Справа № 826/6684/17
Суддя: Мазур А.С.
Дата ухвалення: 2020-04-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 квітня 2020 року м. Київ № 826/6684/17

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі: судді Мазур А.С., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (письмове провадження) адміністративну справу:

за позовомКиївського міського відділення Фонду соціального захисту інвалідів
до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "Хрещатик"
простягнення адміністративно - господарських санкцій та пені у розмірі 561 052,99 грн.
ВСТАНОВИВ:

Київське міське відділення Фонду соціального захисту інвалідів звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк Хрещатик» про стягнення заборгованості у розмірі 561 052,99 грн.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 08.08.2017, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 05.10.2017 адміністративний позов Київського міського відділення Фонду соціального захисту інвалідів задоволено, стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк Хрещатик» на користь Київського міського відділення Фонду соціального захисту інвалідів борг в сумі 561 052,99 грн., в тому числі адміністративно-господарські санкції у розмірі 552 870,44 грн. та пеню за порушення термінів сплати адміністративно-господарських санкцій у розмірі 8 182,55 грн.

Постановою Верховного Суду від 05.02.2020 постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 08.08.2017 та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 05.10.2017 у справі №826/6684/17 скасовано, справу направлено на новий розгляд до Окружного адміністративного суду міста Києва.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 27.02.2020 прийнято справу до провадження та відкрито спрощене позовне провадження у справі.

Як вбачається з матеріалів справи у 2017 році ПАТ «КБ «Хрещатик» подав до Київського міського відділення Фонду соціального захисту інвалідів звіт про зайнятість і працевлаштування інвалідів за 2016 рік (форма №10-ПІ).

Згідно із інформацією, зазначеною у звіті, середньооблікова кількість штатних працівників облікового складу становить 795 осіб, з них середньооблікова кількість штатних працівників, яким відповідно до чинного законодавства встановлена інвалідність - 28 осіб, хоча, відповідно до 4-х відсоткового нормативу на підприємстві повинно бути працевлаштовано 32 особи з інвалідністю, таким чином, відповідачем не виконано вимоги статей 19, 20 Закону України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні» та не забезпечено виконання нормативу робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю,у зв`язку з чим, останній повинен був у строк до 15.04.2017 самостійно сплатити адміністративно-господарські санкції у сумі 552 870, 44 грн. У зв`язку з тим, що відповідачем самостійно не сплачена сума заборгованості, то позивачем було нараховано пеню у сумі 8 182, 55 грн.

Дана сума заборгованості по адміністративно-господарським санкціям підтверджується звітом за формою 10-ПІ № 7/1711 від 27.02.2017 за 2016 рік.

Так, відповідач звертаючись до Верховного Суду із касаційною скаргою зазначив, що на момент стягнення із відповідача вказаних адміністративно-господарських санкцій рішенням Правління Національного банку України № 46-рш від 02.06.2016 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Хрещатик» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення № 913 від 03.06.2016 «Про початок процедури ліквідації ПАТ КБ «Хрещатик» та делегування повноважень ліквідатора банку».

Згідно з зазначеним рішенням розпочато процедуру ліквідації Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Хрещатик» з 06.06.2016 до 05.05.2018 включно, призначено уповноважену особу Фонду та делеговано всі повноваження ліквідатора ПАТ КБ «Хрещатик»

Таким чином, відповідач вважає, що у справах пов`язаних з виконанням банком, в якому введена тимчасова адміністрація/запроваджена ліквідація, своїх зобов`язань перед кредиторами, норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є спеціальними.

Вищевказане також зазначив Верховний Суд у постанові від 05.02.2020 по справі №826/6684/17, скасовуючи рішення судів попередніх інстанцій.

Частиною ч. 3 ст. 46 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» передбачено, що під час здійснення ліквідації у банку не виникає жодних додаткових зобов`язань (у тому числі зі сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), крім витрат, безпосередньо пов`язаних із здійсненням ліквідаційної процедури.

Вимоги за зобов`язаннями банку із сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), що виникли під час проведення ліквідації, можуть пред`являтися тільки в межах ліквідаційної процедури та погашаються у сьому чергу відповідно до статті 52 цього Закону.

Розглянувши наявні документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва зазначає наступне.

Правові, фінансові та організаційні засади загальнообов`язкового державного соціального страхування, гарантії працюючих громадян щодо їх соціального захисту у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, вагітністю та пологами, від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, охорони життя та здоров`я визначені в Законі України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 23.09.1999 №1105-ХІV.

Згідно з ч.1 ст.2 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» законодавство про соціальне страхування складається із Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, Кодексу законів про працю України, цього Закону, інших законодавчих актів та прийнятих відповідно до них інших нормативно-правових актів.

Частина 1 ст. 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» визначає, що загальнообов`язкове державне соціальне страхування - система прав, обов`язків і гарантій, яка передбачає матеріальне забезпечення, страхові виплати та надання соціальних послуг застрахованим особам за рахунок коштів Фонду соціального страхування України.

Відповідно до ч.1 ст.4 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» Фонд соціального страхування України є органом, який здійснює керівництво та управління загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням від нещасного випадку, у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності та медичним страхуванням, провадить акумуляцію страхових внесків, контроль за використанням коштів, забезпечує фінансування виплат за цими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування та здійснює інші функції згідно із затвердженим статутом.

Згідно ч.1 ст.8 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» виконавча дирекція Фонду є постійно діючим виконавчим органом правління Фонду. Виконавча дирекція є підзвітною правлінню Фонду та провадить діяльність від імені Фонду в межах та в порядку, визначених статутом Фонду та положенням про виконавчу дирекцію Фонду, що затверджується його правлінням, організовує та забезпечує виконання рішень правління Фонду.

Пунктом 6 розділу VII Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» встановлено, що до завершення заходів, пов`язаних з утворенням Фонду соціального страхування України та робочих органів його виконавчої дирекції, виконання функцій та завдань, передбачених цим Законом, забезпечують у межах компетенції відповідні виконавчі дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України та Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності та їх робочі органи.

Таким чином, відповідач входить до системи органів Фонду соціального страхування України, провадить діяльність від імені Фонду в межах та в порядку, визначених статутом Фонду та положенням про виконавчу дирекцію Фонду.

Оскаржуване рішення прийнято відповідачем на підставі статей п. 5 ч. 1 ст. 10, п. 1 ч. 5, ч.ч.6-8 ст.15 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» за порушення п.1 ч.1 ст.19 Закону України Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» та п. 3, 14, 32 Порядку обчислення середньої заробітної плати (доходу) для розрахунку виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.09.2001 №1266.

Згідно п.5 ч.1 ст.10 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» Фонд має право накладати і стягувати фінансові санкції та адміністративні штрафи, передбачені законом за порушення вимог цього Закону.

Відповідно до п.1 ч.5 ст.15 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» роботодавець несе відповідальність за порушення порядку використання коштів Фонду, несвоєчасне або неповне їх повернення.

Згідно ч.6 ст.15 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» у разі порушення порядку використання страхових коштів роботодавці відшкодовують Фонду в повному обсязі неправомірно витрачену суму страхових коштів та/або вартість наданих соціальних послуг і сплачують штраф у розмірі 50 відсотків такої суми. За несвоєчасне повернення або повернення не в повному обсязі страхових коштів на страхувальників та інших отримувачів коштів Фонду накладається штраф у розмірі 10 відсотків несвоєчасно повернутих або повернутих не в повному обсязі страхових коштів.

Частиною 8 ст.15 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» право застосовувати фінансові санкції та накладати адміністративні штрафи від імені Фонду мають директор виконавчої дирекції Фонду та його заступники, керівники робочих органів Фонду та їх заступники.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач фактично не заперечував проти факту наявності встановлених порушень, однак зазначив, що невиконання нормативу створення робочих місць на підприємстві для працевлаштування інвалідів пов`язано із початком процедури виведення ПАТ «КБ «Хрещатик» з ринку шляхом запровадженням в ньому з 05.04.2016 тимчасової адміністрації. Крім того зазначив, що фінансові санкції можуть бути повернуті виключно в рамках ліквідаційної процедури банку, відповідно до Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Щодо застосування до відповідача адміністративно-господарських санкцій, суд зазначає наступне.

Відносини, що виникають у зв`язку із виведенням неплатоспроможних банків з ринку та ліквідації банків, регулюються Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», іншими законами України, нормативно-правовими актами Фонду та Національного банку України.

Метою Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є захист прав і законних інтересів вкладників банків, зміцнення довіри до банківської системи України, стимулювання залучення коштів у банківську систему України, забезпечення ефективної процедури виведення неплатоспроможних банків з ринку та ліквідації банків (ч.2 ст.1 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»).

Відповідно до ч.2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» відносини, що виникають у зв`язку із створенням і функціонуванням системи гарантування вкладів фізичних осіб, виведенням неплатоспроможних банків з ринку та ліквідації банків, регулюються цим Законом, іншими законами України, нормативно-правовими актами Фонду та Національного банку України.

Отже, у спорах пов`язаних з виконанням банком, у якому введена тимчасова адміністрація чи почата процедура його ліквідації, своїх зобов`язань перед кредиторами, норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є спеціальними у цих правовідносинах.

Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 20.01.2016 у справі №6-2001цс15.

Положеннями статті 76 Закону України «Про банки і банківську діяльність» передбачено, що Національний банк України не пізніше дня, наступного за днем прийняття рішення про віднесення банку до категорії неплатоспроможних, повідомляє про це рішення Фонд гарантування вкладів фізичних осіб для вжиття ним заходів, передбачених Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», який встановлює правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд), порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, а також регулює відносини між Фондом, банками, Національним банком України, визначає повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків.

Відповідно до ст. 77 Закону України «Про банки і банківську діяльність» Фонд гарантування вкладів фізичних осіб у день отримання рішення Національного банку України про ліквідацію банку набуває прав ліквідатора банку та розпочинає процедуру його ліквідації відповідно до Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Так, судом встановлено, що постановою Правління Національного банку України № 46-рш від 02.06.2016 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Хрещатик» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення № 913 від 03.06.2016 «Про початок процедури ліквідації ПАТ КБ «Хрещатик» та делегування повноважень ліквідатора банку».

Відповідно до ч.2 ст.58 Закону України «Про банки та банківську діяльність» банк не відповідає за невиконання або несвоєчасне виконання зобов`язань у разі прийняття Національним банком України рішення про запровадження обмежень на діяльність банків, зупинення операцій по рахункам, арешту власних коштів банку на його рахунках уповноваженими органами державної влади.

Згідно ч. 2 ст. 45 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд здійснює опублікування відомостей про ліквідацію банку в газеті «Урядовий кур`єр» або «Голос України» не пізніше ніж через сім днів з дня початку процедури ліквідації банку.

Так, в газеті «Голос України» №160 (6360) від 09.06.2016 офіційно опубліковані відомості про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ КБ «Хрещатик».

Згідно ч. 3 ст. 46 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» під час здійснення ліквідації у банку не виникає жодних додаткових зобов`язань (у тому числі зі сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), крім витрат, безпосередньо пов`язаних із здійсненням ліквідаційної процедури.

Вимоги за зобов`язаннями банку із сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), що виникли під час проведення ліквідації, можуть пред`являтися тільки в межах ліквідаційної процедури та погашаються у сьому чергу відповідно до статті 52 цього Закону.

Черговість та порядок задоволення вимог до банку, оплата витрат та здійснення платежів визначена статтею 52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» згідно з якою, задоволення вимог інших вкладників, які не є пов`язаними особами банку, юридичних осіб - клієнтів банку, які не є пов`язаними особами банку здійснюються в сьому чергу.

Аналогічна норма міститься також у п.2.4. глави 5 Положення про виведення неплатоспроможних банків з ринку, затвердженого Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №2 від 05.07.2012.

Як вбачається із матеріалів справи, штраф та пеня були нараховані позивачем під час здійснення процедури ліквідації банку, у зв`язку з чим, суд приходить до висновку, що застосування до відповідача штрафних санкцій та пені під час ліквідаційної процедури суперечить вимогам статті 46 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Крім того, суд звертає увагу позивача, що вимоги про стягнення заборгованості у розмірі 561 052,99 грн. можуть заявлятися виключно в межах ліквідаційної процедури та погашатися у відповідності до приписів ст. 52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Враховуючи викладене, позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно із статтею 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Згідно вимог ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України розподіл судових витрат не здійснюється.

Керуючись ст. ст. 2, 5-11,19,72,90,-77, 139, 241-246, 250, 255, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову Київського міського відділення Фонду соціального захисту інвалідів відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано, відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя А.С. Мазур