Справа № 300/1460/19
Суддя: Кушнерик Мар’ян Петрович
Дата ухвалення: 2020-04-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2020 рокуЛьвівСправа № 300/1460/19 пров. № А/857/1816/20

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Кушнерика М.П.

суддів Мікули О.І., Ніколіна В.В.

розглянувши в порядку письмового провадження у місті Львові апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 18 грудня 2019 року, прийняте суддею Біньковською Н.В. в м.Івано-Франківськ, у справі № 300/1460/19 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області про визнання протиправним, скасування висновку та зобов`язання до вчинення дій, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою, просить визнати протиправним та скасувати висновок Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області від 21.11.2018 про призначення одноразової грошової допомоги відповідно до Закону України "Про Національну поліцію" щодо призначення ОСОБА_1 , у зв`язку із інвалідністю, на підставі п.п.4 п.1 Закону України "Про Національну поліцію"; зобов`язати скласти новий висновок про призначення одноразової грошової допомоги відповідно до Закону України "Про Національну поліцію" у зв`язку із інвалідністю, на підставі п.3 ч.1 ст. 97 Закону України "Про Національну поліцію" та виплатити її в розмірі 317160 грн., з урахуванням раніше виплачених сум.

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 18 грудня 2019 року, позов задоволено.

Головне управління Національної поліції в Івано-Франківській області подало апеляційну скаргу, з підстав порушення норм матеріального права та не повно досліджено обставини справи.

Вимоги апеляційної скарги обгрунтовує тим, що виплата одноразової грошової допомоги проводиться відповідно до положень ст.ст. 97-100 Закону України «Про Національну поліцію» та Порядку та умов визначених наказом Міністерства внутрішніх справ № 4 від 11 січня 2016 року, які регламентують виплату одноразової грошової допомоги поліцейському, її розміри, категорію осіб, які мають право на одноразову грошову допомогу, підстави за яких призначення і виплата допомоги не здійснюється.

Відповідно до висновку про призначення одноразової грошової допомоги та Закону України від 2 липня 2015 року «Про Національну поліцію» від 31.11.2018 року ОСОБА_1 призначено одноразову грошову допомогу на підставі п.п.4 п.1 ст.97 Закону України «Про Національну поліцію» в розмірі 123340 гривень (70 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому прийнято рішення про виплату), що відповідає вимогам п. п. «в» п.4 ст. 99 Закону України «Про Національну поліцію».

Пунктом 4 статті 97 Закону України «Про Національну поліцію» передбачено, що виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського виплачується у разі визначення поліцейському інвалідності, що настала внаслідок захворювання, поранення (контузії, травми або каліцтва), пов`язаних з проходженням ним служби в органах внутрішніх справ або поліції протягом шести місяців після звільнення його з поліції внаслідок причин зазначених у цьому пункті. Пункт 3 ст.97 Закону України «Про Національну поліцію» в свою чергу передбачає визначення поліцейському інвалідності, що настала внаслідок поранення, контузії, травми або каліцтва, отриманого під час виконання ним службових обов`язків, пов`язаних з виконанням повноважень та основних завдань міліції або поліції, чи участі в антитерористичній операції, у здійсненні заходів, із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, протягом шести місяців після його звільнення з поліції внаслідок причин зазначених у цьому пункті.

Що стосується повноважень і основних завдань міліції чи поліції, то вони визначені ст.23 Закону України «Про Національну поліцію». Згідно з висновком за результатами проведення службового розслідування по факту отримання травми старшим інспектором з технічного нагляду відділення ДАІ з обслуговування Снятинського району, підпорядкованого УДАІ УМВС майором міліції ОСОБА_1 , травма отримана ним при виконанні службових обов`язків, але не пов`язаних з виконанням повноважень і основних завдань міліції або поліції.

Щодо посилань суду першої інстанції, що позивач, з`явившись на інструктаж перед заступленням для несення служби по нагляду за дорожнім рухом і виконував службовий обов`язок, пов`язаний з виконанням повноважень і основних завдань міліції, то вищевказаний висновок суперечить ст.2 чинного на той час Закону України «Про міліцію» та ст.23 Закону України «Про Національну поліцію», оскільки проходження інструктажу не є безпосереднім виконанням завдань по несенню служби по нагляду за дорожнім рухом.

Вважає, що підстав для скасування висновку Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області від 21.11.2018 року щодо виплати одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 немає.

Просить скасувати рішення суду і прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позову.

Позивач відзиву на апеляційну скаргу не подав, що не перешкоджає розгляду справи по суті.

Оскільки апеляційну скаргу подано на рішення суду першої інстанції, ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, відповідно до п.3 ч.1 ст.311 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України - суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що місцевий суд в повній мірі дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 у період з 21.01.2000 по 06.11.2015 проходив службу в органах внутрішніх справ України та у період з 07.11.2015 по 30.06.2018 проходив службу в поліції (а.с.9, 12).

З акту форми Н-5* від 06.11.2015 розслідування нещасного випадку, що стався 14.09.2015 о 08 год. 00 хв. слідує, що нещасний випадок 14.09.2015, внаслідок якого був травмований позивач, стався в період проходження служби при виконанні ним службових обов`язків (а.с.14).

Відповідно акту №9 форми Н-1* від 06.11.2015, нещасний випадок 14.09.2015 о 08 год. 00 хв. з позивачем стався в період проходження служби при виконанні службових обов`язків (а.с.12).

Згідно висновку від 06.11.2015 за результатами проведення службового розслідування по факту отримання травми старшим інспектором з технічного нагляду відділення ДАІ з обслуговування Снятинського району підпорядкованого УДАІ УМВС майором міліції ОСОБА_1 , нещасний випадок, в ході якого травмований позивач, є таким, що стався в період проходження служби при виконанні службових обов`язків (а.с.11).

25.06.2018 військово-лікарською комісією ДУ ТМО МВС України по Івано-Франківській області за направленням УКЗ ГУНП в Івано-Франківській області №234 від 15.05.2018 здійснено медичний огляд позивача, постановлено діагноз і постанову про причинний зв`язок захворювання (поранення, травми, контузії, каліцтва), зокрема: захворювання, так, пов`язане з проходженням служби в поліції; травма, так, пов`язана з виконанням службових обов`язків; непридатний до служби в поліції (а.с.17).

30.06.2018 позивач звільнений зі служби в поліції відповідно до п.2 ч.1 ст.77 Закону України Про Національну поліцію (через хворобу) (а.с.9).

19.09.2018 ОСОБА_1 вперше встановлено третю групу інвалідності, з 30.07.2018, причиною інвалідності вказано: травма, так, пов`язана з виконанням службових обов`язків (а.с.20).

Випискою із акту огляду медико-соціальної експертної комісії №166231 від 19.09.2018 зазначено причину інвалідності: травма, так, пов`язана з виконанням службових обов`язків (а.с.21).

21.11.2018 висновком Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області, на підставі заяви від 16.10.2018, позивачу призначено одноразову грошову допомогу відповідно до пункту 4 частини 1 статті 97 Закону України Про Національну поліцію, яку як зазначає позивач, ним отримано 06.02.2019 (а.с.8).

Позивач вважаючи, що дії відповідача щодо призначення одноразової грошової допомоги у розмірі меншому, ніж йому передбачено законом є протиправними, а свої законні права порушеними, звернувся з позовом до суду.

Задовольняючи позов суд першої інстанції дійшов висновку, що матеріалами справи підтверджено отримання позивачем травми під час виконання ним службових обов`язків, пов`язаних із здійсненням ним повноважень, наслідком якої є встановлення інвалідності, що в свою чергу є підставою на право позивача отримати одноразову грошову допомогу за п.3 ч.1 ст.97 Закону України "Про Національну поліцію". Як наслідок, призначення і виплата відповідачем позивачу одноразової грошової допомоги на підставі п.4 ч.1 ст.97 Закону України Про поліцію є протиправною. Обставин, які б могли перешкодити позивачу у виплаті одноразової грошової допомоги на підставі статті 101 Закону України Про Національну поліцію матеріали справи не містять.

Апеляційний суд погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Закон України від 02.07.2015 №580-VIII «Про Національну поліцію» (далі - Закон №580-VIII) визначає правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України.

Частиною першою статті 97 Закону №580-VIII передбачено, що одноразова грошова допомога в разі загибелі (смерті), визначення втрати працездатності поліцейського (далі - одноразова грошова допомога) є соціальною виплатою, гарантованою допомогою з боку держави, яка призначається і виплачується особам, які за цим Законом мають право на її отримання, у разі: визначення поліцейському інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого під час виконання ним службових обов`язків, пов`язаних із виконанням повноважень та основних завдань міліції або поліції, чи участі в антитерористичній операції, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, протягом шести місяців після звільнення його з поліції внаслідок причин, зазначених у цьому пункті; визначення поліцейському інвалідності внаслідок захворювання, поранення (контузії, травми або каліцтва), пов`язаних з проходженням ним служби в органах внутрішніх справ або поліції, протягом шести місяців після звільнення його з поліції внаслідок причин, зазначених у цьому пункті (п.3, 4)

Порядок та умови виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського встановлюється Міністерством внутрішніх справ України.

Механізм виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського врегульований Порядком №4.

Згідно із пунктом 1 Розділу ІІ цього Порядку днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги у разі встановлення поліцейському інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності є дата встановлення втрати працездатності, що зазначена в довідці медико-соціальної експертної комісії.

З аналізу положень пункту 4 частини першої статті Закону №580-VIII право на призначення одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням поліцейському інвалідності виникає за дотримання сукупності таких умов: - інвалідність повинна наступити внаслідок захворювання, поранення (контузії, травми або каліцтва), пов`язаних з проходженням служби в органах внутрішніх справ або поліції; - інвалідність повинна наступити не пізніше, ніж протягом шести місяців після звільнення особи з поліції; - причиною звільнення такої особи з поліції повинна бути зумовлена захворюванням або пораненням, пов`язаним з проходженням служби в органах внутрішніх справ або поліції.

Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 22 січня 2018 року, 19 вересня 2018 року, 20 вересня 2018 року, 01 листопада 2018 року по справах №№2340/2663/18, 373/1188/16-а, 296/9456/16-а, 822/3788/17 відповідно.

Апеляційний суд погоджується з висновком суду, що позивачу інвалідність встановлена у зв`язку з наявністю травми, пов`язаної із виконанням службових обов`язків, а не у зв`язку із захворюванням, пов`язаним з проходженням служби, чи травмою, пов`язаною з проходженням служби, що вбачається з висновку у свідоцтві про хворобу №127 від 25.06.2018, складений військово-лікарською комісією ДУ ТМО МВС України по Івано-Франківській області стосовно встановлення захворювання, так, пов`язане з проходженням служби в поліції, складено у зв`язку з наявним діагнозом та причинним зв`язком хвороби позивача, нарівні із діагнозом за наслідками якого встановлено причинний зв`язок травма, так, пов`язана з виконанням службових обов`язків, і не став причиною встановлення інвалідності. Згідно висновку від 06.11.2015 за результатами проведеного службового розслідування нещасного випадку по факту отримання позивачем травми, комісія дійшла висновку даний нещасний випадок вважати таким, що стався в період проходження служби при виконанні службових обов`язків; згідно висновку акту №9 форми Н-1 від 06.11.2015 про нещасний випадок (у тому числі поранення) нещасний випадок стався в період проходження служби при виконанні службових обов`язків.

Щодо покликання відповідача на те, що травма ОСОБА_1 отримана при виконанні службових обов`язків, але не пов`язаних з виконанням повноважень і основних завдань міліції або поліції, то судом першої інстанції, з чим погоджується апеляційний суд, вірно зазначено, що в акті №9 про нещасний випадку (у тому числі поранення) від 06.11.2015 зазначено, що нещасний випадок стався в період проходження служби при виконання службових обов`язків, і таке стверджується обставинами викладеними в акті розслідування нещасного випадку (у тому числі поранення) від 14.09.2015, дане не заперечується відповідачем (а.с.12 - 14).

Частиною другою статті 6 КАС передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) та протоколів до неї, а також практику ЄСПЛ та Європейської комісії з прав людини.

У пункті 50 рішення ЄСПЛ «Щокін проти України» (№ 23759/03 та №37943/06) зазначено про те, що перша та найважливіша вимога статті 1 Першого Протоколу до Конвенції полягає в тому, що будь-яке втручання публічних органів у мирне володіння майном повинно бути законним. Говорячи про «закон», стаття 1 Першого Протоколу до Конвенції посилається на ту саму концепцію, що міститься в інших положеннях цієї Конвенції (див. рішення у справі «Шпачек s.r.о.» проти Чеської Республіки» (SPACEK, s.r.o. v. THE CZECH REPUBLIC № 26449/95). Ця концепція вимагає, перш за все, щоб такі заходи мали підстави в національному законодавстві. Вона також відсилає до якості такого закону, вимагаючи, щоб він був доступним для зацікавлених осіб, чітким та передбачуваним у своєму застосуванні (див. рішення у справі «Бейелер проти Італії» (Beyeler v. Italy № 33202/96).

Згідно з частиною першою статті 5 КАС кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд вважає, що призначення і виплата відповідачем позивачу одноразової грошової допомоги на підставі п.4 ч.1 ст.97 Закону України Про поліцію є протиправною, а тому суд першої інстанції підставно зобов`язав Головне управління Національної поліції в Івано-Франківській області скласти новий висновок про призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги відповідно до пункту 3 частини 1 статті 97 Закону України "Про Національну поліцію" у розмірі, визначеному пунктом 3 частини 1 статті 99 Закону України Про Національну поліцію та виплатити одноразову грошову допомогу, з врахуванням раніше виплачених сум.

Відповідно до ч.1, 2 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Оскільки суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, то воно не може бути скасоване чи змінене з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

керуючись ст.243, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області залишити без задоволення, а рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 18 грудня 2019 року, у справі № 300/1460/19 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків встановлених ч.5 ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя М. П. Кушнерик
судді О. І. Мікула
В. В. Ніколін