Справа № 398/936/20
Суддя: Коліуш Г. В.
Дата ухвалення: 2020-04-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №: 398/936/20
провадження №: 2-а/398/49/20
УХВАЛА

Іменем України

"07" квітня 2020 р. Суддя Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області Коліуш Г.В., розглянувши матеріали справи за адміністративним позовом ОСОБА_1 до поліцейського 4 роти 1-го батальйону Управління патрульної поліції в Кіровоградській області Корольова Ігоря Леонідовича про скасування постанови про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до поліцейського 4 роти 1-го батальйону Управління патрульної поліції в Кіровоградській області Корольова Ігоря Леонідовича про скасування постанови ЕАК № 2261690 від 18 березня 2020 року про притягнення до адміністративної відповідальності та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 425 грн. за порушення ч.1 ст. 126 КУпАП.

06 квітня 2020 року після задоволення самовідводу судді Крімченко С.А., справа була розподілена судді Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області Коліуш Г.В.

Суддею встановлено, що позивачем по вказаній справі є ОСОБА_1 , який працює на посаді судового розпорядника Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області.

Вказаний факт може викликати сумніви в неупередженості або об`єктивності судді під час розгляду справи, тому суддя Коліуш Г.В. заявляє самовідвід.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 36 КАС України, суддя не може брати участь в розгляді адміністративної справи і відводиться за наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості судді.

Відповідно до ч. 1 ст. 39 КАС України, за наявності підстав, зазначених у ст. ст. 36-38 КАС України, суддя, секретар судового засідання, експерт, спеціаліст, перекладач можуть заявити самовідвід.

Згідно п.12 висновку №1 (2001) Консультативної ради європейських судів для Комітету Міністрів Ради Європи про стандарти незалежності судових органів і незмінності суддів при винесенні судових рішень у відношенні сторін в судовому розгляді судді повинні бути безсторонніми, тобто вільними від любих зв`язків, упередженості, які впливають або можуть сприйматися як такі, що впливають на здатність судді приймати незалежне рішення. Значення цього принципу виходить далеко за конкретні інтереси визначеної сторони в якому-небудь спорі. Судова влада повинна користуватися довір`ям не тільки зі сторони сторін в конкретному розгляді, але і зі сторони суспільства в цілому. І суддя повинен бути не тільки реально вільним від будь-якого невідповідного зв`язку, упередженості або впливу, але він повинен бути вільним від цього і в очах розумного спостерігача. Інакше довір`я до незалежної судової влади буде підірвано.

Інститут відводу (самовідводу) є однією з найважливіших гарантій здійснення правосуддя неупередженим та справедливим судом. Відвід (самовідвід) дозволяє виключити найменшу підозру в зацікавленості судді в результатах розгляду конкретної справи, навіть якщо насправді такої зацікавленості немає, оскільки пріоритетною тут є суспільна довіра до суду.

Пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод у відповідній частині передбачено: «Кожен має право на справедливий розгляд його справи…незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру…».

Вимога «безсторонності», згідно з судовою практикою Європейського суду з прав людини (рішення у справах «Білуха проти України», «Салов проти України», «Мироненко проти України», «Фельдман проти України») характеризується двома критеріями: перший полягає у намаганні визначити особисте переконання судді у конкретній справі, а другий - у з`ясуванні того, чи забезпечив суддя достатні гарантії для виключення будь-якого розумного сумніву з цього приводу у сторін.

Відповідно до п. 2.5. Бангалорських принципів поведінки суддів від 19.05.2006 року суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

Аналогічний принцип відображено в ч.1 ст.15 Кодексу суддівської етики.

Крім того, як випливає зі змісту норм КАС України, відвід (самовідвід) судді є одним з механізмів, що забезпечує законність та обґрунтованість судового рішення.

Враховуючи, що ОСОБА_1 є судовим розпорядником Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області та прямо пов`язаний з діяльністю суду, що може викликати у стороннього спостерігача сумніви в неупередженості судді, заява про самовідвід судді Коліуш Г.В. є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 36, 39, 248, 256 КАС України, судя

У Х В А Л И В:

Заяву судді Коліуш Г.В. про самовідвід у справі №398/936/20 (провадження №2-а/398/49/20) за адміністративним позовом ОСОБА_1 до поліцейського 4 роти 1-го батальйону Управління патрульної поліції в Кіровоградській області Корольова Ігоря Леонідовича про скасування постанови про адміністративне правопорушення - задовольнити.

Справу №398/936/20 (провадження №2-а/398/49/20) за адміністративним позовом ОСОБА_1 до поліцейського 4 роти 1-го батальйону Управління патрульної поліції в Кіровоградській області Корольова Ігоря Леонідовича про скасування постанови про адміністративне правопорушення передати для здійснення розподілу автоматизованою системою документообігу для визначення судді.

Ухвала набирає законної сили після її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя Коліуш Г.В.