Справа № 460/642/20
Суддя: Нор У.М.
Дата ухвалення: 2020-04-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

06 квітня 2020 року м. Рівне №460/642/20

Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Нор У.М. розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1
доГоловного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області
про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинення певних дій, -
В С Т А Н О В И В:

До Рівненського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо нарахування позивачу збільшення пенсії на 1 % заробітку за кожний рік роботи понад стаж 20 років, але не вище 75 % заробітку та зобов`язання відповідача нараховувати позивачу з 01.12.2019 збільшення пенсії на 1 % заробітку за кожний рік роботи понад стаж 20 років, але не вище 75 % без переведення пенсії на умови обрахунку, що визначені частиною другою статті 27 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-ІV.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що є потерпілим від наслідків Чорнобильської катастрофи (2 категорія) та отримує пенсію за віком на умовах частини першої статті 27 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Стверджує, що аналіз змісту частини другої статті 56 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" дає підстави для висновку, що обмеження у застосуванні пільгового обчислення стажу роботи стосуються саме вперше призначених пенсій після набрання чинності змінами до частини другої статті 56 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", внесених Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсії", в той час як пенсія позивачу призначена до внесення відповідних змін у Закон України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи. Тому зазначає, що відмова відповідача у нарахуванні підвищення пенсії позивача є безпідставною, а твердження щодо необхідності здійснення обрахунку пенсії позивача за вимогами частини другої статті 27 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" є помилковими.

Ухвалою суду від 02.03.2020 прийнято позову заяву до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі та вирішено розгляд справи провести за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Відповідач позов не визнав, подав відзив на позовну заяву (а.с.24-26) зазначаючи, що позивач перебуває на обліку в управлінні та отримує пенсію за віком обраховану за нормами Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Статтею 56 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" було встановлено, що право на пенсію в повному розмірі мають громадяни, віднесені до категорії 1, 2, 3, 4 за умови стажу роботи не менше як: чоловіки - 20 років, жінки - 15 років, із збільшенням пенсії на 1 % заробітку за кожен рік роботи понад встановлений цим пунктом стаж, але не вище 75 % заробітку, а громадянам, які відпрацювали за списком № 1, чоловіки 10 років і більше, жінки 7 років 6 місяців і більше не вище 85 % заробітку. З покликанням на висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 23.10.2019 по справі № 809/627/18, зазначає, що з огляду на внесення змін до вказаної норми Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсії" від 03.10.2017 № 2148-VIII та на те, що позивач не виявив бажання перейти на пенсію за віком на умовах частини другої статті 27 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", а залишився на пенсії за віком на умовах частини першої статті 27 вказаного Закону, то відповідач у зв`язку із зміною правового регулювання спірних правовідносин правомірно відмовив у перерахунку пенсії відповідно до частини другої статті 56 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи". Також відповідач вказував на те, що заява про проведення перерахунку пенсії була подана позивачем відповідно до вимог Закону України "Про звернення громадян", відповідно, рішення щодо відмови у перерахунку пенсії управлінням не приймалось. На підставі наведеного, відповідач просив суд відмовити у задоволенні позову повністю.

Дослідивши подані письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку, що в задоволенні позову необхідно відмовити повністю з таких підстав.

Суд встановив, що ОСОБА_1 є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС (категорія 2), що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1 виданим 10.09.2003 Рівненською облдержадміністрацією (а.с.3).

Також з наявного в матеріалах справи пенсійного посвідчення від 23.12.2003 серії НОМЕР_2 судом встановлено і не заперечувалося сторонами, що позивач перебуває на обліку у Головному управлінні Пенсійного фонду України в Рівненській області та отримує пенсію за віком, розмір якої визначений згідно з вимогами частини першої статті 27 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (а.с.3).

07.12.2019 ОСОБА_1 звернувся до відповідача з письмовою заявою, в якій просив провести з 01.12.2019 перерахунок призначеної пенсії, а саме доплати за понаднормовий стаж, з урахуванням частини другої статті 56 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" із збільшенням пенсії на 1 % заробітку за кожний рік роботи понад стаж 20 років, але не вище 75 % заробітку. При цьому зазначив, що не бажає змінювати умови свого пенсійного забезпечення, а лише прагне змінити порядок нарахування доплати до пенсії за понаднормовий стаж (а.с.4).

Листом від 08.01.2020 № Л-5487/07.1-59 відповідачем повідомлено про відсутність підстав для перерахунку пенсії позивача з урахуванням частини другої статті 56 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", положення якої щодо збільшення пенсії застосовуються у разі призначенні пенсії на умовах частини другої статті 27 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Серед іншого, пенсійний орган зазначив, що розмір доплати за понаднормовий стаж визначається відповідно до статті 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Повідомив про те, що у разі проведення перерахунку пенсії на умовах частини другої статті 56 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" розмір пенсії позивача зменшиться, а тому проводити перерахунок недоцільно (а.с.5).

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам та вирішуючи спір по суті, суд зазначає таке.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною другою статті 56 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" (далі Закон № 796-ХІІ), в редакції чинній до 11.10.2017, право на пенсію в повному розмірі мають громадяни, віднесені до категорій 1, 2, 3, 4, за умови стажу роботи не менш як: чоловіки - 20 років, жінки - 15 років, із збільшенням пенсії на один процент заробітку за кожний рік роботи понад встановлений цим пунктом стаж, але не вище 75 процентів заробітку, а громадянам, які відпрацювали за списком № 1, чоловіки - 10 років і більше, жінки - 7 років 6 місяців і більше - не вище 85 процентів заробітку.

Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" від 03.10.2017 № 2148-VIII, який набув чинності з 11.10.2017, до частини другої статті 56 Закону № 796-ХІІ внесено зміни, згідно з якими право на пенсію в повному розмірі мають громадяни, віднесені до категорій 1, 2, 3, 4, за умови стажу роботи не менш як: чоловіки - 20 років, жінки - 15 років, із збільшенням пенсії на один процент заробітку за кожний рік роботи понад встановлений цим пунктом стаж, але не вище 75 процентів заробітку, а громадянам, які відпрацювали за списком № 1, чоловіки - 10 років і більше, жінки - 7 років 6 місяців і більше - не вище 85 процентів заробітку, у разі призначення пенсії на умовах частини другої статті 27 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Відповідно до частини другої статті 27 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі Закон № 1058-IV) за бажанням застрахованої особи частина розміру пенсії за віком за період страхового стажу, набутого до дня набрання чинності цим Законом, може бути визначена відповідно до раніше діючого законодавства, а частина розміру пенсії за період страхового стажу, набутого після набрання чинності цим Законом, - відповідно до цього Закону.

Отже, правове регулювання спірних правовідносин змінилось, і у зв`язку зі змінами Закон №796-ХІІ пов`язує право особи на збільшення пенсії на один процент заробітку за кожний рік роботи понад стаж, встановлений частиною другою статті 56 цього Закону, з призначенням пенсії на умовах, визначених частиною другою статті 27 Закону № 1058-IV.

З огляду на те, що позивач не виявив бажання перейти на пенсію за віком на умовах частини другої статті 27 Закону № 1058-IV, що підтверджується заявою позивача про перерахунок пенсії та ним зазначається у позовній заяві, і, відповідно, залишився на пенсії за віком на умовах частини першої статті 27 Закону № 1058-IV, то відповідач у зв`язку із зміною правового регулювання спірних правовідносин правомірно відмовив позивачу у проведенні перерахунку, передбаченого частиною другою статті 56 Закону № 796-ХІІ.

Висновки аналогічного характеру висловлені Верховним Судом у постанові від 23.10.2019 у справі № 809/627/18.

Відповідно до частини п`ятої статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Разом з тим, суд не бере до уваги посилання позивача на постанови Верховного Суду України від 07.07.2015 в справі № 21-727а15, від 20.09.2016 в справі № 1601/12900/12 та постанову Верховного Суду від 14.03.2018 в справі № 316/1863/16-а, оскільки в останніх надано аналіз правовідносинам, які виникли до внесення змін Законом № 2148-VIII від 03.10.2017.

Також суд враховує, що у рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Валентина Никанорівна Великода проти України" суд дійшов висновку, що законодавчі норми щодо пенсійного забезпечення можуть змінюватися, а відповідне судове рішення не може бути гарантією проти таких змін у майбутньому. Суд у цьому рішенні констатував, що подальша дія судового рішення закінчилася, коли у законодавство, яке регулювало пенсійні виплати, були внесено зміни.

Відповідно до частин першої, другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач, як суб`єкт владних повноважень обґрунтував обставини, на яких ґрунтуються його заперечення, а позивач не довів ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

Оскільки факт наявності у позивача порушеного права не знайшов свого підтвердження у ході розгляду справи, то у задоволенні позову слід відмовити повністю.

Підстави для розподілу судових витрат у суду відсутні.

Керуючись статтями 241-246, 255, 295 КАС України, суд

В И Р І Ш И В :

В позові ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (33028, м. Рівне, вул. Короленка, буд. 7, ) про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинення певних дій відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У зв`язку із перебуванням головуючої судді у додатковій соціальній оплачуваній відпустці у період з 24.03.2020 по 02.04.2020 (наказ від 17.03.2020 № 83-від) та 03.04.2020 у щорічній оплачуваній відпустці (наказ від 31.03.2020 № 102-від) повне рішення суду складено 06 квітня 2020 року.

Суддя Нор У.М.