Справа № 232/1608/12
Суддя: Кузьменко Л.В.
Дата ухвалення: 2020-04-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 232/1608/12

Головуючий у 1-й інстанції: Король О.П.

Суддя-доповідач: Кузьменко Л.В.

06 квітня 2020 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Кузьменко Л.В.

суддів: Совгири Д. І. Франовської К.С.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 29 січня 2020 року (ухвала постановлена суддею Король О.П. 29 січня 2020 року в м. Вінниця в порядку письмового провадження ) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в місті Вінниці про перерахунок пенсії,

В С Т А Н О В И В :

Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 07.04.2015 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано протиправними дії Управління Пенсійного фонду України щодо нарахування ОСОБА_1 пенсії при переведенні пенсії із наукової на пенсію за віком в частині застосування величини оцінки одного року страхового стажу в 1,35% та застосування індивідуального коефіцієнта заробітної плати для обчислення пенсії величиною 2,28248.

Зобов`язано Управління Пенсійного фонду України в м. Вінниці провести перерахунок пенсії ОСОБА_1 при переведенні її із наукової пенсії на пенсію за віком з 05.07.2011 р. згідно з вимогами ст.ст.24 ч.2, ч.4,25 ч.1,27 ч.2, 40 ч.1, 45 ч. 3 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" при цьому:

відновити індивідуальний коефіцієнт заробітної плати для обчислення її пенсії величиною 2,45214 за період трудового стажу 415 місяців до 19.07,1 993 року;

оцінку одного року страхового стажу, що визначена в 1,35 % застосувати лише до одного місяця стажу у системі персоніфікованого обліку з 01.06.2011 року по 30.06.2011 року;

двоскладовою формулою розрахунку обчислити ОСОБА_1 пенсію за віком за 415 місяців до 19.07.1993 року і за один місяць з 01.06.2011 р. по 30.06.2011 р. в системі персоніфікованого обліку.

Зобов`язано Управління Пенсійного фонду України в м. Вінниці виплатити ОСОБА_1 різницю між фактично отриманою пенсією та належною до виплати пенсією згідно з ст. ст. 24 ч. 2. ч. 4, 25 ч. 1, 27 ч. 2, 40 ч. 1, 45 ч. З Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з 05.07.2011 року по день перерахунку.

Ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 04 червня 2015 року постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 07.04.2015 року залишено без змін. Тобто, постанова суду набрала законної сили 04 червня 2015 року.

Постановою Касаційного адміністративного суду в складі Верховного Суду від 07.08.2019 року касаційна скарга управління ПФУ в м.Вінниці відхилена, а постанова Вінницького міського суду Вінницької області від 07.04.2015 р. та ухвала Вінницького апеляційного адміністративного суду залишена від 04.06.2015 р., залишені без змін.

Після набрання Постановою законної сили Позивач пред`явив до примусовою виконання виконавчий лист.

Постановою державного виконавця відділу примусового виконання рішень ДВС Головного територіального управління у Вінницькій області від 06.07.2015 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження.

Представник стягувача Канівець Д.Я. адвокат Вавшко В.С. 13.01.2020 р. звернувся до суду першої інстанції з заявою про встановлення судового контролю за виконанням постанови Вінницького міського суду Вінницької області від 07.04.2015 р. шляхом зобов`язання боржника Управління Пенсійного фонду України в м. Вінниці подати протягом 10 днів звіт про виконання вказаної вище постанови.

Заява мотивована тим, що Вінницьким міським судом Вінницької області двічі встановлювався судовий контроль за виконанням постанови Вінницького міського суду Вінницької області від 07.04.2015 року .

Станом на день подання цієї заяви боржником Головним управлінням Пенсійного фонду України у Вінницькій області направлено до суду Звіт про виконання судового рішення.

ОСОБА_1 вважає, що боржником судове рішення виконане не у повному обсязі, оскільки перерахунок пенсії позивача здійснено лише за період з 05.07.2011 року по 01.06.2012 року.

Як зазначено у Звіті перерахунок пенсії відповідачем здійснено на підставі заяви ОСОБА_1 , яка датована 29.05.2012 року.

Позивач наголошує на тому, що такий перерахунок не є виконанням рішення суду, оскільки підставою для перерахунку пенсії слугує не заява ОСОБА_1 , а судове рішення - постанова Вінницького міського суду Вінницької області від 07.04.2015 року, тому перерахунок повинен здійснюватися станом на час виконання постанови, як зазначено в резолютивній частині цього судового рішення. Зазначає також, що в судовому рішенні не має жодного посилання на заяву ОСОБА_1 , яка датована 29.05.2012 року, а тому здійснюючи перерахунок пенсії в листопаді 2019 року, відповідач не мав жодних підстав обмежувати перерахунок травнем 2012 року. ОСОБА_1 вважає, що таким чином відповідач вкотре намагається ухилитися від повного виконання рішення суду.

Ухвалою Вінницького міського суду від 29 січня 2010 року заяву ОСОБА_1 про встановлення судового контролю за виконанням постанови Вінницького міського суду Вінницької області від 07.04.2015 р. залишено без задоволення.

Відмовляючи в задоволенні заяви суд першої інстанції виходив з того, що у поданому до суду звіті про виконання судового рішення боржник - Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області зазначив, що виплата пенсії з розрахунку 4840,95 грн. була проведена за період з 05.07.2011 р. по 01.06.2012 р. у зв`язку з тим, що ОСОБА_1 подала заяву до Управління Пенсійного фонду України в м. Вінниці 29.05.2012 р. Тобто, заява від 29.05.2012 р. стала підставою для проведення перерахунку пенсії ОСОБА_1 , що дало головному управлінню право здійснити виплату пенсії згідно з судовим рішенням з розрахунку 4840,95 грн. за період з 05.07.2011 р. по день перерахунку (01.06.2012). За період з 05.07.2011 р. по 01.06.2012 р. перерахунок та виплату пенсії здійснено з урахуванням судового рішення.

Суд першої інстанції виходив з того, що до суду ОСОБА_1 звернулась з позовом до УПФУ в м. Вінниці про перерахунок пенсії 30.10.2012 р. В матеріалах справи заява ОСОБА_1 від 29.05.2012 р. про перерахунок пенсії відсутня, проте, суд дійшов висновку, що виключено, що така заява збережена в пенсійній справі ОСОБА_1 , тому не знайшов підстав вважати невиконаним судове рішення.

З висновками суду першої інстанції колегія суддів не погоджується з огляду на таке.

Статтею 129-1 Конституції України вказано, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Положеннями ч.2 та ч.3 ст.13 Закону України "Про судоустрій та статус суддів" від 02.06.2016 № 1402-VIII (далі - Закон №1402-VIII) вказано, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд у межах повноважень, наданих йому законом.

Невиконання судових рішень має наслідком юридичну відповідальність, установлену законом (ч.4 ст.13 Закону №1402-VIII).

Статтею 14 КАС України передбачено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Згідно статті 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Відповідно до ч.1 ст.382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Частиною 2 ст. 382 КАС України визначено, що за наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Як вбачається з матеріалів справи, на підставі постанови Вінницького міського суду Вінницької області від 07.04.2015 року визнано протиправними дії Управління Пенсійного фонду України щодо нарахування ОСОБА_1 пенсії при переведенні пенсії із наукової на пенсію за віком в частині застосування величини оцінки одного року страхового стажу в 1,35% та застосування індивідуального коефіцієнта заробітної плати для обчислення пенсії величиною 2,28248.

Зобов`язано Управління Пенсійного фонду України в м. Вінниці провести перерахунок пенсії ОСОБА_1 при переведенні її із наукової пенсії на пенсію за віком з 05.07.2011 р. згідно з вимогами ст.ст.24 ч.2, ч.4,25 ч.1,27 ч.2, 40 ч.1, 45 ч. 3 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" при цьому:

відновити індивідуальний коефіцієнт заробітної плати для обчислення її пенсії величиною 2,45214 за період трудового стажу 415 місяців до 19.07,1 993 року;

оцінку одного року страхового стажу, що визначена в 1,35 % застосувати лише до одного місяця стажу у системі персоніфікованого обліку з 01.06.2011 року по 30.06.2011 року;

двоскладовою формулою розрахунку обчислити ОСОБА_1 пенсію за віком за 415 місяців до 19.07.1993 року і за один місяць з 01.06.2011 р. по 30.06.2011 р. в системі персоніфікованого обліку.

Зобов`язано Управління Пенсійного фонду України в м. Вінниці виплатити ОСОБА_1 різницю між фактично отриманою пенсією та належною до виплати пенсією згідно з ст. ст. 24 ч. 2. ч. 4, 25 ч. 1, 27 ч. 2, 40 ч. 1, 45 ч. З Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з 05.07.2011 року по день перерахунку.

Слід зазначити, що Конституційний Суд України, розглядаючи справу №1-7/2013 у рішенні від 26.06.2013, вказав, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (п.2 мотивувальної частини рішення від 13.12.2012 № 18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (п.3 мотивувальної частини Рішення від 25.04.2012 № 11-рп/2012).

У Рішенні від 30.06.2009 №16-рп/2009 Конституційний Суд України зазначив, що метою судового контролю є своєчасне забезпечення захисту та охорони прав і свобод людини і громадянина, та наголосив, що виконання всіма суб`єктами правовідносин приписів, викладених у рішеннях суду, які набрали законної сили, утверджує авторитет держави як правової (абз. 1 п.п. 3.2 п. 3, абз. 2 п. 4 мотивувальної частини).

Європейський суд з прав людини у справі "Горнсбі проти Греції" наголосив, що, відповідно до усталеного прецедентного права, пункт 1 статті 6 Конвенції гарантує кожному право на звернення до суду або арбітражу з позовом стосовно будь-яких його цивільних прав та обов`язків. Таким чином, ця стаття проголошує "право на суд", одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система Договірної держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній із сторін. Важко собі навіть уявити, щоб стаття 6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, - а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, - і водночас не передбачала виконання судових рішень. Якщо вбачати у статті 6 тільки проголошення доступу до судового органу та права на судове провадження, то це могло б породжувати ситуації, що суперечать принципу верховенства права, який Договірні держави зобов`язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію.

Отже, для цілей ст.6 Конвенції стадія виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина "судового розгляду".

З рішень Європейського суду з прав людини (остаточні рішення у справах "Алпатов та інші проти України", "Робота та інші проти України", "Варава та інші проти України", "ПМП "Фея" та інші проти України"), якими було встановлено порушення п.1 ст.6, ст.13 Конвенції та ст.1 Першого протоколу до Конвенції, вбачається однозначна позиція про те, що правосуддя не може вважатися здійсненим доти, доки не виконане судове рішення, а також констатується, що виконання судового рішення, як завершальна стадія судового процесу, за своєю юридичною природою є головною стадією правосуддя, що повністю узгоджується з нормою ст. 129-1 Конституції України.

Відтак, обов`язковою складовою судового процесу є фактичне втілення судових присуджень у певні матеріальні блага, яких особа була протиправно позбавлена до отримання судового захисту.

Таким чином, судовий акт, який набрав законної сили, підлягає обов`язковому та безумовному виконанню стороною, на яку покладено такий обов`язок.

Це означає, що учасник справи, якому належить виконати судовий акт, повинен здійснити достатні дії для організації процесу його виконання, незалежно від будь-яких умов, оскільки інше суперечило б запровадженому статтею 8 Конституції України принципу верховенства права.

Як вбачається з матеріалів справи суд першої інстанції ухвалою від 19.10.2019 року задовольнив заяву ОСОБА_1 - встановив судовий контроль за виконанням постанови Вінницького міського суду Вінницької області від 07.04.2015 року у справі №232/1608/12 шляхом зобов`язання боржника управління ПФУ у м. Вінниці подати протягом 15 днів з дня отримання ухвали звіт про виконання вказаної вище постанови до Вінницького міського суду Вінницької області.

На виконання ухвали суду від 19.10.2019 р. Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області подало звіт про виконання судового рішення.

Ухвалою від 20 листопада 2019 року суд першої інстанції встановив Головному управлінню Пенсійного фонду України у Вінницькій області новий строк протягом 15 днів з дня отримання ухвали для подання звіту про виконання вказаної постанови до Вінницького міського суду Вінницької області.

Таким чином, поставляючи оскаржувану ухвалу від 29.01.2020 року суд першої інстанції мав перевірити належність виконання судового рішення боржником з дотриманням висновків, викладених у судовому рішенні, яке виконується, з`ясувати, чи виконання судового рішення дало очікуваний результат в контексті висновків суду, викладених у постанові, перевірити наявність у пенсійній справі ОСОБА_1 її заяви від 29.05.2012 р. та чи узгоджується остання з резолютивною частиною судового рішення, про виконання якого розглядається питання.

Вказані обставини суд першої інстанції не перевірив, обмежившись при цьому лише припущеннями щодо належного виконання судового рішення.

Таким чином, оскаржувана ухвала є передчасною.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 320 КАС України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи.

За наведених обставин колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції при вирішенні питання про встановлення судового контролю за виконанням постанови Віннницького міського суду Вінницької області від 07.04.2015 року було неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, у зв`язку з чим вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити - ухвалу суду першої інстанції скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 320, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 29 січня 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в місті Вінниці про перерахунок пенсії скасувати.

Справу направити до Вінницького міського суду Вінницької області для продовження розгляду.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 06 квітня 2020 року.

Головуючий Кузьменко Л.В.

Судді Совгира Д. І. Франовська К.С.