Справа № 826/8017/18
Суддя: Григорович П.О.
Дата ухвалення: 2020-03-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 березня 2020 року м. Київ № 826/8017/18

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Григоровича П.О., розглянувши в спрощеному провадженні адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1
доДержавної служби України з безпеки на транспорті
про визнати протиправною постанови,
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

ОСОБА_1 (надалі - позивач) звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Державної служби України з безпеки на транспорті (надалі - відповідач) про визнання протиправною постанови № 033754 від 05.04.18 про застосування адміністративно-господарського штрафу в сумі 1 700,00 грн.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 29.05.2018 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі. Роз`яснено сторонам, що справа буде розглядатись в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач підтримує заявлені позовні вимоги в повному обсязі та просить суд їх задовольнити, посилаючись при цьому на те, що транспортний засіб, належний позивачу на праві власності на час встановлення порушення за яке накладено штраф оскаржуваною постановою, перебував у користуванні іншої особи на підставі відповідного договору оренди транспортних засобів, внаслідок чого застосування штрафу безпосередньо до позивача є неправомірним.

Відповідач заперечує по суті заявлених позовних вимог, про що до матеріалів справи надав письмовий відзив. Посилається на те, що договір оренди транспортних засобів не є посвідченим нотаріально, внаслідок чого не має юридичної сили, а тому відповідальність у вигляді штрафу цілком правомірно та обґрунтовано застосована до позивача, як власника транспортного засобу.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва,

ВСТАНОВИВ:

05 квітня 2018 року Управлінням Укртрансбезпеки у Хмельницькій області на підставі Акта перевірки від 21.02.2018, прийнято оскаржувану постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу №033754, якою за допущення порушення Закону України «Про автомобільний транспорт», відповідальність за яке передбачена абз. 3 ч. 1 ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт», до СПД ОСОБА_1 застосовано штраф у розмірі 1700,00 грн.

Як вбачається зі змісту Акта перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт від 21.02.2018, посадовими особами відповідача зафіксовано, що в місці проведення перевірки - автомобільна дорога Київ-Одеса, 210 км.+450м., автомобіль ДАФ, д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_2 (прізвище написано нерозбірливо) здійснював перевезення вантажу без оформлення документів, перелік яких передбачено ст.48 Закону України «Про автомобільний транспорт», а саме відсутній протокол перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу.

Вважаючи оскаржувану постанову протиправною та такою, що підлягає скасуванню, а свої права та законні інтереси порушеними, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Оцінивши за правилами ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України надані сторонами докази та пояснення, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, Окружний адміністративний суд міста Києва вважає, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав.

05 липня 2017 року між ФОП ОСОБА_1 (Орендодавець) і ТОВ «Перша аграрна логістика» (Орендар) укладено договір оренди транспортних засобів, відповідно до якого Орендодавець передає, а Орендар приймає у тимчасове платне користування автотранспортні засобі, в тому числі ДАФ, д.н.з. НОМЕР_1 .

Предмет оренди отримується орендарем для використання у його господарській діяльності.

Передача майна здійснюється шляхом підписання Акту прийому-передачі майна, який є невід`ємною частиною договору.

Договір набирає чинності з дати його підписання сторонами та діє протягом двох років.

Відповідно до акта прийому-передачі майна, який складений і підписаний сторонами договору 05.07.2017, Орендодавець передав, а Орендар прийняв автотранспортні засоби згідно переліку, в т.ч. ДАФ НОМЕР_1 .

Таким чином, 05.07.2017 Позивачем було передано даний транспортний засіб ТОВ «Перша аграрна логістика» на підставі Договору оренди транспортних засобів № 05-07/17 від 05.07.2017 року, строк дії договору протягом двох років з моменту підписання, тобто до 05.07.2019.

Між сторонами договору складено акт прийому - передачі транспортних засобів в оренду від 05.07.2018 року, зокрема і даного автомобіля з напівпричепом.

Разом з тим, згідно ТТН №1319 від 20.02.2018, також вбачається, що перевізником є ТОВ «Перша аграрна логістика».

Статтею 3 Закону України «Про автомобільний транспорт» передбачено, що цей Закон регулює відносини між автомобільними перевізниками, замовниками транспортних послуг, органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, пасажирами, власниками транспортних засобів, а також їх відносини з юридичними та фізичними особами - суб`єктами підприємницької діяльності, які забезпечують діяльність автомобільного транспорту та безпеку перевезень.

Згідно з ч. 14 ст. 6 Закону України «Про автомобільний транспорт», державний контроль автомобільних перевізників на території України здійснюється шляхом проведення планових, позапланових і рейдових перевірок (перевірок на дорозі).

Процедуру здійснення державного контролю за додержанням суб`єктами господарювання, які провадять діяльність у сфері автомобільного транспорту (далі - суб`єкти господарювання), вимог законодавства про автомобільний транспорт, норм та стандартів щодо організації перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, норм міжнародних договорів про міжнародне автомобільне сполучення, виконанням умов перевезень, визначених дозволом на перевезення на міжобласних автобусних маршрутах, вимог Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення, дотриманням габаритно-вагових параметрів, наявністю дозвільних документів на виконання перевезень та відповідністю виду перевезень, відповідних ліцензій, внесенням перевізниками-нерезидентами платежів за проїзд автомобільними дорогами визначено Порядком здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08 листопада 2006 року №1567, (далі - Порядок №1567).

Відповідно до п. 2 Порядку №1567, державному контролю підлягають усі транспортні засоби вітчизняних та іноземних суб`єктів господарювання (далі - транспортні засоби), що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів та вантажів на території України.

Згідно з п. 3 Порядку №1567, органами державного контролю на автомобільному транспорті (далі - органи державного контролю) є Укртрансбезпека, її територіальні органи.

Пунктом 4 Порядку №1567 передбачено, що державний контроль на автомобільному транспорті (далі - державний контроль) здійснюється посадовими особами органу державного контролю (далі - посадові особи) у форменому одязі, які мають відповідне службове посвідчення, направлення на перевірку, сигнальний диск (жезл) та індивідуальну печатку, шляхом проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі).

Згідно з п. 15 Порядку №1567, під час проведення рейдової перевірки перевіряється, зокрема, наявність визначених статтями 39 і 48 Закону документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом.

Відповідно до п. 21 Порядку №1567, у разі виявлення в ході перевірки транспортного засобу порушення законодавства про автомобільний транспорт посадовими особами, що провели перевірку, складається акт за формою згідно з додатком 3.

Статтею 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» встановлено, що автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.

Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є: для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством; для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.

У разі перевезення небезпечних вантажів крім документів, передбачених частиною другою цієї статті, обов`язковими документами також є: для автомобільного перевізника - ліцензія на надання відповідних послуг; для водія - свідоцтво про допущення транспортного засобу до перевезення певних небезпечних вантажів, свідоцтво про підготовку водіїв транспортних засобів, що перевозять небезпечні вантажі, письмові інструкції на випадок аварії або надзвичайної ситуації.

У разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов`язковим документом також є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше семи відсотків.

При цьому, згідно ст. 1 Закону України «Про автомобільний транспорт», автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами; водій - особа, яка керує транспортним засобом і має відповідне посвідчення встановленого зразка.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт», за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи, зокрема, за надання послуг з перевезень пасажирів та вантажів без оформлення документів, перелік яких визначений статтями 39 та 48 цього Закону, - штраф у розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже, визначальними ознаками такої відповідальності є те, що автомобільним перевізником не оформлені визначені Законом документи під час надання послуг з перевезень пасажирів/вантажів.

Разом з тим, як зазначив позивач та підтверджується матеріалами справи, в межах спірних правовідносин ФОП ОСОБА_1 , як власник транспортного засобу, не надавав послуг з перевезення пасажирів/вантажів, що власне не заперечувалось відповідачем.

Посилання відповідача на те, що договір оренди транспортних засобів між позивачем і ТОВ «Перша аграрна логістика» не посвідчений нотаріально, внаслідок чого не має юридичної сили, судом відхиляються, враховуючи наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 799 ЦКУ, договір найму транспортного засобу укладається у письмовій формі. Частиною 2 ст. 799 ЦКУ визначено, що договір найму транспортного засобу за участю фізичної особи підлягає нотаріальному посвідченню.

Водночас фізична особа має право здійснювати підприємницьку діяльність за умови її державної реєстрації у порядку, встановленому законом (ст. 50 ЦКУ). При цьому, відповідно до ст. 51 ЦКУ, до підприємницької діяльності фізичних осіб застосовуються нормативно-правові акти, що регулюють підприємницьку діяльність юридичних осіб, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин.

Нормативно-правовими актами, що регулюють підприємницьку діяльність юридичних осіб не передбачено обов`язкового нотаріального посвідчення договору оренди транспортного засобу.

Оскільки в даному випадку договір оренди транспортних засобів укладений між ФОП ОСОБА_1 і ТОВ «Перша аграрна логістика», норми ст.799 ЦКУ до спірних правовідносин застосуванню не підлягають.

З огляду на викладене, суд дійшов до висновку, що відповідач протиправно застосував до позивача фінансові санкції, передбачені абз. 3 ч. 1 ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт».

Згідно з ч. 1 ст. 9, ст. 72, ч.ч. 1, 2, 5 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, (далі - КАС України), розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

Таким чином, із системного аналізу вище викладених норм та з`ясованих судом обставин вбачається, що позов підлягає задоволенню повністю.

Згідно з ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Отже, стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача підлягає сплачена сума судового збору у розмірі 704,80 грн.

Керуючись статтями 77, 78, 139, 241-246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов задовольнити повністю.

2. Визнати протиправною та скасувати постанову Управління Укртрансбезпеки у Хмельницькій області від 05.04.2018 №033754 про застосування адміністративно-господарського штрафу.

3. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Державної служби України з безпеки на транспорті (03135, м. Київ, пр-т Перемоги, буд. 14, ) на користь ОСОБА_1 понесені витрати по сплаті судового збору у розмірі 704,80 грн (сімсот чотири грн 80 коп.).

ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 ).

Державна служба України з безпеки на транспорті (03135, м. Київ, пр-т Перемоги, буд. 14, ).

Рішення суду, відповідно до частини першої статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя П.О. Григорович