Справа № 500/679/20
Суддя: Чепенюк Ольга Володимирівна
Дата ухвалення: 2020-04-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/679/20

09 квітня 2020 рокум.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд у складі: судді Чепенюк О.В., розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до приватного виконавця Снігура Олега Юрійовича про визнання протиправною та скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до приватного виконавця Снігура Олега Юрійовича про визнання протиправною та скасування постанови приватного виконавця виконавчого округу Тернопільської області Снігура Олега Юрійовича, винесеної 20.02.2020 у виконавчому провадженні № 61338144, про стягнення з ОСОБА_1 основної винагороди приватного виконавця в сумі 31339,08 доларів США.

В обґрунтування позову позивач зазначає, що з метою примусового виконання рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 05.11.2019 у справі №607/16550/14-ц за позовом Приватного підприємства «Будсоюз-техніка» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог на стороні відповідача ОСОБА_4 , Служба у справах неповнолітніх та дітей Тернопільської міської ради про звернення стягнення на предмет іпотеки, на підставі виконавчого листа №607/16550/14-ц від 24.01.2020 приватним виконавцем виконавчого округу Тернопільської області згідно з постановою від 20.02.2020 ВП №61338144 відкрито виконавче провадження. Боржником у виконавчому провадженні вказано ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Одночасно з відкриттям виконавчого провадження приватним виконавцем Снігуром О.Ю. 20.02.2020 винесено постанову про стягнення з боржника основної винагороди у сумі 31339,08 доларів США.

Позивач зазначає, що основна винагорода виконавця всупереч вимог законодавства обрахована із суми боргу за кредитним договором основного боржника ОСОБА_4 (313390,86 доларів США), майновим поручителем якого є позивач, однак, в силу статті 11 Закону України «Про іпотеку» розмір боргу, який підлягає стягненню з ОСОБА_1 дорівнює виключно вартості майна переданого нею в іпотеку та на яке судом звернуто стягнення.

У спірному випадку винагорода була обрахована не від вартості майна, яке підлягає стягненню для задоволення вимог стягувача, а від загальної суми боргу основного боржника в рахунок якої судом запропоновано звернути стягнення на визначене нерухоме майно, що є порушенням статті 31 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

У відповідності до виконавчого листа №607/16550/14-ц від 24.01.2020 розмір стягнутої з боржника суми обмежується вартістю квартир, які належать позивачу та на які звернено стягнення, а така вартість на момент відкриття виконавчого провадження не встановлена, отже розмір основної винагороди приватного виконавця мав бути встановлений не в грошовому, а лише в процентному співвідношенні від суми, за яку в майбутньому буде реалізовано нерухоме майно на яке звернуто стягнення, а сам порядок обчислення та стягнення такої винагороди мав бути обумовлений в постанові про стягнення основної винагороди.

Крім того, позивач вказує, що на момент відкриття виконавчого провадження рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 05.11.2019 у справі №607/16550/14-ц не підлягає примусовому виконанню в частині звернення стягнення на майно, а саме на 1/2 частки квартири АДРЕСА_1 , квартиру АДРЕСА_2 АДРЕСА_3 .

ОСОБА_1 вважає, що оскаржувана постанова є протиправною та підлягає скасуванню, у зв`язку з чим звернулась до суду з цим позовом.

Ухвалою судді Тернопільського окружного адміністративного суду від 16.03.2020 позовну заяву залишено без руху. Після усунення позивачем недоліків позовної заяви ухвалою суду від 01.04.2020 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у цій справі, постановлено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи з урахуванням особливостей, визначених статтею 287 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), призначено судове засідання у справі на 09.04.2020, встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позов до 07.04.2020.

Станом на 09.04.2020 від відповідача відзив на позов до суду не надходив.

09.04.2020 до суду надійшло клопотання представника позивача про розгляд справи за її відсутності та відсутності позивача, також долучено копію паспорта ОСОБА_1 .

Відповідач у судове засідання 09.04.2020 не прибув, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду (а.с.34, 36, 37, 39).

Відповідно до частини третьої статті 194 КАС України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень статті 268 КАС України, не перешкоджає розгляду справи у суді першої інстанції (частина третя статті 268 КАС України).

Відтак, судовий розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження на підставі наявних у суду матеріалів.

Дослідивши письмові докази та письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив наступні обставини та відповідні до них правовідносини.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 05.11.2019 у справі №607/16550/14-ц позов Приватного підприємства «Будсоюз-техніка» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог на стороні відповідача ОСОБА_4 , Служба у справах неповнолітніх та дітей Тернопільської міської ради про звернення стягнення на предмет іпотеки задоволено частково, в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_4 за договором кредитної лінії №515/2006-МК від 31.07.2006 в розмірі 313 390 (триста тринадцять тисяч триста дев`яносто) доларів США 86 центів, що за курсом НБУ станом на день ухвалення судового рішення складає 7 771 473 (сім мільйонів сімсот сімдесят одна тисяча чотириста сімдесят три) грн 13 коп, з яких 270 581 (двісті сімдесят тисяч п`ятсот вісімдесят один) долар США 90 центів, що за курсом НБУ на день ухвалення судового рішення складає 6 709 895 (шість мільйонів сімсот дев`ять тисяч вісімсот дев`яносто п`ять) грн заборгованість по тілу кредиту, 42 808 (сорок дві тисячі вісімсот вісім) доларів США 96 цент, що за курсом НБУ на день ухвалення судового рішення складає 1 061 577 (один мільйон шістдесят одна тисяча п`ятсот сімдесят сім) грн 49 коп заборгованість по відсотках, звернено стягнення на користь Приватного підприємства «Будсоюз-техніка» на предмет іпотеки, а саме:

квартиру АДРЕСА_1 , та належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого та зареєстрованого Тернопільським міським бюро технічної інвентаризації 17.04.1998, за №26950, загальна площа 42,3 кв.м., житлова 30,6 кв.м. із застосуванням процедури продажу - шляхом проведення прилюдних торгів у межах процедури виконавчого провадження, із визначенням та встановленням початкової ціни, визначеної на підставі оцінки майна здійсненої суб`єктом оціночної діяльності проведеною відповідно до законодавства,

квартиру АДРЕСА_4 , та належить па праві власності ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право власності на квартиру, виданого виконавчим комітетом Тернопільської міської ради 03.07.2003, що зареєстроване Тернопільським міським бюро технічної інвентаризації 03.07.2003 за реєстровим номером 1235, загальна площа 98,8 кв.м., житлова 42,4 кв.м. із застосуванням процедури продажу - шляхом проведення прилюдних торгів у межах процедури виконавчого провадження, із визначенням та встановленням початкової ціни, визначеної на підставі оцінки майна здійсненої суб`єктом оціночної діяльності проведеною відповідно до законодавства,

квартиру АДРЕСА_5 та належить на праві власності ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу квартири, посвідченого ОСОБА_5 приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу 15.08.2005, який зареєстровано в Державному реєстру правочинів за №1352585 та в Тернопільському міському бюро технічної інвентаризації 17.08.2005 за реєстровим номером 21370, загальна площа 45,5 кв.м., житлова 28,5 кв.м. із застосуванням процедури продажу - шляхом проведення прилюдних торгів у межах процедури виконавчого провадження, із визначенням та встановленням початкової ціни, визначеної на підставі оцінки майна здійсненої суб`єктом оціночної діяльності проведеною відповідно до законодавства,

квартиру АДРЕСА_6 , та належить на праві власності ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого державним нотаріусом Першої Тернопільської державної нотаріальної контори Шмограй Т.В. 24.12.2004, що зареєстроване Тернопільським міським бюро технічної інвентаризації 28.12.2004 за реєстровим номером 21369, загальна площа 46,1 кв.м., житлова 33,8 кв.м. із застосуванням процедури продажу - шляхом проведення прилюдних торгів у межах процедури виконавчого провадження, із визначенням та встановленням початкової ціни, визначеної на підставі оцінки майна здійсненої суб`єктом оціночної діяльності проведеною відповідно до законодавства.

У резолютивній частині рішення вказано, що рішення не підлягає примусовому виконанню в частині звернення стягнення на майно, а саме на 1/2 частки квартири АДРЕСА_1 , квартиру АДРЕСА_6 , АДРЕСА_7 АДРЕСА_4 , на період чинності Закону України «Про мораторій на стягнення майна з громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» від 03.06.2014 №1304-VII (а.с. 15-19).

Після набрання рішенням суду від 05.11.2019 законної сили Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області 24.01.2020 видано виконавчий лист у справі №607/16550/14-ц, з метою примусового виконання якого приватним виконавцем виконавчого округу Тернопільської області Снігуром Олегом Юрійовичем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження від 20.02.2020 ВП №61338144. Боржником у цьому виконавчому провадженні є ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . В пункті 3 постанови зазначено про стягнення з боржника основної винагороди приватного виконавця у розмірі 31339, 08 доларів США (а.с. 5-8).

При цьому правильним прізвищем боржника є ОСОБА_1 (а не ОСОБА_6 ), що встановлено судом на підставі паспорта громадянина України серії НОМЕР_1 , виданого ОСОБА_1 Тернопільським МВ УМВС України у Тернопільській області 03.01.2007 (а.с.42).

Одночасно з відкриттям виконавчого провадження приватним виконавцем Снігуром О.Ю. 20.02.2020 винесено постанову про стягнення з боржника основної винагороди у сумі 31339,08 доларів США (а.с. 9-10).

Не погоджуючись із вказаною постановою приватного виконавця про стягнення з боржника основної винагороди, позивач у межах строку звернення до адміністративного суду, передбаченого пунктом 1 частини другої статті 287 КАС України (у десятиденний строк з дня, коли позивач дізналася про порушення прав, свобод чи інтересів 25.02.2020, (а.с.11)) звернулась до суду з позовною заявою (позов направлено поштовим зв`язком, здано на пошту 06.03.2020 (а.с.20)).

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає, що згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначаються Законом України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 № 1404-VIII (далі - Закон № 1404-VIII).

Згідно з частиною першою статті 1 Закону №1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частина перша статті 5 Закону №1404-VIII передбачає, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Пунктом 1 частини першої статті 3 Закону №1404-VIII встановлено, що рішення на підставі виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, підлягають примусовому виконанню відповідно до цього Закону.

Пунктом 1 частини другої статті 18 Закону №1404-VIII передбачено, що виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Приписами статті 26 Закону №1404-VIII визначено, що виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, зокрема, за заявою стягувача про примусове виконання рішення. Виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

Відповідно до частин першої та другої статті 27 Закону №1404-VIII виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України. Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів.

Частиною четвертою статті 27 Закону №1404-VIII передбачено, що державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

Пунктом 1 частини першої статті 37 Закону №1404-VIII визначено, що виконавчий документ повертається стягувачу, якщо, зокрема стягувач подав письмову заяву про повернення виконавчого документа.

Згідно з частиною третьою статті 40 Закону №1404-VIII у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 цього Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев`ятою статті 27 цього Закону), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом.

Частиною першою статті 42 Закону №1404-VIII передбачено, що кошти виконавчого провадження складаються з: 1) виконавчого збору, стягнутого з боржника в порядку, встановленому статтею 27 цього Закону, або основної винагороди приватного виконавця; 2) авансового внеску стягувача; 3) стягнутих з боржника коштів на витрати виконавчого провадження.

Частиною третьою статті 45 Закону №1404-VIII визначено, що основна винагорода приватного виконавця стягується в порядку, передбаченому для стягнення виконавчого збору.

Основи організації та діяльності з примусового виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб) органами державної виконавчої служби та приватними виконавцями, їхні завдання та правовий статус визначає Закон України від 02.06.2016 № 1403-VIII «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» (далі - № 1403-VIII).

Статтею 31 Закону № 1403-VIII врегульовано питання винагороди приватного виконавця та авансування витрат виконавчого провадження.

Згідно з частинами першою, другою статті 31 Закону № 1403-VII за вчинення виконавчих дій приватному виконавцю сплачується винагорода. Винагорода приватного виконавця складається з основної та додаткової.

Частиною третьою статті 31 Закону № 1403-VII визначено, що основна винагорода приватного виконавця залежно від виконавчих дій, що підлягають вчиненню у виконавчому провадженні, встановлюється у вигляді: 1) фіксованої суми - у разі виконання рішення немайнового характеру; 2) відсотка суми, що підлягає стягненню, або вартості майна, що підлягає передачі за виконавчим документом. Розмір основної винагороди приватного виконавця встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Основна винагорода приватного виконавця, що встановлюється у відсотках, стягується з боржника разом із сумою, що підлягає стягненню за виконавчим документом (крім виконавчих документів про стягнення аліментів) (частина четверта статті 31 Закону № 1403-VII).

Якщо суму, передбачену в частині четвертій цієї статті, стягнуто частково, сума основної винагороди приватного виконавця, визначена як відсоток суми стягнення, виплачується пропорційно до фактично стягнутої суми (крім виконавчих документів про стягнення аліментів) (частина п`ята статті 31 Закону № 1403-VII).

Основна винагорода, що встановлюється у вигляді фіксованої суми, стягується після повного виконання рішення (частина шоста статті 31 Закону № 1403-VII).

Приватний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення основної винагороди, в якій наводить розрахунок та зазначає порядок стягнення основної винагороди приватного виконавця (крім виконавчих документів про стягнення аліментів) (частина сьома статті 31 Закону № 1403-VII).

Порядок виплати винагород державним виконавцям та їх розміри і розмір основної винагороди приватного виконавця затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 08.09.2016 № 643 «Про затвердження Порядку виплати винагород державним виконавцям та їх розмірів і розміру основної винагороди приватного виконавця» (далі - Порядок № 643).

Відповідно до пункту 19 Порядку № 643 приватний виконавець, який забезпечив повне або часткове виконання виконавчого документа майнового характеру в порядку, встановленому Законом №1404-VIII одержує основну винагороду у розмірі 10 відсотків стягнутої ним суми або вартості майна, що підлягає передачі за виконавчим документом.

Системний аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що за своїм призначенням основна винагорода приватного виконавця є винагородою приватному виконавцю за вчинення заходів примусового виконання рішення, за умови що такі заходи призвели до повного або часткового виконання рішення та стягується з боржника в пропорційному до фактично стягнутої суми розмірі.

Тобто, обов`язковими умовами стягнення основної винагороди приватного виконавця є: 1) фактичне виконання судового рішення; 2) вжиття приватним виконавцем заходів примусового виконання рішень. Крім того законодавець чітко визначив, що основна винагорода приватного виконавця стягується з фактично стягнутої суми; розмір винагороди вираховується також з фактично стягнутої суми.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постанові від 03.03.2020 у справі №260/801/19.

Разом з тим, приватний виконавець зобов`язаний одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження прийняти постанову про стягнення основної винагороди, в якій навести розрахунок останньої та порядок її стягнення. Така постанова виноситься незалежно від початку примусового виконання. У постанові про стягнення основної винагороди зазначається її розмір, виходячи з усієї суми стягнення за виконавчим документом або вартості майна, що підлягає передачі. Водночас, якщо суму стягнуто частково, сума основної винагороди приватного виконавця, визначається пропорційно до фактично стягнутої суми.

Судом встановлено, що приватним виконавцем виконавчого округу Тернопільської області Снігуром О.Ю. з метою примусового виконання виконавчого листа Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 24.01.2020 у справі №607/16550/14-ц винесено постанову про відкриття виконавчого провадження від 20.02.2020 ВП №61338144, одночасно з якою на виконання вимог статті 27 Закону №1404-VIII винесено постанову про стягнення з боржника основної винагороди.

Суд вважає, що у відповідача були правові підстави для винесення оскаржуваної постанови про стягнення з позивача основної винагороди, разом з тим, визначаючись із розрахунком суми винагороди, що підлягає стягненню в межах даного виконавчого провадження суд зазначає таке.

Відповідно до частини першої статті 48 Закону № 1404-VIII звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації.

Стягнення на майно боржника звертається в розмірі та обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження, основної винагороди приватного виконавця. У разі якщо боржник володіє майном разом з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням виконавця (частина шоста статті 48 Закону № 1404-VIII).

У даному випадку приватним виконавцем ОСОБА_7 суму основної винагороди визначено у розмірі 31339,08 доларів США, яка обрахована як 10 відсотків від суми заборгованості за договором кредитної лінії ОСОБА_4 , яка склала 313390,86 доларів США. Разом з тим, суд зазначає, що сума 313390,86 доларів США є сумою заборгованості саме ОСОБА_4 , а не позивача (боржника у виконавчому провадженні), а стягнення звернуто на предмет іпотеки нерухоме майно боржника.

Так, рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 05.11.2019 у справі №607/16550/14-ц встановлено, що ОСОБА_1 є майновим поручителем ОСОБА_4 , та з метою забезпечення виконання зобов`язання останнім за кредитним договором позивачем було підписано іпотечні договори та передано в іпотеку належні їй на праві приватної власності 1/2 частки квартири АДРЕСА_1 АДРЕСА_5 , квартиру АДРЕСА_4 .

Вказаним рішенням у зв`язку із неналежним виконанням ОСОБА_4 грошових зобов`язань було звернено стягнення на предмет іпотеки, що переданий ОСОБА_1 .

Статтею 11 Закону України «Про іпотеку» від 05.06.2003 № 898-IV передбачено, що майновий поручитель несе відповідальність перед іпотекодержателем за невиконання боржником основного зобов`язання виключно в межах вартості предмета іпотеки.

Частиною першою-другою статті 15 Закону №1404-VIII визначено, що сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник <…> Боржником є визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава, на яких покладається обов`язок щодо виконання рішення.

У виконавчому листі від 24.01.2020 у справі №607/16550/14-ц, на виконання якого відповідачем відкрито виконавче провадження №61338144 та винесено оскаржувану постанову, боржником вказано саме ОСОБА_1 , за рахунок майна якої погашатиметься заборгованість ОСОБА_4 .

За таких умов основна винагорода державного виконавця має визначатися виходячи з вартості майна, на яке звернуто стягнення, а не від суми заборгованості ОСОБА_4 за договором кредитної лінії в розмірі 313 390,86 доларів США. У рішенні суду вартість переданого на реалізацію майна не визначено.

При цьому фактичне виконання стягнення в рахунок погашення заборгованості шляхом продажу нерухомого майна (квартир) з публічних торгів може відбутися на суму, відмінну від тої, що визначена як початкова ціна, а відтак і розмір основної винагороди приватного виконавця може змінитися.

Крім того, як зазначав суд вище, підставою для стягнення основної винагороди у межах виконавчого провадження є здійснення приватним виконавцем дій по фактичному стягненню з боржника на користь стягувача зазначених у виконавчому документі сум та основна винагорода обраховується лише від розміру фактично стягнутих сум.

Отже, у даному випадку суд вважає, що розмір належної до стягнення з ОСОБА_1 (боржника) суми основної винагороди повинен розраховуватись від вартості квартир, які їй належать та на які звернено стягнення за рішенням суду, а не суми заборгованості позичальника ( ОСОБА_4 ). Оскільки така вартість на момент відкриття виконавчого провадження не встановлена, то розмір основної винагороди приватного виконавця мав бути встановлений не в грошовому, а лише в процентному співвідношенні (10 %) від суми, за яку в майбутньому буде реалізовано нерухоме майно на яке звернуто стягнення, порядок обчислення та стягнення такої винагороди мав бути обумовлений в постанові про стягнення основної винагороди.

З наведеного слідує, що відповідачем при винесенні постанови про стягнення з боржника основної винагороди від 20.02.2020 порушено вимоги статті 31 Закону № 1403-VIII та пункту 19 Порядку № 643.

Частиною першою статті 9 КАС України передбачено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини першої та другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач відзиву на позов не подав, позовні вимоги не спростував та не довів правомірності оскаржуваної постанови.

Отож, суд, враховуючи встановлені обставини справи та положення чинного законодавства, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення для вирішення спору по суті, приходить до переконання, що позовні вимоги підлягають до задоволення повністю. Відповідно до повноваження суду при вирішенні справи, визначених частиною другою статті 245 КАС України, та з огляду на предмет оскарження - акт індивідуальної дії, оскаржуване рішення необхідно визнати протиправним та скасувати.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки позов підлягає до задоволення, то до відшкодування позивачу за рахунок відповідача підлягає сума судового збору у розмірі 7753,70 грн, сплачена відповідно до квитанцій №0.0..1 від 06.03.2020 (а.с.4), №0.0..1 від 19.03.2020 (а.с. 29).

Керуючись статтями 139, 241-246, 250, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до приватного виконавця Снігура Олега Юрійовича про визнання протиправною та скасування постанови задовольнити повністю.

Визнати протиправною та скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу Тернопільської області Снігура Олега Юрійовича від 20.02.2020 у виконавчому провадженні № 61338144 про стягнення з ОСОБА_1 основної винагороди приватного виконавця в сумі 31339,08 доларів США.

Стягнути з приватного виконавця виконавчого округу Тернопільської області Снігура Олега Юрійовича судовий збір у розмірі 7753,70 грн (сім тисяч сімсот п`ятдесят три гривні 70 копійок), сплачений відповідно до квитанцій №0.0..1 від 06.03.2020, №0.0..1 від 19.03.2020.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Тернопільський окружний адміністративний суд.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_8 , РНОКПП НОМЕР_2 ).

Відповідач: приватний виконавець виконавчого округу Тернопільської області Снігур Олег Юрійович (вулиця Степана Бандери, 34а, місто Чортків, Тернопільська область, 48500, РНОКПП НОМЕР_3 ).

Повний текст рішення складено та підписано 09.04.2020.

Суддя Чепенюк О.В.

Згідно з оригіналом:

Суддя Чепенюк О.В.