Справа № 953/4595/20
Суддя: Якуша Н. В.
Дата ухвалення: 2020-04-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 953/4595/20
н/п 2-а/953/228/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.04.2020 м. Харків

Київський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Якуші Н.В.,

за участю секретаря судових засідань Коваль А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали адміністративної справи за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції, інспектора 3 батальйону 4 роти Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції капрала поліції Пінчук Наталії Олександрівни про визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

19.03.2020 року до суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 у якому він просить визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАК №2235741 від 12.03.2019 року. В обґрунтування підстав посилається, що оскаржувана постанова була складена з порушенням норм діючого законодавства.

Так, в обґрунтування позову позивач зазначає, що 12 березня 2020 року він, керуючи власним автомобілем марки Toyota Rav 4 НОМЕР_1 , д.н.з НОМЕР_2 по просп. Тракторобудівників в м. Харкові близько 21.10 год. біля б. 2 Г, був зупинений патрульними поліцейськими, які рухались на службовому автомобілі. Після зупинки, до нього підійшли двоє поліцейських та повідомили його, що він порушив ПДР України, а саме: перетнув перехрестя на заборонений жовтий сигнал світлофора, чим порушив ч.2 ст. 122 КУпАП. З зазначеним він не погодився, вказавши на п.8.11 ПДР України. Крім того, він попрохав працівників поліції надати йому докази, якими вони обґрунтовують нібито вчинення ним адміністративного правопорушення, але за весь час спілкування жодних доказів не було надано. Не беручи до уваги його усних пояснень та відсутність доказів, одним з поліцейських (чоловічої статі) було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення сері ЕАК №2235741 про притягнення його до адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу 425 грн. Цим же поліцейським вказана постанова і була підписана. В той же час зі змісту постанови вбачається, що винесена вона інспектором 3 батальйону 4 роти Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції капралом поліції Пінчук Наталією Олександрівною, якої взагалі ні під час зупинки його автомобіля, ні під час розгляду справи, ні під час винесення постанови на місці зупинки не було. Вказав, що під час ввімкнення жовтого сигналу світлофора автомобіль, на якому він рухався, вже перетинав пішохідний перехід, який розташований перед світлофором, а тому при екстреному гальмуванні він не мав змоги зупинитися згідно вимог п. 8.10 ПДР України, у зв`язку з чим вважає, що ПДР України ним не порушено, що виключає подію та склад адміністративного правопорушення, передбачений ч.2 ст.122 КУпАП.

Зазначив, що поліцейським будь-якої підготовки до розгляду справи проведено не було, як і не було оголошення посадовою особою, яка розглядала справу, прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, також було проігноровано його клопотання, не були досліджені докази, не були заслухані особи, які беруть участь у розгляді справи.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, був повідомлений про день та час слухання справи шляхом надсилання судової повістки, та смс повідомлення. Його представник надав до суду заяву, в якій підтримав позовні вимоги, просив позов задовольнити та розглянути справу у його відсутність. Також долучив до матеріалів справи письмові пояснення із додатками, в яких виклав наступне. Так, представник позивача зазначив, що з метою отримання відеоматеріалів, які можуть підтвердити обставини, які викладені в постанові ЕАК №2235741 від 12.03.2020 року, ним було направлено відповідний адвокатський запит до УПП в Харківській області ДПП. У відповіді на запит від 25.03.2020 року №197аз/41/14-03-2020 було зазначено, що факт вчинення порушення п. 8.7.3 (ґ) ПДР України, був зафіксований на службовий планшет №248. На сьогоднішній день відео не збереглось. Щодо наданих управлінням відеозаписів з нагрудних відео реєстраторів поліцейських, то зазначив, що вони не містять відомостей про вчинення правопорушення, а лише відображають, при цьому частково, процесуальну послідовність винесення оскаржуваної постанови. Також зазначив, що докази про розмір витрат, понесених позивачем, будуть подані в строк, визначений ч.7 ст. 139 КАС України

Відповідачі Департамент патрульної поліції та інспектор 3 батальйону 4 роти Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції капрал поліції Пінчук Н.О. у судове засідання не з`явились, про день та час слухання справи сповіщались своєчасно та належним чином, причини неявки суд не повідомили, відзив на позов не надали.

У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідність до положень ч. 4 ст. 229 КАС України, судом не здійснювалося.

Суд, дослідивши надані докази у їх сукупності, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

В силу вимог встановлених правил ст. 14 Закону України "Про дорожній рух", учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху: створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам. При цьому водій має право відступати від вимог Закону та відповідно правил дорожнього руху лише в умовах дії непереборної сили або коли іншими засобами неможливо запобігти власній загибелі чи каліцтву громадян.

Згідно ч. 1 ст. 8 Закону України "Про Національну поліцію", поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Отже, згідно Конституції та Закону України "Про Національну поліцію", поліцейський, під час виконання своїх службових обов`язків, зобов`язаний діяти виключно на підставі у порядку у межах повноважень та у спосіб визначений Конституцією України, Законами України, зокрема КУпАП, іншими нормативно-правовими актами, що регламентують діяльність поліції.

Згідно зі ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

З матеріалів справи вбачається, що 12 березня 2020 року інспектором 3 батальйону 4 роти Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції капралом поліції Пінчук Н.О. було винесено постанову серії ЕАК №2235741 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 122 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн.

Зі змісту вказаної постанови, 12.03.2020 року, о 21:10 год., в м. Харкові, пр.-т Тракторобудівників 2 Г, позивач, як водій, керуючи транспортним засобом марки Toyota Rav 4 НОМЕР_1 , д.н.з НОМЕР_2 , проїхав перехрестя на заборонений «жовтий» сигнал світлофора, зафіксовано на службовий планшет 48, чим вимоги п.8.7.3 ( ґ ) ПДР України порушення проїзду на заборонний жовтий сигнал, що забороняє рух і попереджає про наступну зміну сигналів..

Вирішуючи питання щодо правомірності рішення відповідача про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за порушення ним ПДР України, а саме п..8.7.3 ( ґ ) ПДР України, суд зазначає про таке.

Відповідно до вимог ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи, зокрема, про адміністративні правопорушення про порушення Правил дорожнього руху.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно зі статтею 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року №14 „Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні порушення на транспорті" встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам передбаченим статтями 283 та 284 КпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався порушник чи встановлених останнім доводів.

На підтвердження обставин, за яких, на думку позивача, відбулося порушення його прав, свобод чи інтересів, під час розгляду адміністративного позову судом було витребувано у відповідача докази щодо правомірності його дій під час розгляду справи про адміністративне правопорушення за ч.2 ст.122 КУпАП відносно позивача, наявності беззаперечних доказів щодо наявності в діях останнього складу вищезазначеного адміністративного правопорушення.

Відповідно дост.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані,на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів),що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи,та інші обставини,що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами:

1) письмовими, речовими і електронними доказами;

2) висновками експертів;

3) показаннями свідків.

Винність особи у вчиненні правопорушення має бути доведена доказами, передбаченими ст. 251 КУпАП, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків,показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху.

Згідно п. 8.7.3 (ґ) Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306 (далі Правила дорожнього руху) сигнали світлофора мають такі значення: (ґ) - Жовтий забороняє рух і попереджає про наступну зміну сигналів.

Положеннями ч.2 ст.122 КУпАП передбачено відповідальність водіїв транспортних засобів за порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди.

Позивач у своїй позовній заяві вказав, що продовжив рух транспортного засобу на перехресті після ввімкнення жовтого сигналу світлофора, оскільки при екстреному гальмуванні він не міг зупинитися згідно вимог ПДР України.

Досліджуючи цю обставину, суд зазначає, що згідно пункту п.8.11 ПДР України водіями, які в разі ввімкнення жовтого сигналу або підняття регулювальником руки вгору не можуть зупинити транспортний засіб у місці, передбаченому пунктом 8.10 цих Правил, не вдаючись до екстреного гальмування, дозволяє рухатися далі за умови забезпечення безпеки дорожнього руху.

Крім того, суд зауважує про відсутність належних та допустимих доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 122 КУпАП.

Так, суд зазначає про те, що частиною третьою статті 283 КУпАП прямо передбачено, що постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості, зокрема про технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис.

Аналогічна позиція була висловлена у постанові Верховного Суду України від 15.11.2018 року у справі №524/5536/17.

Судом вбачається, що у оскаржуваній постанові міститься посилання на додаток до постанови у вигляді камери службового планшету 248, разом з тим на виконання вимог ухвали суду від 23.03.2020 року, відповідач не надав до суду доказів існування відеозапису фіксування порушення ПДР позивачем, здійснену на зазначену у постанові камеру.

Більш того, як вбачається з додаткових пояснень представника позивача та долученої до них копії листа ДПП УПП в Харківській області від 25.03.2020 року факт вчинення порушення п. 8.7.3 (ґ) ПДР України, був зафіксований на службовий планшет №248. На сьогоднішній день відео не збереглось.

Суд звертає увагу відповідача, що не може бути підтвердженням порушення позивачем ПДР України лише сама постанова від 12.03.2020 року серії ЕАК №2235741, оскільки лише описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом учинення особою такого порушення. Постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за своєю правовою природою є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.

Тому, у зв`язку з неподання суб`єктом владних повноважень витребуваних судом доказів без поважних причин та не повідомлення суду щодо причин ненадання таких доказів, суд вирішує справу на підставі наявних доказів та визнає обставини, на які посилається позивач, а саме відсутність в його діях порушень п. 8.7.3 (ґ) Правил дорожнього руху України, що відповідає ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», відповідно до якої кожен при вирішенні питань щодо його цивільних прав і обов`язків або встановленні обґрунтованості будь якого кримінального обвинувачення, висунутого проти нього, має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Юридична природа адміністративної відповідальності за своєю суттю є аналогічною кримінальній, оскільки також є публічною, пов`язана із застосуванням державного примусу, ініціюється органами, які наділені владними повноваження, а застосовувані санкції можуть бути доволі суттєвими для особи, включаючи позбавлення волі.

У пункті 21 рішення ЄСПЛ у справі «Надточій проти України» від 15 травня 2008 року зазначено, що Уряд України визнав карний кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Обов`язок дотримання принципу презумпції невинуватості відноситься не тільки до судових органів, але й до інших державних установ, таких як поліція (Рішення ЄСПЛ у справі «Дактарас проти Литви» від 24.11.2000 року).

Крім того, Конституційний Суд України в рішенні від 22 грудня 2010 року № 23-рп/2010 дійшов висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правовій презумпції, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні (п. 4.1).

В рекомендації № R (91)1 Комітету Європи Державам-членам стосовно адміністративних санкцій від 13 лютого 1991 року рекомендовано урядам держав-членів керуватися у своєму праві та практиці принципом, згідно з яким обов`язок забезпечення доказів покладається на адміністративний орган влади (принцип 7).

З урахуванням цього, при вирішенні даної справи суд виходить з принципу презумпції невинуватості особи, яка притягається до відповідальності.

Також суд зазначає, що долучений до справи відеозаписи з нагрудних відео реєстраторів інспекторів, які були надані позивачу на його запит до ДПП УПП в Харківській області, не можуть вважатися належними доказами, що встановлюють провину позивача, оскільки їх використання не було зафіксовано в оскаржуваній до суду постанові. Більш того, вказані записи містять у собі лише інформацію, яка мала місце після зупинення транспортного засобу позивача працівниками поліції.

Враховуючи викладене, а також зважаючи на відсутність доказів на підтвердження факту вчинення позивачем адміністративного правопорушення, суд приходить до висновку про недоведеність складу адміністративного правопорушення в діях позивача, а отже рішення відповідача слід скасувати.

Відповідно до ч. 3. ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності суд має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Таким чином, оскаржувана постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксована не в автоматичному режимі від 12.03.2020 року серії ЕАК №2235741 про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП підлягають скасуванню, а справа про адміністративне правопорушення закриттю.

Відповідно до ч.7 ст. 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку із розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів. Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Судом вбачається, що представник позивача у своїх додаткових поясненнях заявив, що докази про розмір витрат, понесених позивачем, будуть подані в строк, визначений ч.7 ст. 139 КАС України.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 122, 241-246, 255, 286 КАС України, ст. 293 КУпАП, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Скасувати постанову інспектора 3 батальйону 4 роти Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції капрала поліції Пінчук Наталії Олександрівни у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАК №2235741 від 12.03.2020 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Справу про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 122 КУпАП відносно ОСОБА_1 - закрити.

Апеляційна скарга на судове рішення у справі може бути подана до Другого апеляційного адміністративного суду протягом 10 днів з дня складення повного судового рішення до або через Київський районний суд м. Харкова.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження:

на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Київський районний суд м. Харкова.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, а у разі його апеляційного оскарження - моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Позивач ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса мешкання: АДРЕСА_1 ).

Представник позивача- адвокат Дмитренко Олександр Сергійович, адреса для листування: 61140, м. Харків, а/с 1188.

Відповідачі Департамент патрульної поліції (м. Київ, вул. Федора Ернста 3), інспектор 3 батальйону 4 роти Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції капрал поліції Пінчук Наталія Олександрівна (61033, м. Харків, вул. Шевченка, 315-А)

Повний текст рішення складено 07.04.2020 року.

Суддя -