Справа № 140/207/20
Суддя: Плахтій Наталія Борисівна
Дата ухвалення: 2020-04-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 квітня 2020 року ЛуцькСправа № 140/207/20

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Плахтій Н.Б.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Волинській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі - ФОП ОСОБА_1 , позивач) звернулася з позовом до Головного управління ДПС у Волинській області (далі - ГУ ДПС у Волинській обл.), в якому просить визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 29.08.2019 №№, , .

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ГУ ДФС у Волинській області, правонаступником якого є ГУ ДПС у Волинській області, проведено документальну планову виїзну перевірку позивача щодо дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.2016 по 31.12.2018 та іншого законодавства за відповідний період, за результатами якої складено акт №14306/03-20-13-02/ НОМЕР_1 від 11.07.2019. В ході перевірки контролюючий орган визначив нестачу залишків ТМЦ. Позивач вказує, що така позиція контролюючого органу не відповідає фактичним обставинам та вимогам ПК України, а наведений висновок про нестачу ТМЦ ґрунтується на помилкових (неправдивих) доводах (показниках), зазначених в акті перевірки. Фактично, контролюючий орган не врахував, що суми витрат, наведені в книзі обліку доходів і витрат, є більшими. Крім даних книги обліку доходів і витрат (сформованих на підставі первинних документів), такі витрати підтверджуються і показниками зареєстрованих у встановленому порядку податкових накладних та деклараціями з податку на додану вартість, що контролюючим органом також не враховано, а взято виключно показник з декларації про майновий стан і доходи.

Контролюючий орган дійшов висновку про можливість застосування до спірних правовідносин п.198.5 ст.198 ПК України, внаслідок самостійного внесення до нього змін та викладення у власній редакції. Тобто, висновок про нестачу товарів без проведення їх інвентаризації є неправомірним, а, відповідно, податкове повідомлення-рішення № від 29.08.2019 підлягає скасуванню.

Щодо податкового повідомлення-рішення № від 29.08.2019 вказує, що в акті перевірки зазначено про неподання платником повідомлення про 3 об`єкти, де здійснюється підприємницька діяльність. Відповідно до п.117.1. ст.117 ПУ України за вказане порушення до самозайнятих осіб застосовується штраф у розмірі 170 гривень, на юридичних осіб, відокремлені підрозділи юридичної особи чи юридичну особу, відповідальну за нарахування та сплату податків до бюджету під час виконання договору про спільну діяльність, - 510 гривень.

До акту перевірки додано розрахунок штрафних санкцій, в якому зазначено суму штрафу за кожен об`єкт 170 грн, а всього 510 грн. Разом з цим, оскаржуване рішення містить суму штрафу 2720 грн. Позивач вважає, що зазначений штраф є необґрунтованим.

Разом з тим посилається на те, що всі оскаржувані рішення складені і надіслані платнику без відповідних розрахунків, тобто всупереч встановленому порядку, що також вказує на їх незаконність, а тому підлягають скасуванню.

Ухвалою суду від 27.01.2020 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у даній справі, ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (т.2, а.с.1).

В поданому до суду відзиві на позовну заяву (т.2, а.с.4-7) відповідач позов не визнав, просив відмовити в його задоволенні з огляду на наступне. Перевіркою встановлено, що згідно наданої письмової відповіді за підписом ФОП ОСОБА_1 залишки ТМЦ (тютюнові вироби, алкогольні напої, та інші продукти харчування) становлять: станом на 01.01.2016 року - 445623,56 грн (без ПДВ);- станом на 31.12.2016 року - 425287,26 грн (без ПДВ); станом на 31.12.2017 року - 606734,26 грн (без ПДВ); станом на 31.12.2018 року - 421199,40 грн (без ПДВ).

Використовуючи Книгу обліку доходів і витрат, отриманих податкових накладних та проведеним аналізом електронного реєстру податкових накладних (ЄДРН) та АРМ «Контрагенти по ПДВ», в результаті проведення звірки по придбаним ТМЦ (додаток № 1 до акту перевірки) встановлено, що вартість придбаних ТМЦ становить: на протязі 2016 року - 1078625,95 грн (без ПДВ); на протязі 2017 року - 2628742,95 грн (без ПДВ); на протязі 2018 року - 1310962,70 грн (без ПДВ).

Відповідач зазначає, що показники, вказані в ФОП ОСОБА_1 в Книзі обліку доходів і витрат щодо собівартості ТМЦ, не відповідають показниками, які були задекларовані та відображені підприємцем в поданій звітності, а саме в деклараціях про майновий стан і доходи за звітні періоди 2016, 2017, 2018 роки в (Додаток Ф2) розрахунках податкових зобов`язань з податку на доходи фізичних осіб та військового збору з доходів, отриманих самозайнятою особою (гр.5 - вартість придбаних товаро-матеріальних цінностей, що реалізовані або використані у виробництві продукції). Отже, в порушення п.188.1 ст.188, п.198.5 ст.198 ПК України ОСОБА_1 занижено податкові зобов`язання з ПДВ по придбаних ТМЦ, які не використані у господарській діяльності платника податку на суму 118092,53 грн.

Твердження позивача про необхідність проведення під час перевірки представниками контролюючого органу інвентаризації ТМЦ вважає безпідставними, так як встановлені під час перевірки порушення мали місце за період 2016, 2017, 2018 роки, а перевірка проводилась в червні 2019 року, відтак в 2019 році неможливо встановити відомості, які декларувались платником в 2016, 2017, 2018 роках.

По податковому повідомленню-рішенню № від 29.08.2019 вказує, що ГУ ДПС у Волинській області сформовано нове податкове повідомлення-рішення № від 29.08.2019 на суму застосування штрафних санкцій 510 грн, яке направлено платнику. Відповідно податкове повідомлення-рішення № від 29.08.2019 на суму застосування штрафних санкцій 2720 грн вважається відкликаним.

Щодо порушення викладеного в акті перевірки по факту застосування штрафних санкцій по податковому повідомленні рішенні № від 29.08.2019, то перевіркою встановлено, що ОСОБА_1 не подано повідомлення на 3 об`єкти, де здійснюється підприємницька діяльність, про що позивач і не заперечує в позові.

Також перевіркою дотримання самозайнятою особою встановленого порядку заповнення Податкового розрахунку, достовірності, повноти відображення в ньому відповідних відомостей встановлено, що ОСОБА_1 допущено порушення п.119.2 ст.119 ПК України, а саме: у звіті 1-ДФ відображено недостовірні відомості про суми доходів, нарахованих (сплачених) на користь платника податків, та суми утриманого з них податку по найманому працівнику. Дане порушення ОСОБА_1 не заперечує.

Враховуючи вищезазначене, ГУ ДПС у Волинській області вважає, що діяло виключно на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбаченим нормами законодавчо-нормативних актів, отже прийняті податкові повідомлення-рішення від 29.08.2019 №, №, № є правомірні, тому підстави для задоволення позовних вимог ФОП ОСОБА_1 відсутні.

Враховуючи вимоги статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) судом розглянуто дану справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку, що адміністративний позов підлягає до часткового задоволення з огляду на таке.

Судом встановлено, що посадовими особами ГУ ДФС у Волинській області проведена документальна планова виїзна перевірка ФОП ОСОБА_1 щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів, виконання вимог податкового, валютного та іншого законодавства, своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податку на додану вартість, дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2016 по 31.12.2018 та іншого законодавства з 01.01.2016 по 31.12.2018 своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податку на додану вартість з 01.01.2016 по 31.12.2018, за результатами якої складено акт перевірки від 11.07.2019 №214306/03-20-13-02/ НОМЕР_1 (т.1, а.с.13-36).

Згідно з висновками акту перевірки від 11.07.2019 №214306/03-20-13-02/ НОМЕР_1 позивачем, зокрема, порушено п.188.1 ст.188, п.198.5 ст.198 Податкового кодексу України, у результаті чого занижені податкові зобов`язання з ПДВ всього у сумі 118093 грн, в тому числі: за грудень 2016 року у сумі 8325 грн, за грудень 2017 року у сумі 52284 грн та за грудень 2018 року у сумі 57484 грн;

п.119.2 ст.119 Податкового кодексу України, а саме: у звіті 1-ДФ відображено недостовірні відомості про суми доходів, нарахованих (сплачених) на користь платника податків, та суми утриманого з них податку;

п.63.3 ст.63 Податкового кодексу України порушено терміни подання та не подання повідомлення про об`єкти оподаткування або об`єкти, пов`язані з оподаткуванням або через яку проводиться діяльність, за формою №20-ОПП в кількості 3 об`єкта, які використовуються у підприємницькій діяльності.

На підставі акту перевірки від 11.07.2019 №214306/03-20-13-02/ НОМЕР_1 ГУ ДПС у Волинській області 29.08.2019 прийняті податкові повідомлення-рішення:

№, яким за порушення п.п. «б» п.176.2 ст176 ПК України та Порядку заповнення та подання податковими агентами Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України 13.01.2015 №4, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 30 січня 2015 за № 111/26556 та на підставі пп.54.3.3. п.54.3 ст.54, п.119.2 ст.119 ПК України застосовано штрафні (фінансові) санкції (штрафи) за платежем: податок на доходи фізичних осіб, що сплачується податковими агентами із доходів платника податку у вигляді заробітної плати, у сумі 510 грн (т.1, а.с.42);

№, яким за порушення п.22.1 ст.22, п.63.3. ст.63 ПК України, п.8.4 розділу VIII Порядку обліку платників податків і зборів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України 09.12.2011 №1588, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 29.12.2011 за №1562/2030, та на підставі пп.54.3.3. п.54.3 ст.54, п.117.1 ст.117 ПК України застосовано штрафні (фінансові) санкції (штрафи) за платежем: адміністративні штрафи та інші санкції у сумі 2720 грн (т.1, а.с.43);

№, яким за порушення п.188.1 ст.188, п.198.5 ст.198 ПК України, на підставі абз.2 п.123.1 ст.123, пп.54.3.2. п.54.3 ст.54, п.58.1 ст.58 ПК України збільшено суму грошового зобов`язання за платежем: податок на додану вартість на загальну суму 147616,25 грн, в тому числі: за податковим зобов`язанням - 118093 грн, за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) - 29523,25 грн (т.1, а.с.44).

Надаючи правову оцінку оскаржуваним податковим повідомленням-рішенням, суд приходить до таких висновків.

Як свідчить акт перевірки ФОП ОСОБА_1 , в ході її проведення контролюючий орган встановив розбіжність у залишках вартості придбаних ТМЦ протягом 2016-2018 періоду, наданих платником податків, та встановлених у ході перевірки на підставі задекларованих показників податкової звітності, з огляду на що зробив висновок про заниження позивачем податкового зобов`язання з ПДВ по придбаних ТМЦ, які не використані у господарській діяльності платника податку, на загальну суму ПДВ 118092,53 грн, у тому числі: на 31.12.2016 - 8324,87 грн, на 31.12.2017 - 52284,04 грн, на 31.12.2018 - 57483,62 грн (стор.34-35 акта перевірки).

Таку розбіжність контролюючий орган визначив шляхом співставлення даних, поданих ФОП ОСОБА_1 на запит контролюючого органу, про залишки товарно-матеріальних цінностей станом на 01.01.2016, 31.12.2016, 31.12.2017, 31.12.2018 (т.2, а.с.9-12) та показників Книги обліку доходів і витрат (т.1, а.с.45-80), податкових декларацій за 2016-2018 роки (т.2, а.с.13-24) щодо вартості придбаних та реалізованих ТМЦ.

За висновками контролюючого органу позивачем в порушення вимог підпункту «г» пункту 198.5 статті 198 Податкового кодексу України не нараховано податкові зобов`язання в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку.

Однак, суд вважає вказані висновки відповідача такими, що не ґрунтуються на нормах чинного законодавства та не відповідають фактичним обставинам справи з огляду на таке.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України (далі - ПК України у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до підпункту 14.1.36 пункту 14.1 статті 14 ПК України господарська діяльність - це діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Відповідно до пункту 44.1 статті 44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Порядок оподаткування доходів, отриманих фізичною особою-підприємцем від провадження господарської діяльності, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування, визначається статтею 177 ПК України.

Відповідно до пункту 177.1 цієї статті доходи фізичних осіб-підприємців, отримані протягом календарного року від провадження господарської діяльності, оподатковуються за ставками, визначеними в пункті 167.1 статті 167 цього Кодексу.

Згідно із пунктом 177.2 статті 177 ПК України об`єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов`язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи-підприємця.

Пунктом 177.4 статті 177 ПК України передбачено, що до переліку витрат, безпосередньо пов`язаних з отриманням доходів, належать:

витрати, до складу яких включається вартість сировини, матеріалів, товарів, що утворюють основу для виготовлення (продажу) продукції або товарів (надання робіт, послуг), купівельних напівфабрикатів та комплектуючих виробів, палива й енергії, будівельних матеріалів, запасних частин, тари й тарних матеріалів, допоміжних та інших матеріалів, які можуть бути безпосередньо віднесені до конкретного об`єкта витрат.

витрати на оплату праці фізичних осіб, що перебувають у трудових відносинах з таким платником податку (далі - працівники), які включають витрати на оплату основної і додаткової заробітної плати та інших видів заохочень і виплат виходячи з тарифних ставок, у вигляді премій, заохочень, відшкодувань вартості товарів (робіт, послуг), витрати на оплату за виконання робіт, послуг згідно з договорами цивільно-правового характеру, будь-яка інша оплата у грошовій або натуральній формі, встановлена за домовленістю сторін (крім сум матеріальної допомоги, які звільняються від оподаткування згідно з нормами цього розділу);

обов`язкові виплати, а також компенсація вартості послуг, які надаються працівникам у випадках, передбачених законодавством, внески платника податку на обов`язкове страхування життя або здоров`я працівників у випадках, передбачених законодавством;

суми єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у розмірах і порядку, встановлених законом;

інші витрати, до складу яких включаються витрати, що пов`язані з веденням господарської діяльності, які не зазначені в підпунктах 177.4.1 - 177.4.3 цього пункту, до яких відносяться витрати на відрядження найманих працівників, на послуги зв`язку, реклами, плати за розрахунково-касове обслуговування, на оплату оренди, ремонт та експлуатацію майна, що використовується в господарській діяльності, на транспортування готової продукції (товарів), транспортно-експедиційні та інші послуги, пов`язані з транспортуванням продукції (товарів), вартість придбаних послуг, прямо пов`язаних з виробництвом товарів, виконанням робіт, наданням послуг.

При цьому, фізичні особи-підприємці зобов`язані вести Книгу обліку доходів і витрат та мати підтверджуючі документи щодо походження товару (пункт 177.10 статті 177 ПК України).

Відповідно до підпунктів 5, 6 пункту 6 Порядку ведення Книги обліку доходів і витрат, яку ведуть фізичні особи-підприємці, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування, і фізичні особи, які провадять незалежну професійну діяльність, затвердженого наказом Міністерства доходів і зборів України 16.09.2013 № 481, записи у Книзі виконуються за підсумками робочого дня, протягом якого отримано дохід; самозайняті особи заносять до Книги відомості в такому порядку: у графі 5 зазначаються реквізити документа, який підтверджує понесені витрати, що безпосередньо пов`язані з отриманим доходом. Документами, які підтверджують витрати, можуть бути, зокрема, платіжне доручення, прибутковий касовий ордер, квитанція, фіскальний чек, акт закупки (виконаних робіт, наданих послуг) та інші первинні документи, що засвічують факт оплати товарів, робіт, послуг; у графі 6 відображається сума витрат, які документально підтверджені та безпосередньо пов`язані з отриманням доходу за підсумками дня.

Разом з тим Порядком ведення Книги обліку доходів і витрат не передбачено ведення залишку товарних запасів фізичними особами-підприємцями на загальній системі оподаткування.

Поняття «запаси» визначено Положенням (стандартом) бухгалтерського обліку «Запаси», яке затверджено наказом Міністерства фінансів України від 20.10.99 №246 (зі змінами).

Водночас пунктом 2 статті 3 Закону України від 16 липня 1999 року №996-XIV «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» (далі - Закон №996-XIV) визначено, що бухгалтерський облік є обов`язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Отже, дія Закону №996-XIV не поширюється на таку категорію суб`єктів господарювання як фізичні особи-підприємці.

Враховуючи викладене, нормами чинного законодавства обов`язок щодо ведення обліку товарних запасів фізичними особами-підприємцями на загальній системі оподаткування не передбачений.

Аналогічна позиція викладена ДФС України у листі від 06.02.2018 №506/О/99-99-13-01-02-14/ІПК.

Таким чином, оскільки ФОП ОСОБА_1 в охоплений перевіркою період здійснювала підприємницьку діяльність на загальній системі оподаткування, тому в силу вимог чинного законодавства не мала обов`язку вести облік залишків ТМЦ та визначати їх обсяг станом на кінець звітного періоду.

Згідно з пунктом 1.5, 1.7 Порядку оформлення результатів документальних перевірок щодо дотримання податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби, платниками податків - фізичними особами, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 14.03.2013 №395 (далі - Порядок №395) акт документальної перевірки повинен містити систематизований виклад виявлених під час перевірки фактів порушень норм податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби. Факти виявлених порушень податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби, викладаються в акті документальної перевірки чітко, об`єктивно та повною мірою, з посиланнями на первинні або інші документи, які зафіксовані в обліку та підтверджують наявність зазначених фактів.

За правилами пункту 2.3.2.2 Порядку №395 у разі встановлення перевіркою порушень податкового законодавства за кожним відображеним в акті фактом порушення необхідно, зокрема, чітко викласти зміст порушення з посиланням на конкретні пункти і статті законодавчих актів, що порушені платником податків, зазначити період (місяць, квартал, рік) діяльності платника податків та операцію, в результаті якої здійснено це порушення, при цьому додати до акта письмові пояснення платника податків або його законних представників щодо встановлених порушень; зазначити первинні документи, на підставі яких вчинено записи з обліку, та інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків і зборів, та докази, що підтверджують наявність факту порушення.

Отже, акт перевірки контролюючого органу повинен містити детальний опис виявлених порушень, з посиланням на первинні документи, які були досліджені в ході її проведення.

Разом з тим, в основу висновку про заниження позивачем податкових зобов`язань з ПДВ по придбаних ТМЦ, які не використані в господарській діяльності, контролюючий орган поклав письмові пояснення ФОП ОСОБА_1 щодо залишків ТМЦ станом на 01.01.2016, 31.12.2016, 31.12.2017, 31.12.2018, однак такі пояснення не є належним доказом встановленого податкового правопорушення.

При цьому суд зазначає, що виявлене контролюючим органом порушення вимог податкового законодавства повинно підтверджуватись саме первинними документами, на підставі яких фізична особа-підприємець вносить відповідні записи до Книги обліку доходів і витрат.

З врахуванням вищевикладеного, суд дійшов висновку про те, що з огляду на відсутність обов`язку позивача вести облік товарних запасів відповідач безпідставно взяв до уваги надані ФОП ОСОБА_1 письмові пояснення щодо залишків ТМЦ на кінець звітних періодів 2016-2018 років, на підставі яких необґрунтовано встановив розбіжність у залишках вартості придбаних ТМЦ та, як наслідок, заниження податкових зобов`язань з ПДВ по придбаних ТМЦ, які не використані у господарській діяльності платника податку.

Таким чином, встановлене відповідачем в ході перевірки порушення ФОП ОСОБА_1 вимог п.188.1 ст.188, п.198.5 ст.198 ПК України не знайшло свого підтвердження в ході судового розгляду справи, відтак прийняте контролюючим органом податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС у Волинській області від 29.08.2019 №, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання за платежем: податок на додану вартість на загальну суму 147616,25 грн, в тому числі: за податковим зобов`язанням - 118093 грн, за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) - 29523,25 грн, є протиправним та підлягає скасуванню.

При цьому суд не бере до уваги наведені відповідачем у відзиві доводи про те, що показники Книги обліку доходів і витрат щодо вартості придбаних ТМЦ протягом звітних періодів 2016-2018 років не відповідають показникам, які були задекларовані ФОП ОСОБА_1 у деклараціях про майновий стан і доходи за вказані звітні періоди, оскільки у зазначених деклараціях позивачем вказано меншу суму витрат за ці періоди, що не впливає на заниження податкових зобов`язань при визначенні оподатковуваного доходу та жодним чином не свідчить про заниження податкових зобов`язань з ПДВ.

Щодо податкового повідомлення-рішення від 29.08.2019 №, яким до позивача застосовано штрафні (фінансові) санкції (штрафи) за платежем: адміністративні штрафи та інші санкції у сумі 2720 грн, то суд зазначає наступне.

Так, в ході перевірки контролюючий орган встановив, що ФОП ОСОБА_1 не подано повідомлення на 3 об`єкти, де здійснюється підприємницька діяльність (стор.43 акта перевірки).

Позивач в позовній заяві не спростовує дане порушення, однак вказує, що ГУ ДПС у Волинській області безпідставно застосувало до позивача штраф на суму 2720,00 грн, оскільки до акту перевірки додано розрахунок на суму штрафу 510,00 грн.

За приписами пункту 117.1 статті 117 ПК України неподання у строки та у випадках, передбачених цим Кодексом, заяв або документів для взяття на облік у відповідному контролюючому органі, реєстрації змін місцезнаходження чи внесення інших змін до своїх облікових даних, неподання виправлених документів для взяття на облік чи внесення змін, подання з помилками чи у неповному обсязі, неподання відомостей стосовно осіб, відповідальних за ведення бухгалтерського обліку та/або складення податкової звітності, відповідно до вимог встановлених цим Кодексом, - тягнуть за собою накладення штрафу на самозайнятих осіб у розмірі 170 гривень, на юридичних осіб, відокремлені підрозділи юридичної особи чи юридичну особу, відповідальну за нарахування та сплату податків до бюджету під час виконання договору про спільну діяльність, - 510 гривень.

Отже, самозайняті особи за неподання контролюючому органу повідомлення про об`єкти, через які провадиться діяльність (форма №20-ОПП), несуть відповідальність у вигляді штрафу в сумі 170 грн.

Згідно з розрахунком штрафної санкції до акту перевірки від 11.07.2019 №214306/03-20-13-02/ НОМЕР_1 ГУ ДПС у Волинській області розраховано суму штрафних санкцій за неподання повідомлення про 3 об`єкта, які пов`язані з підприємницькою діяльністю, в розмірі 510 грн (т.1, а.с.37), при цьому відповідно до податкового повідомлення-рішення від 29.08.2019 № за вказане порушення застосовано штраф на суму 2720,00 грн (т.1, а.с.43).

Однак, як слідує з письмових доказів, долучених відповідачем до відзиву, ГУ ДПС у Волинській області було сформоване нове податкове повідомлення-рішення від 29.08.2019 № на суму застосованих до позивача штрафних санкцій в розмірі 510 грн (т.2, а.с.25), відтак попереднє рішення на суму штрафних санкцій в розмірі 2720,00 грн вважається відкликаним.

Таким чином, оскільки платник податків не оспорює та не спростовує встановлене в ході перевірки порушення в частині неподання до контролюючого органу повідомлення про три об`єкти, через які провадиться діяльність (форма №20-ОПП), тому застосування відповідачем штрафних санкцій на суму 510,00 грн за вказане порушення є правомірним, а підстави для скасування податкового повідомлення-рішення від 29.08.2019 № на суму застосованих до позивача штрафних санкцій в розмірі 510 грн відсутні.

Щодо податкового повідомлення-рішення від 29.08.2019 №, яким до позивача застосовано штрафні (фінансові) санкції (штрафи) за платежем: податок на доходи фізичних осіб, що сплачується податковими агентами із доходів платника податку у вигляді заробітної плати, у сумі 510 грн, то суд враховує таке.

Згідно з актом перевірки від 11.07.2019 №214306/03-20-13-02/ НОМЕР_1 контролюючий орган встановив порушення підприємцем вимог п.119.2 ст.119 ПК України, яке полягає у відображенні в звіті 1-ДФ недостовірних відомостей про суми доходів, нарахованих (сплачених) на користь платника податків, та суми утриманого з них податку по найманому працівнику ОСОБА_2 (стор.25 акта перевірки).

ФОП ОСОБА_1 в позові не заперечує даного порушення та не наводить обставини, якими обґрунтовуються її вимоги в цій частині. Єдиним запереченням позивача є те, що усі податкові повідомлення-рішення були надіслані без відповідних розрахунків податкового зобов`язання.

Відповідно до п.119.2 ст.119 ПК України неподання, подання з порушенням встановлених строків, подання не у повному обсязі, з недостовірними відомостями або з помилками податкової звітності про суми доходів, нарахованих (сплачених) на користь платника податків, суми утриманого з них податку, а також суми отриманої оплати від фізичних осіб за товари (роботи, послуги), якщо такі недостовірні відомості або помилки призвели до зменшення та/або збільшення податкових зобов`язань платника податку та/або до зміни платника податку - тягнуть за собою накладення штрафу у розмірі 510 гривень.

Отже, подання платником податків недостовірних відомостей у податковій звітності тягне за собою накладення штрафу в сумі 510,00 грн і така сума є сталою, а тому розрахунку не потребує.

Крім того, згідно з пунктом 9 Порядку надіслання контролюючими органами податкових повідомлень-рішень платникам податків, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 28.12.2015 №1204 (далі - Порядок №1204), до податкового повідомлення-рішення додається розрахунок податкового зобов`язання (за наявності), зменшення (збільшення) суми податкових зобов`язань та/або податкового кредиту та/або зменшення бюджетного відшкодування з податку на додану вартість та/або зменшення від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість, штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) та пені із зазначенням у ньому дати та номера декларації (уточнюючого розрахунку), звіту за відповідний звітний період, щодо якого здійснюється розрахунок, та/або іншої інформації, необхідної для їх визначення.

Таким чином, аналізуючи вимоги даного Порядку, слід дійти висновку про те, що розрахунок податкового зобов`язання додається до податкового повідомлення-рішення лише за його наявності, водночас відсутність такого розрахунку не може бути безумовною підставою для скасування такого рішення.

Оскільки позивачем не доведено належними та допустимими доказами протиправність податкового повідомлення-рішення від 29.08.2019 №, тому підстави для його скасування відсутні.

Аналізуючи зібрані та досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог ФОП ОСОБА_1 в частині визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення ГУ ДПС у Волинській області від 29.08.2019 №, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання за платежем: податок на додану вартість на загальну суму 147616,25 грн, в тому числі: за податковим зобов`язанням - 118093 грн, за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) - 29523,25 грн, та відмову у задоволенні решти позовних вимог.

Згідно з частиною першою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. Частиною третьою статті 139 КАС України визначено, що при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином, за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь ФОП ОСОБА_1 слід стягнути судовий збір пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в сумі 1476,16 грн, що сплачений відповідно до платіжного доручення від від 17.01.2020 №2187 (т.1, а.с.11).

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Волинській області від 29 серпня 2019 року №.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Волинській області (Волинська область, місто Луцьк, Київський майдан, 4, ) судові витрати у розмірі 1476,16 грн (одна тисяча чотириста сімдесят шість грн 16 коп).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий-суддя Н.Б.Плахтій