Справа № 360/5455/19
Суддя: Арабей Тетяна Георгіївна
Дата ухвалення: 2020-04-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2020 року справа №360/5455/19

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі суддів Арабей Т.Г., Геращенка І.В., Ястребової Л.В., розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 19 березня 2020 року у справі № 360/5455/19 (головуючий І інстанції С.В. Борзаниця, повний текст рішення складений 11 лютого 2020 року) за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області про визнання дій неправомірними, скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

26 грудня 2019 року ОСОБА_1 (далі позивач, заявник) звернулась до Луганського окружного адміністративного суду з уточненим адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області (далі відповідач, управління) про визнання неправомірними дії УПФУ в м. Лисичанську щодо відмови позивачу у призначенні грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення; скасувати рішення УПФУ в м. Лисичанську від 11.12.2019 № 1451 про відмову позивачу в призначенні грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення; зобов`язання УПФУ в м. Лисичанську повторно розглянути заяву позивача про призначення грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення, з зарахуванням в спеціальний стаж, який дає право на призначення та виплату грошової допомоги, періоди роботи в аптеці № 45 Комунального підприємства «Луганська обласна «Фармація» з 01.01.1992 по 07.10.1996 на посаді фармацевта, в аптеці № 279 Комунального підприємства « Луганська обласна «Фармація» з 12.12.2003 по 31.12.2003, з 01.01.2004 по 31.12.2009 на посаді фармацевта, завідуючого аптекою (а.с. 1-3, 29-31).

Постановою Луганського окружного адміністративного суду від 19 березня 2020 року позов задоволено. Визнано протиправними дії Управління Пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області щодо відмови ОСОБА_1 у призначенні грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення. Визнано протиправним та скасовано рішення Управління Пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області від 11.12.2019 № 1451 про відмову ОСОБА_1 в призначенні грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення. Зобов`язано Управління Пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 05.11.2019 про призначення грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення та зарахувати в спеціальний стаж, який дає право на призначення та виплату грошової допомоги, періоди роботи ОСОБА_1 в аптеці № 45 Комунального підприємства «Луганська обласна «Фармація» з 01.01.1992 по 07.10.1996 на посаді фармацевта, в аптеці № 279 Комунального підприємства «Луганська обласна «Фармація» з 12.12.2003 по 31.12.2003, з 01.01.2004 по 31.12.2009 на посаді фармацевта, завідуючого аптекою з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні. Вирішено питання судових витрат (а.с. 66-69).

Не погодившись з вказаним рішенням, відповідач звернувся з апеляційною скаргою на прийняте рішення та посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову про відмову у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Зазначає, що з урахуванням вимог законодавства, що діє на день звернення за призначенням пенсії, до спеціального стажу, який дає право на призначення та виплату грошової допомоги, періоди з 01.01.1992 по 07.10.1996, з 12.12.2003 по 31.12.2003 не враховані за відсутністю документів про наявність відпусток без збереження заробітної плати. Період з 01.01.2004 і по 31.12.2009 неможливо врахувати до спеціального стажу за даними Реєстру у зв`язку з тим, що аптека №279, аптека №343 є структурними підрозділами центральної міської аптеки №43 Комунального підприємства Луганська обласна Фармація зареєстрована на підконтрольній Україні території за адресою: місто Лисичанськ, вулиця Гарібальді, будинок 46. Таким чином, враховуючи вимоги законодавства, що діє та надані документи, управлінням було відмовлено позивачу в призначенні одноразової грошової допомоги в розмірі 10 місячних пенсій згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» за відсутністю необхідного спеціального стажу на дату звернення 30 років (а.с. 74-75).

Позивачем 03 квітня 2020 року надані заперечення на апеляційну скаргу, в яких позивач просив оскаржуване рішення суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу управління залишити без задоволення з підстав правомірності прийнятого судом першої інстанції судового рішення, справу розглянути у його відсутність.

Відповідач в судове засідання не з`явився, в апеляційній скарзі наполягав на її задоволенні, просив справу розглянути за його відсутності.

Відповідно до вимог частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції розглядає справу без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження.

Суд, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне вимоги, викладені в апеляційній скарзі, залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено й не оспорюється апелянтом наступне.

Позивач, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з 01.01.1992 по 07.10.1996 працювала в аптеці № 45 Комунального підприємства «Луганська обласна «Фармація» на посаді фармацевта, в період з 12.12.2003 по 31.12.2003, з 01.01.2004 по 31.12.2009 в аптеці № 279 Комунального підприємства «Луганська обласна «Фармація» на посаді фармацевта, завідуючого аптекою (а.с. 7-11, 59-61).

Відповідач, Управління Пенсійного фонду України в Сватівському районі Луганської області є суб`єктом владних повноважень, який діє на підставі Положення про Управління Пенсійного фонду України та у спірних правовідносинах реалізує повноваження, надані йому Законом.

21.09.2019 позивачу призначена пенсія за віком згідно статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» при страховому стажі 41 рік 04 місяця 3 дні (а.с. 55).

05.11.2019 позивач звернулася до УПФУ в м. Лисичанську з заявою про виплату грошової допомоги в розмірі 10 місячних пенсій, оскільки працювала на посаді, що дає право на отримання відповідної допомоги.

Рішенням УПФУ в м. Лисичанську від 11.12.2019 № 1451 відмовлено позивачу у виплаті одноразової грошової допомоги в розмірі 10 місячних пенсій, оскільки не враховані до спеціального стажу, який дає право на призначення та виплату грошової допомоги, періоди з 01.01.1992 по 07.10.1996, з 12.12.2003 по 31.12.2003 за відсутністю документів про наявність відпусток без збереження заробітної плати. У рішенні також зазначено, що період з 01.01.2004 по 31.12.2009 неможливо врахувати до спеціального стажу за даними Реєстру у зв`язку з тим, що аптека №279, аптека № 343 є структурними підрозділами центральної аптеки № 43 Комунального підприємства «Луганська обласна «Фармація» зареєстрована на підконтрольній Україні території за адресою м. Лисичанськ, вул. Гарібальді, буд. 46 (а.с. 5-6, 53-54).

Суть спірних правовідносин у правомірності відмовлення Управлінням у нарахуванні і виплати заявнику десяти місячних пенсій, що регулюється нормами Конституції України, Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 9 липня 2003 року № 1058-IV (далі Закон № 1058), Законом України «Про пенсійне забезпечення» від 5 листопада 1991 року № 1788-XII (далі Закон № 1788-XII) та іншими нормативними документами, що регулюють спірні правовідносини.

Пунктом шостим статті 92 Конституції України визначено, що виключно законами України визначаються зокрема, форми і види пенсійного забезпечення.

Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Пунктом 7-1 Прикінцевих положень Закону України № 1058 передбачено, що особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е»-«ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення. Виплата зазначеної грошової допомоги здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України. Порядок обчислення стажу, який дає право на призначення грошової допомоги, та механізм виплати цієї допомоги встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Частиною 1 статті 26 Закону № 1058 передбачено, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років та наявність стажу не менше 15 років.

Згідно до частини 4 статті 24 Закону № 1058 періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом. Основним документом, що підтверджує стаж роботи до 01.01.2004 року є трудова книжка.

Пунктом «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» визначено, що право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення після досягнення 55 років і за наявності спеціального стажу роботи за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 2 Порядку обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги та її виплати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 23 листопада 2011 року № 1191 до страхового стажу, що визначає право на виплату грошової допомоги, зараховуються періоди роботи в закладах та установах державної та комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» і «ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», що передбачені, зокрема, переліком закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 04 листопада 1993 року № 909 «Про перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років».

Згідно з розділом 2 Переліку закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, який затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 14 листопада 1993 року № 909 право на пенсію за вислугу років мають лікарі та середній медичний персонал, які працюють у лікарняних закладах, незалежно від найменування посад.

Наказом Міністерства охорони здоров`я України від 28 жовтня 2002 року № 385, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 12 листопада 2002 року за № 892/7180 затверджено перелік закладів охорони здоров`я, лікарських, провізорських посад та посад молодших спеціалістів з фармацевтичною освітою охорони здоров`я (далі Перелік посад), відповідно до якого до посад лікарів спеціалістів належать, зокрема, генеральний директор (пункт 1 Розділу 1 Переліку «Керівники закладів охорони здоров`я), головний лікар (пункт 3 Розділу 1 Переліку «Керівники закладів охорони здоров`я»), лікар - стоматолог (пункт 102 Розділу 3 Переліку «Лікарі - спеціалісти»), лікар - інтерн (пункт 35 Розділу 3 Переліку «Лікарі - спеціалісти»).

Отже, посади, які обіймав позивач входять до посад, робота на яких дає право на призначення пенсії за п. «е» статті 55 Закону України № 1058.

З матеріалів справи вбачається, що заявник перебуває на обліку в управлінні з 05 листопада 2019 року як одержувач пенсії за віком. Пенсію обчислено при страховому стажі 41 рік 4 місяці 3 дні.

На підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії позивачем до пенсійного органу надані документи достатні для призначення пенсії за віком, що підтверджується визнанням відповідачем факту призначення зазначеного виду пенсії.

Щодо відмови у виплаті грошової допомоги, яка передбачена п. 7-1 Прикінцевих положень Закону № 1058 у зв`язку із відсутністю права, то суд зазначає, що з аналізу наведених вище норм вбачається, що для виплати вказаного виду допомоги необхідно дотримання наступних вимог:

- робота на день досягнення пенсійного віку у закладах охорони здоров`я, на

посадах що дає право на призначення пенсії за вислугу років;

- стаж на день досягнення пенсійного віку, що дає право на призначення

пенсії за вислугу років, повинен складати не менше 35 років;

- факт неодержання пенсійних виплат на день досягнення пенсійного віку. Позивачем виконані зазначені вимоги.

Суд вважає, що відповідач безпідставно ставить під сумнів періоди роботи позивача з 01.01.1992 по 07.10.1996, з 12.12.2003 по 31.12.2003, з 01.01.2004 по 31.12.2009 в структурних підрозділах Комунального підприємства «Луганська обласна «Фармація» на відповідних посадах, оскільки про це є запис у трудовій книжці та на підтвердження наявного трудового стажу ОСОБА_1 надана довідка від 28 жовтня 2019 року № 10/28-1 Комунального підприємства «Луганська обласна «Фармація», в якій зазначено про неможливість надати довідку про наявність (відсутність) відпусток без збереження заробітної плати за спірні періоди роботи позивача, оскільки в 1 кварталі 2014 року всі архівні документи по відокремленим підрозділам КП «Луганська обласна «Фармація» були передані на зберігання до архівного центрального офісу КП «ЛО «Фармація» за адресою: м. Луганськ, кв. Зарічний, буд. 1 (м. Луганськ віднесено до населених пунктів, де Українська влада не здійснює свої повноваження). Іншу довідку позивач надати не взмозі, що відомо відповідачу, але не враховано при вирішенні питання про призначення та виплату цієї грошової допомоги.

Крім того, відповідно до пункту 4.2. Порядку надання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», який затверджено постановою Правління Пенсійного фонду України № 22-1 від 22 листопада 2005 року, орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі.

Тобто, суд вважає, що відповідач має можливість самостійно перевірити надані документи та усунути виникненні розбіжності, що пенсійним органом зроблено не було також з названих об`єктивних причин.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, беручи до уваги, що ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позовних вимог, оскільки відповідач неправомірно відмовив ОСОБА_1 у зарахуванні до спеціального стажу роботи періоди з 01.01.1992 по 07.10.1996, з 12.12.2003 по 31.12.2003, з 01.01.2004 по 31.12.2009 в структурних підрозділах Комунального підприємства «Луганська обласна «Фармація», який дає право на призначення та виплату грошової допомоги у розмірі 10 місячних пенсій, відповідно до пункту 7-1 Прикінцевих положень Закону № 1058.

Щодо стосується довідок за №№1068, 1069,1070 датованих 23.09.2019 роком, виданих Державним унітарним підприємством ЛНР «Лугмедфарм» щодо підтвердження відсутності відпусток без збереження заробітної плати, наданих позивачем до суду апеляційної інстанції, суд зазначає по - перше, що дані довідки не були надані відповідачу та до суду першої інстанції , тому не було надано аналізу цим довідкам, по-друге, позивач не надала пояснень щодо поважності причин не надання цих довідок під час розгляду її заяви відповідачем та позову в суді.

Відповідно до ч.4 ст. 308 КАС України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що є об`єктивно не залежали від нього.

Оскільки позивачем не наведено причин неможливості подання письмових доказів до суду першої інстанції, суд вважає неможливим їх прийняття в суді апеляційної інстанції.

З врахуванням викладеного, суд дійшов до висновку, що рішення суду першої інстанції прийнята з додержанням норм матеріального та процесуального права, що є підставою для залишення без змін рішення суду першої інстанції і відмови в задоволенні апеляційної скарги відповідача, яка не містить аргументів неправомірності прийняття рішення судом першої інстанції.

Керуючись статтями 308, 309, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 19 березня 2020 року у справі № 360/5455/19 залишити без задоволення.

Рішення Луганського окружного адміністративного суду від 19 березня 2020 року у справі № 360/5455/19 за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області про визнання дій неправомірними, скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку встановленому ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення, але не менше строку дії карантину встановленого Кабінетом Міністрів України щодо запобігання поширення коронавірусної хвороби (COVID-19).

Повне судове рішення складено 08 квітня 2020 року.

Судді Т.Г. Арабей

І.В. Геращенко

Л.В. Ястребова