Справа № 280/700/19
Суддя: Бойченко Юлія Петрівна
Дата ухвалення: 2020-04-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

06 квітня 2020 року Справа № 280/700/19 СН/280/64/19 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі судді Бойченко Ю.П., розглянувши за правилами загального, в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 )

до 1. Апеляційного суду Запорізької області (69005, м. Запоріжжя, пр. Соборний, 162)

2. Державної судової адміністрації України (01601, м. Київ, вул. Липська, 18/5)

про визнання протиправними дій та бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (надалі позивач) звернулася до суду із адміністративним позовом до 1. Апеляційного суду Запорізької області (надалі відповідач 1), 2. Державної судової адміністрації України (надалі відповідач 2), в якому просить суд:

визнати протиправними дії Апеляційного суду Запорізької області в частині визначення розміру надбавки позивачу за вислугу років у період з 01.04.2002 по 31.12.2005, з 01.01.2007 по 31.12.2007, з 22.05.2008 по 31.12.2011 тільки у відсотках від посадового окладу з урахуванням доплати за кваліфікаційний клас, та бездіяльності, що полягала у не проведенні нарахування та виплати надбавки за вислугу років до заробітної плати за період у відповідності до ч. 4 ст. 44 Закону України «Про статус суддів»;

зобов`язати Апеляційний суд Запорізької області перерахувати та виплатити (з урахуванням різниці виплаченої суми) позивачу надбавку за вислугу років за періоди з 01.04.2002 по 31.12.2005, з 01.01.2007 по 31.12.2007, з 22.05.2008 по 31.12.2011 в розмірі, визначеному ч. 4 ст. 44 Закону України «Про статус суддів» з урахуванням окладу, доплати за кваліфікаційний клас, премій всіх видів, надбавки за виконання особливо важливої роботи, додаткового посадового окладу до щорічної відпустки, матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань, інших нарахувань, та індексації доходу з урахуванням компенсації відповідно до Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати»;

зобов`язати Апеляційний суд Запорізької області нарахувати та виплатити за період з 01.04.2002 по 31.12.2005, з 01.01.2007 по 31.12.2007, з 22.05.2008 по 31.12.2011 включно заробітну плату за час відпустки, допомогу по тимчасовій непрацездатності та матеріальні допомоги на вирішення соціально-побутових питань з врахуванням донарахованої надбавки за вислугу років за вказані періоди включно, з урахуванням компенсації відповідно до Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати»;

зобов`язати Державну судову адміністрацію України здійснити фінансування Апеляційному суду Запорізької області з єдиного рахунку Державного бюджету України, передбаченого на виконання рішень судів на користь суддів, кошти для проведення виплати недоплаченої позивачу заробітної плати з розрахунку надбавки за вислугу років згідно ч. 4 ст. 44 Закону України «Про статус суддів» з урахуванням окладу, доплати за кваліфікаційний клас, премій всіх видів, надбавки за виконання особливо важливої роботи, додаткового посадового окладу до щорічної відпустки, матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань, інших нарахувань, та індексації доходу з урахуванням компенсації відповідно до Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» за періоди з 01.04.2002 по 31.12.2005, з 01.01.2007 по 31.12.2007, з 22.05.2008 по 31.12.2011;

зобов`язати Апеляційний суд Запорізької області та Державну судову адміністрацію України надати звіт про виконання судового рішення в місячний строк з моменту набрання законної сили.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що на день звільнення ОСОБА_1 з посади судді їй не виплачена заробітна плата в повному обсязі відповідно до вимог Закону України «Про статус суддів». Вказує, що за розрахунками Апеляційного суду Запорізької області при визначенні заробітної плати за період з 01.04.2002 по 31.12.2005, з 01.01.2007 по 31.12.2011 позивачу, у порушення вимог статті 44 Закону України «Про статус суддів», надбавка за вислугу нараховувалася у відсотках без урахування сум премій, інших виплат, тобто не від загальної суми щомісячного заробітку, а лише від посадового окладу (з урахуванням надбавки за кваліфікаційний клас). Вважає такі дії протиправними, із посиланням на норми Конституції України, Закону України «Про статус суддів», рішення Конституційного Суду України просить задовольнити позовні вимоги, а також наголошує, що у відповідності до Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» має право на компенсацію втрати частини доходів незалежно від факту нарахування таких сум роботодавцем.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 10.04.2019, залишеним без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 24.07.2019, позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково.

Постановою Верховного Суду від 04.10.2019 рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 10.04.2019 та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 24.07.2019 у справі №280/700/19 скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції. Постанову Верховного Суду обґрунтовано тим, що спір у цій справі розглянуто судом першої інстанції за правилами спрощеного позовного провадження, що, з урахуванням статусу позивача (службова особа, яка займає відповідальне та особливо відповідальне становище), є порушенням процесуальних норм.

31.10.2019 матеріали вищезазначеної справи надійшли до Запорізького окружного адміністративного суду та в порядку ст. 31 КАС України справу розподілено судді Запорізького окружного адміністративного суду Бойченко Ю.П.

Ухвалою суду від 04.11.2019 призначено розгляд адміністративної справи №280/700/19 (провадження №СН/280/64/19) за правилами загального позовного провадження; підготовче засідання у справі призначено на 28.11.2019.

25.11.2019 від Апеляційного суду Запорізької області надійшов відзив на позовну заяву (вх. №49261), в якому відповідач 1 посилається на те, що розміри посадових окладів, премій встановлювалися Кабінетом Міністрів України, а розміри надбавок за кваліфікаційні класи суддів та інших надбавок у різні періоди визначалися указами Президента України та (або) постановами Кабінету Міністрів України. Вказує, що нарахування та виплату позивачу заробітної плати здійснювалася відповідно до норм діючого на той час законодавства та в межах бюджетних асигнувань, встановлених кошторисом на відповідний рік. Також зазначає, що компенсація втрати частини доходів обчислюється у зв`язку із порушенням строків виплати нарахованих доходів. Крім того наголошує на пропуск позивачем строку звернення до суду. У задоволенні позову просить відмовити.

Протокольною ухвалою суду від 28.11.2019 підготовче засідання відкладено до 23.12.2019.

Від відповідача 1 надійшла заява (вх. від 18.12.2019 №53665) про розгляд справи за відсутності його уповноваженого представника.

Протокольною ухвалою суду від 23.12.2019 закрито підготовче провадження у справі та призначено розгляд справи по суті на 21.01.2020.

14.01.2020 від позивача надійшла заява (вх. №1797) про розгляд справи без її участі, у порядку письмового провадження.

На підставі ч. 3 ст. 194 КАС України розгляд справи здійснюється у порядку письмового провадження.

Розглянувши матеріали та з`ясувавши всі обставини адміністративної справи, які мають юридичне значення для розгляду та вирішення спору по суті, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, судом встановлено наступне.

ОСОБА_1 перебувала на посаді судді Апеляційного суду Запорізької області з 01.04.2002 по 15.09.2016.

Відповідно до наказу голови Апеляційного суду Запорізької області від 29.04.2002 №40-5 позивачу встановлено з 01.05.2002 надбавку за третій кваліфікаційний клас, а з 10.01.2006 (відповідно до наказу від 10.01.2006 №4-1) доплату за другий кваліфікаційний клас.

Відповідно до довідки про нараховану та виплачену заробітну плату судді ОСОБА_1 у період з квітня 2002 року по грудень 2005 року, заробітна плата позивача складалася з посадового окладу, надбавки за кваліфікаційний клас, надбавки за інтенсивність, надбавки за вислугу років. Крім того, позивачу виплачувалися надбавка за розширену зону, премії за місяць, премії до свят, матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань, на оздоровлення, інші доплати (відрядження, індексація).

При цьому, як вбачається із довідки, надбавку за вислугу років обчислено у розмірі 25% від посадового окладу та надбавки за кваліфікаційний клас.

Наказом голови Апеляційного суду Запорізької області від 09.10.2006 №136-к з 27.10.2006 позивачу встановлено надбавку за вислугу років у розмірі 30 % від посадового окладу, з урахуванням доплати за кваліфікаційний клас.

Наказом голови Апеляційного суду Запорізької області від 19.10.2011 №207-к з 29.10.2011 надбавку за вислугу років збільшено до 40 % від посадового окладу, з урахуванням доплати за кваліфікаційний клас.

Згідно розрахунків нарахованої заробітної плати у період з 01.01.2007 по 31.12.2007 заробітну плату нараховано ОСОБА_1 , виходячи із наступних складових: посадовий оклад; надбавка за кваліфікаційний клас; надбавка за вислугу років відповідно до Закону України "Про статус суддів" від 15.12.1992 №2862-ХІІ (оклад + клас х 30% ); індексація. Крім того, у лютому 2007 року позивачу нараховано та виплачено премію до свят та виробничу премію; у березні 2007 року квартальну премію, лікарняний; у квітні 2007 року відрядження; у травні 2007 року виробничу премію; у червні 2007 року премію до свят; у серпні 2007 року додатковий посадовий оклад, премію до свят, премію, допомогу на соціально-побутові потреби, виплати на відпустку та відрядження; вересень 2007 року премію квартальну, лікарняний; жовтень 2007 року щомісячна премія, премія до свят; листопад 2007 року щомісячну премію, відрядження; грудень 2007 року щомісячну премію, квартальну премію, премію до свят.

Нарахування заробітної плати у період з 01.06.2008 по 31.12.2011 відбулося, виходячи із наступних складових: посадовий оклад, надбавка за кваліфікаційний клас, надбавка за вислугу років відповідно до Закону України "Про статус суддів" від 15.12.1992 року №2862-ХІІ (оклад + клас х30%), щомісячна премія, премій квартальних та до свят, додаткового посадового окладу, допомоги на соціально- побутові потреби.

Постановою Верховної Ради України від 08.09.2016 №1515-VІІІ відповідно до п. 9 ч. 5 ст. 126 Конституції позивача звільнено з посади судді Апеляційного суду Запорізької області у зв`язку з поданням заяви про відставку.

Наказом голови Апеляційного суду Запорізької області від 15.09.2016 №76-к, відповідно до постанови Верховної Ради України від 08.09.2016 №1515-VІІІ, п. 1 ст. 120 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» позивача виключено зі складу суду у зв`язку із поданням заяви про відставку.

Не погоджуючись з діями відповідача щодо нарахування та виплати надбавки за вислугу років виходячи з розміру посадового окладу, а не з загальної суми щомісячного заробітку, як це передбачено ч. 4 ст. 44 Закону України «Про статус суддів», вважаючи, що відповідачем на день звільнення позивача з посади судді не виплачена заробітна плата в повному обсязі за період з 01.04.2002 до 31.12.2005, з 01.01.2007 до 31.12.2007 та з 22.05.2008 до 01.01.2012, ОСОБА_1 звернулась до суду із позовною заявою.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить із такого.

Закон України «Про статус суддів» від 15.12.1992 № 2862-ХІІ (далі Закон № 2862-ХІІ) визначає статус суддів з метою забезпечення належних умов для здійснення правосуддя, дотримання Конституції і законів України, охорони прав і свобод громадян.

Відповідно до пункту 14 частини першої статті 92 Конституції України статус суддів визначається виключно Конституцією України та законами України, якими гарантовано незалежність і недоторканість суддів (частина перша статті 126 Конституції України), а згідно з частиною першою статті 130 Основного Закону, держава забезпечує фінансування та належні умови для функціонування судів і діяльності суддів.

Так, частиною 4 статті 44 Закону України «Про статус суддів» було передбачено, що суддям виплачується щомісячна надбавка за вислугу років у розмірах: при стажі роботи понад 3 роки - 10 відсотків, понад 5 років - 15, понад 10 років - 20, понад 15 років - 25, понад 20 років - 30, понад 25 років - 40 відсотків від загальної суми щомісячного заробітку з урахуванням доплати за кваліфікаційні класи.

Законом України «Про Державний бюджет України на 2006 рік» від 20.12.2005 №3235-IV змінено порядок нарахування надбавки за вислугу років та встановлено, що вказана надбавка розраховується у тих же відсотках, однак, не від загальної суми щомісячного заробітку з урахуванням доплати за кваліфікаційні класи, а від посадового окладу з урахуванням доплати за кваліфікаційні класи.

Неконституційним Закон №3235-IV в частині виплати суддям щомісячної надбавки за вислугу років не визнавався, а тому у 2006 році щомісячна надбавка за вислугу років суддям мала виплачуватися у відсотках від посадового окладу з урахуванням доплати за кваліфікаційні класи.

З 01.01.2007 вищезгадана надбавка мала нараховуватися відповідно до частини четвертої статті 44 Закону № 2862-ХІІ.

Однак, відповідно до розрахункових листів заробітної плати позивача в період з 01.04.2002 по 31.12.2005, з 01.01.2007 по 31.12.2007, з 22.05.2008 по 31.12.2011 заробітна плата за вказаний період нарахована, виходячи із наступних складових: посадовий оклад; кваліфікаційний клас, вислуга років судді від суми посадового кладу + кваліфікаційного класу; та у відповідному розмірі премія щомісячна, премія до свят, індексація доходу, надбавка за інтенсивність.

Законом України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» № 107-VI від 28.12.2007 змінено порядок нарахування надбавки за вислугу років та встановлено, що вказана надбавка розраховується у тих же відсотках, однак, не від загальної суми щомісячного заробітку з урахуванням доплати за кваліфікаційні класи, а від посадового окладу з урахуванням доплати за кваліфікаційні класи.

Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 № 10-рп/2008 справа № 1-28/2008 визнано такими, що не відповідають Конституції України також і положення пункту 61 розділу II Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України», яким внесено зміни до ст. 44 Закону України «Про статус суддів».

Таким чином, зміни до абзацу другого частини четвертої статті 44 Закону України «Про статус суддів», внесені Законом України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України», втратили чинність 22.05.2008.

Тобто, з 01.01.2008 по 22.05.2008 (дати винесення Рішення № 10-рп/2008) надбавка за вислугу років суддям мала виплачуватися у відсотках тільки від посадового окладу, з урахуванням доплати за кваліфікаційні класи.

Водночас, постановою Кабінету Міністрів України від 16.01.2008 № 19 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 3 вересня 2005 року № 865» (яка набрала чинності з 01.03.2008), останню доповнено пунктом 2-2, яким передбачено, що суддям щомісяця виплачується надбавка за вислугу років у відсотках від посадового окладу з урахуванням надбавки за кваліфікаційний клас в таких розмірах: при стажі роботи понад три роки - 10 відсотків, понад п`ять років - 15, понад 10 років - 20, понад 15 років - 25, понад 20 років - 30, понад 25 років - 40 відсотків.

Таким чином, після 22.05.2008 - дати винесення Конституційним Судом України Рішення № 10-рп/2008, Закон № 2862-ХІІ і постанова № 865 по-різному врегульовували питання виплати суддям надбавки за вислугу років.

Тобто, матеріали справи свідчать, що позивачу в період з 01.04.2002 по 31.12.2005, з 01.01.2007 по 31.12.2007, з 22.05.2008 по 31.12.2011 надбавка за вислугу років нараховувалася у відсотках лише від розміру посадового окладу з урахуванням надбавки за кваліфікаційний клас, без урахування інших складових заробітної плати.

Виходячи із визначених у частині третій статті 7 КАС України загальних засад пріоритетності законів над підзаконними актами слід зазначити, що при визначенні бази обчислення суддям набавки за вислугу років після 22.05.2008 - дати винесення Конституційним Судом України Рішення № 10-рп/2008 - слід застосовувати положення Закону № 2862-ХІІ, який має вищу юридичну силу, а не підзаконний нормативний акт - постанову № 865.

Аналогічні висновки викладені Верховним Судом у постанові від 18.12.2018 у справі №816/301/16.

Відповідно до цієї позиції, посилання відповідача 1 на відсутність законодавчо закріпленого визначення поняття «загальна сума щомісячного заробітку» не може бути підставою для не врахування при визначенні суми надбавки за вислугу років інших виплат та надбавок, зокрема, щомісячних премій, премій до свят та інших надбавок, оскільки стаття 44 Закону України «Про статус суддів» від 15.12.1992 №2862-XII, чинного на момент виникнення спірних правовідносин, визначала, що заробітна плата суддів складається з посадового окладу, премій, доплат за кваліфікаційні класи, надбавок за вислугу років та інших надбавок.

Також суд відхиляє посилання відповідача 1 на те, що в період з 01.04.2002 по 31.12.2005 надбавка за вислугу років нараховувалася позивачу у відповідності до вимог частини четвертої статті 44 Закону України «Про статус суддів», оскільки вказані твердження спростовуються наявною у матеріалах справи довідкою про нараховану та виплачену заробітну плату судді ОСОБА_1 у період з квітня 2002 року по грудень 2005 року.

Стосовно позовних вимог про зобов`язання відповідача 1 нарахувати та виплатити за період з 01.04.2002 по 31.12.2005, з 01.01.2007 по 31.12.2007, з 22.05.2008 по 31.12.2011 заробітну плату за час відпустки, допомогу по тимчасовій непрацездатності та матеріальні допомоги на вирішення соціально-побутових питань з врахуванням донарахованої надбавки за вислугу років за вказані періоди включно з урахуванням компенсації відповідно до Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати», суд зазначає наступне.

Пунктом 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 № 100 передбачено, що обчислення середньої заробітної плати для оплати часу щорічної відпустки провадиться, виходячи з виплат за останні 12 календарних місяців роботи, що передують місяцю надання відпустки.

Дана норма ставить у залежність суму заробітної плати за період відпустки від виплат, які нараховуються особі за 12 календарних місяців роботи.

Судом встановлено, що додатковий посадовий оклад та матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань виплачені позивачу при наданні щорічної основної відпустки відповідно до пп. 2 п. 2-1 Постанови про оплату праці суддів від 03.09.2005 № 865.

Відповідно до пп. 2 п. 2-1 цієї Постанови в редакції від 01.04.2016, у разі надання відпустки виплачується додатковий посадовий оклад відповідно до частини п`ятої статті 44 Закону України "Про статус суддів", а також надається матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань у розмірі, що не перевищує їх середньомісячної заробітної плати.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що вказані вище виплати заробітної плати за час відпустки, допомоги по тимчасовій непрацездатності та матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань взаємозалежні від заробітної плати судді.

Крім того, суд звертає увагу, що у рішенні Конституційного Суду України від 15.10.2013 №9-рп/2013 у справі № 1-18/2013 щодо офіційного тлумачення положення частини другої статті 233 Кодексу законів про працю України зазначено, що під заробітною платою, необхідно розуміти усі виплати, на отримання яких працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, встановлених законодавством для осіб, які перебувають у трудових правовідносинах з роботодавцем.

Вищезазначене спростовує твердження відповідача 1 про те, що заробітна плата за час відпустки, допомога по тимчасовій непрацездатності та матеріальна допомога на вирішення соціально-побутових питань не підлягають перерахунку, оскільки вони не входять до складових заробітної плати суддів.

Таким чином, у разі встановлення судом наявності підстав для здійснення перерахунку сум, які входять до складових заробітної плати, перерахунку підлягають також суми, які були обраховані на основі зазначених вище складових.

Разом з тим, у вказаному вище рішенні Конституційного Суду України від 15.10.2013 №9-рп/2013 у справі № 1-18/2013 Суд дійшов висновку, що у разі порушення роботодавцем законодавства про оплату праці не обмежується будь-яким строком звернення працівника до суду з позовом про стягнення заробітної плати, що йому належить, тобто усіх виплат, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, встановлених законодавством, незалежно від того, чи було здійснене роботодавцем нарахування таких виплат. Також, працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення сум індексації заробітної плати та компенсації втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати як складових належної працівнику заробітної плати без обмеження будь-яким строком незалежно від того, чи були такі суми нараховані роботодавцем.

Звідси, необґрунтованими є посилання відповідача 1 на пропуск ОСОБА_1 строку звернення до суду із позовною заявою.

Також, зі змісту статті 1 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» №2050-ІІІ (далі - Закон №2050-ІІІ) випливає, що право на компенсацію частини доходів у громадянина пов`язується з настанням такого юридичного факту (події), як невиплата грошового доходу у встановлені строки його виплати.

У відповідності до статті 2 Закону №2050-ІІІ, компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом.

Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії; соціальні виплати; стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення) та інші.

Стаття 3 Закону №2050-ІІІ встановлює, що сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться).

Пункти 1, 2 Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2001 року №159 відтворюють положення Закону №2050-ІІІ, конкретизують підстави та механізм виплати компенсацій.

У пункті 4 цього Порядку прописано, що сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100.

Наведене нормативне регулювання не встановлює першості нарахування і виплати доходу, який своєчасно не був виплачений, та не ставить у залежність компенсацію втрати частини грошових доходів від попереднього, окремого нарахування доходів.

При цьому слід зазначити, що кошти, які підлягають нарахуванню в порядку компенсації частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати, мають компенсаторний характер, спрямовані на забезпечення достатнього життєвого рівня та купівельної спроможності особи та пов`язані з інфляційними процесами та зростанням споживчих цін на товари та послуги.

Суд звертає увагу, що використане у статті 3 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» формулювання, що компенсація обчислюється як добуток «нарахованого, але не виплаченого грошового доходу» за відповідний місяць, означає, що має існувати обов`язкова складова обчислення компенсації - невиплачений грошовий дохід, який може бути або нарахований, або такий, який можна нарахувати, зокрема, і на підставі судового рішення.

Зміст і правова природа спірних правовідносин у розумінні положень статей 1- 3 вказаного Закону дають підстави вважати, що право на компенсацію втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати особа набуває незалежно від того, чи були такі суми їй попередньо нараховані, але не виплачені.

Аналогічні висновки викладені Верховним Судом у постанові від 18.12.2018 у справі №816/301/16.

Таким чином, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог в частині зобов`язання відповідача 1 нарахувати та виплатити за період з 01.04.2002 по 31.12.2005, з 01.01.2007 по 31.12.2007, з 22.05.2008 по 31.12.2011 включно заробітну плату за час відпустки, допомогу по тимчасовій непрацездатності та матеріальні допомоги на вирішення соціально-побутових питань з врахуванням донарахованої надбавки за вислугу років за вказані періоди включно, з урахуванням компенсації відповідно до Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати».

Відповідно до частини другої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частинами першою та другою статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Відповідно до частин першої, другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Всупереч цим вимогам КАС України відповідачем 1, як суб`єктом владних повноважень, не доведено правомірності нарахування ОСОБА_1 надбавки за вислугу років не від розміру загальної суми щомісячної заробітної плати, а від розміру посадового окладу та відповідно виплати заробітної плати у період з 01.04.2002 по 31.12.2005, з 01.01.2007 по 31.12.2007, з 22.05.2008 по 31.12.2011 не у повному обсязі.

Щодо вимог позивача про зобов`язання Державної судової адміністрації України здійснити фінансування Апеляційного суду Запорізької області з єдиного рахунку Державного бюджету України, передбаченого на виконання рішень судів на користь суддів, кошти для проведення виплати недоплаченої ОСОБА_1 заробітної плати з розрахунку надбавки за вислугу років згідно ч. 4 ст. 44 Закону України «Про статус суддів» з урахуванням окладу, доплати за кваліфікаційний клас, премій всіх видів, надбавки за виконання особливо важливої роботи, додаткового посадового окладу до щорічної відпустки, матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань, інших нарахувань, та індексації доходу з урахуванням компенсації відповідно до Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» за періоди з 01.04.2002 по 31.12.2005, з 01.01.2007 по 31.12.2007, з 22.05.2008 по 31.12.2011 суд зазначає наступне.

З огляду на те, що питання здійснення фінансування при виконання рішення суду в даній справі виникає тільки після набрання законної сили цим рішенням, а також у зв`язку з відсутністю відмови щодо такого фінансування з боку Державної судової адміністрації України суд приходить до висновку про передчасний характер заявленої позовної вимоги. Звідси, у її задоволенні слід відмовити.

Стосовно зобов`язання відповідача протягом одного місяця, з дня набрання судовим рішенням законної сили, подати звіт про його виконання слід зазначити про таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, має право зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Конструкція вказаної правової норми свідчить про те, що це є правом суду, а не імперативним обов`язком.

З огляду на обставини справи, суд не вбачає підстав в даному випадку для застосування ст. 382 КАС України.

Крім того, гарантія виконання судового рішення забезпечується також положеннями ст. 14 КАС України, відповідно до якої судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх обєднаннями на всій території України

Таким чином, у задоволенні позову в цій частині слід відмовити.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

ОСОБА_1 звільнено від сплати судового збору на підставі п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» як позивача у справі про стягнення заробітної плати, а тому питання розподілу судових витрат судом не вирішується.

Керуючись статтями 139, 241, 243-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ВИРІШИВ:

1. Позовну заяву ОСОБА_1 задовольнити частково.

2. Визнати протиправними дії Апеляційного суду Запорізької області (69005, м. Запоріжжя, пр. Соборний, 162; ) в частині визначення розміру надбавки ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ; ІНФОРМАЦІЯ_1 ) за вислугу років у період з 01.04.2002 по 31.12.2005, з 01.01.2007 по 31.12.2007, з 22.05.2008 по 31.12.2011 у відсотках від посадового окладу з урахуванням доплати за кваліфікаційний клас, та визнати протиправною бездіяльність Апеляційного суду Запорізької області (69005, м. Запоріжжя, пр. Соборний, 162; ), що полягала у не проведенні нарахування та виплати ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ; ІНФОРМАЦІЯ_1 ) надбавки за вислугу років до заробітної плати за період з 01.04.2002 по 31.12.2005, з 01.01.2007 по 31.12.2007, з 22.05.2008 по 31.12.2011 у відповідності до ч. 4 ст. 44 Закону України «Про статус суддів».

3. Зобов`язати Апеляційний суд Запорізької області (69005, м. Запоріжжя, пр. Соборний, 162; ) перерахувати та виплатити (з урахуванням різниці виплаченої суми) ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ; ІНФОРМАЦІЯ_1 ) надбавку за вислугу років за періоди з 01.04.2002 по 31.12.2005, з 01.01.2007 по 31.12.2007, з 22.05.2008 по 31.12.2011 в розмірі, визначеному ч. 4 ст. 44 Закону України «Про статус суддів», з урахуванням окладу, доплати за кваліфікаційний клас, премій всіх видів, надбавки за виконання особливо важливої роботи, додаткового посадового окладу до щорічної відпустки, матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань, інших нарахувань, та індексації доходу з урахуванням компенсації відповідно до Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати».

4. Зобов`язати Апеляційний суд Запорізької області (69005, м. Запоріжжя, пр. Соборний, 162; ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ; ІНФОРМАЦІЯ_1 ) за період з 01.04.2002 по 31.12.2005, з 01.01.2007 по 31.12.2007, з 22.05.2008 по 31.12.2011 включно заробітну плату за час відпустки, допомогу по тимчасовій непрацездатності та матеріальні допомоги на вирішення соціально-побутових питань з врахуванням донарахованої надбавки за вислугу років за вказані періоди включно, з урахуванням компенсації відповідно до Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати».

5. В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення складено та підписано 06.04.2020.

Суддя Ю.П. Бойченко