Справа № 335/1022/20
Суддя: Рибалко Н. І.
Дата ухвалення: 2020-03-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

1Справа № 335/1022/20 2-а/335/81/2020
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 березня 2020 року Орджонікідзевський районний суд міста Запоріжжя у складі: головуючого судді Рибалко Н.І., за участі секретаря судового засідання Косатої М.А., розглянувши в судовому засіданні в залі суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 в особі представника адвоката Козлова Олександра Юрійовича до інспектора 1 батальйону 1 роти Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції Волкодава Віталія Віталійовича, Департаменту патрульної поліції України про визнання дій незаконними, про визнання постанови про накладення адміністративного стягнення незаконною та її скасування,-

ВСТАНОВИВ:

Адвокат Козлов О.Ю. в інтересах ОСОБА_1 звернувся до Орджонікідзевського районного суду міста Запоріжжя з позовом до інспектора 1 батальйону 1 роти Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції Волкодава Віталія Віталійовича, Департаменту патрульної поліції України про визнання дій незаконними, про визнання постанови про накладення адміністративного стягнення незаконною та її скасування, який мотивований наступним.

25.01.2020 року старшим лейтенантом поліції Волкодав В.В. винесено постанову про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 121 КУпАП України ОСОБА_1 та накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 340 гривень.

Згідно оскаржуваної постанови - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , керував транспортним засобом ГАЗ 3110 державний номерний знак НОМЕР_1 25.01.2020 року 17:56 в м. Запоріжжя, вул. Василя Сергієнко, 54, з непрацюючими задніми габаритними сигналами, чим порушив п. 31.4.3 ПДР України - порушення попереджувальних сигналів при зміні напрямку руху.

В позові позивач посилається на те, що вимоги ПДР України не порушував, оскільки у ПДР України відсутня заборона керування транспортним засобом з непрацюючими задніми габаритними сигналами, окрім того будь-які докази на підтвердження інкримінованого ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення - відсутні.

Посилаючись на викладене, позивач просить визнати дії інспектора 1 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції у Запорізькій області Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Волкодава Віталія Віталійовича при складенні постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ЕАК №2023406 від 25.01.2020 року щодо ОСОБА_1 - незаконними, а також визнати зазначену постанову незаконною та скасувати її.

Окрім того, позивач просить стягнути з Департаменту патрульної поліції України на свою користь судові витрати. Згідно попереднього розрахунку судових витрат - витрати на правову допомогу становлять 1600,00 грн., а саме: складання адміністративного позову 800,00 грн., витрати на передплату за одне судове засідання 800,00 грн.

Позивач у судове засідання не з`явився.

Відповідачі у судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином.

Справа розглядається у відповідності до ч.3 ст. 194 КАС України, на підставі наявних у справі доказів.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

На підставі ст. 229 КАС України, фіксування судового процесу не здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає встановленими такі обставини.

Судом встановлено, що згідно постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАК №2023406 від 25.01.2020 року - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 25.01.2020 о 17-56 год. у м. Запоріжжя, вул. Василя Сергієнка, 54, керував транспортним засобом ГАЗ 3110 державний номерний знак НОМЕР_1 з непрацюючим задніми габаритними сигналами, чим порушив п.31.4.3 ПДР України.

За вчинення вказаного правопорушення, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340,00 грн.

Відповідно до вимог ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Як передбачено ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно зі ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

За нормою ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач в судове засідання не з`явився, відзив не надав. Будь-яких інших доказів відповідач на підтвердження обставин вказаних в оскаржуваній постанові не надав, не спростував вказане твердження позивача, що він не порушував ПДР України.

При цьому, згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Суду не надано відповідачем належні та достатні докази на підтвердження вини позивача у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП. У постанові про адміністративне правопорушення відносно позивача відсутні посилання на докази, що стали підставою для притягнення його до адміністративної відповідальності.

Будь-яких доказів, які б свідчили про вчинення позивачем порушення правил дорожнього руху при винесенні оскаржуваної постанови відповідачем суду не надано.

Так єдиним доказом вчинення позивачем адміністративного правопорушення є сама оскаржувана постанова по справі про адміністративне правопорушення.

Однак, суд вважає, що зазначена постанова є саме предметом спору між сторонами та не може розглядатися як доказ за відсутності інших доказів на підтвердження обставин вказаних в оскаржуваній постанові.

Будь-яких інших доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП відповідачем до суду не надано.

Таким чином, суд вважає, що відповідачем в порушення вимог ст. 77 КАС України не надано доказів на підтвердження правомірності оскаржуваної постанови.

Оскільки доказів відповідачем не надано, то суд, враховуючи презумпцію невинуватості, закріплену КУпАП та Конституцією України, виходить з того, що показання позивача з приводу конкретних обставин його дій на дорозі не спростовані і відповідають дійсності, і у такому випадку не доведено наявність складу адміністративного правопорушення, за яке позивач притягнутий до відповідальності, у зв`язку з чим постанова підлягає скасуванню.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Разом з цим, визнання дій відповідача та постанови незаконними виходить за межі повноважень суду в розрізі вимог ст. 286 КАС України.

В позовній заяві позивач просить стягнути з Департаменту патрульної поліції Національної поліції України судові витрати.

Статтею 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначено, зокрема, такі види адвокатської діяльності як надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

За ч.1, ч.2 ст. 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Аналіз наведених правових норм свідчить, що документально підтверджені судові витрати підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

При цьому, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат (правова позиція ВП ВС викладена у справі №826/1216/16 від 27.06.2018р.)

До суду представником позивача надані - ордер на надання правничої (правової) допомоги серії АР №1009454, копія свідоцтва на право зайняття адвокатською діяльністю.

Також суду надано попередній розрахунок судових витрат, згідно якого витрати на правову допомогу становлять 1600,00 грн., а саме: складання адміністративного позову 800,00 грн., витрати на передплату за одне судове засідання 800,00 грн.

Разом з тим суд враховує, що суду не надані докази (квитанція, платіжне доручення, квитанція до прибуткового касового ордера, касовий чек, тощо) сплати позивачем витрат на правову допомогу у розмірі 1600,00 грн. Окрім того, суд враховує, що представник позивача участі у судових засіданнях безпосередньо не приймав. Тому, у суду відсутня можливість встановити понесення позивачем витрат на правничу допомогу. Суд зазначає, що обов`язок сплати гонорару адвокату не є реальним підтвердженням таких витрат з боку позивача.

Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування витрат.

Згідно з ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова.

Підстави для вирішення питання розподілу витрат по сплаті судового збору згідно з ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України відсутні, з огляду на те, що позивач звільнений від сплати судового збору.

Керуючись ст.ст.9, 14, 73-78, 90, 143, 242-246, 250, 255 КАС України, суд,-

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 в особі представника адвоката Козлова Олександра Юрійовича до інспектора 1 батальйону 1 роти Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції Волкодава Віталія Віталійовича, Департаменту патрульної поліції України про визнання дій незаконними, про визнання постанови про накладення адміністративного стягнення незаконною та її скасування - задовольнити частково.

Скасувати постанову винесену інспектором 1 батальйону 1 роти Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції Волкодавом Віталієм Віталійовичем, серії ЕАК №2023406 від 25.01.2020 року, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340,00 грн., справу про адміністративне правопорушення - закрити.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду через Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: Н.І. Рибалко