Справа № 640/24233/19
Суддя: Мазур А.С.
Дата ухвалення: 2020-04-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 квітня 2020 року м. Київ № 640/24233/19

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі: судді Мазур А.С., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу:

за позовомКиївського квартирно-експлуатаційного управління
до третя особаСолом`янського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції Яценко Йосип Васильович
провизнання протиправною та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження №60643696 від 18.11.2019

ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулося Київське квартирно-експлуатаційне управління із позовом до Солом`янського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції, третя особа: ОСОБА_1 , в якому просить суд визнати протиправним та скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження №60643696 від 18.11.2019 з виконання постанови від 18.11.2019 про стягнення виконавчого збору у межах виконавчого провадження №55926913.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 11.12.2019 залишено позовну заяву без руху та надано строк на усунення недоліків позову.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 04.02.2020 відкрито спрощене позовне провадження у справі.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 10.03.2020 витребувано у Солом`янського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції надати суду належним чином завірені матеріали виконавчого провадження ВП №55926913.

31.03.2020 суд на підставі ч. 9 ст. 205 Кодексу адміністративного судочинства України перейшов до розгляду справи в порядку письмового провадження.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 05.03.2018 державним виконавцем Солом`янського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві винесено постанову №ВП 55926913 від 05.03.2018 про відкриття виконавчого провадження. Так вказаною постановою надано позивачу 10 днів на добровільне виконання постанови та ухвалено стягнути з останнього виконавчий збір у сумі 14 892, 00 грн.

Крім того, постановою старшого державного виконавця Солом`янського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві від 18.11.2019 закрито виконавче провадження у справі №ВП №55926913 та стягнуто з позивача виконавчий збір у сумі 16 692, 00 грн. на підставі вказаної постанови, старшим державним виконавцем Солом`янського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві винесено оскаржувану постанову №60643696 від 18.11.2019 з виконання постанови від 18.11.2019 про стягнення виконавчого збору у межах виконавчого провадження №55926913. Так, позивач вважає, що відповідачем стягнуто з позивача подвійний розмір виконавчого збору, що суперечить вимогам Закону України «Про виконавче провадження».

Третя особа та відповідач правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався, вимоги ухвали суду про витребування матеріалів виконавчого провадження не виконав, матеріали виконавчого провадження ВП №55926913 не надав, у зв`язку з чим, суд розглядає справу за наявними документами на підставі вимог ч. 6 ст. 162 Кодексу адміністративного судочинства України.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення позивача, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 24.03.2017 по справі №826/25369/15 визнано протиправною бездіяльність Київського квартирно - експлуатаційного управління Міністерства оборони України щодо не надання інформації на запит ОСОБА_1 на отримання публічної інформації від 28.10.2015 у відповідності до вимог Закону України "Про доступ до публічної інформації". У задоволенні інших позовних вимог - відмовити.

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 08.07.2017 по справі №826/25369/15 Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 24 березня 2017 року в частині відмови в задоволенні позову ОСОБА_1 про зобов`язання Київського квартирно-експлуатаційного управління Міністерства оборони України надати достовірну, повну та точну інформацію на запит ОСОБА_1 на отримання публічної інформації від 28.10.2015 згідно Закону України "Про доступ до публічної інформації" - скасовано та прийнято в цій частині нове рішення, яким зобов`язано Київське квартирно-експлуатаційне управління Міністерства оборони України вирішити питання про надання достовірної, повної та точної інформації на запит ОСОБА_1 на отримання публічної інформації від 28.10.2015 згідно Закону України "Про доступ до публічної інформації".

В іншій частині постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 24.03.2017 залишено без змін.

10.08.2017 на виконання вказаної ухвали Київського апеляційного адміністративного суду від 08.07.2017, Окружним адміністративним судом міста Києва видано виконавчий лист по справі №826/25369/15, який в подальшому був пред`явлений стягувачем до виконання.

05.03.2018 старшим державним виконавцем Солом`янського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №55926913 з примусового виконання виконавчого листа Окружного адміністративного суду міста Києва від 10.08.2017 по справі № 826/25369/15.

Вважаючи вказану постанову протиправною, позивач оскаржив її до Окружного адміністративного суду міста Києва.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 28.09.2018 визнано протиправною та скасовано постанову старшого державного виконавця Солом`янського районного відділу державної виконавчої служби місто Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві від 05.03.2018 про відкриття виконавчого провадження №55926913.

18.11.2018 постановою старшого державного виконавця Солом`янського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві стягнуто з позивача виконавчий збір у сумі 16 692, 00 грн.

18.11.2018 постановою старшого державного виконавця Солом`янського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві закрито виконавче провадження у справі ВП №55926913 на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження».

18.11.2018 постановою старшого державного виконавця Солом`янського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві відкрито виконавче провадження ВП №60643696 виконання постанови від 18.11.2019 про стягнення виконавчого збору у сумі 16 692, 00 грн. у межах виконавчого провадження №55926913.

Вважаючи вказану постанову протиправною, а своє право порушеним, позивач звернувся із даним позовом до суду.

Розглядаючи адміністративну справу по суті, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спеціальним законом, який визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, є Закон України від 02.06.2016 року №1404-VIII «Про виконавче провадження» (далі - Закон № 1404-VIII).

Відповідно до ст. 1 Закону № 1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частиною 1 ст. 5 Закону №1404-VIII встановлено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Відповідно до п. 1, 5 ч. 1 ст. 3 Закону №1404-VIII підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України; постанов державних виконавців про стягнення виконавчого збору, постанов державних виконавців чи приватних виконавців про стягнення витрат виконавчого провадження, про накладення штрафу, постанов приватних виконавців про стягнення основної винагороди.

Згідно ч.1 ст.5 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

За вимогами п.5 ч.1 ст.3 Закону України «Про виконавче провадження», відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі, зокрема, постанов державних виконавців про стягнення виконавчого збору.

Відповідно до ч.1, ч.2 ст.27 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що фактично стягнута, повернута, або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом.

Пунктом 1 розділу ІІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України 02 квітня 2012 року №512/5 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України від 02 квітня 2012 року за №489/20802, (далі - Інструкція), встановлено наступне.

Примусовому виконанню підлягають виконавчі документи, визначені у статті 3 Закону.

У разі відсутності підстав для повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття його до виконання виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження (п. 5 розділу ІІІ Інструкції).

Згідно з п.8 розділу ІІІ Інструкції, стягнення виконавчого збору здійснюється у порядку, визначеному статтею 27 Закону.

Про стягнення з боржника виконавчого збору та його розмір державний виконавець зазначає у постанові про відкриття виконавчого провадження.

Виконавчий збір стягується з боржника на підставі постанови про стягнення виконавчого збору, у якій зазначаються розмір та порядок стягнення нарахованого виконавчого збору.

Постанову про стягнення виконавчого збору державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження (крім виконавчих документів про стягнення аліментів) та не пізніше наступного робочого дня після її винесення надсилає сторонам виконавчого провадження.

У разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 7, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев`ятою статті 27 Закону), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, постанова про стягнення виконавчого збору не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) реєструється в автоматизованій системі виконавчого провадження як виконавчий документ та підлягає виконанню в порядку, передбаченому Законом та цією Інструкцією.

Державний виконавець зобов`язаний відкрити виконавче провадження за постановою про стягнення виконавчого збору не пізніше наступного робочого дня з дня її реєстрації в автоматизованій системі виконавчого провадження.

Про розмір стягнутого виконавчого збору державний виконавець зазначає у виконавчому документі.

Відповідно ч.3 ст.40 Закону України «Про виконавче провадження» у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 цього Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев`ятою статті 27 цього Закону), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом.

Таким чином, постанова державного виконавця про стягнення виконавчого збору є виконавчим документом, який підлягає примусовому виконанню відповідно до Закону України «Про виконавче провадження».

Водночас, частиною дев`ятою статті 27 Закону № 1404-VIII встановлено, що виконавчий збір не стягується у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини першої статті 39 Закону, якщо рішення було виконано до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

Як вбачається із матеріалів справи, постанова про закінчення виконавчого провадження від 18.11.2018 була винесена на підставі пункту 9 частини першої статті 39 Закону № 1404-VIII.

Відповідно до пункту 9 частини першої статті 39 Закону № 1404-VIII виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Згідно з частиною третьою статті 40 Закону № 1404-VIII у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 цього Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев`ятою статті 27 цього Закону), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом.

Тобто, постанову про стягнення виконавчого збору, крім випадку, передбаченого частиною дев`ятою статті 27 Закону № 1404-VIII державний виконавець виносить за умови повернення виконавчого документа або закінчення виконавчого провадження у відповідних випадках.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у складі колегії Касаційного адміністративного суду у постанові від 30.05.2018 у справі № 808/3791/16 (провадження №К/9901/20636/18).

Отже, враховуючи те, що постанова про відкриття виконавчого провадження ВП№55926913 була скасована у судовому порядку, і державний виконавець в подальшому закінчив виконавче провадження як таке, що фактично виконано у повному обсязі , суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для стягнення виконавчого збору, а відтак, постанова про відкриття виконавчого провадження №60643696 від 18.11.2019 підлягає скасуванню.

Частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно із статтею 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

З урахуванням вказаного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.

Керуючись ст. ст. 2, 5-11,19,72,90,-77, 139, 241-246, 250, 255, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Київського квартирно-експлуатаційного управління (03186, місто Київ, проспект Повітрофлотський, 30, ) задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову старшого державного виконавця Солом`янського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві відкрито виконавче провадження ВП №60643696 виконання постанови від 18.11.2019 про стягнення виконавчого збору у сумі 16 692, 00 грн. у межах виконавчого провадження №55926913.

Відповідно до частини першої статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Відповідно статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційні скарги на судові рішення у справах, визначених цією статтею, можуть бути подані протягом десяти днів з дня їх проголошення. з урахуванням підпункту 15.5 пункту 15Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України(в редакції Закону № 2147-VIII).

Суддя А.С. Мазур