Справа № 520/2873/2020
Суддя: Кухар М.Д.
Дата ухвалення: 2020-04-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Харків
08 квітня 2020 р. № 520/2873/2020
Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Кухар М.Д., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) до Харківського обласного військового комісаріату (61052, м.Харків, вул. Коцарська, 56, код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії ,-

В С Т А Н О В И В :
Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з зазначеним позовом, в якому просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_2 , ЄДРПОУ: НОМЕР_2 ) щодо не виплати відповідно до п. 1 наказу начальника НОМЕР_3 Головного військового представництва Міністерства оборони України від 24.01.2019 року №10 премії ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) на день виключення його зі списків особового складу НОМЕР_3 Головного військового представництва Міністерства оборони України;

- зобов`язати Харківський обласний військовий комісаріат (61052, м. Харків, вул. Коцарська, 56, ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) премію відповідно до п.1 наказу начальника НОМЕР_3 Головного військового представництва Міністерства оборони України від 24.01.2019 року № 10.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 10.03.2020 відкрито спрощене позовне провадження.

Запропоновано відповідачу подати до суду протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому ухвали відзив на позов та докази на обґрунтування відзиву, а також докази направлення відзиву позивачу.

Відповідач надав до суду відзив на позовну заяву, згідно змісту якого у задоволенні позовних вимог просив відмовити.

Згідно з ч. 5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

З огляду на вказане вище, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Судом встановлено, що підполковник у запасі ОСОБА_1 , з 24.02.2010 по 29.07.2019 проходив військову службу у НОМЕР_3 Головному військовому представництві Міністерства оборони України на посаді начальника групи.

Згідно наказу першого заступника Міністра оборони України від 24.07.2019 року № 38 позивача звільнено з військової служби у запас.

Згідно п. 7 наказу начальника НОМЕР_3 ГВП МОУ від 29.07.2019 року №105 позивача з 29.07.2019 року виключено зі списків особового складу 4104 ГВП МОУ.

Згідно спільної директиви Міністерства оборони України та Генерального штабу Збройних Сил України від 25.04.2019 року № Д-322/1/ЗДСК НОМЕР_3 ГВП МОУ 30.07.2019 року розформоване.

Та 27.12.2018 року Міністром оборони України видано окреме доручення №2704/з/420, згідно якого за підсумками 2018 року відповідно до ст. 15, 23, 27 Дисциплінарного статуту ЗС України та ст. 51 Бюджетного кодексу України дозволено заохотити одноразово премією військовослужбовців:

в грудні 2018 року апарату Міністерства оборони України та Генерального штабу в розмірі, що не перевищує їх місячного грошового забезпечення;

у січні 2019 року установ, які виконують окремі доручення апарату Міністерства оборони та Генерального штабу в розмірі, що не перевищує їх місячного грошового забезпечення за грудень 2018 року (додаток № 8).

На виконання окремого доручення Міністра оборони України від 27.12.2018 року №2704/з/420 начальником 4104 ГВП МОУ 24.01.2019 року видано наказ №10.

Пунктом 1 зазначеного наказу встановлено нагородити грошовою премією в розмірі, що не перевищує їх місячного грошового забезпечення за грудень 2018 року - підполковника ОСОБА_1 , начальника групи.

Витяг з зазначеного наказу у встановленому порядку був направлений до відділу фінансового забезпечення ХОВК для реалізації, де НОМЕР_3 ГВП МОУ перебувало на грошовому забезпеченні (додаток № 9).

Під час проходження військової служби у НОМЕР_3 ГВП МОУ у 2018 році стягнення не отримував.

З матеріалів справи встановлено, що позивач 02.03.2020 звернувся до військового комісара ХОВК з заявою про виплату заборгованості - премії, яку призначено відповідно до наказу начальника НОМЕР_4 ГВП МОУ від 24.01.2019 року № 10.

Та 02.03.2020 року позивач із заявою звернувся до військового комісара ХОВК про видачу довідки встановленого зразка про розмір грошового забезпечення за грудень 2018 року з метою вирішення зазначеного питання в судовому порядку.

Станом на подачу позову до суду відповіді на порушені звернення не надано.

Згідно змісту відзиву відповідачем вказано, що на даний час на адресу Харківського облвійськкомату жодного роз`яснення з приводу спірної питання не надійшло, а фінансування на виплату грошового забезпечення військовослужбовця військових представництв проводиться лише в межах щомісячного грошового забезпечення без врахування додаткових заохочувальних виплат.

Не погоджуючись з вказаним, ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з даним позовом.

Положеннями частин 1-4 ст.9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 №2011-XII встановлено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.

Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.

Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.

Наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 № 260 Затверджено Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам (далі - Порядок №260), визначено порядок та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту України та деяким іншим особам.

Згідно з пунктом 2 Порядку №260 грошове забезпечення включає: щомісячні основні види грошового забезпечення; щомісячні додаткові види грошового забезпечення; одноразові додаткові види грошового забезпечення. До щомісячних основних видів грошового забезпечення належать: посадовий оклад; оклад за військовим званням; надбавка за вислугу років. До щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, зокрема, належить премія.

Пунктом 3 вказаного Порядку №260 передбачено, що підставами для розрахунку та виплати основних і додаткових видів грошового забезпечення, зокрема, є накази про встановлення та виплату основних і додаткових видів грошового забезпечення.

В розділі ХVI вказаного Порядку №260 зазначено, що командири (начальники) військових частин, військових навчальних закладів, установ та організацій Збройних Сил України мають право щомісяця здійснювати преміювання військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової військової служби) відповідно до їх особистого внеску в загальні результати служби.

Відповідно ч.1 ст.51 Бюджетного кодексу України, керівники бюджетних установ утримують чисельність працівників, військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу, поліцейських, співробітників Служби судової охорони та здійснюють фактичні видатки на заробітну плату (грошове забезпечення), включаючи видатки на премії та інші види заохочень чи винагород, матеріальну допомогу, лише в межах фонду заробітної плати (грошового забезпечення), затвердженого для бюджетних установ у кошторисах.

Згідно пп. в) п. 27 Закону України Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України №551-XIV, до офіцерів застосовуються такі заохочення - нагородження грамотою, цінним подарунком або грошовою премією.

Матеріалами справи підтверджено, що наказом начальника 4104 Головного військового представництва Міністерства оборони України від 24.01.2019 №10 встановлено виплатити премію військовослужбовцям у розмірі місячного грошового забезпечення, зокрема, ОСОБА_1 .

Однак, як встановлено під час розгляду справи, зазначений наказ є чинним та безпідставно відділом фінансового забезпечення ІНФОРМАЦІЯ_2 не реалізований.

Відповідач у відзиві на позов зазначає, що кошти на виплату премії не надійшли, як і жодних роз`яснень з приводу спірного питання, а фінансування на виплату грошового забезпечення військовослужбовцям військових представництв проводиться лише в межах щомісячного грошового забезпечення без врахування додаткових заохочувальних виплат.

Суд не приймає аргументи відповідача про те, що грошове забезпечення військовослужбовців здійснюється в межах щомісячного грошового забезпечення без врахування додаткових заохочувальних виплат, оскільки відсутність на рахунках відповідача коштів для таких виплат не є само по собі належним доказом неможливості здійснення останніх.

При цьому, відповідачем не надано жодних доказів в підтвердження факту відсутності в бюджеті відповідного рівня коштів на реалізацію чинного наказу та преміювання позивача.

Частиною 2 ст. 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачем доказів скасування вказаного наказу про преміювання позивача від 24.01.2019 р. №10 надано не було, як і доказів того, що відносно позивача було прийнято рішення про позбавлення премії (повністю або частково) із зазначенням конкретних причин, які стали підставою для цього.

Отже, суд доходить висновку, що підстави для не виплати премії позивачу за грудень 2018 року відсутні.

Водночас суд зазначає, що відповідно до статті 1 Протоколу №1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право вільно володіти своїм майном. Ніхто не може бути, позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

У справі "Кечко проти України" Європейський суд з прав людини встановив, що мало місце порушення статті 1 Протоколу №1 Конвенції, про захист прав людини і основоположних свобод, зауважив, що в межах свободи дій держави визначати, які надбавки виплачувати своїм робітникам з державного бюджету. Держава може вводити, призупиняти чи закінчити виплату таких надбавок, вносячи відповідні зміни в законодавство. Однак, якщо чинне правове положення передбачає виплату певних надбавок, і дотримано всі вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах доки відповідні положення є чинними (п. 23 Рішення).

Так, реалізація особою права, яке пов`язане з отриманням коштів і базується на спеціальних та чинних, на час виникнення спірних правовідносин, нормативно-правових актах національного законодавства, не залежить від бюджетних асигнувань, відсутність яких не може бути підставою для порушення прав громадян.

У зв`язку з цим, Європейський суд з прав людини не прийняв аргумент Уряду України щодо бюджетних асигнувань, оскільки органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов`язань.

З огляду на вказане, позовні вимоги обґрунтовані та такі, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Приписами ч. 1 ст. 9 КАС України встановлено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Керуючись ст.ст. 139, 241 247, 255, 257, 263, 291, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,
В И Р І Ш И В:
Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) до ІНФОРМАЦІЯ_1 (61052, м. Харків, вул. Коцарська, 56, ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_2 , ЄДРПОУ: НОМЕР_2 ) щодо не виплати відповідно до п. 1 наказу начальника НОМЕР_3 Головного військового представництва Міністерства оборони України від 24.01.2019 року №10 премії ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) на день виключення його зі списків особового складу НОМЕР_3 Головного військового представництва Міністерства оборони України.

Зобов`язати Харківський обласний військовий комісаріат (61052, м. Харків, вул. Коцарська, 56, ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) премію відповідно до п.1 наказу начальника НОМЕР_3 Головного військового представництва Міністерства оборони України від 24.01.2019 року № 10.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Скарга може бути подана у порядку ч.1 ст. 297 КАС України безпосередньо до Другого апеляційного адміністративного суду або у порядку п.15.5 Розділу VII КАС України до Другого апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд.

Повний текст рішення складено 08 квітня 2020 року.

Суддя Кухар М.Д.