Справа № 233/1069/20
Суддя: Каліуш О. В.
Дата ухвалення: 2020-04-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

233 № 233/1069/20
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2020 року м. Костянтинівка

Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області у складі: головуючого судді Каліуш О. В., за участі секретаря судового засідання Франчук А. О., представника позивачки Коваленко В. В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Костянтинівка справу адміністративної юрисдикції за позовом ОСОБА_1 до інспектора 1 батальйону 2 роти БПП в м. Краматорську та Слов`янську УПП Донецької області молодшого лейтенанта поліції Юнусова Ігоря Інсафовича про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

Звернувшись до суду з адміністративним позовом до інспектора 1 батальйону 2 роти БПП в м. Краматорську та Слов`янську УПП Донецької області молодшого лейтенанта поліції Юнусова І. І., позивачка ОСОБА_1 просить:

1) визнати неправомірними дії відповідача при складенні 15 лютого 2020 року постанови по справі про адміністративне правопорушення та накладення адміністративного стягнення відносно ОСОБА_1 ;

2) постанову по справі про адміністративне правопорушення ЕАК 2113040 від 15.02.20, винесену відповідачем скасувати, а справу про адміністративне правопорушення щодо неї закрити у зв`язку із відсутністю в її діях складу такого правопорушення.

В обґрунтування заявлених вимог позивачка послалася на те, що 15.02.20 вона отримала постанову по справі про адміністративне правопорушення ЕАК 2113040 від 15.02.20, винесену відносно неї відповідачем.

В постанові зазначено, що вона 15.02.20 о 15 год 13 хв в м. Краматорську, вул. Танкістів 170 керувала авто KIA RIO, держномер НОМЕР_1 , без ввімкненого ближнього світла фар поза населеним пунктом, порушила правила користування попереджувальними сигналами, саме не ввімкнула ближнє світло фар чи денні ходові вогні, чим порушила п 9.8 ПДР України (з 01.10 по 01.05 на ТЗ поза населених пунктів повинні бути ввімкнені ближнє світло фар чи денні ходові вогні) та накладено на неї штраф у сумі 425 грн на підставі ч. 2 ст. 122 КУпАП. До постанови нічого не додано та в постанові не вказано про будь-які додатки до неї.

Вважає, що вказана постанова не відповідає вимогам закону та підлягає скасуванню з таких підстав.

Головуючий на засіданні колегіального органу або посадова особа, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення. На засіданні заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання.

Їй були роз`яснені її права, а саме право на користування юридичною допомогою адвоката. Вона вирішила скористатися цим правом та заявила відповідачу про бажання скористатися правовою допомогою адвоката і в зв`язку з цим просила відкласти розгляд адміністративної справи для надання часу на залучення адвоката. Але поліцейський відмовив їй в цьому та сказав, що на оформлення письмової заяви з приводу відкладення справи для залучення адвоката витратиться стільки ж часу як на оформлення постанови, тому вони швиденько оформлять постанову і вона поїде далі. В зв`язку з чим вона була позбавлена права на захист (поліцейський не надав часу на залучення адвоката до розгляду справи про адміністративне правопорушення), була позбавлена можливості захистити себе для підтвердження невинуватості.

Також відповідно до ч 4 ст. 70 КАС України обставини, які повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

У тексті постанови зазначено, що вона, 15.02.20 о 15 год 13 хв (Краматорськ, вул. Танкістів, 170) керувала авто KIA RIO, НОМЕР_1 , без ввімкненого ближнього світла фар поза населеного пункту. Проте, для таких висновків у особи, яка винесла постанову, не було жодних підстав. Їй не було пред`явлено доказів того, що вона керувала ТЗ поза меж населеного пункту. Навіть в постанові вказано, що вона керувала ТЗ в м. Краматорськ, вул. Танкістів 170, тобто в населеному пункті. Початок руху у неї був від місця проживання по АДРЕСА_1 , тобто в межах населеного пункту. Навіть при початку руху вона включила фари ближнього світла та поїхала. Можливо в момент руху ТЗ вийшли неполадки з електричним обладнанням та фари ближнього світла перестали горіти. Але, вона цього не могла помітити. Коли її зупинив поліцейський, вона просила в зв`язку з цим винести попередження та в подальшому обіцяла виправити вказані недоліки. Після цього, наступного дня в автомайстерні замінили лампи ближнього світла в фарах на працюючі.

Згідно статті 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Оскаржувана постанова не містить відомостей про технічний засіб, яким здійснено відеозапис та фотозйомку. Тому відеозапис або фото, які можуть бути подані відповідачем на підтвердження факту порушення нею Правил дорожнього руху України, в розумінні приписів ст.ст. 73-76 КАС України, не можуть вважатися належними доказами по справі про адміністративне правопорушення.

Аналогічна позиція висловлена в постановах Верховного Суду від 15 листопада 2018 року у справах № 524/5536/17 та № 524/7184/16-а, від 24 січня 2019 року у справах № 428/2769/17 та №592/5576/17.

Відповідно до ст.71 ч.2 КАС України, обов`язок доказування правомірності своїх дій в даному випадку покладено на відповідача.

Отже, така постанова підлягає скасуванню, як винесена із порушенням закону.

Також вважає незаконним притягнення її до відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП, оскільки ця норма права передбачає відповідальність за порушення правил користування зовнішніми освітлювальними приладами тільки при початку руху або зміні його напрямку. А її звинуватили у порушенні правил користування цими приладами безпосередньо під час руху, що являється складом іншого адміністративного правопорушення, зокрема передбаченого ст. 125 КУпАП, як інше порушення правил дорожнього руху, за вчинення якого, до водія може бути винесено лише попередження.

Ст. 288 КУпАП прямо передбачає, що постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено: постанову іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення - у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими цим Кодексом. Тому дана категорія справ прямо відноситься до тих, яка входить до компетенції безпосередньо судів.

За таких умов вважає, що у її діях немає складу правопорушення, у якому її визнано винуватою зазначеною постановою, і постанова по справі про адміністративне правопорушення відносно неї підлягає скасуванню, як винесена із порушенням закону.

Відповідач інспектор 1 батальйону 2 роти БПП в м. Краматорську та Слов`янську УПП Донецької області молодший лейтенант поліції Юнусов І. І., надав відзив на позов ОСОБА_1 (а.с.18-19), в якому послався на те, що під час патрулювання 15.02.20 ним було виявлено порушення правил дорожнього руху. А саме, водій автомобіля KIA RIO, держномер НОМЕР_1 , в м. Краматорськ, по вул. Танкістів, керуючи транспортним засобом, не виконав п. 9.8. ПДР України, з 01 жовтня по 01 травня на всіх механічних транспортних засобах поза населеними пунктами повинні бути ввімкнені денні ходові вогні, а вразі їх відсутності в конструкції транспортного засобу - ближнє світлофар.

Після зупинки транспортного засобу, він підійшов до водія, яким виявилася ОСОБА_1 , належним чином представився, пояснив причини зупинки, перевірки документів та попросив пред`явити документи, а саме посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, реєстраційний документ на транспортний засіб та поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на підставі п. 2 ч. 1 ст. 32 ЗУ «Про національну поліцію» та пункту 2.4 а) ПДР. Водій виконала законну вимогу інспектора. Встановивши факт вчинення адміністративного правопорушення, а саме, порушення вимог п. 9.8 ПДР України, було прийнято рішення винести постанову за ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладено стягнення на правопорушника в розмірі 425,00 грн, відповідно до санкції статті.

Згідно зі ст. 285 КУпАП позивачку було ознайомлено зі змістом постанови запропоновано поставити підпис в графі про отримання копії документу, на що правопорушниця погодилася, підписавши постанову, та отримала її копію.

Позивачка не згодна з кваліфікацією правопорушення саме за ч. 2 ст. 122 КУпАП України. Так частина 2 ст. 122 КУпАП, передбачає адміністративну відповідальність за порушення правил, зокрема, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів.

Відповідно до п. 9.8 ПДР України, з 1 жовтня по 1 травня на всіх механічних транспортних засобах поза населеними пунктами повинні бути ввімкнені денні ходові вогні, а вразі їх відсутності в конструкції транспортного засобу - ближнє світло фар.

Пунктом 19 ПДР України передбачено умови користування зовнішніми світловими приладами.

Згідно із цим пунктом у темну пору доби та в умовах недостатньої видимості незалежно від ступеня освітлення дороги, а також у тунелях на транспортному засобі, що рухається на всіх механічних транспортних засобах повинні бути ввімкнені - фари ближнього (дальнього) світла.

З наведеного слідує, що денні ходові вогні є зовнішніми світловими приладами, а не попереджувальними сигналами, і в разі порушення правил користування ними або приладами, які відповідно до закону їх замінюють, таке порушення буде порушенням правил користування освітлювальними приладами, за що відповідальність передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП.

За системним аналізом ч. 2 ст. 122 КУпАП у поєднанні з п. 9.8 ПДР України, адміністративна відповідальність за вищевказаною нормою КУпАП настає при керуванні транспортним засобом без увімкнених денних ходових вогнів, або без увімкненого ближнього світла фар поза межами населених пунктів у період з 1 жовтня по 1 травня.

Отже, щодо правильної кваліфікації визначеного, за порушення п. 9.8. ПДР України за ч. 2 ст. 122 КУпАП (порушення правил користування зовнішніми освітлювальними приладами), та відсутності правових підстав та законодавчо встановленого обов`язку щодо складання протоколу про адміністративне правопорушення, відповідно до положень ст. 258 КУпАП. В даному випадку доводи щодо необхідності кваліфікувати як порушення п. 9.8 ПДР України за ст. 125 КУпАП є безпідставним.

Крім того, ОСОБА_1 , вказує, що вона була позбавлена більшості наданих їй прав. Всі ці твердження повністю не відповідають обставинам справи. ОСОБА_1 було роз`яснено права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Жодного клопотання з боку позивачки в ході розгляду справи про адміністративне правопорушення подано не було, не зважаючи на те, що це право було роз`яснено інспектором. Також позивачка скористалася наданими їй правами, що передбачені ст. 268 КУпАП, а саме: нею було подано позов до суду про оскарження постанови, що чітко свідчить про те, що право на оскарження постанови також використано в повному обсязі. Стосовно того, що інспектор не звернув увагу на прохання перенести розгляд справи та скористатися правовою допомогою адвоката, позивачка жодного разу не висловила цього бажання. Таким чином, зважаючи на викладене, вважає, що постанова серії ЕАК -2113040 від 15.02.20, у справі про адміністративне правопорушення є законною та обґрунтованою.

Представник позивачки адвокат Коваленко В. В. у судовому засіданні позовні вимоги ОСОБА_1 підтримав повністю з тих же підстав, просив позов задовольнити.

Позивачка, відповідач, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явилися, причини неявки не повідомили, їх неявка не перешкоджає розгляду справи.

Дослідивши всі обставини у справі та перевіривши їх доказами, суд прийшов до таких висновків.

Судом установлено, що постановою серії ЕАК № 2113040 від 15.02.20 у справі про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 піддано адміністративному стягненню за ч.2 ст.122 КУпАП у виді штрафу у розмірі 425, 00 грн (а.с.20).

Як убачається із оскаржуваної постанови, 15 лютого 2020 року о 15 годині 13 хвилин ОСОБА_1 в м. Краматорську, вул. Танкістів, 170 керувала транспортним засобом КІА RIO, держномер НОМЕР_1 , без ввімкненого ближнього світла фар поза населеного пункту, порушила правила користування попереджувальними сигналами, а саме не ввімкнула ближнє світло фар чи денні ходові вигні, чим порушила п. 9. 8 ПДР України (з 01.10. по 01.05 на ТЗ поза населених пунктів повинні бути ввімкнені ближнє світло фар чи денні ходові вогні).

Даючи оцінку оскаржуваній постанові суд прийшов до таких висновків.

Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до статті 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з статтею 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше, як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Відповідно до статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Статтею 73 КАС України встановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч.1). Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч.2). Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень (ч.3).

Відповідно до ст. 76 КАС України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дать змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч.1). Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ч.2).

За ч.2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно із ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Не погоджуючись з постановою відповідача, позивачка у поданій до суду позовній заяві оспорює факт керування транспортним засобом без ввімкненого ближнього світла фар поза населеним пунктом.

Проте, відповідач встановлений обов`язок довести правомірність свого рішення, як такого що відповідає вимогам ст. 2 КАС України не виконав.

Відповідач не надав суду жодних належних та допустимих доказів, які достовірно підтверджують обставини порушення позивачкою 15.02.20 ПДР України, а саме, що вона керувала транспортним засобам поза населеним пунктом без ввімкненого ближнього світла фар.

Наданий відповідачем оптичний диск, на якому наявний відеофайл є неналежним доказом у справі про адміністративне правопорушення, оскільки не містить інформації щодо предмету доказування у цій справі. На вказаному відео зафіксовано процедуру розгляду відповідачем справи про адміністративне правопорушення.

Відсутність доказів, які б підтверджували порушення позивачкою вимог п. 9.8 ПДР України, виключає підстави для притягнення позивачки до адміністративної відповідальності.

Крім того, не зважаючи на недоведеність відповідачем факту порушення позивачкою вимог п. 9.8 ПДР України, суд вважає необхідним зазначити, що поза увагою відповідача залишилися обставини, які мають суттєве значення для правильного вирішення справи.

Так, частина 2 статті 122 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність, зокрема, за порушення водіями транспортних засобів правил користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку.

Правила користування зовнішніми освітлювальними приладами встановлені розділом 19 ПДР України.

Відповідно до п.9.1 (г) ПДР України попереджувальними сигналами є увімкнення ближнього світла фар у світлу пору доби.

Згідно п.п. 9.8 ПДР України, з 1 жовтня по 1 травня на всіх механічних транспортних засобах поза населеними пунктами повинні бути ввімкнені денні ходові вогні, а в разі їх відсутності в конструкції транспортного засобу - ближнє світло фар.

Денні ходові вогні (ДХО), це зовнішні світлові прилади. Проте, за ПДР України вони є попереджувальним сигналом. Вимоги до їх ввімкнення містяться в розділі 9 ПДР України «Попереджувальні сигнали», а не в розділі 19 ПДР України «Користування зовнішніми світловими приладами».

Таким чином, за не ввімкнений за межами населеного пункту з 01 жовтня до 01 травня під час руху денний ходовий вогонь або ближнє світло має наставати відповідальність за ст. 125 КУпАП.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі серії ЕАК № 2113040 від 15.02.20 відносно ОСОБА_1 підлягає скасуванню, із закриттям провадження у справі про адміністративне правопорушення на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Позовні вимоги в частині визнання неправомірними дій відповідача при складанні 15.02.20 постанови по справі про адміністративне правопорушення та накладення адміністративного стягнення задоволенню не підлягають, оскільки повноваження суду під час розгляду справ з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності визначені ч.3 ст. 286 КАС України. Вказаною нормою КАС не передбачено право суду за наслідками розгляду справ цієї категорії визнавати дії чи бездіяльність суб`єктів владних повноважень неправомірними.

Отже, позов слід задовольнити частково.

Керуючись ст.ст. 245, 246, 271, 286 КАС України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_2 ) до інспектора 1 батальйону 2 роти БПП в м. Краматорську та Слов`янську УПП Донецької області молодшого лейтенанта поліції Юнусова Ігоря Інсафовича (адреса: Донецька область, м. Краматорськ, вул. Магістральна, 20) про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення задовольнити частково.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАК № 2113040 від 15.02.20, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП у виді штрафу у розмірі 425,00 грн, справу про адміністративне правопорушення закрити.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Повне судове рішення складено 08 квітня 2020 року.

Рішення може бути оскаржено до Першого апеляційного адміністративного суду через Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: О. В. Каліуш