Справа № 806/2299/18
Суддя: Сапальова Т.В.
Дата ухвалення: 2020-04-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Д О Д А Т К О В А П О С Т А Н О В А
Справа № 806/2299/18
Головуючий у І інстанції: Капинос О.В.
Суддя-доповідач: Сапальова Т.В.
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді: Сапальової Т.В.
суддів: Смілянця Е. С. Ватаманюка Р.В.
розглянувши в порядку письмового провадження заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового судового рішення у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області, третя особа - Мартинівська сільська рада Пулинського району Житомирської області про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою,
в провадженні Сьомого апеляційного адміністративного суду перебувала вказана вище справа.
Відповідно до постанови Сьомого апеляційного адміністративного суду від 26 лютого 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково; ухвалу Житомирського окружного адміністративного суду від 18 квітня 2019 року скасовано; заяву ОСОБА_1 про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень на виконання судового рішення від 18.06.2018 в адміністративній справі №806/2299/18, задоволено частково.
20 березня 2020 року на адресу Сьомого апеляційного адміністративного суду надійшла заява ОСОБА_1 про розподіл та компенсацію судових витрат у справі №806/2299/18.
Відповідно до ч.1 ст.143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.
Згідно з ч.3 ст.143 КАС України, якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.
Ч.5 ст.143 КАС України передбачено, що у випадку, передбаченому частиною третьою цієї статті, суд виносить додаткове рішення в порядку, визначеному статтею 252 цього Кодексу.
Відповідно до п.3 ч.1 ст.252 КАС України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Згідно з ч.3 ст.252 КАС України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може розглянути питання ухвалення додаткового судового рішення в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.
Перевіривши доводи заяви про відшкодування судових витрат та матеріали справи, колегія суддів вважає, що вказана вище заява підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.
Згідно з ч. 7 ст. 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Відповідно до чч. 1-5 ст. 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.
Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Отже, документально підтверджені судові витрати підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.
При цьому, склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі.
Вказаний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 11 квітня 2018 року у справі №814/698/16 та від 16 серпня 2019 року у справі №755/6702/16-а.
Відповідно до ч.5 ст.242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
З матеріалів справи встановлено, що з метою надання позивачу професійної правничої допомоги між ОСОБА_1 та адвокатом Аваєвою Наталією Валеріївною укладено договір про надання правової допомоги №06/06 від 05.06.2019 року.
Згідно з актом №1 приймання-передачі наданої правової допомоги по Договору про надання правової допомоги №06/06 від 05.06.2019 року адвокат надав позивачці юридичні послуги на суму 10 000 грн:
1) вивчення та правовий аналіз матеріалів справи, інших документів, аналіз судової правктики і судових рішень в межах вхідних документів, узгодження позиції у справі, подача апеляційної скарги з додатками - 5000 грн;
2) підготовка процесуальних документів: апеляційної скарги з додатками, клопотання про проведення судових засідань в режимі ВКЗ, заява про розподіл та компенсацію судових витрат - 5000 грн.
Оцінюючи обґрунтованість вказаних вище витрат, колегія суддів виходить з наступного.
На підтвердження понесених витрат позивачка подала розрахунок витрат для складання акту приймання-передачі наданої правової допомоги та рахунок-фактуру №20200316/001 від 16 березня 2020 року.
При цьому сам по собі розрахунок витрат на правову допомогу не підтверджує фактичну сплату коштів стороною.
У рахунку-фактурі №20200316/001 від 16 березня 2020 року зазначено, що вказаний рахунок підлягає оплаті на протязі 20 (двадцяти) робочих днів з дня його видачі.
З матеріалів справи встановлено, що за подання апеляційної скарги на ухвалу Житомирського окружного адміністративного суду від 18 квітня 2019 року, прийнятої в порядку ст.383 КАС України, позивачка сплатила судовий збір в розмірі 1921,00 грн, що підтверджується квитанцією № 6757 від 25.09.2019 року (т.2, а.с.210).
Згідно з ч.6 ст.139 КАС України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не вертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.
Ч.3 ст.139 КАС України передбачено, що при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.
Оскільки сплата судового збору підтверджується наявними в матеріалах справи платіжними документами, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для стягнення з відповідачана користь ОСОБА_1 сплаченої суми судового збору пропорційно до задоволених вимог апеляційної скарги в розмірі 960,50 грн.
Враховуючи той факт, що при ухваленні постанови Сьомого апеляційного адміністративного суду від 26 лютого 2020 року судом не вирішено питання про розподіл судових витрат, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для ухвалення додаткового судового рішення про стягнення з Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області на користь позивача судового збору в розмірі 960,50 грн за подання апеляційної скарги на ухвалу Житомирського окружного адміністративного суду від 18 квітня 2019 року згідно з квитанцією №6757 від 25.09.2019 року (т.2, а.с.210).
Керуючись ст.ст. 243, 252, 310, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд
П О С Т А Н О В И В:
заяву ОСОБА_1 про розподіл та компенсацію судових витрат задовольнити частково.
Ухвалити додаткову постанову у справі №806/2299/18.
Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області (м.Житомир, вул.Довженка,45, ЄДРПОУ - 39765513) судовий збір в розмірі 960,50 грн (дев`ятсот шістдесят гривень п`ятдесят копійок).
В задоволенні заяви ОСОБА_1 про розподіл та компенсацію судових витрат в іншій частині відмовити.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Головуючий Сапальова Т.В.

Судді Смілянець Е. С. Ватаманюк Р.В.