Справа № 240/112/20
Суддя: Лавренчук Ольга Володимирівна
Дата ухвалення: 2020-04-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
08 квітня 2020 року м. Житомир справа № 240/112/20
категорія 106030000
Житомирський окружний адміністративний суд у складі:
судді Лавренчук О.В.,
розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру, Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області про визнання протиправними та скасування наказу, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

встановив:
ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом у якому просить:
- визнати протиправними та скасувати наказ Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру «Про звільнення ОСОБА_1 » №193-то від 18 грудня 2019 року;
- визнати протиправними та скасувати наказ Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області від «Про оголошення наказу Держгеокадастру від 18.12.2019 №193-то «Про звільнення ОСОБА_1 » від 19.12.2019 №916-к;
- поновити ОСОБА_1 на посаді першого заступника начальника Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області з 20 грудня 2019 року;
- стягнути з Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу.
В обґрунтування позову вказує, що відповідно до абз.4 п. 100 Типової інструкції з діловодства в міністерствах, інших центральних та місцевих органах виконавчої влади, затверджено Постановою Кабінету Міністрів України від 17 січня 2018 року №55 у наказі (розпорядженні) про призначення або звільнення працівника зазначається повна дата (число, місяць, рік) фактичного виходу працівника на роботу (припинення трудових відносин), розміри його посадового окладу відповідно до штатного розпису, надбавок та доплат. Однак, в наказі дата припинення трудових відносин взагалі не вказана. Вказує, що очевидно, що звільнення «за угодою сторін» відбулося не лише без її згоди, але й без її відома. Вказує, що під час реєстрації заяви перебувала на стаціонарному лікуванні, що підтверджується листком непрацездатності. Згоди з роботодавцем щодо звільнення її з 19 грудня 2019 року, як визначено наказом від 19.12.2019 №916-к досягнуто не було. Заява про звільнення, на яку є посилання в оскарженому наказі, це є та заява, яка була написана, на ім`я голови Держгеокадастру Башлика Д.О. без зазначення дати. Зазначає, що написання такої заяви про звільнення за угодою сторін було умовою прийняття позивача на роботу, а в подальшому безперешкодному проходженні державної служби на займаній посаді, як тепер зрозуміло, з метою звільнити працівників, які з якихось причин не влаштовують роботодавця чи призначених ним посадових осіб.
Ухвалою судді Житомирського окружного адміністративного суду від 09.01.2020 відкрито загальне позовне провадження. Призначено підготовче засідання на 29.01.2020.
Копію ухвали направлено на адреси сторін, що вказані у позовній заяви рекомендованою поштовою кореспонденцією.
До суду 23.01.2020 надійшло клопотання позивача про долучення до матеріалів справи документів.
На електронну пошту суду 29.01.2020 надійшли клопотання представника Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області та представника Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру про відкладення розгляду справи.
Відповідно до протоколу судового засідання від 29.01.2020, розгляд справи відкладено на 24.02.2020.
сторін під час його тимчасової непрацездатності. Просить відмовити у задоволенні позовної заяви.
Головне управління Держгеокадастру у Житомирській області 03.02.2020 подало до суду відзив на позовну заяву у якому вказує, що відповідно до п. 4 розділу 4 Порядку ведення та зберігання основних справ державних службовців, затвердженого Наказом №64 від 22.03.2016, акт органу вищого рівня про призначення на посаду (звільнення з посади) оголошується шляхом видання за місцем роботи відповідного акта із зазначенням фактичного призначення на посаду (звільнення з посади) тощо. Вказує, що оскаржуваний наказ №193-то від 18.12.2019 не стосується прав, свобод та інтересів позивача, не спрямований на виникнення щодо неї жодних юридичних наслідків, а тому позовні вимоги в цій частині є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Просить відмовити у задоволенні позову.
Відділом документального забезпечення суду 05.02.2020 зареєстровано відповідь на відзив у якому позивач вказує, що до Держгеокадастру 06.12.2019 заяву не подавала, оскільки перебувала на лікарняному. Вказує, що звільнення працівника за його заявою про звільнення за власним бажанням без узгодження дати звільнення до закінчення двотижневого строку є порушенням прав працівника і підставою для його поновлення на роботі та виплати йому середнього заробітку за час вимушеного прогулу (постанова від 18.11.2019 у справі № 229/2676/17). Зазначає, що її заяву про звільнення зареєстровано 06.12.2019 (заява без узгодження дати звільнення). Наказ Держгеокадастру «Про звільнення ОСОБА_1 » №193-то прийнято 18 грудня 2019 року, через 12 днів після реєстрації заяви про звільнення. Вважає, що наказ Держгеокадастру «Про звільнення ОСОБА_1 » №193-то від 18 грудня 2019 року прийнято з порушенням її трудових прав, обмеживши її право відізвати (анулювати) заяву про звільнення.
До суду 17.02.2020 надійшло клопотання представника Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції.
Ухвалою суду від 18.02.2020 клопотання представника Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру задоволено.
Додаткові пояснення Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області надійшли до суду 24.02.2020. Представник відповідача вказує, що позивач зафіксувала свою згоду на звільнення шляхом проставляння свого підпису під час ознайомлення з наказом від 18.12.2019 №193-то.
У судове засідання, призначене на 24.02.2020 прибула позивач та представники Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області. Представник Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру у судове засідання, що проводилось в режимі відеоконференції не прибув.
Суд протокольною ухвалою зобов`язав Головне управління Держгеокадастру у Житомирській області надати документи. Підготовче судове засідання відкладено на 05.03.2020.
До суду 27.02.2020 надійшло клопотання позивача про долучення до матеріалів справи документів.
На електронну пошту суду 27.02.2020 надійшло клопотання представника Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції.
Ухвалою суду від 28.02.2020 клопотання представника Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру задоволено.
Відділом документального забезпечення суду 04.03.2020 зареєстровано клопотання Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області про долучення до матеріалів справи доказів.
До суду 04.03.2020 надійшло клопотання Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру про долучення документів на підтвердження повноваження представника.
Клопотання позивача про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду в порядку письмового провадження надійшло до суду 05.03.2020.
Ухвалою суду від 05 березня 2020 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.
На електронну пошту суду 06.03.2020 надійшло клопотання представника Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції.
Ухвалою суду від 10.03.2020 клопотання представника Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру задоволено.
До суду 13.03.2020 надійшло клопотання Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру про долучення документів на підтвердження повноваження представника.
У судовому засіданні 16.03.2020 суд протокольною ухвалою зобов`язав представника Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру надати до суду інформацію, яким чином заява позивача потрапила 06.12.2020 до Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру.
Відділом документального забезпечення суду 20.03.2020 зареєстровано клопотання Держгеокадастру про долучення до матеріалів справи документів.
Розглянувши подані сторонами документи та матеріали, заслухавши пояснення позивача та заперечення представників відповідачів, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення на них, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд протокольною ухвалою 16.03.2020 постановив подальший розгляд справи здійснювати у порядку письмового провадження.
Згідно з ч. 5 ст. 250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.
У період із 23.03.2020 по 05.04.2020 головуюча суддя перебувала у відпустці.
В матеріалах адміністративної справи містяться копії листків непрацездатності згідно яких, ОСОБА_1 у період 03.12.2019 по 19.12.2019 включно перебувала на лікарняному, (т. 1 а.с. 215, 216).
Наказом №916-к від 19 грудня 2019 року "Про оголошення наказу Держгеокадастру від 18.12.2019 №193-то "Про звільнення ОСОБА_1 " оголошено наказ Держгеокадастру від 18.12.2019 №193-то " Про звільнення ОСОБА_1 .. Датою звільнення ОСОБА_1 з посади першого заступника начальника Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області вважати 19 грудня 2019 року, (т. 1 а.с. 5).
Вважаючи такі накази необґрунтованими та протиправними, а свої права та охоронювані законом інтереси порушеними, позивач звернулась з позовом до суду.
Спірні правовідносини регулюються Законом України "Про державну службу" (далі - Закон, в редакції, станом на день виникнення спірних правовідносин).
Суд вважає за необхідне зазначити, що у відзиві на позовну заяву, представник Держгеокадастру посилається на норми Цивільного кодексу України, як на норми прямої дії, які необхідно застосувати у спірних правовідносинах. Вказує, що позивачем вчинено правочин у письмовій форма, зміст якого відповідав його волі. Зазначає, що незазначення бажаної дати звільнення не є підставою для визнання такого правочину недійсним враховуючи положення статті 204 Цивільного кодексу України. Вважає, що: " Держгеокадастр вчинив правочин щодо припинення проходження позивачем державної служби в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Корнституцією України та законами України і такий правочин не може бути визнаний судом протиправним лише з підстав не зазначення у заяві позивача бажаної дати звільнення, адже Закон не зобов`язує державного виконавця зазначати таку дату", (т. 1 а.с. 60-61).
Суд вважає таке твердження представника Держгеокадастру помилковим з огляду на те, що цивільним законодавством регулюються особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників. (ст. 1 Цивільного кодексу України), у той час коли Кодексом законів про працю України регулюються трудові відносини.
Окрім того, приписами ст. 4 Кодексу законів про працю України визначено, що законодавство про працю складається з Кодексу законів про працю України та інших актів законодавства України, прийнятих відповідно до нього.
Отже, до спірних правовідносин слід застосовувати вимоги Закону України "Про державну службу", та КЗпП України, а не Цивільного кодексу України.
Правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ст. 202 ЦК України), а згідно ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.
Відносини, що виникають у зв`язку із вступом на державну службу, її проходженням та припиненням, визначає правовий статус державного службовця регулює Закон України "Про державну службу".
Норми статті 86 Закону, яка регулює припинення державної служби за ініціативою державного службовця або за угодою сторін, визначає обов`язок подання заяви держаним службовцем.
Суд зазначає, що заява, вказана у Законі немає нічого спільного з правочином, як помилково вважає представник Держгеокадастру.
Щодо суті спору, суд зазначає наступне.
Пункт 3 частини 1 статті 83 Закону, державна служба припиняється: за ініціативою державного службовця або за угодою сторін (стаття 86 цього Закону).
Статтею 86 Закону визначено, що Державний службовець має право звільнитися зі служби за власним бажанням, попередивши про це суб`єкта призначення у письмовій формі не пізніш як за 14 календарних днів до дня звільнення.
Державний службовець може бути звільнений до закінчення двотижневого строку, передбаченого частиною першою цієї статті, в інший строк за взаємною домовленістю із суб`єктом призначення, якщо таке звільнення не перешкоджатиме належному виконанню обов`язків державним органом.
Суб`єкт призначення зобов`язаний звільнити державного службовця у строк, визначений у поданій ним заяві, у випадках, передбачених законодавством про працю.
Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, викладеної у постанові від 17 лютого 2015 року у справі № 21-8а15, за загальним правилом пріоритетними є норми спеціального законодавства, а трудове законодавство підлягає застосуванню у випадках, якщо нормами спеціального законодавства не врегульовано спірні правовідносини або коли про це йдеться у спеціальному законі.
Суд відмічає, що припинення державної служби за угодою сторін врегульовано статтею 86 Закону, а тому до спірних правовідносин не підлягають застосуванню приписи статті 36 Кодексу законів про працю України.
Підстава припинення державної служби за угодою сторін визначена частиною другою статті 86 Закону. Такою підставою є домовленість державного службовця із суб`єктом призначення про певний строк звільнення. Недосягнення сторонами згоди щодо припинення державної служби за угодою сторін або відсутність узгодженої дати звільнення, позбавляє суб`єкта призначення права на звільнення державного службовця за угодою сторін.
При домовленості між державним службовцем і суб`єктом призначення про припинення державної служби за ч.2 ст.86 Закону (за угодою сторін) державний службовець звільняється в строк, визначений сторонами. Анулювання такої домовленості може мати місце лише при взаємній згоді про це державного службовця і суб`єкта призначення.
Така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 23 жовтня 2019 року у справа №816/1391/16.
Отже звільнення позивача згідно поданої нею заяви є погодженим, однак за умови дотримання вимог законодавства про працю (із зазначенням дати звільнення у заяві ОСОБА_1 ).
Судом при дослідженні заяви ОСОБА_1 встановлено відсутність дати, з якої вона просить її звільнити за угодою сторін. Заява містить лише дописку: "датою написання заяви вважати дату реєстрації".
Позивач під час розгляду адміністративної справи та у позовній заяві вказує, що писала декілька подібних заяв без зазначення дати, на ім`я посадових осіб Держгеокадастру.
Разом з тим, суд відмічає, що саме Держгеокадастр, як органи державної влади, відповідно до ст. 19 Конституції України зобов`язаний діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Суд наголошує, що частиною 2 ст. 86 Закону чітко встановлено обов`язкову умову, дотримання якої необхідне для звільнення державного службовця за угодою сторін. Такою умовою є взаємна домовленістю із суб`єктом призначення щодо строку такого звільнення.
Суд відмічає, що під час судового розгляду адміністративної справи, представниками відповідачів не надано належних доказів, які б підтверджували досягнення домовленості між позивачем та суб`єктом призначення щодо певного строку звільнення, який може бути визначено шляхом зазначення відповідної календарної дати або вказівкою на подію, яка повинна неминуче настати.
Разом з тим, суд вважає помилковим твердження представника Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області, що підтвердженням вільного волевиявлення особи на звільнення за угодою сторін з підпис позивача "Копію наказу отримала" на наказі "Про оголошення наказу Держгеокадастру від 18.12.2019 №193-то "Про звільнення ОСОБА_1 ", оскільки вказана представником відповідача обставина є доказом отримання копії зазначеного наказу і жодним чином не свідчить про згоду з його винесенням, (т. 1 а.с. 89).
Право особи на оскарження в судовому порядку акту індивідуальної дії закріплено законодавством України.
Окрім того, суд звертає увагу на ту обставину, що у період із 03 грудня 2019 року по 19 грудня 2019 року включно (а не з 10 грудня 2019 року, як вказує представник Держгеокадастру у своєму відзиві), ОСОБА_1 перебувала на лікарняному, що підтверджується належними доказами, що містяться в матеріалах адміністративної справи.
В матеріалах адміністративної справи відсутні належні докази та відповідачами не наведено жодних доводів, які б вказували на наявність волевиявлення ОСОБА_1 на звільнення саме 18 грудня 2019 року.
Враховуючи викладене, суд вважає, що Наказ №193-то від 18.12.2019 "Про звільнення ОСОБА_3 " є протиправним, а тому підлягає скасуванню.
Щодо Наказу Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області від «Про оголошення наказу Держгеокадастру від 18.12.2019 №193-то «Про звільнення ОСОБА_1 » від 19.12.2019 №916-к, суд відмічає, що він не спрямований на виникнення, зміну чи припинення прав позивача, а носить інформаційний характер та вичерпав свою дію.
Відповідно до частини 1 та 2 статті 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв`язку з повідомленням про порушення вимог Закону України «Про запобігання корупції» іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.
При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про необхідність стягнення із Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 19 грудня 2019 року по 06 квітня 2020 року в сумі 112941,95 грн = 73 робочі дні (грудень 2019 року - 8 робочих днів, січень 2020 року - 21 робочий день, лютий 2020 року - 20 робочих днів, березень 2020 року - 21 робочий день, квітень 2020 року - 3 робочих дні до дати ухвалення судового рішення) * 1547,15 грн (середньоденна заробітна плата згідно довідки №17 від 27.02.2020 (т. 1 а.с. 226) з відповідним відрахуванням обов`язкових платежів до бюджету та спеціальних фондів.
Відповідно до частини першої статті 371 Кодексу адміністративного судочинства України, негайно виконуються рішення суду, зокрема, про присудження виплати заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби - у межах суми стягнення за один місяць; поновлення на посаді у відносинах публічної служби.
За правилами частини другої статті 371 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, який ухвалив рішення, за заявою учасників справи або з власної ініціативи може ухвалою в порядку письмового провадження або зазначаючи про це в рішенні звернути до негайного виконання рішення.
Частиною першою та другою статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Положеннями статті 90 КАС України визначено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Керуючись статтями 9, 72-77, 90, 242-246, 255, 258 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
Позовну заяву задовольнити частково.
Визнати протиправними та скасувати наказ Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру №193-то від 18 грудня 2019 року "Про звільнення ОСОБА_1 "
Поновити ОСОБА_1 на посаді першого заступника начальника Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області з 19 грудня 2019 року.
Рішення в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді першого заступника начальника Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області та стягнення заробітної плати за один місяць підлягає негайному виконанню.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду через Житомирський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.В. Лавренчук