містобудівних умов та обмежень, затвердженого проекту або будівельного паспорта забудови земельної ділянки видавати обов`язкові для виконання приписи щодо усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил;

Між тим, згідно ч. 8 ст. 39 ЗУ «Про регулювання містобудівної діяльності», експлуатація закінчених будівництвом об`єктів, не прийнятих (якщо таке прийняття передбачено законодавством) в експлуатацію, забороняється.

Згідно п. 3 Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13 квітня 2011 року № 4613, прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1), та об`єктів, будівництво яких здійснювалося на підставі будівельного паспорта, здійснюється шляхом реєстрації відповідним органом державного архітектурно-будівельного контролю на безоплатній основі поданої замовником декларації про готовність об`єкта до експлуатації (далі - декларація).

Згідно абз. 2 п. 4 ч. 2 ЗУ «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності», суб`єкти містобудування, які є замовниками будівництва об`єктів (у разі провадження містобудівної діяльності), або ті, що виконують функції замовника і підрядника одночасно, несуть відповідальність у вигляді штрафу за експлуатацію або використання об`єктів будівництва, не прийнятих в експлуатацію, а також наведення недостовірних даних у декларації про готовність об`єкта до експлуатації чи в акті готовності об`єкта до експлуатації, вчинені щодо об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1), - у розмірі тридцяти шести прожиткових мінімумів для працездатних осіб;

При цьому, Закон України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» визначає правові та організаційні засади, основні принципи і порядок здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, повноваження органів державного нагляду (контролю), їх посадових осіб і права, обов`язки та відповідальність суб`єктів господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю).

Згідно ч. 4 ч. 2 ЗУ «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», заходи контролю здійснюються органами Державної фіскальної служби (крім митного контролю на кордоні), державного нагляду за дотриманням вимог ядерної та радіаційної безпеки (крім здійснення державного нагляду за провадженням діяльності з джерелами іонізуючого випромінювання, діяльність з використання яких не підлягає ліцензуванню), державного архітектурно-будівельного контролю (нагляду), державного нагляду у сфері господарської діяльності з надання фінансових послуг (крім діяльності з переказу коштів, фінансових послуг з ринку цінних паперів, похідних цінних паперів (деривативів) та ринку банківських послуг), державного нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю та зайнятість населення у встановленому цим Законом порядку з урахуванням особливостей, визначених законами у відповідних сферах та міжнародними договорами, зокрема державного нагляду (контролю) в галузі цивільної авіації - з урахуванням особливостей, встановлених Повітряним кодексом України, нормативно-правовими актами, прийнятими на його виконання (Авіаційними правилами України), та міжнародними договорами у сфері цивільної авіації.

Згідно ч. 5 ст. 2 ЗУ «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», зазначені у частині четвертій цієї статті органи, що здійснюють державний нагляд (контроль) у встановленому цим Законом порядку з урахуванням особливостей, визначених законами у відповідних сферах та міжнародними договорами, зобов`язані забезпечити дотримання вимог статті 1, статті 3, частин першої, четвертої, шостої - восьмої, абзацу другого частини десятої, частин тринадцятої та чотирнадцятої статті 4, частин першої - четвертої статті 5, частини третьої статті 6, частин першої четвертої та шостої статті 7, статей 9, 10, 19, 20, 21, частини третьої статті 22 цього Закону.

Згідно ч. 1 ст. 6 ЗУ «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», однією з підстав для здійснення позапланових заходів є звернення фізичної особи (фізичних осіб) про порушення, що спричинило шкоду її (їхнім) правам, законним інтересам, життю чи здоров`ю, навколишньому природному середовищу чи безпеці держави, з додаванням документів чи їх копій, що підтверджують такі порушення (за наявності). Позаплановий захід у такому разі здійснюється виключно за погодженням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у відповідній сфері державного нагляду (контролю), або відповідного державного колегіального органу.

Колегією суддів встановлено, що ТОВ «Обрій ХХІ» у межах спірних правовідносин оскаржено наказ Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради «Про проведення позапланової перевірки» від 14 серпня 2019 року № 01-13/353ДАБК; припис про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил від 28 серпня 2019 року; постанову «Про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності» від 11 вересня 2019 року № 057/19/427.

Так, щодо правомірності оскаржуваного наказу Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради «Про проведення позапланової перевірки» від 14 серпня 2019 року № 01-13/353ДАБК та підстав призначення спірної перевірки, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

В даному випадку, оскаржуваним наказом суб`єкта владних повноважень призначено здійснення позапланової перевірки на об`єкті будівництва позивача за наслідком отримання заяви від фізичної особи ОСОБА_1 від 12 серпня 2019 року з інформацією про можливе порушення товариством, як суб`єктом містобудування, вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності.

В свою чергу, вищевикладеними положеннями ЗУ «Про регулювання містобудівної діяльності» передбачено можливість призначення органами державного архітектурно-будівельного контролю позапланових перевірок суб`єктів містобудування у разі отримання звернень фізичних чи юридичних осіб про порушення суб`єктом містобудування вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності.

При цьому, колегія суддів зазначає, що законодавцем у ЗУ «Про регулювання містобудівної діяльності» не встановлено чітких вимог до таких звернень, а також не встановлено порядку подання відповідних звернень для фізичних осіб.

Між тим, позивач вважає анонімною, а як наслідок такою, що не підлягає розгляду, подану ОСОБА_1 заяву від 12 серпня 2019 року, так як останньої не зазначено свого повного ім`я та не зазначено повної адреси свого місця проживання ( АДРЕСА_1 ).

В свою чергу, колегія суддів вважає достатньою викладену у відповідній заяві інформацію для встановлення її авторства, а як наслідок для перевірки суб`єктом владних повноважень, у межах своїх повноважень, викладених у ній обставин, зокрема посилань заявника на відсутність інформації про прийняття в експлуатацію наявних за вказаною адресою споруд.

Крім того, колегія суддів вважає, що суб`єкт владних повноважень, після отримання відповідного звернення від фізичної особи, не зобов`язаний встановлювати та підтверджувати її особу, а також перевіряти відповідність зазначеної особою адреси для листування її фактичному місцю проживання.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає правомірним оскаржуваний наказ про призначення спірної перевірки товариства.

При цьому, є помилковими посилання товариства на необхідність отримання погодження центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у відповідній сфері державного нагляду (контролю) для призначення спірної перевірки, необхідність отримання якого передбачена ч. 1 ст. 6 ЗУ «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», так як відповідно до приписів ч. 5 ст. 2 ЗУ «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», вказаний обов`язок не є обов`язковим до виконання у разі його відсутності у спеціальному законі, яким у межах спірних правовідносин є ЗУ «Про регулювання містобудівної діяльності».

Крім того, з аналогічних підстав, колегія суддів вважає безпідставними інші посилання позивача на невідповідність поданої заяви ОСОБА_1 вимогам ч. 1 ст. 6 ЗУ «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» щодо її обґрунтування.

Щодо правомірності оскаржуваного припису про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил від 28 серпня 2019 року та постанови «Про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності» від 11 вересня 2019 року № 057/19/427, колегія суддів вважає зазначити наступне.

В даному випадку, підставою для прийняття зазначених рішень став висновок контролюючого органу про те, що товариством здійснюється експлуатація не введених в експлуатацію споруд, розташованих за адресою: АДРЕСА_2 .

Так, з аналізу вищевикладених положень спеціальних нормативно-правових актів вбачається, що прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1), здійснюється шляхом реєстрації відповідним органом державного архітектурно-будівельного контролю поданої замовником декларації про готовність об`єкта до експлуатації.

В даному випадку, контролюючим органом встановлено, що спірний об`єкт нерухомості належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1) щодо якого не здійснювалась реєстрація відповідним органом державного архітектурно-будівельного контролю декларації про готовність об`єкта до експлуатації.

В свою чергу, обґрунтовуючи свої вимоги товариство зазначає, що ним 20 жовтня 2016 року у Департаменті Державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області здійснено реєстрацію декларації про готовність до експлуатації об`єкта, який належить до І-ІІІ категорії складності щодо об`єкта «Реконструкція складів, м. Одеса, Київський район, вул. Краснова, №11/1, код 1251, кат. ІІ» за № ОД06, а як наслідок введено відповідний об`єкт в експлуатацію.

Крім того, товариство зазначає, що ним проведено реєстрацію права власності на спірний об`єкт нерухомості, зокрема, на підставі зареєстрованої декларації про готовність об`єкта до експлуатації, а як наслідок такий об`єкт не може вважатись самочинно збудованим.

З іншого боку, суб`єктом владних повноважень на основі листа Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області № 1015-05/1-7390 від 27 серпня 2019 року встановлено, що останнім не здійснювалось 20 жовтня 2016 року реєстрації відповідної декларації товариства.

В даному випадку, колегія суддів зазначає, що вказаний лист Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області покладено в основу оскаржуваних рішень суб`єкта владних повноважень.

При цьому, зазначена інформація підтверджена у ході апеляційного розгляду даної справи листом Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області від 19 березня 2020 року № 1015-05/1-1905.

Більш того, у вказаному листі зазначено, що з 04 жовтня 2016 року Департамент Державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області взагалі не здійснює реєстраційних функцій у будівництві на території міста Одеси, так як такі функцій передано Управлінню державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради.

Крім того, колегія суддів зазначає про відсутність підтверджень реєстрації вказаної декларації у Реєстрі дозвільних документів станом на момент прийняття оскаржуваних рішень та судового розгляду даної справи.

Внаслідок чого, враховуючи зібрані у справі докази, колегія суддів вважає сумнівним факт здійснення 20 жовтня 2016 року реєстрації Департаментом Державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області декларації про готовність до експлуатації об`єкта, який належить до І-ІІІ категорії складності щодо об`єкта «Реконструкція складів, м. Одеса, Київський район, вул. Краснова, №11/1, код 1251, кат. ІІ» за № ОД06.

При цьому, колегія суддів вважає, що без належного підтвердження факту проведення реєстрації спірної декларації про готовність об`єкта до експлуатації, відповідний об`єкт не можна вважати таким, що введений в експлуатацію у встановленому порядку.

З іншого боку, колегія суддів зазначає, що з метою встановлення всіх обставин справи судом витребувано в Управління державної реєстрації Юридичного департаменту Одеської міської ради належним чином завірену копію реєстраційної справи № 101 (нежитлові будівлі м. Одеса, вул. Краснова, будинок 11/1).

В даному випадку, щодо реконструйованого позивачем об`єкту нерухомості, який виявлено контролюючим органом у ході проведення спірної перевірки, 10 листопада 2016 року державним реєстратором Попик Владиславом Миколайовичем Красносільської сільської рада Лиманського району Одеської області внесено зміни до Реєстру та збільшено площу об`єкта до 2205,1 кв.м, зокрема, на підставі декларації про готовність об`єкта до експлуатації № ОД 06 від 20 жовтня 2016 року.

В свою чергу, колегія суддів зазначає, що у межах розгляду даної справи адміністративним судом не може надаватись правова оцінка правомірності здійснення реєстрації права власності на відповідний об`єкт нерухомості, так як за умови наявності зареєстрованого права власності на нього, такий спір набуде приватно-правового характеру.

З іншого боку, позивачем надано до суду копію постанови Південно-західного апеляційного господарського суду від 16 березня 2020 року, прийняту у справі № 916/2464/19, за позовом Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради до Товариства з обмеженою відповідальністю «Обрій ХХІ» та Красносільської сільської ради Лиманського району Одеської області про скасування вищевказаного рішення державного реєстратора та зобов`язання привести об`єкт самочинного будівництва у первісний стан.

В даному випадку, вказаним рішенням відмовлено Управлінню державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради у задоволенні позовних вимог, так як ним обрано невірний спосіб захисту свого порушеного права.

При цьому, з вищевказаних причин, у відповідному судовому рішенні не надано правової оцінки правомірності здійснення спірної реєстрації права власності на реконструйований об`єкт нерухомості та факту реєстрації декларації про готовність об`єкта до експлуатації.

Між тим, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що контролюючий орган, у разі виявлення фактів можливого порушення вимог законодавства при здійсненні суб`єктами господарювання містобудівної діяльності, а також посадовими особами інших контролюючих органів, має право не лише захищати свої порушені права у судовому порядку, але й право на звернення до правоохоронних органів для перевірки відповідних обставин.

З іншого боку, колегія суддів вважає, що наявність зареєстрованого права власності на спірний об`єкт нерухомості, жодним чином не може легалізувати встановлений у ході судового розгляду справи факт відсутності доказів належного введення спірного об`єкту в експлуатацію після проведення його реконструкції.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції зроблено законний та обґрунтований висновок про відсутність правових підстав для задоволення відповідного адміністративного позову.

При цьому, судом першої інстанції порушень матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Обрій ХХІ» - залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 14 листопада 2019 року - без змін.

Судові витрати, а саме сплачений судовий збір за подання апеляційної скарги покласти на Товариство з обмеженою відповідальністю «Обрій ХХІ».

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий суддя Яковлєв О.В.
Судді Градовський Ю.М. Крусян А.В.