Справа № 160/2833/20
Суддя: Жукова Євгенія Олексіївна
Дата ухвалення: 2020-04-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

08 квітня 2020 року Справа № 160/2833/20
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіЖукової Є.О.
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників (у письмовому провадженні) в місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби у Дніпропетровській області про визнання дій щодо пред`явлення вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 13.02.2020 р. № Ф - 1505-58 протиправними; скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 13.02.2020 р. № Ф - 1505-58, -
12 березня 2020 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби у Дніпропетровській області, в якій позивач просить суд визнати дії щодо пред`явлення вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 13.02.2020 р. № Ф - 1505-58 протиправними, та зобов`язати скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 13.02.2020 р. № Ф - 1505-58.
Позовні вимоги обґрунтовано наступним.
02.03.2020 р. позивач - ОСОБА_1 отримав від Головного управління Державної податкової служби у Дніпропетровській області вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 13.02.2020 р. № Ф - 1505-58 на загальну суму 29 293,44 грн.
На підставі викладеного вище, ОСОБА_1 звернувся до Томаківського відділення Нікопольського управління ГУ ДПС у Дніпропетровській області за роз`ясненням щодо сформованої вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 13.02.2020 р. № Ф - 1505-58 на загальну суму 29 293,44 грн.
Так, працівником Томаківського відділення Нікопольського управління ГУ ДПС у Дніпропетровській області зазначено, що у зв`язку із змінами в діючому законодавстві, ОСОБА_1 був нарахований борг за період з 2017 року по 31.01.2020 р. на підставі несплати єдиного внеску останнім, як фізичною особою-підприємцем.
Позивач зазначає, що вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 13.02.2020 р. № Ф - 1505-58 на загальну суму 29 293,44 грн. вважає протиправною на підставі зазначеного нище.
У травні 2005 р. ОСОБА_1 був звільнений з посади охоронця Томаківського відділення Нікопольської філії АППБ «Аваль», за скороченням штатів, та став на облік у Томаківський центр зайнятості, де рахувався як безробітній до листопада 2006 р.
Під час перебування на зазначеному обліку ОСОБА_1 було запропоновано центром зайнятості оформити підприємництво, на відкриття якого, у той період часу, виділялись певні кошти, та останній погодився на цю пропозицію і зареєструвався у встановленому законом порядку як фізична особа-підприємець.
Позивач зазначає, що будь-яких звітних та фінансових документів, останній особисто після реєстрації підприємництва не оформляв.
Водночас зазначає, що на підставі норм ЗУ «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» ОСОБА_1 є застрахованою особою, відомості про яку містяться у Державному реєстрі загальнообов`язкового державного соціального страхування, та єдиний внесок за кожен місяць календарних років, у період з листопада 2006 р. по лютий 2020 р., без будь-яких нормативних порушень, сплачують платники роботодавці - юридичні особи, де останній працював та офіційно працює станом на 12.03.2020 р. в підтвердження чого надано данні Форми ОК-5 (індивідуальні відомості про застраховану особу).
На підставі викладеного вище, позивач зазначає, що, хоч останній формально і рахувався фізичною особою-підприємцем, однак не здійснював підприємницьку діяльність, оскільки був офіційно був працевлаштований, є застрахованою особою і не є платником єдиного внеску.
Відтак, вимога про сплату боргу (недоїмки) на загальну суму 29 293,44 грн. є протиправною, а дії Головного управління ДПС у Дніпропетровській області щодо пред`явлення вимоги про сплату боргу (недоїмки) на загальну суму 29 293,44 грн. протиправними.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13 березня 2020 р. провадження по справі було відкрито, призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні.
ОСОБА_1 перебуває на обліку в органах доходів і зборів як фізична особа підприємець. На дату формування оскаржуваної вимоги не перебував у стані припинення підприємницької діяльності. Податкова звітність позивачем не подавалась, доходів він не отримував, як наслідок, повинен був сплачувати, враховуючи зміни до ЗУ «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», які набули чинності з 01 січня 2017 року, що стосується платників, які перебувають на загальній системі оподаткування, та якими не отримано дохід (прибуток) у звітному році або окремому місяці звітного року суму єдиного внеску, яка не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.
З урахуванням зазначеного вище, мінімальний страховий внесок у 2017 р. становить 704,00 грн. на місяць ( 3200,00 грн. х 22%, де 3200 грн. розмір мінімальної заробітної плати станом на 01.01.2017 р.). За 2017 рік сума нарахувань єдиного внеску становить 8448,00 грн. У 2018 році мінімальний страховий внесок становив 819,06 грн. на місяць ( 3723,00 грн. х 22%, де 3723,00 грн. розмір мінімальної заробітної плати станом на 01.01.2018 р.). У 2019 р. мінімальний страховий внесок становив 918,06 грн. на місяць (4173,00 грн. х 22%, де 4173,00 грн. розмір мінімальної заробітної плати станом на 01.01.2019 р.).
Відповідно до даних інформаційної системи орану доходів і зборів в інтегрованій картці платника податків відображено наступні не сплачені нарахування за 2018 р., а саме: нараховано розрахункову суму єдиного внеску за рік у сумі 8448 грн., нарахування не сплачені; 1 квартал 2018 р. у сумі 2457,18 грн., строк сплати до 19.04.2018 р., нарахування не сплачені; 2 квартал 2018 р. у сумі 2457,18 грн., строк сплати до 19.07.2018 р., нарахування не сплачені; 3 квартал 2018 р. у сумі 2457,18 грн., строк сплати до 19.10.2018 р., нарахування не сплачені.
Сума недоїмки станом на 31.01.2020 р. становила 29 293,44 грн.
Відповідно до Інструкції №449 саме на суму у розмірі 29 293,44 грн. було сформовано вимогу №Ф-1508-58 від 13.02.2020 р., оскільки на кінець календарного місяця за ОСОБА_1 рахувалась недоїмка зі сплати єдиного внеску.
На підставі викладеного вище, та з посиланням на відповідні норми чинного податкового законодавства України, повновжний представник відповідача просить суд у задоволенні пред`явлених позовних вимог відмовити у повному обсязі.
Дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, суд встановив наступне.
Відповідно до відомостей, які містяться в матеріалах справи, ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 . зареєстрований як фізична-особа підприємець.
Видом діяльності ОСОБА_1 визначено: 52.62.2 Роздрібна торгівля на ринках (основний).
При цьому, суд зазначає, що за спірнипй період позивачем не подавалась до контролюючого органу податкова звітність.
Будь-яких доказів щодо отримання позивачем - ОСОБА_1 доходів від підприємницької діяльності матеріали справи не містяться, як не містять і належних та допустимих доказів в розумінні ст.ст. 73-76 КАС України щодо нездійснення підприємницької діяльності останнім.
Відповідно до п.1 ч.2 ст.6 ЗУ «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», платник єдиного внеску зобов`язаний:своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.
Відповідно до п.4 ч.8 ст.9 ЗУ «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», платники єдиного внеску, зазначені у пунктах 4, 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний квартал, до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок.
В порушення зазначених вище норм, а саме: п.1 ч.2 ст.6 та п.4 ч.8 ст.9 ЗУ «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», позивачем до контролюючого органу податкова звітність не подавалась, дохід остання не отримувала, однак повинна була сплатити суму єдиного внеску, яка не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.
Оскаржувана вимога про сплату боргу (недоїмки) від від 13.02.2020 р. № Ф - 1505-58, включає суму нарахування за 1 квартал 2018 р. у сумі 2457,18 грн., строк сплати до 19.04.2018 р.; 2 квартал 2018 р. у сумі 2457,18 грн., строк сплати до 19.07.2018 р.; 3 квартал 2018 р. у сумі 2457,18 грн., строк сплати до 19.10.2018 р.; 4 квартал 2018 р. у сумі 2457,18 грн., строк сплати до 21.01.2019 р.; 1 квартал 2019 р. у сумі 2754,18 грн., строк сплати до 19.04.2019 р.; 2 квартал 2019 р. у сумі 2754,18 грн., строк сплати до 19.07.2019 р.; 3 квартал 2019 р. у сумі 2754,18 грн., строк сплати до 21.10.2019 р.; 4 квартал 2019 року у сумі 2754,18 грн., строк сплати до 20.01.2020 р.
Відтак, загальна сума суму боргу становить 29 293,44 грн.
Відповідно до ст.55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.
Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.
Статтями 61, 67 Конституції України встановлено, що кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом. Юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.
Відповідно до ст. ст. 6, 13 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року, кожен має право на справедливий розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення, а також кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинено особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
Відповідно до ч.2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Відповідно до ч.1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу, а суд згідно ст. 90 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Відповідно до п.п.14.1.156 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України податкове зобов`язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк).
Відповідно до пп. 16.1.4 п. 16.1 ст. 16 ПК України платник податків зобов`язаний, зокрема, сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.
Відповідно до п. 36.1 ст. 36 ПК України податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи.
Контролюючими органами вищого рівня є: центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику, - для контролюючих органів в Автономній Республіці Крим, містах Києві та Севастополі, областях, міжрегіональних територіальних органів та митниць; контролюючі органи в Автономній Республіці Крим, містах Києві та Севастополі, областях, міжрегіональні територіальні органи - для державних податкових інспекцій, які їм підпорядковуються. (п.55.2 ст.55 ПК України).
Порядок оскарження рішень контролюючих органів визначений у ст.56 ПК України, п. 56.1 якої визначає, що рішення, прийняті контролюючим органом, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку.
У разі коли платник податків вважає, що контролюючий орган неправильно визначив суму грошового зобов`язання або прийняв будь-яке інше рішення, що суперечить законодавству або виходить за межі повноважень контролюючого органу, встановлених цим Кодексом або іншими законами України, він має право звернутися до контролюючого органу вищого рівня із скаргою про перегляд цього рішення (п.56.2 ст.56 ПК України).
Згідно з п. 56.18. ст.56 ПК України з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення - рішення або інше рішення контролюючого органу про нарахування грошового зобов`язання у будь-який момент після отримання такого рішення.
Відповідно до п.58.1 ст. 58 Податкового кодексу України у разі коли сума грошового зобов`язання платника податків, передбаченого податковим або іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, розраховується контролюючим органом відповідно до статті 54 цього Кодексу (крім декларування товарів, передбаченого для громадян), або у разі коли за результатами перевірки контролюючий орган встановлює факт невідповідності суми бюджетного відшкодування сумі, заявленій у податковій декларації, або зменшує розмір задекларованого від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість, розрахованого платником податків відповідно до розділу V цього Кодексу, такий контролюючий орган надсилає (вручає) платнику податків податкове повідомлення-рішення.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 1 ЗУ «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Відповідно до п. 1, 4 ч. 2 ст. 6 ЗУ «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» платник єдиного внеску зобов`язаний, зокрема, своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок; подавати звітність та сплачувати до органу доходів і зборів за основним місцем обліку платника єдиного внеску у строки, порядку та за формою, встановленими центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, за погодженням з Пенсійним фондом та фондами загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Відповідно до ч. 5, 6, 7 ст. 9 ЗУ «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» сплата єдиного внеску здійснюється у національній валюті шляхом внесення відповідних сум єдиного внеску на рахунки органів доходів і зборів, відкриті в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів для його зарахування. Для зарахування єдиного внеску в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, та його територіальних органах відкриваються в установленому порядку небюджетні рахунки відповідному органу доходів і зборів. Зазначені рахунки відкриваються виключно для обслуговування коштів єдиного внеску. Єдиний внесок сплачується шляхом перерахування платником безготівкових коштів з його банківського рахунку.
Відповідно до ч. 8 ст. 9 ЗУ «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» платники єдиного внеску, крім платників, зазначених у пунктах 4, 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 20 числа наступного місяця, крім гірничих підприємств, які зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 28 числа наступного місяця.
Відповідно до ч. 10, 11 ст. 9 ЗУ «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», днем сплати єдиного внеску вважається, зокрема, у разі перерахування сум єдиного внеску з рахунку платника на відповідні рахунки органу доходів і зборів - день списання банком або центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, суми платежу з рахунку платника незалежно від часу її зарахування на рахунок органу доходів і зборів. У разі несвоєчасної або не в повному обсязі сплати єдиного внеску до платника застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про збір та ведення обліку єдиного внеску, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.
Відповідно до ч. 12 ст. 9 ЗУ «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», єдиний внесок підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника.
За наявності у платника єдиного внеску одночасно із зобов`язаннями із сплати єдиного внеску зобов`язань із сплати податків, інших обов`язкових платежів, передбачених законом, або зобов`язань перед іншими кредиторами зобов`язання із сплати єдиного внеску виконуються в першу чергу і мають пріоритет перед усіма іншими зобов`язаннями, крім зобов`язань з виплати заробітної плати (доходу).
Статтею 25 ЗУ «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», передбачені заходи впливу та стягнення.
Відповідно до ч. 4 ст. 25 ЗУ «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», передбачено, що орган доходів і зборів у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату.
Вимога про сплату недоїмки є виконавчим документом.
Відповідно до ч. 5 ст. 25 ЗУ «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», вимога органу доходів і зборів про сплату недоїмки або рішення суду щодо стягнення суми недоїмки виконується державною виконавчою службою в порядку, встановленому законом.
Відповідно до ч. 16 ст. 25 ЗУ «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування»,передбачено, що строк давності щодо нарахування, застосування та стягнення сум недоїмки, штрафів та нарахованої пені не застосовується.
Відповідно до пунктів 1, 2 розділу VІ Інструкції №449 до платників, які не виконали визначені Законом обов`язки щодо нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску, застосовуються заходи впливу та стягнення.
У разі виявлення платником своєчасно не нарахованих сум єдиного внеску такі платники зобов`язані самостійно обчислити ці внески, відобразити у звітності, що подається платником до органів доходів і зборів, та сплатити їх. До такого платника застосовуються штрафні санкції в порядку і розмірах, визначених розділом VII цієї Інструкції.
У разі виявлення органом доходів і зборів своєчасно не нарахованих та/або не сплачених платником сум єдиного внеску такий орган доходів і зборів обчислює суми єдиного внеску, що зазначаються у вимозі про сплату боргу (недоїмки), та застосовує до такого платника штрафні санкції в порядку і розмірах, визначених розділом VII цієї Інструкції.
Згідно з пунктом 3 розділу VI Інструкції №449 органи доходів і зборів надсилають (вручають) платникам вимогу про сплату боргу (недоїмки), якщо:
- дані документальних перевірок свідчать про донарахування сум єдиного внеску органами доходів і зборів;
- платник має на кінець календарного місяця недоїмку зі сплати єдиного внеску;
- платник має на кінець календарного місяця борги зі сплати фінансових санкцій.
У випадку, передбаченому абзацом другим цього пункту, вимога про сплату боргу (недоїмки) приймається відповідним органом доходів і зборів протягом 10 робочих днів з дня, що настає за днем вручення платнику акта перевірки, а за наявності заперечень платника єдиного внеску до акта перевірки приймається з урахуванням висновку про результати розгляду заперечень до акта перевірки.
Орган доходів і зборів надсилає (вручає) вимогу про сплату боргу (недоїмки) платнику єдиного внеску протягом трьох робочих днів з дня її винесення.
У випадках, передбачених абзацами третім та/або четвертим цього пункту, вимога про сплату боргу (недоїмки) надсилається (вручається):
- платникам, зазначеним у підпунктах 1, 2 пункту 1 розділу II цієї Інструкції, протягом 10 робочих днів, що настають за календарним місяцем, у якому виникла, зросла або частково зменшилась сума недоїмки зі сплати єдиного внеску (заборгованість зі сплати фінансових санкцій);
- платникам, зазначеним у підпунктах 3, 4, 6 пункту 1 розділу II цієї Інструкції, протягом 15 робочих днів, що настають за календарним місяцем, у якому виникла, зросла або частково зменшилась сума недоїмки зі сплати єдиного внеску (заборгованість зі сплати фінансових санкцій).
Вимога про сплату боргу (недоїмки) формується на підставі даних інформаційної системи органу доходів і зборів на суму боргу, що перевищує 10 гривень.
Вимога про сплату боргу (недоїмки), крім загальних реквізитів, має містити відомості про розмір боргу, в тому числі суми недоїмки, штрафів та пені, обов`язок погасити борг та можливі наслідки його непогашення в установлений строк.
Вимога про сплату боргу (недоїмки) є виконавчим документом.
Пунктом 4 розділу VI Інструкції №449 передбачено, що вимога про сплату боргу (недоїмки) формується на підставі актів документальних перевірок, звітів платника про нарахування єдиного внеску та облікових даних з інформаційної системи органу доходів і зборів за формою згідно з додатком 6 до цієї Інструкції (для платника - юридичної особи) або за формою згідно з додатком 7 до цієї Інструкції (для платника - фізичної особи).
Вимога про сплату боргу (недоїмки) вважається належним чином надісланою (врученою), якщо вона надіслана на адресу (місцезнаходження юридичної особи або його відокремленого підрозділу, місце проживання або останнього відомого місця перебування фізичної особи) платника єдиного внеску рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручена платнику єдиного внеску або його законному чи уповноваженому представникові.
Згідно з пунктом 5 розділу VI Інструкції №449 у разі якщо платник єдиного внеску протягом 10 календарних днів з дня надходження (отримання) вимоги про сплату боргу (недоїмки) не сплатив зазначені у вимозі суми недоїмки та штрафів з нарахованою пенею, не узгодив вимогу з органом доходів і зборів, не оскаржив вимогу в судовому порядку або не сплатив узгодженої в результаті оскарження суми боргу (недоїмки) (з дня отримання відповідного рішення органу доходів і зборів або суду), після спливу останнього дня відповідного строку така вимога вважається узгодженою (набирає чинності).
Здійснивши системний аналіз наведених вище норм чинного законодавства України та надаючи оцінку доводам сторін, як викладених в заявленній позовній заяві та запереченнях до неї, так і в поясненнях, наданих в судовому засіданні, суд зазначає наступне.
Надаючи належну оцінку спірним правовідносинам при розгляді даної справи, судом встановлено, що предметом даної адміністративної справи є визнання дій щодо пред`явлення вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 13.02.2020 р. № Ф - 1505-58 протиправними; скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 13.02.2020 р. № Ф - 1505-58.
Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що позивачем за 2017, 2018, 2019 рр. не було подано до контролюючого органу податкову звітність, визначену як обов`язкову за нормами ЗУ «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування».
При цьому, суд зазначає, що доводи позивача щодо протиправності нарахування суми виначної у податковій вимозі від 13.02.2020 р. № Ф - 1505-58 в розмірі 29 293,44 грн., та зазначення, що позивач після реєстрації останьої як фізичної особи-підприємець не здійснював вид діяльності, визначений у ЄРПОУ, та підтвердження останнім копією трудової книжки НОМЕР_1 , в якій визначено трудовий шлях такого, не спростовує змін внесених у ЗУ «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», які набрали чинності з 01.01.2017 р., а саме: п.3 ч.8 ст.9 - платники єдиного внеску, зазначені у пунктах 4, 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний квартал, до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок.
На підставі викладеного вище, суд зазначає, що спірна податкова вимога про сплату боргу (недоїмки) від 13.02.2020 р. № Ф - 1505-58 на загальну суму 29 293,44 грн. сформована на підставі облікових даних з інформаційної системи органу доходів і зборів з огляду на те, що станом на 31.10.2019 р. в інтегрованій картці платника єдиного внеску (фізичної особи-підприємця), обліковувалася недоїмка зі сплати єдиного внеску у розмірі 29 293,44 грн.
Надані у якості належних та допустимих доказів, у відповідності до ст. ст. 73 - 76 КАС України, позивачем копії документів, а саме: трудової книжки ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 , в якій визначено трудовий шлях останнього; довідки щодо індивідуальних відомостей про застраховану особу ОСОБА_1 форми ОК-5 не спростовують того факту, що позивач ОСОБА_1 не мав, за спірний період, статусу фізичної особи-підприємця у відповідності до Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань в період з 30.05.2005 р. по 03.03.2020 р.
Натомість з Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (станом на 08.04.2020 р. ) чітко встановлено, що запис про припинення підприємницької діяльності позивача внесено лише 03.03.2020 р., тобто саме з цієї дати позивач вважається припиненим як фізична особа-підприємець до ст.104 ЦК України.
Суд зазначає, що доказів добровільної сплати суми визначеної за оскаржуваною вимогою про сплату боргу (недоїмки) №Ф-1505-58 від 13.02.2020 року у розмірі 29 293,44 грн. позивачем на адресу суду надано не було.
А відтак, викладене вище має наслідком наступне. Оскаржувана податкова вимога про сплату боргу (недоїмки) №Ф-1505-58 від 13.02.2020 року у розмірі 29 293,44 грн., є сформована відповідачем на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; своєчасно, що виключає як протиправний характер оскаржуваної вимоги, так і наявність у суду правових підстав для задоволення позовної вимоги в частині скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 13.02.2020 р. № Ф - 1505-58, в межах правового поля в спосіб захисту права, обраний позивачем.
Щодо позовної вимоги про визнання дій Головного управління ДПС у Дніпропетровській області щодо пред`явлення вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 13.02.2020 р. № Ф - 1505-58 протиправними, суд зазначає наступне.
Відповідно до норм ст.59 ПК України, у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.
Податкова вимога може надсилатися (вручатися) контролюючим органом за місцем обліку платника податків, в якому обліковується податковий борг платника податків.
Податкова вимога не надсилається (не вручається), якщо загальна сума податкового боргу платника податків не перевищує шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. У разі збільшення загальної суми податкового боргу до розміру, що перевищує шістдесят неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, контролюючий орган надсилає (вручає) податкову вимогу такому платнику податків.
Податкова вимога надсилається не раніше першого робочого дня після закінчення граничного строку сплати суми грошового зобов`язання.
Податкова вимога повинна містити відомості про факт виникнення грошового зобов`язання та права податкової застави, розмір податкового боргу, який забезпечується податковою заставою, обов`язок погасити податковий борг та можливі наслідки його непогашення в установлений строк, попередження про опис активів, які відповідно до законодавства можуть бути предметом податкової застави, а також про можливі дату та час проведення публічних торгів з їх продажу.
Податкова вимога надсилається (вручається) також платникам податків, які самостійно подали податкові декларації, але не погасили суми податкових зобов`язань у встановлені цим Кодексом строки, без попереднього надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.
У разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення.
У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).
На підставі викладеного вище, суд зазначає, що контролюючим органом у відповідності до норм чинного податкового законодавства України, та враховуючи наявність у останнього сформованної, як встановлено вище, у законному порядку вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 13.02.2020 р. №Ф-1505-58, правомірно пред`явлено вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 13.02.2020 р. № Ф - 1505-58.
На підставі викладеного вище, суд прийшов до висновку про відмову у задоволенні позовної вимоги про визнання дій Головного управління ДПС у Дніпропетровській області щодо пред`явлення вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 13.02.2020 р. № Ф - 1505-58 протиправними.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.
Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Відповідно до квитанції від 11.03.2020 р. № 51 за подання позовної заяви позивачем був сплачений судовий збір у розмірі 840,80 грн. (вісімсот сорок грн., 80 коп.), який у повному розмірі зараховано до Державного бюджету України.
Враховуючи відмову в задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби у Дніпропетровській області про визнання дій щодо пред`явлення вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 13.02.2020 р. № Ф - 1505-58 протиправними; скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 13.02.2020 р. № Ф - 1505-58, суд приходить до висновку про відсутність підстав для присудження і всіх здійснених позивачем документально підтверджених судових витрат з Державного бюджету України, а саме, судового збору у розмірі 840,80 грн. (вісімсот сорок грн., 80 коп.).
Керуючись ст. ст. 242-244, 246, 250, 254, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби у Дніпропетровській області про визнання дій щодо пред`явлення вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 13.02.2020 р. № Ф - 1505-58 протиправними; скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 13.02.2020 р. № Ф - 1505-58, - відмовити.
Розподіл судових витрат не здійснювати.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст.255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено в порядку та у строки, встановлені ст.295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Є.О. Жукова