Справа № 540/575/20
Суддя: Бездрабко О.І.
Дата ухвалення: 2020-04-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2020 р.м. ХерсонСправа № 540/575/20
Херсонський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Бездрабка О.І., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Альфа-Юг" до Київської митниці Держмитслужби про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів від 03.02.2020 р. № UA100110/2020/000007/4,

встановив:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Альфа-Юг" (далі - позивач) звернулося з позовною заявою до Київської митниці Держмитслужби (далі - відповідач), в якій просить визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів від 03.02.2020 р. № UA100110/2020/000007/4.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що ним здійснювалося імпортування грейпфруту з Туреччини, у зв`язку з чим подано митну декларацію, в якій визначено вартість товару за першим методом (ціною контракту). На підтвердження заявленої митної вартості оцінюваного товару надав митному органу документи, які відповідають переліку, визначеному ч.2 ст.53 МК України, та чітко ідентифікують оцінюваний товар, містять достовірні дані про числові показники складових митної вартості. Однак, відповідачем протиправно скориговано заявлену товариством митну вартість за резервним методом та прийнято оскаржуване рішення від 03.02.2020 р. № UA100110/2020/000007/4. Позивач стверджує, що митний орган зазначених документів не врахував, у зв`язку з чим дійшов необґрунтованих висновків про наявність підстав для коригування митної вартості із застосування резервного методу.

Ухвалою від 10.03.2020 р. у справі відкрито спрощене провадження та призначено судове засідання на 08.04.2020 р. на 10:00 год.

30.03.2020 р. від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого просить відмовити в задоволенні позову. Вказує на те, що додані позивачем до митної декларації документи не містять всіх відомостей, що підтверджують задекларовані числові значення складових митної вартості. Зокрема, відсутні дані про виробника та інформація щодо вартості пакування та самої упаковки, оскільки контрактом не передбачено, що їх вартість включено до вартості товару. Крім того, позивачем не надано всіх документів, які у нього додатково було витребувано, а також митну декларацію країни відправлення та переклади на українську мову поданих митному органу документів. У зв`язку з цим вважає, що спірне рішення прийняте з урахуванням вимог чинного законодавства, в межах повноважень, наданих йому законами України та підзаконними нормативно-правовими актами.

08.04.2020 р. від представника позивача надійшла заява про розгляд справи в порядку письмового провадження, позовні вимоги просить задовольнити.

У поданому до суду 30.03.2020 р. відзиві відповідач просить здійснювати розгляд справи без його участі.

Згідно ч.3 ст.194 КАС України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд здійснюється в порядку письмового провадження на підставі наявних у суду матеріалів.

За таких обставин суд розглядає справу в порядку письмового провадження.

Дослідивши наявні у справі докази, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 24.01.2020 р. між ТОВ "Альфа-Юг" та "ATAMAN FRUIT GIDA URUNLERI DIS TICARET LTD STI" (Туреччина) укладено зовнішньоекономічний контракт на постачання товару № 240120АТА, відповідно до якого Продавець постачає, а Покупець приймає та оплачує товар в кількості та асортименті, що визначаються у відповідних товарно-супровідних документах, у тому числі в рахунках-фактурах (інвойсах).

Згідно п.п.2.1-2.3 контракту ціна за одиницю товару визначається Сторонами в рахунках-фактурах (інвойсах). Вартість кожної окремої партії товару визначається у рахунках-фактурах (інвойсах). Остаточна вартість Контракту складає 900000 доларів США.

Продавець відвантажує товар на умовах СРТ Херсон, або на інших умовах, що підтверджується відповідними товарно-супровідними документами (п.3.1 контракту).

На кожну партію Товару Продавець повинен надати Покупцю в попередньо узгоджений Сторонами спосіб наступні документи: міжнародну товарно-транспортну накладну; комерційний (комерційні) інвойс (и); відповідні сертифікати (п.3.2 контракту).

Відповідно до п.5.1 контракту якість товарів, що постачаються за даним Контрактом, повинна відповідати узгодженим Покупцем і Продавцем стандартам і технічним умовам та підтверджуватися сертифікатами походження виробника, фітосанітарним сертифікатом виробника.

Товар повинен бути упакованим в стандартну комерційну упаковку, що повинно забезпечувати, за умови належного поводження з вантажем, цілісність товарів при транспортуванні та при проведенні вантажно-розвантажувальних робіт (п.6.1 контракту).

На виконання умов даного контракту "ATAMAN FRUIT GIDA URUNLERI DIS TICARET LTD STI" було поставлено товар - грейпфрути різних видів, призначені для громадського харчування, не в паперовій упаковці, вагою нетто 21000 кг, вартістю 7140 доларів США.

03.02.2020 р. декларантом для митного оформлення товару до Київської митниці Держмитслужби подано митну декларацію № UA100110/2020/600893, у якій визначено митну вартість товару за ціною договору (за основним методом) у сумі 7140 доларів США, що становить 178709,92 грн.

На підтвердження заявленої митної вартості товару митному органу було подано: рахунок-фактуру (інвойс) від 25.01.2020 р. № АТМ008, автотранспортну накладну від 25.01.2020 р. б/н, фітосанітарний сертифікат від 25.01.2020 р. № ЕС/ТR А 3959471, сертифікат про походження товару форми А від 25.01.2020 р. № 0070768, зовнішньоекономічний контракт від 24.01.2020 р. № 240120АТА, договір про надання послуг митного брокера від 16.12.2019 р. № 12/1, заяву декларанта або уповноваженої ним особи, у вигляді внесення коду до митної декларації, про те, що товари не є генетично модифікованим організмом від 31.01.2020 р., інформацію про позитивні результати державних видів контролю при застосуванні Порядку інформаційного обміну між органами доходів і зборів, іншими державними органами від 31.01.2020 р.

Розглянувши подані позивачем документи для підтвердження заявленої в митній декларації митної вартості товару, митний орган направив позивачу повідомлення, у якому зазначив, що наявна в органах ДМС інформація щодо митної вартості імпортованих товарів призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості. Крім того існують розбіжності в даних, заявлених у гр.44 та товаросупровідних документах. Тому запропоновано надати: виписку з бухгалтерської документації; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування; прайс-листи виробника товару; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформацію біржових організацій про вартість товару або сировини. Відповідно до ст.254 МК України необхідно надати переклад українською мовою наданих документів.

03.02.2020 р. позивачем надано прайс-лист від 21.01.2010 р., висновок Торгово-промислової палати від 03.02.2020 р. № Ц-140.

03.02.2020 р. Київською митницею Держмитслужби прийнято рішення про коригування митної вартості товарів № UA100110/2020/000007/4, згідно якого митна вартість товару скоригована за 6-м (резервним) методом визначення митної вартості (другорядний метод 2-ґ - резервний метод визначення митної вартості) у розмірі 1,4 дол. США/кг.

Обґрунтовуючи підстави не прийняття заявленої позивачем митної вартості товару, митний орган у гр.33 спірного рішення зазначив наступне:

"Відповідно до ч.3 ст.53 МК України для підтвердження заявленої митної вартості товару направлено повідомлення про необхідність надання додаткових документів, а саме запропоновано надати: виписки з бухгалтерської документації; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування; прайс-листи виробника товару; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформацію біржових організацій про вартість товару або сировини. Відповідно до ст.254 МК України необхідно надати переклад українською мовою наданих документів

Декларант не надав всіх документів для підтвердження митної вартості, про що зазначив у листі від 03.02.2020 р. Митна декларація країни відправлення не надана. Відсутні дані про виробника товару. Декларантом не надано переклади на українську мову наданих документів.

Відповідно до п.6 зовнішньоекономічного контракту від 24.01.2020 р. № 420120АТА зазначено, що товар повинен бути належно упакований. Згідно ч.10 ст.58 МК України витрати повинні бути при визначенні митної вартості додані, якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягала сплаті. Контрактом не передбачено, що вартість пакування та упаковки включено до вартості товару. Відповідно до п.7 контракту та наданих товаросупровідних документів неможливо встановити порядок та умови оплати за товар.

Декларантом не надано інші документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості: відсутня інформація щодо вартості пакування та вартості самої упаковки.

Враховуючи неможливість застосування попередніх методів запропоновано визначити митну вартість із застосуванням резервного методу відповідно до ст.64 МК України з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі, які щонайбільшою мірою ґрунтуються на раніше визнаних (визначених) органами доходів і зборів митних вартостях та становить 1,4 дол. США/кг. Також повідомлено, що у органу ДМС наявна інформація щодо рівня митної вартості подібного товару, оформленого іншими суб`єктами ЗЕД (МД від 26.12.2019 р. № UA100410/2019/226017, від 26.12.2019 р. № UA100310/2019/667656)".

На підставі прийнятого рішення про коригування митної вартості товару, Київська митниця Держмитслужби видала позивачу картку відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA100110/2020/00008.

Не погоджуючись із рішенням відповідача про коригування митної вартості товарів, позивач звернувся до суду з даною позовною заявою.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступних приписів законодавства.

Відповідно до ч.1 ст.246 МК України метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.

В силу приписів ч.3 ст.318 МК України митний контроль передбачає виконання митними органами мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.

Згідно ч.1 ст.248 МК України митне оформлення розпочинається з моменту подання митному органу декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання митним органом від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.

Декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії (ч.1 ст.257 МК України).

Статтею 49 МК України визначено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відповідно до ст.50 МК України відомості про митну вартість товарів використовуються для: 1) нарахування митних платежів; 2) застосування інших заходів державного регулювання зовнішньоекономічної діяльності України; 3) ведення митної статистики; 4) розрахунку податкового зобов`язання, визначеного за результатами документальної перевірки.

Система визначення митної вартості товарів ґрунтується на загальних принципах митної оцінки, прийнятих у міжнародній практиці. Міжнародно-правовим стандартом, на який зорієнтоване українське митне законодавство, є угоди по застосуванню ст.VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 р. (ГААТ).

Згідно ч.2 ст.VII ГААТ оцінка імпортованого товару для митних цілей повинна базуватися на дійсній вартості імпортованого товару, на який розраховується мито, або аналогічного товару і не повинна базуватися на вартості товару національного походження чи на довільній або фіктивній вартості.

Частинами 4, 5 статті 58 МК України передбачено, що митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.

Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.

Згідно ч.1 ст.51 МК України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.52 МК України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.

Частинами 1-4 статті 57 МК України встановлено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Згідно ч.ч.1, 2 ст.53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

В силу ч.5 ст.53 МК України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

З аналізу ч.ч.1, 2 ст.53 МК України слідує, що Митним кодексом України передбачено вичерпний перелік документів, що подаються декларантом для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення. Дана норма кореспондується з положеннями ч.3 ст.318 МК України, якою встановлено, що митний контроль передбачає виконання митними органами мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.

Це також відповідає стандартним правилам, встановленим п.3.16 та п.6.2 Загального додатку до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур, до якої Україна приєдналася згідно із Законом України від 15.02.2011 р. № 3018-VI "Про внесення змін до Закону України "Про приєднання України до Протоколу про внесення змін до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур", якими запроваджено стандартні правила: на підтвердження декларації на товари митна служба вимагає тільки ті документи, які є необхідними для проведення контролю за даною операцією та забезпечення виконання усіх вимог щодо застосування митного законодавства; митний контроль обмежується мінімумом, необхідним для забезпечення дотримання митного законодавства.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

Зокрема, ч.ч.1-3 ст.58 МК України передбачено, що метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо: 1) немає жодних обмежень щодо прав покупця (імпортера) на використання оцінюваних товарів, за винятком тих, що: а) встановлюються законом чи запроваджуються органами державної влади в Україні; б) обмежують географічний регіон, у якому товари можуть бути перепродані (відчужені повторно); в) не впливають значною мірою на вартість товару; 2) щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів; 3) жодна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу, розпорядження або використання товарів покупцем не надійде прямо чи опосередковано продавцеві, якщо тільки не буде зроблено відповідне коригування з урахуванням положень частини десятої цієї статті; 4) покупець і продавець не пов`язані між собою особи або хоч і пов`язані між собою особи, однак ці відносини не вплинули на ціну товарів.

Метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої статті 57 цього Кодексу.

Згідно п.1 ч.4 ст.54 МК України митний орган під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Частиною 3 статті 53 МК України встановлено, що у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Аналіз положень ч.3 ст.53, п.1 ч.4 ст.54, ст.58 МК України дає підстави для висновку про те, що митний орган при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості зобов`язаний перевірити складові числового значення митної вартості, правильність розрахунку, здійсненого декларантом, упевнитись в достовірності та точності заяв, документів чи розрахунків, поданих декларантом, а також відсутності обмежень для визначення митної вартості за ціною договору, наведених у ст.58 МК України.

Митний орган має право відійти від наведених вище законодавчих обмежень, що пов`язують з перевіркою основного переліку документів, які підтверджують митну вартість, та витребувати від декларанта додаткові документи лише якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, адже такі вади не дозволяють митному органу законно здійснити визначений законом мінімум митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи для розмитнення задекларованого товару.

Отже, з огляду на законодавчо встановлену компетенцію митного органу при перевірці митної вартості імпортованих товарів, зазначені розбіжності повинні бути не будь-якими, а лише тими, що стосуються числового значення заявленої митної вартості чи розрахунку митної вартості здійсненої декларантом.

Судом встановлено, що декларантом для підтвердження обґрунтованості заявленої у декларації митної вартості товару були подані документи, передбачені ч.2 ст.53 МК України.

Аналізуючи норми ст.53 МК України, суд приходить до висновку, що право митного органу на висунення письмової вимоги про надання додаткових документів виникає лише у разі, коли у документах, поданих для митного оформлення згідно ч.2 ст.53 МК України, наявні розбіжності, ознаки підробки або відсутність всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, наявні обґрунтовані підстави вважати, про наявність взаємозв`язку між продавцем і покупцем, який впливає на заявлену декларантом митну вартість.

Тому, не подання або подання декларантом додатково запитаних документів не в повному обсязі, не створює для нього негативних наслідків, оскільки, у даному випадку, були подані документи, які давали змогу митному органу достовірно та обґрунтовано визначити митну вартість товарів.

Судом встановлено, що рішенням про коригування митної вартості товарів від 03.02.2020 р. № UA100110/2020/000007/4, відповідачем було визначено митну вартість товару (коригування) у розмірі 14700 доларів США.

Підставою для відмови стало твердження відповідача про наявність розбіжностей щодо вартості товару, відсутності всіх необхідних відомостей (витрат на доставку), що не дає митному органу перевірити декларування всіх складових митної вартості у повному обсязі.

Однак суд не погоджується з такими доводами відповідача з наступних підстав.

Відповідно до п.6.1 контракту від 24.01.2020 р. № 240120АТА товар повинен бути упакованим в стандартну комерційну упаковку, що повинно забезпечувати, за умови належного поводження з вантажем, цілісність товарів при транспортуванні та при проведенні вантажно-розвантажувальних робіт.

Пунктом 3.1 контракту передбачено, що Продавець відвантажує товар на умовах СРТ Херсон, або інших умовах, що підтверджується відповідними товарно-супровідними документами.

Згідно інвойсу від 25.01.2020 р. № АТМ008 поставку товару здійснено на умовах СРТ Київ.

Термін "фрахт/перевезення оплачено до ..." означає, що продавець здійснює поставку товару шляхом його передання перевізнику, призначеному ним самим. Додатково до цього, продавець зобов`язаний оплатити витрати перевезення товару до названого місця призначення. Це означає, що покупець приймає на себе всі ризики та будь-які інші витрати, що можуть виникнути після здійснення поставки товару у вищезазначений спосіб.

Продавець зобов`язаний надати товар із комерційним рахунком-фактурою або еквівалентним йому електронним повідомленням, у відповідності з умовами договору купівлі-продажу, а також будь-які інші докази відповідності, які можуть вимагатися за договором (ст.А.1 для СРТ Інкотермс Офіційні правила тлумачення торговельних термінів Міжнародної торгової палати).

Відповідно до ст.А.9 для СРТ Інкотермс Офіційні правила тлумачення торговельних термінів Міжнародної торгової палати продавець зобов`язаний нести витрати, пов`язані з діями щодо перевірки товару (такими як перевірка якості, розмірів, ваги, кількості), необхідними для здійснення поставки товару у відповідності зі статтею А.4.

Продавець зобов`язаний за власний рахунок забезпечити пакування товару, необхідне для перевезення товару, яке він організує (за винятком випадків, коли в даній галузі торгівлі прийнято звичайно відправляти товари з такими ж характеристиками, що обумовлені договором, без упаковки). Упаковка повинна містити належне маркування.

З викладеного слідує, що за умовами поставки СРТ пакування товару здійснюється за рахунок продавця, а тому пакування включено в ціну поставленого товару. У зв`язку з цим, твердження відповідача з приводу відсутності інформації щодо вартості пакування та упаковки є неправомірним.

Що стосується доводів відповідача про ненадання позивачем додатково витребуваних документів - виписки з бухгалтерської документації, інших бухгалтерських документів, що підтверджують вартість товару, митної декларації країни походження, то вони також є безпідставними, оскільки вказані документи жодним чином не впливають на ціну товару, що передбачена контрактом (з урахування додаткових платежів, якщо такі передбачені чи здійснені).

Також суд вважає помилковими посилання відповідача на ненадання позивачем страхових документів, а також документів, що містять відомості про вартість страхування, оскільки умовами поставки товару є CPT, а згідно Інкотермс 2010 за умовами поставки CPT витрати на страхування та транспортування несе продавець.

Окрім цього, п.3.2 контракту визначено, що на кожну партію Товару Продавець повинен надати Покупцю в попередньо узгоджений Сторонами спосіб наступні документи: міжнародну товарно-транспортну накладну, комерційний інвойс, відповідні сертифікати.

Позивачем надано митному органу всі вищевказані документи (інвойс від 25.01.2020 р. № АТМ008, автотранспортну накладну від 25.01.2020 р., фітосанітарний сертифікат від 25.01.2020 р. № ЕС/ТR А 3959471, сертифікат про походження товару форми А від 25.01.2020 р. № 0070768, а на додаткову вимогу - і експертний висновок Торгово-промислової палати від 03.02.2020 р. № ц-140), а тому ненадання на вимогу митниці документів, які не передбачені контрактом (митної декларації країни походження) не свідчить про надання документів не в повному обсязі.

Суд зауважує, що позивачем визначено митну вартість грейпфруту за ціною, вказаною в інвойсі від 25.01.2020 р. № АТМ008, а саме - 0,34 дол. США/кг, що узгоджується з вимогами п.2.1 контракту та підтверджується прайс-листом продавця від 21.01.2020 р.

Крім того, згідно експертного висновку Київської обласної (регіональної) Торгово-промислової палати від 03.02.2020 р. № Ц-140, в результаті аналізу наданих документів та з урахуванням цінової пропозиції експортера свіжого грейпфрута, що ввозиться в Україну згідно контракту від 24.01.2020 р. № 240120АТА, експертом встановлено, що вартість товару з урахуванням величини партії, форми оплати, витрат на транспортування та умов поставки (СРТ - Київ) відповідає кон`юнктурі ринку і на дату експертизи становила 0,34 дол. США/кг.

Тобто, експертним висновком підтверджено вартість задекларованого позивачем грейпфруту за ціною 0,34 дол. США/кг.

Стосовно ненадання позивачем перекладу на українську мову поданих документів, суд зазначає наступне.

Статтею 254 МК України визначено, що документи, необхідні для здійснення митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України при здійсненні зовнішньоекономічних операцій, подаються митному органу українською мовою, офіційною мовою митних союзів, членом яких є Україна, або іншою іноземною мовою міжнародного спілкування. Митні органи вимагають переклад українською мовою документів, складених іншою мовою, ніж офіційна мова митних союзів, членом яких є Україна, або іншою іноземною мовою міжнародного спілкування, тільки у разі, якщо дані, які містяться в них, є необхідними для перевірки або підтвердження відомостей, зазначених у митній декларації. У такому разі декларант забезпечує переклад зазначених документів за власний рахунок.

Отже, вказаною статтею чітко передбачено, що митні органи вимагають переклад українською мовою документів, складених іншою мовою, ніж офіційна мова митних союзів, членом яких є Україна, або іншою іноземною мовою міжнародного спілкування, тільки у разі, якщо дані, які містяться в них, є необхідними для перевірки або підтвердження відомостей, зазначених у митній декларації.

Такої вимоги митним органам не здійснено та вказана обставина жодним чином не стосується митної вартості товарів та не могла слугувати підставою для прийняття оскаржуваного рішення.

Крім того, можливе ненадання декларантом запитуваних митним органом документів, за відсутності обґрунтування неможливості визначення митної вартості товару за першим методом, не є достатнім для висновку про наявність підстав для застосування митним органом іншого методу визначення митної вартості.

Дана правова позиція викладена Верховним Судом у постановах від 19.12.2019 р. у справі № 810/5295/15, від 06.02.2020 р. у справі № 540/2219/18.

Отже, суд відхиляє вищевказані доводи відповідача про наявність сумніву у заявленій позивачем митній вартості імпортованого товару з підстав, наведених у спірному рішенні про коригування митної вартості товарів, оскільки надані позивачем до митного органу вище перелічені документи, підтверджують ціну імпортованого товару та жодних розбіжностей не містять.

Відповідач також зазначає, що підставою для коригування митної вартості товару слугувала інформація з цінової бази Єдиної автоматизованої інформаційної системи Держмитслужби щодо митного оформлення ідентичних товарів з вищим рівнем митної вартості.

В той же час відповідачем не надано до суду жодних доказів наявності такої інформації. Суд зазначає, що формально нижчий рівень митної вартості імпортованого позивачем товару від рівня митної вартості іншого митного оформлення не може розцінюватися як заниження позивачем митної вартості та не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару і не може бути достатньою та самостійною підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товару за першим методом визначення його митної вартості.

Відповідач не довів, що позивач сплатив за товар іншу суму ніж та, яка заявлена у якості митної вартості товару.

Враховуючи викладене, позивачем для митного оформлення були надані всі документи, необхідні для підтвердження заявленої митної вартості імпортованого товару, які містили необхідні числові показники митної вартості.

Відповідно до ч.2 ст.55 МК України прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити, крім іншого, наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування.

Згідно п.2.1 Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затверджених наказом Міністерства фінансів України № 598 від 24.05.2012 р., посилання на використання цінової бази Єдиної автоматизованої інформаційної системи Держмитслужби у Рішенні допускається тільки при визначенні митної вартості відповідно до положень статей 59, 60 та 64 Кодексу з обов`язковим зазначенням номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, з поясненнями щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо. У випадку визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу (стаття 64 Кодексу) зазначаються докладна інформація та джерела, які використовувалися митним органом при її визначенні.

Між тим гр.33 оскаржуваного рішення не містить інформації - який саме товар було використано в якості джерела інформації, які числові значення митної вартості таких товарів, відсутні обґрунтування числового значення митної вартості товарів, відсутнє її коригування, не зазначені факти, які вплинули або повинні були вплинути на таке коригування, щодо обсягів, умови поставки, фактурної вартості, країни походження, методи визначення митної вартості тощо.

Отже, позивачем для оформлення товару за методом № 1 надано всі передбачені законодавством документи для підтвердження ціни товарів, що імпортуються, а митним органом безпідставно застосовано резервний метод визначення митної вартості товару (метод № 2ґ).

З урахуванням викладеного, рішення про коригування митної вартості товарів від 03.02.2020 р. № UA100110/2020/000007/4 не відповідає ознакам правомірності та обґрунтованості, а тому підлягає скасуванню.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч.2 ст.74 КАС України).

Згідно ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні (ч.1 ст.90 КАС України).

Відповідач не надав доказів того, що документи, подані позивачем для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів в недостовірності наданої інформації.

Позивач належними доказами підтвердив правомірність своїх вимог.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку про протиправність рішення про коригування митної вартості товарів від 03.02.2020 р. № UA100110/2020/000007/4, а тому позовні вимоги ТОВ "Альфа-Юг" підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа лише у разі задоволення позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень.

Таким чином, сплачений ТОВ "Альфа-Юг" судовий збір у сумі 2838,33 грн. підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

При вирішенні питання про стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу у розмірі 15000 грн., суд виходить з наступного.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Згідно ч.3 ст.134 КАС України для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Частиною 4 статті 134 КАС України визначено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч.5 ст.134 КАС України).

Згідно ч.7 ст.139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

З викладеного вбачається, що розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Документально підтверджені судові витрати підлягають компенсації сторін, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень. При цьому, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги, документи, що свідчать про оплату обґрунтованого гонорару та інші витрати, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку.

Аналогічний висновок міститься у постановах Верховного Суду від 21.03.2018 р. у справі № 815/4300/17, від 11.04.2018 р. у справі № 814/698/16.

Рішенням Європейського суду з прав людини у справі "East/West Alliance Limited" проти України", оцінюючи вимоги заявника щодо здійснення компенсації витрат у розмірі 10 % від суми справедливої сатисфакції, виходить з того, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

Відповідно до договору про надання правничої допомоги від 13.02.2020 р. № 3, укладеного між ОСОБА_1 та ТОВ "Альфа-Юг", його предметом є надання клієнту правової допомоги у Херсонському окружному адміністративному суді по справі за позовом ТОВ "Альфа-Юг" до Київської митниці Державної митної служби про скасування рішення про коригування митної вартості від 03.02.2020 р. № UA100110/2020/000007/4.

Згідно п.4.2 договору загальний розмір гонорару адвоката складається відповідно до "розрахунку правової допомоги", що міститься в додатку до даного договору та є невід`ємною його частиною і складає 15000 грн.

На підтвердження отримання гонорару в розмірі 15000 грн., позивачем надано до суду розрахунок розміру гонорару адвоката ОСОБА_1 від 13.02.2020 р., платіжне доручення від 21.02.2020 р. № 54.

Згідно розрахунку розмір гонорару у сумі 15000 грн. складає: 1. ознайомлення з документами, наданими замовником, - 2000 грн.; 2. вивчення судової практики щодо предмета спору - 2000 грн.; 3. аналіз ситуації на основі вивчених документів та підготовка юридичного висновку щодо перспективи спору - 2500 грн.; 4. підготовка позовної заяви та формування матеріалів справи, подання позову до суду - 3500 грн.; 5. участь у судових засіданнях в Херсонському окружному адміністративному суді (від 1 до 3 судоднів) - 5000 грн.

Суд частково погоджується зі складовими гонорару та вважає, що послуги за №№ 1, 2, 3 по суті стосуються підготовки позовної заяви, а тому охоплюються послугою № 4 та не можуть рахуватися окремо. Відтак, суд не враховує окремо послуги №№ 1, 2, 3 на суму 6500 грн. у загальну вартість наданих позивачу послуг.

Також не підлягають стягненню 5000 грн. за участь у судових засіданнях, оскільки у справі судові засідання не проводилися.

За встановлених обставин та враховуючи те, що предмет спору у цій справі не є складним, містить лише один епізод спірних правовідносин, не потребує вивчення великого обсягу фактичних даних, обсяг і складність складених процесуальних документів не є значними, суд вважає, що обґрунтованим та пропорційним до предмета спору розміром витрат на правничу допомогу є сума 3500 грн.

Таким чином, до відшкодування позивачу підлягає 3500 грн. понесених витрат на правничу допомогу.

Керуючись ст.ст.9, 14, 73-78, 90, 139, 143, 242-246, 250, 255, 262 КАС України, суд -

вирішив:

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Альфа-Юг" (75600, Херсонська область, м.Гола Пристань, вул.1-го Травня, 47, ) до Київської митниці Держмитслужби (03124, м.Київ, бульвар Вацлава Гавела, 8-а, ) про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів від 03.02.2020 р. № UA100110/2020/000007/4 задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів від 03.02.2020 р. № UA100110/2020/000007/4.

Стягнути з Київської митниці Держмитслужби (03124, м.Київ, бульвар Вацлава Гавела, 8-а, ) за рахунок її бюджетних асигнувань на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Альфа-Юг" (75600, Херсонська область, м.Гола Пристань, вул.1-го Травня, 47, ) судовий збір у сумі 2838 (дві тисячі вісімсот тридцять вісім) грн. 33 коп. та витрати на правничу допомогу у розмірі 3500 (три тисячі п`ятсот) грн.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення, при цьому відповідно до пп.15.5 п. 15 розділу VII "Перехідні положення" КАС України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції, який ухвалив відповідне рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя О.І. Бездрабко

кат. 108020200