Справа № 640/4701/19
Суддя: Васильченко І.П.
Дата ухвалення: 2020-04-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 квітня 2020 року м. Київ № 640/4701/19

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Васильченко І.П. розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовомОСОБА_1
До Третя особаДержавної адміністрації залізничного транспорту України Міністерства інфраструктури України Кабінет Міністрів України
провизнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити дії,
В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі-позивач/ ОСОБА_1 ) звернувся до Окружного адміністративного суду м.Києва з позовом до Державної адміністрації залізничного транспорту України (далі-відповідач 1) та Міністерства інфраструктури України (далі-відповідач 2), за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Кабінет Міністрів України (далі-третя особа) про визнання протиправною бездіяльність відповідачів щодо не вчинення дій по припиненню Державної адміністрації залізничного транспорту України в строк до 31.12.2015 р., а саме: не внесення до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань запису про припинення Державної адміністрації залізничного транспорту України та зобов`язання відповідачів у встановленому чинним законодавством України порядку вчинити дії щодо внесення до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань запису про припинення Державної адміністрації залізничного транспорту України протягом 15 днів з моменту набрання сили рішенням по даній справі.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 29.05.2019 р. прийнято вказану вище позовну заяву до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі та встановлено, що справа буде розглядатись в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами.

Позові вимоги мотивовані протиправною бездіяльністю відповідачів щодо не внесення до Єдиного державного реєстру юридичних осіб3 фізичних осіб-підприємців та громадських формувань запису про припинення Державної адміністрації залізничного транспорту України, що призвело до неможливості негайного виконання судового рішення що стосується прав позивача.

31.07.2019 р. позивачем подано заяву про уточнення підстав позову, у якій просить викласти позовні вимоги у зміненій редакції.

Відповідно до ч. 1 ст. 47 Кодексу адміністративного судочинства України крім прав та обов`язків, визначених у статті 44 цього Кодексу, позивач має право на будь-якій стадії судового процесу відмовитися від позову. Позивач має право змінити предмет або підстави позову, збільшити або зменшити розмір позовних вимог шляхом подання письмової заяви до закінчення підготовчого засідання або не пізніше ніж за п`ять днів до першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Встановлене згаданою нормою право позивача збільшити або зменшити розмір позовних вимог має обмеження у часі. Таким чином, право позивача збільшити позовні вимоги є обмеженим першим судовим засіданням, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Відповідно до ч. 3 ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України підготовче засідання при розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження не проводиться. Якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів, а у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу, - протягом п`ятнадцяти днів з дня відкриття провадження у справі.

З урахуванням того, що провадження у справі відкрито 29.05.2019 р., тридцятиденний строк на здійснення деяких процесуальних дій сплинув 29.06.2019 р.

Зважаючи на те, що позивач не скористався своїм процесуальним правом щодо збільшення позовних вимог вчасно, зважаючи на часові обмеження на реалізацію такого права, суд дійшов висновку про те, що у задоволенні заяви про зміну позовних вимог слід відмовити.

Відповідачі у письмових відзивах на позов вказали про відсутність протиправної бездіяльності Міністерства інфраструктури України, оскільки не внесення відомостей до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань у строк до 30.11.2015 р. зумовлене об`єктивними причинами.

Третя особа в письмових поясненнях з приводу заявлених позовних вимог вказана на необґрунтованість позовних вимог позивача та відсутності правових підстав для задоволення позову.

Розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

На виконання постанови Кабінету Міністрів України від 25.06.2014 р. № 200 «Про утворення Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» Міністерством інфраструктури України видано наказ від 09.07.2014 р. № 301 «Про заходи щодо реорганізації Укрзалізниці, підприємств та установ залізничного транспорту загального користування та інші заходи щодо виконання постанови Кабінету Міністрів України

від 25.06.2014 р. № 200 «Про утворення публічного акціонерного товариства «Українська залізниця».

Пунктом 1 наказу відповідача 1 від 30.11.2015 р. № 512-Ц/од «Про деякі питання щодо реорганізації підприємств, установ залізничного транспорту» визначено, що датою закінчення господарської діяльності Державної адміністрації залізничного транспорту України (Укрзалізниці) і підприємств та установ залізничного транспорту, які реорганізуються шляхом злиття, згідно з додатком № 1 до постанови Кабінету Міністрів України від 25.06.2014 р. № 200 є 30.11.2015 р.

Вважаючи бездіяльність відповідачів по не вчиненню дій з припинення Державної адміністрації залізничного транспорту України у встановлений строк протиправною, та такою що порушує права позивача та інтереси, останній звернувся до суду з даним позовом.

Досліджуючи надані сторонами докази, аналізуючи наведені міркування та заперечення, оцінюючи їх в сукупності, суд бере до уваги наступне.

Закон України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців» (далі - в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) регулює відносини, які виникають у сфері державної реєстрації юридичних осіб, а також фізичних осіб - підприємців.

Відповідно до частини першої статті 4 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців» державна реєстрація юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців - засвідчення факту створення або припинення юридичної особи, засвідчення факту набуття або позбавлення статусу підприємця фізичною особою, а також вчинення інших реєстраційних дій, які передбачені цим Законом, шляхом внесення відповідних записів до Єдиного державного реєстру.

Згідно з статтею 1 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців» Єдиний державний реєстр юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців (далі - Єдиний державний реєстр) - автоматизована система збирання, накопичення, захисту, обліку та надання інформації про юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців.

Як передбачено частинами другою-третьою статті 4 цього Закону порядок проведення державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців включає, зокрема: перевірку комплектності документів, які подаються державному реєстратору, та повноти відомостей, що вказані в реєстраційній картці; перевірку документів, які подаються державному реєстратору, на відсутність підстав для відмови у проведенні державної реєстрації; внесення відомостей про юридичну особу або фізичну особу - підприємця до Єдиного державного реєстру; оформлення і видачу виписки з Єдиного державного реєстру.

Зміни до установчих документів юридичної особи, а також зміна прізвища та/або імені, та/або по батькові (далі - імені) або місця проживання фізичної особи - підприємця підлягають обов`язковій державній реєстрації шляхом внесення відповідних змін до записів Єдиного державного реєстру в порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до частини першої статті 17 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців» відомості про юридичну особу або фізичну особу - підприємця включаються до Єдиного державного реєстру шляхом внесення записів на підставі відомостей з відповідних реєстраційних карток та відомостей, що надаються юридичними особами державному реєстратору за місцезнаходженням реєстраційної справи згідно із законодавством України.

Згідно з абзацом тридцять першим частини другої статті 17 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців» в Єдиному державному реєстрі містяться такі відомості щодо юридичної особи, зокрема, відомості про перебування юридичної особи у процесі припинення, зокрема про дату реєстрації рішення засновників (учасників) або уповноваженого ними органу про припинення юридичної особи; дату оприлюднення на офіційному веб-сайті центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, повідомлення про рішення щодо припинення юридичної особи; персональний склад комісії з припинення (комісії з реорганізації, ліквідаційної комісії), її голову, дату обрання (призначення) або дату обрання (призначення) ліквідатора; реєстраційні номери облікових карток платників податків всіх членів такої комісії (або відомості про серію та номер паспорта громадянина України або паспортного документа іноземця - для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків, повідомили про це відповідний орган доходів і зборів і мають відмітку в паспорті про право здійснювати платежі за серією та номером паспорта).

Юридична особа припиняється, зокрема, в результаті ліквідації за рішенням, прийнятим засновниками (учасниками) юридичної особи або уповноваженим ними органом, за судовим рішенням або за рішенням державного органу, прийнятим у випадках, передбачених законом (частина перша статті 33 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців»).

Перелік документів, що подаються для внесення до Єдиного державного реєстру запису про рішення засновників (учасників) юридичної особи або уповноваженим ними органом щодо припинення юридичної особи, визначений статтею 34 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців».

Так, частинами першою, другою, четвертою, п`ятою статті 34 цього Закону визначено, що для внесення до Єдиного державного реєстру запису про рішення щодо припинення юридичної особи заявник повинен подати (надіслати рекомендованим листом з описом вкладення) державному реєстраторові оригінал або нотаріально засвідчену копію рішення засновників (учасників) або уповноваженого ними органу щодо припинення юридичної особи.

У випадках, встановлених законом, крім документів, що передбачені частиною першою цієї статті, додатково подається документ, який підтверджує одержання згоди відповідних державних органів на припинення юридичної особи.

Судом встановлено, що розпорядженням Кабінету Міністрів України від 01.04.2014 р. № 292-р ОСОБА_1 призначено Генеральним директором Державної адміністрації залізничного транспорту України.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 р. № 1154-р ОСОБА_1 вирішено звільнено з посади генерального директора Державної адміністрації залізничного транспорту України.

Наказом Державної адміністрації залізничного транспорту України від 03.12.2014 р. № 4114/ос «По особовому складу» ОСОБА_1 звільнено із займаної посади.

На виконання постанови Кабінету Міністрів України від 25.06.2014 р. № 200 «Про утворення Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» Міністерством інфраструктури України видано наказ від 09.07.2014 р. № 301 «Про заходи щодо реорганізації Укрзалізниці, підприємств та установ залізничного транспорту загального користування та інші заходи щодо виконання постанови Кабінету Міністрів України від 25.06.2014 р. № 200 «Про утворення публічного акціонерного товариства «Українська залізниця».

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 10.04.2018 р. по справі № 826/20585/14 визнано протиправним та скасовано розпорядження Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 №1154-р «Про звільнення ОСОБА_1 з посади генерального директора Державної адміністрації залізничного транспорту України».

Постановою Апеляційного суду Львівської області від 18.09.2018 р. по справі № 462/2590/15-ц ухвалу Залізничного районного суду м. Львова від 02 травня 2018 року в частині залучення до участі у справі правонаступника Державної адміністрації залізничного транспорту України - Публічного акціонерного товариства «Укрзалізниця» скасовано.

Ухвалою Верховного суду від 29.10.2018 р. відмовлено у відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою позивача на постанову суду від 18.09.2018 р., з огляду на відсутність правових підстав для того, щоб вважати Державну адміністрацію залізничного транспорту України припиненою, так як до ЄДР запису про її припинення не внесено.

Так, суд звертає увагу, що постановою Кабінету Міністрів України від 12.11.2014 р. № 604 внесено часткові зміни до п. 5 постанови № 200, відповідно до яких майно (активи, власний капітал та зобов`язання) підприємств та установ залізничного транспорту загального користування, їх структурних підрозділів, яке розміщене на тимчасово окупованій території та території проведення антитерористичної операції, не включається до переліків і зведених активів інвентаризації майна, що затверджувався Міністерством інфраструктури відповідно до п. 5 постанови № 200, а відображається в балансі (крім зобов`язань підприємств та установ залізничного транспорту загального користування, їх структурних підрозділів, які розташовані на тимчасово окупованій території) і закріплюється в частині активів за ПАТ «Українська залізниця» на праві господарського відання до проведення його інвентаризації та оцінки відповідно до п. 2 цієї постанови. Після завершення тимчасової окупації території АР Крим та м. Севастополя та завершення проведення антитерористичної операції провести інвентаризацію та оцінку майна і за результатами подати пропозиції щодо зміни статутного капіталу ПАТ «Українська залізниця» згідно із законодавством.

При цьому, суд звертає увагу, що бездіяльність суб`єкта владних повноважень - це пасивна поведінка суб`єкта владних повноважень, яка може мати вплив на реалізацію прав, свобод та інтересів фізичних та юридичних осіб, тобто відсутність дій, які повинен був вчинити суб`єкт владних повноважень, але не вчинив, що потягло за собою порушення прав чи інтересів фізичної чи юридичної особи.

Зокрема, відповідно до наведеного в текстах постанови Верховного Суду України від 13.06.2017 у справі № 21-1393а17, постанови Великої Палати Верховного Суду від 13.12.2018 у справі №800/434/17, правового визначення терміну «протиправна бездіяльність суб`єкта владних повноважень» під такою розуміється зовнішня форма поведінки (діяння) цього органу, яка полягає (проявляється) у неприйнятті рішення чи у нездійсненні юридично значимих й обов`язкових дій на користь заінтересованих осіб, які на підставі закону та/або іншого нормативно-правового регулювання віднесені до компетенції суб`єкта владних повноважень, були об`єктивно необхідними і реально можливими для реалізації, але фактично не були здійснені.

Відтак, враховуючи встановлені обставини, суд не вбачає протиправної бездіяльності відповідача 2.

Більше того, суд звертає увагу, що постановою Верховного Суду від 13.03.2019 р. по справі № 826/20585/14 скасовано постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 21 жовтня 2017 року та постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 10 квітня 2018 року у справі №826/20585/14. Провадження у справі №826/20585/14 закрито.

Враховуючи вищевикладене, суд доходить висновку про необгрунтованість позовних вимог та відсутності правових підстав для задоволення позову.

У силу ч.ч. 1 та 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Зважаючи на вищевикладене, виходячи із меж заявлених позовних вимог, суд доходить висновку про необґрунтованість доводів позивача, а тому в задоволенні позовних вимог відмовляє.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 2, 77, 139, 243-245, 263, 382 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У позові ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) відмовити.

Рішення суду відповідно до ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст.ст. 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя І.П. Васильченко