Справа № 640/20025/19
Суддя: Кузьменко В.А.
Дата ухвалення: 2020-04-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

місто Київ

09 квітня 2020 року справа №640/20025/19

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Кузьменка В.А., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу

за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «Центрдорресурс» (далі по тексту - позивач, ТОВ «Центрдорресурс»)
доГоловного управління ДПС у м. Києві (далі по тексту - відповідач, ГУ ДПС у м. Києві)
третя особаДержавна податкова служба України (далі по тексту - третя особа, ДПС України)
провизнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 03 липня 2019 року№2, №2 та №2, від 18 червня 2019 року №,
В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва, оскільки вважає протиправним визначення суми податкового зобов`язання з податку на додану вартість та податку на прибуток, зменшення від`ємного значення податку на додану вартість, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду виходячи з того, що господарські операції із контрагентом ТОВ «Лібер-Транс», ТОВ »Центршляхбуд» та ТОВ «Центр електронних розробок» (нова назва - ТОВ «Трейд Бенфілд Груп») підтверджені належним чином оформленими первинними та податковими документами, є реальними та відповідають дійсному економічному змісту, а позивачем дотримано передбачені законодавством умови для формування витрат та податкового кредиту; в межах адміністративних справ №826/14347/18 та №826/7129/18 позивачем оскаржувались нараховані контролюючим органом штрафні санкції за порушення ТОВ »Центршляхбуд» та ТОВ «Центр електронних розробок» (нова назва - ТОВ «Трейд Бенфілд Груп») граничних строків реєстрації податкових накладних, виписаних на ім`я позивача за спірний період; рішеннями у зазначених адміністративних справах встановлено неправомірність нарахування штрафних санкцій та зазначено, що зупинення реєстрації податкових накладних не відповідає вимогам чинного законодавства; щодо податкового повідомлення-рішення від 18 червня 2019 року №, позивач зазначив, що у його діях, пов`язаних з несвоєчасною реєстрацією податкових накладних, зазначених в акті камеральної перевірки, в Єдиному реєстрі податкових накладних, відсутні ознаки порушення податкового законодавства, оскільки несвоєчасна реєстрація податкових накладних у даному випадку не може розглядатися як протиправне діяння платника податку.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 24 жовтня 2019 року відкрито провадження в адміністративній справі №640/20025/19 за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 16 грудня 2019 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 17 лютого 2020 року за клопотанням позивача залучено до участі в адміністративній справі Державну податкову службу України в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача.

Відповідач у письмовому запереченні проти позову вказав про відповідність оскаржуваних податкових повідомлень-рішень вимогам чинного законодавства, підтримавши висновки актів перевірки.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва звертає увагу на наступне.

Відповідно до податкового повідомлення-рішення ГУ ДФС у м. Києві від 03 липня 2019 року №2 згідно з підпунктом 54.3.2 пункту 54.3 статті 54, пунктом 58.1 статті 58, пунктом 123.1 статті 123 Податкового кодексу України, за порушення пункту 44.1, 44.2 статті 44, підпункту 134.1.1 пункту 134.1 статті 134 Податкового кодексу України, пункту 5 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 11 «Зобов`язання», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31 січня 2000 року №20, пунктів 5 та 7 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 15 «Доходи», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 29 листопада 1999 року №290, пункту 2.1 статті 2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 1995 року №88, ТОВ »Центрдорресурс» збільшено суму грошового зобов`язання з податку на прибуток приватних підприємств на 6 864 744,00 грн., у тому числі за основним платежем на 4 576 496,00 грн. та за штрафними санкціями 2 288 248,00 грн.

Відповідно до податкового повідомлення-рішення ГУ ДФС у м. Києві від 03 липня 2019 року №2 згідно з підпунктом 54.3.2 пункту 54.3 статті 54, пунктом 58.1 статті 58 Податкового кодексу України, за порушення пункту 198.1, 198.3, 198.6 статті 198 Податкового кодексу України ТОВ »Центрдорресурс» збільшено суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість на 6 450 827,00 грн., у тому числі за основним платежем на 5 160 662,00 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями - 1 290 166,00 грн.

Відповідно до податкового повідомлення-рішення ГУ ДФС у м. Києві від 03 липня 2019 року №2 згідно з пунктом 54.3 статті 54, пунктом 58.1 статті 58 Податкового кодексу України, за порушення пункту 198.1, 198.3, 198.6 статті 198 Податкового кодексу України ТОВ »Центрдорресурс» зменшено розмір від`ємного значення суми податку на додану вартість на 618 478,00 грн. за грудень 2018 року згідно податкової декларації від 18 січня 2019 року №.

Зазначені податкові повідомлення-рішення прийняті на підставі акта від 28 травня 2019 року №354/26-15-14-02-01-14/38749259 «Про результати документальної планової виїзної перевірки ТОВ »Центрдорресурс» (код 38749259) з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.04.2017 по 31.12.2018, валютного - за період з 01.04.2017 по 31.12.2018, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування - за період з 01.04.2017 по 31.201.2018 та іншого законодавства за відповідний період" (далі по тексту - акт перевірки).

У висновку акта перевірки встановлено порушення позивачем:

- пункту 44.1, 44.2 статті 44, підпункту 134.1.1 пункту 134.1 статті 134 Податкового кодексу України, пункту 5 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 11 »Зобов`язання», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31 січня 2000 року №20, пунктів 5 та 7 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 15 «Доходи», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 29 листопада 1999 року №290, пункту 2.1 статті 2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 1995 року №88, в результаті чого занижено податок на прибуток у сумі 4 576 496,00 грн. за 2018 рік;

- пунктів 198.1, 198.3, 198.6 статті 198 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок на додану вартість в періоді, що перевірявся, на загальну суму 5 160 662,00 грн., у тому числі за вересень 2017 року в сумі 541 848,00 грн., жовтень 2017 року в сумі 285 402,00 грн., за листопад 2017 року в сумі 197 180,00 грн., за грудень 2017 року у сумі 68 726,00 грн., за червень 2018 року у сумі 15 073,00 грн., за серпень 2018 року у сумі 1 398 154,00 грн., за вересень 2018 року у сумі 1 064 086,00 грн., за жовтень 2018 року у сумі 299 539,00 грн., за листопад 2018 року у сумі 52 072,00 грн., за грудень 2018 року у сумі 1 238 582,00 грн. та завищення від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового періоду рядку 21 Декларації з податку на додану вартість за грудень 2018 року в сумі 618 478,00 грн.

Вказані в акті перевірки порушення обґрунтовані безпідставним заниженням доходу, який враховується при обчисленні фінансового результату до оподаткування за 2018 рік та заниженням податку на додану вартість при здійсненні взаємовідносин з контрагентом ТОВ »Лібер-Транс» у зв`язку з відсутністю товарно-транспортних накладних, документів щодо якості товарів; відповідно до ухвали Київського апеляційного суду від 01 січня 2019 року №757/3171/19-к за матеріалами у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001759 від 19 липня 2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 209,частиною третьою статті 212, частиною другою статті 364 Кримінального кодексу України, зазначено про вчинення фіктивного підприємництва з метою прикриття незаконної діяльності, яка полягала у наданні суб`єктам підприємницької діяльності реального сектору економіки послуг по ухиленню від сплати податків, незаконному переведенню безготівкових коштів в готівку, легалізації коштів, отриманих злочинним шляхом, минаючи при цьому систему оподаткування шляхом документального оформлення, безтоварних операцій з купівлі-продажу товарів, робіт та послуг ТОВ »Лібер-Транс»; встановлено невідповідність придбаного ТОВ »Лібер-Транс» товару у контрагентів та реалізованого позивачу товару; відсутній рух активів, зобов`язань чи власного капіталу у процесі здійснення господарської діяльності; відсутні фізичні, технічні та технологічні можливості до вчинення задекларованих господарських операцій. Крім того, позивачем завищено податковий кредит по взаємовідносинам з контрагентами-постачальниками ТОВ «Центрошляхбуд» та ТОВ »Трейд Банфілд Груп», оскільки інформація Єдиного реєстру податкових накладних не співпадає з віднесеними позивачем до складу податкового кредиту у відповідних деклараціях з податку на додану вартість сумами податку на додану вартість.

Згідно усталеної судової практики при розгляді справ даної категорії судам належить з`ясовувати, зокрема, такі обставини: рух активів у процесі здійснення господарської операції (фактичне здійснення господарських операцій); підтвердження господарських операцій належним чином оформленими первинними бухгалтерськими документами; установлення спеціальної податкової правосуб`єктності учасників господарської операції зв`язку між фактом придбання товарів (послуг), спорудженням основних фондів, імпортом товарів (послуг), понесенням інших витрат і господарською діяльністю платника податку.

Таким чином, в межах даного спору слід, зокрема, встановити факт здійснення (реальність) господарських операцій позивачем з його контрагентом - ТОВ »Лібер-Транс»; мету придбання та обставини використання придбаних товарів та послуг у власній господарській діяльності позивача, встановити спеціальну податкову правосуб`єктність учасників господарської операції.

Матеріали справи підтверджують, що між позивачем (покупець) та ТОВ »Лібер-Транс» (постачальник) укладено договір поставки від 14 серпня 2018 року №59, за умовами якого постачальник зобов`язується поставляти і передавати у власність покупця товари, вказані у специфікаціях за правилами «Інкотермс 2010». Відповідно до специфікацій товар (стабілізуючі, полімерні, адгезивні добавки, гранвідсів, щебінь, бітум, мінеральний порошок, пісок, латекс, полімер тощо) постачався до м. Черкаси, вул. Чигиринська, 86.

Згідно з видатковими накладними протягом серпня-грудня 2018 року ТОВ »Лібер-Транс» поставило позивачу товар (стабілізуючі, полімерні, адгезивні добавки, гранвідсів, щебінь, бітум, мінеральний порошок, пісок, латекс, полімер тощо).

ТОВ »Лібер-Транс» виписано на адресу позивача податкові накладні, датовані серпнем-груднем 2018 року на загальну суму 24 827 320,38 грн., у тому числі податок на додану вартість 4 137 886,72 грн.

На підтвердження здійснення господарських операцій за вказаним договором позивачем долучено до матеріалів справи також копії специфікацій, паспортів та сертифікатів якості на товар.

Оплата за товар здійснювалась у порядку безготівкового розрахунку, на підтвердження чого у справі наявні копії відповідних платіжних доручень.

Згідно з пунктом 44.1 статті 44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

За правилами підпункту 134.1.1 пункту 134.1 статті 134 Податкового кодексу України об`єктом оподаткування є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього розділу.

Якщо відповідно до цього розділу передбачено здійснення коригування шляхом збільшення фінансового результату до оподаткування, то в цьому разі відбувається:

зменшення від`ємного значення фінансового результату до оподаткування (збитку);

збільшення позитивного значення фінансового результату до оподаткування (прибутку).

Якщо відповідно до цього розділу передбачено здійснення коригування шляхом зменшення фінансового результату до оподаткування, то в цьому разі відбувається:

збільшення від`ємного значення фінансового результату до оподаткування (збитку);

зменшення позитивного значення фінансового результату до оподаткування (прибутку).

Пункт 135.1 статті 135 Податкового кодексу України встановлює, що базою оподаткування є грошове вираження об`єкту оподаткування, визначеного згідно із статтею 134 цього Кодексу з урахуванням положень цього Кодексу.

Таким чином, фінансовий результат до оподаткування та, відповідно, база оподаткування податком на прибуток, визначається платником податку на прибуток у фінансовій звітності відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності з урахуванням відповідних коригувань.

За визначенням статті 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» бухгалтерський облік - процес виявлення, вимірювання, реєстрації, накопичення, узагальнення, зберігання та передачі інформації про діяльність підприємства зовнішнім та внутрішнім користувачам для прийняття рішень; національне положення (стандарт) бухгалтерського обліку - нормативно-правовий акт, затверджений центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної фінансової політики, що визначає принципи та методи ведення бухгалтерського обліку і складання фінансової звітності, що не суперечать міжнародним стандартам; міжнародні стандарти фінансової звітності (далі - міжнародні стандарти) - прийняті Радою з міжнародних стандартів бухгалтерського обліку документи, якими визначено порядок складання фінансової звітності; первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Відповідно до частини другої статті 3 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» бухгалтерський облік є обов`язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Відповідно до частини першої статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Частина друга статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» встановлює, що первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис, аналог власноручного підпису або підпис, прирівняний до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Згідно з положеннями частин четвертої-шостої Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» регістри бухгалтерського обліку повинні мати назву, період реєстрації господарських операцій, прізвища і підписи або інші дані, що дають змогу ідентифікувати осіб, які брали участь у їх складанні.

Господарські операції повинні бути відображені в облікових регістрах у тому звітному періоді, в якому вони були здійснені.

У разі складання та зберігання первинних документів і регістрів бухгалтерського обліку на машинних носіях інформації підприємство зобов`язане за свій рахунок виготовити їх копії на паперових носіях на вимогу інших учасників господарських операцій, а також правоохоронних органів та відповідних органів у межах їх повноважень, передбачених законами.

В акті перевірки не встановлено відсутності первинних документів, у свою чергу судом встановлено, що первинні документи, складені у межах спірних правовідносин, відповідають вимогам частини другої статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».

Досліджуючи питання пов`язаності придбаних позивачем товарів із його господарською діяльністю, суд зазначає про наступне.

Відповідно до визначення частини першої статті 3 Господарського кодексу України під господарською діяльністю у цьому Кодексі розуміється діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність.

Підпункт 14.1.36 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України визначає господарську діяльність як діяльність особи, що пов`язану з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямовану на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Як вбачається з виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, ТОВ «Центрдорресурс» має право на заняття наступними видами діяльності: Код КВЕД 23.61 Виготовлення виробів із бетону для будівництва; Код КВЕД 23.63 Виробництво бетонних розчинів, готових для використання; Код КВЕД 23.99 Виробництво неметалевих мінеральних виробів, н. в. і. у. (основний); Код КВЕД 46.73 Оптова торгівля деревиною, будівельними матеріалами та санітарно-технічним обладнанням; Код КВЕД 42.11 Будівництво доріг і автострад

В акті перевірки зазначено, що виробничі потужності підприємства знаходяться за адресою: м. Черкаси, вул. Чигиринська, 86, орендовані у ПрАТ «Черкаський асфальтобетонний завод».

На підтвердження реальності господарських операцій з ТОВ «Лібер-Транс» та використання придбаного товару у власній господарській діяльності позивач надав суду копії договорів про виготовлення продукції з давальницької сировини, бухгалтерську довідку та акти звірки про обсяги виробництва готової сировини із давальницької продукції за договорами.

При цьому відповідач не заперечує подальший рух товару та придбання його в цілях господарської діяльності позивача.

Посилання відповідача на відсутність товарно-транспортних накладних не приймаються судом до уваги, оскільки товарно-транспортна накладна не є первинним документом, а їх відсутність сама по собі не спростовує реальності господарських операцій.

Щодо не надання сертифікатів та паспортів якості, то, як зазначає позивач, відповідні запити про надання відповідних документів та інформації від осіб, які проводили перевірку, не надходило. Крім того, паспорти та сертифікати на товар, а також необхідні специфікації були додатково надані на адресу ГУ ДФС у м. Києві одночасно із поданням заперечень на акт перевірки, тобто до прийняття оскаржуваних податкових повідомлень-рішень.

За таких підстав суд вважає, що позивач правомірно формував дані податкового обліку за перевірений період по взаємовідносинам з ТОВ «Лібер-Транс».

Судом не приймаються до уваги доводи відповідача щодо невідповідності придбаного контрагентом позивача ТОВ «Лібер-Транс» товару реалізованому, оскільки позивач не може нести відповідальність за діяльність контрагентів ТОВ «Лібер-Транс» по ланцюгу постачання.

Щодо посилань в акті перевірки на матеріалами кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001759 суд зазначає, така інформація не підтверджується документально, у справі відсутні докази, які б підтверджували, що згадані відповідачем досудові розслідування стосуються ТОВ «Центрдорресурс» чи його безпосередніх постачальників.

При цьому відповідач не вказує про наявність судових рішень, які набрали законної сили, та стосуються позивача або його контрагентів і могли б вказувати на безтоварність спірних господарських операцій.

Враховуючи викладене, беручи до уваги наявність підтверджуючих документів, а також придбання товарів з метою провадження господарської діяльності, висновки акта перевірки про порушення Податкового кодексу України в частині оподаткування податком на прибуток є помилковими, а збільшення позивачу суми податкового зобов`язання з податку на прибуток - протиправним.

Оцінюючи правомірність висновків акта перевірки про порушення позивачем пунктів 198.1, 198.3, 198.6 статті 198 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок на додану вартість в періоді, що перевірявся, на загальну суму 5 160 662,00 грн. та завищення від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду рядку 21 Декларації з податку на додану вартість за грудень 2018 року в сумі 618 478,00 грн., суд керується наступним.

Згідно з підпунктом 14.1.181 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України податковий кредит - це сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Відповідно до пункту 198.1 статті 198 Податкового кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Пункт 198.3 статті 198 Податкового кодексу України встановлює, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

З аналізу вказаних правових норм та обставин справи суд приходить до висновку, що необхідними та достатніми підставами для включення позивачем до складу податкового кредиту відповідних сум податку на додану вартість є: придбання ним товару, робіт чи послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності; сплата чи нарахування сум податку на додану вартість у зв`язку з таким придбанням.

Судом встановлено вище, що придбання позивачем у ТОВ «Лібер-Транс» товарів безпосередньо пов`язано з його господарською діяльністю, а здійснені господарські операції є реальними та підтверджуються необхідними документами.

Відповідно до пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Згідно з пунктом 198.2 статті 198 Податкового кодексу України дою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається: дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Податковий кодекс України передбачає лише такі випадки для не включення до складу податкового кредиту суми сплаченого (нарахованого) податку у зв`язку з придбанням товарів (послуг), як не підтвердження податковими накладними та/або відсутність факту реєстрації платником податку - продавцем товарів/послуг податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних, та/або порушення порядку заповнення податкової накладної оформлення їх з порушенням вимог (пункт 198.6 статті 198, пункт 201.10 статті 201).

Згідно з пунктом 201.1 статті 201 Податкового кодексу України платник податку зобов`язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою (за наявності) податкову накладну, складену за вибором покупця (отримувача) в один з таких способів: а) у паперовому вигляді; б) в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та умови реєстрації податкової накладної у Єдиному реєстрі податкових накладних.

У податковій накладній зазначаються в окремих рядках такі обов`язкові реквізити: а) порядковий номер податкової накладної; б) дата виписування податкової накладної; в) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім`я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - продавця товарів/послуг; г) податковий номер платника податку (продавця та покупця); ґ) місцезнаходження юридичної особи - продавця або податкова адреса фізичної особи - продавця, зареєстрованої як платник податку; д) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім`я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - покупця (отримувача) товарів/послуг; е) опис (номенклатура) товарів/послуг та їх кількість, обсяг; є) ціна постачання без урахування податку; ж) ставка податку та відповідна сума податку в цифровому значенні; з) загальна сума коштів, що підлягають сплаті з урахуванням податку; и) вид цивільно-правового договору; і) код товару згідно з УКТ ЗЕД (для підакцизних товарів та товарів, ввезених на митну територію України).

За приписом пункту 201.8 статті 201 Податкового кодексу України право на нарахування податку та складання податкових накладних надається виключно особам, зареєстрованим як платники податку в порядку, передбаченому статтею 183 цього Кодексу.

Як встановлено судом, на момент складання податкових накладних контрагенти позивача - ТОВ «Лібер-Транс», ТОВ «Центрошляхбуд» та ТОВ «Трейд Банфілд Груп» були зареєстровані як платники податку на додану вартість у встановленому законодавством порядку, а тому мали право нараховувати податок на додану вартість та складати податкові накладні на кожну поставку.

Суд звертає увагу, що порушень з приводу правильності оформлення та реєстрації податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних ТОВ »Лібер-Транс» в акті перевірки не встановлено.

Щодо включення позивачем сум податку на додану вартість по податковим накладним, виписаним ТОВ «Центрошляхбуд» та ТОВ «Трейд Банфілд Груп», які не зареєстровані в Єдиному реєстрі податкових накладних, суд зазначає наступне.

В акті перевірки зазначено, що ТОВ «Центрошляхбуд» виписало позивачу податкові накладні, зареєстровані в Єдиному реєстрі податкових накладних, у серпні 2017 року на суму податку на додану вартість на суму 4 740 370,07 грн., у вересні 2017 року на суму податку на додану вартість 3 244,61 грн., проте, позивачем до складу податкового кредиту в декларації з податку на додану вартість включено в серпні 2017 року суму податку на додану вартість у розмірі 5 136 367,82 грн., у вересні 2017 року - суму податку на додану вартість у розмірі 353 010,32 грн. Завищення податкового кредиту позивачем по взаємовідносинам з ТОВ »Центрошляхбуд» складає за серпень 2017 року 395 897,75 грн., за вересень 2017 року 349 765,71 грн.

Крім того, в акті перевірки зазначено, що ТОВ «Трейд Банфілд Груп» виписало позивачу податкові накладні, зареєстровані в Єдиному реєстрі податкових накладних, в період з 01 квітня 2017 року по 31 грудня 2018 року на загальну суму 7 471 895,95 грн., проте, позивачем до складу податкового кредиту в деклараціях з податку на додану вартість включено 7 471 895,97 грн. Із вказаної суми податку на додану вартість по податковим накладним на загальну суму податку на додану вартість 366 666,66 грн. реєстрацію було зупинено за рішенням податкового органу, по податковим накладним на загальну суму податку на додану вартість 644 051,84 грн. реєстрацію податкових накладних не проведено у зв`язку із відмовою у задоволенні скарги ТОВ «Центр електронних розробок» (нова назва - ТОВ «Трейд Банфілд Груп»).

З урахуванням викладеного контролюючим органом зроблено висновок про порушення позивачем вимог пункту 198.6 статті 198 Податкового кодексу України та завищення податкового кредиту внаслідок віднесення до податкового кредиту сум податку, які не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними, виписаними позивачу контрагентами ТОВ «Центрошляхбуд» та ТОВ «Трейд Банфілд Груп».

Разом із тим, суд встановив, що підстави не реєстрації податкових накладних, виписаних контрагентами позивача ТОВ «Центрошляхбуд» та ТОВ «Трейд Банфілд Груп» вже були предметом судового розгляду в адміністративних справах №826/14347/18 та №826/7129/18 за позовом ТОВ "Центрдорресурс" до ГУ ДФС у м. Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень.

Так, у рішенні Окружного адміністративного суду міста Києва від 25 січня 2019 року в адміністративній справі №826/14347/18 за позовом ТОВ «Центрдорресурс» до ГУ ДФС у м. Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 17 травня 2018 року №, яке набрало законної сили, встановлено наступні обставини:

«…Головним управлінням Державної фіскальної служби у місті Києві проведено камеральну перевірку товариства з обмеженою відповідальністю «Центрдорресурс» з питань своєчасності реєстрації податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних.

За наслідками камеральної перевірки контролюючим органом складено акт перевірки від 25.04.2018 №4876/26-15-12-06-20/38749259, яким встановлено порушення позивачем вимог пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України в частині граничного терміну реєстрації податкових накладних, складених протягом липня-грудня місяця 2017 року…

…За посиланням позивача, протягом липня-жовтня 2017 року контрагенти-постачальники позивача, а саме товариство з обмеженою відповідальністю «Центршляхбуд» та товариство з обмеженою відповідальністю «Центр електронних розробок» не змогли зареєструвати виписані ними позивачу податкові накладні на загальну суму податку на додану вартість 6 878 239,50 грн. Вказані податкові накладні не були зареєстровані контрагентом у зв`язку із зупиненням реєстрації (відмовою в реєстрації) податкових накладних Державною фіскальною службою України на підставі пункту 201.16 статті 201 Податкового кодексу України. Представником позивача, направлені відповідні адвокатські запити до товариства з обмеженою відповідальністю «Центршляхбуд» та товариства з обмеженою відповідальністю «Центр електронних розробок» із проханням надати копії електронних квитанцій про причину відмови та/або зупинення реєстрації податкових накладних та первинних документів, на підставі яких контролюючим органом приймалось рішення про зупинення реєстрації (відмову в реєстрації) податкових накладних.

В матеріалах справи наявні копії документів, в тому числі копії квитанцій про зупинення реєстрації податкових накладних, які свідчать, що реєстрація податкових накладних зупинена Державною фіскальною службою України із зазначенням: «Відповідно до п. 201.16 статті 201 ПКУ реєстрація ПН/РК зупинена. 11Н/РК відповідає критеріям оцінки ступеня ризиків, визначеним пунктом 6 Критеріїв оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації ПК/РК в ЄРПН, затверджених Наказом МФУ від 13.06.2017 року №567. За результатами опрацювання СМКОР виявлено невідповідність обсягів постачання обсягам придбання по товару згідно УКТ ЗЕД. Пропонуємо надати пояснення та/або копії документів, достатні для прийняття рішення про реєстрацію»

…Судом не вбачається порушення в діях товариства з обмеженою відповідальністю «Центрдорресурс», щодо несвоєчасної реєстрації податкових накладних, які зафіксовані перевіркою, оскільки не своєчасна реєстрація податкових накладних у даному випадку не може розглядатися як протиправне діяння платника податку в розумінні пункту 109.1 статті 109 Податкового кодексу України.».

У рішенні Окружного адміністративного суду міста Києва від 14 вересня 2018 року в адміністративній справі №826/7129/18 за позовом ТОВ «Центрдорресурс» до ГУ ДФС у м. Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, яке набрало законної сили, встановлено наступні обставини:

«…Як зазначено представником позивача, протягом липня-вересня 2017 року контрагенти-постачальники ТОВ «Центрдорресурс» - ТОВ «Центршляхбуд» та ТОВ «Центр електронних розробок» не змогли зареєструвати видані ним ТОВ «Центрдорресурс» податкові накладні з ПДВ. Податкові накладні не були зареєстровані контрагентом у зв`язку із зупиненням реєстрації (відмовою в реєстрації) податкових накладних ДФС України на підставі пункту 201.16 статті 201 Податкового кодексу України.

В матеріалах справи наявні копії документів, в тому числі копії квитанцій про зупинення реєстрації податкових накладних, які свідчать, що реєстрація податкових накладних зупинена ДФС із зазначенням: «Відповідно до п. 201.16 статті 201 ПКУ реєстрація ПН/РК зупинена. 11Н/РК відповідає критеріям оцінки ступеня ризиків, визначеним пунктом 6 Критеріїв оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації ПК/РК в ЄРПН, затверджених Наказом МФУ від 13.06.2017 року №567. За результатами опрацювання СМКОР виявлено невідповідність обсягів постачання обсягам придбання по товару згідно УКТ ЗЕД. Пропонуємо надати пояснення та/або копії документів, достатні для прийняття рішення про реєстрацію».

…Судом не вбачається порушення в діях ТОВ «Центрдорресурс», щодо несвоєчасної реєстрації податкових накладних, які зафіксовані перевіркою, оскільки не своєчасна реєстрація податкових накладних у даному випадку не може розглядатися як протиправне діяння платника податку в розумінні пункту 109.1 статті 109 Податкового кодексу України…».

Таким чином, рішеннями суду в адміністративних справах, які набрали законної сили, встановлено незаконність зупинення реєстрації податкових накладних ТОВ «Центршляхбуд» та ТОВ «Центр електронних розробок».

У свою чергу відповідно до частини четвертої статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

З наведеного вбачається, що судами встановлено зупинення реєстрації податкових накладних протягом зазначеного періоду Державною фіскальною службою України з порушенням вимог підпункту 201.16.1 пункту 201.16 статті 201 Податкового кодексу України.

Пунктом 198.6 статті 198 Податкового кодексу України встановлено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними / розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Податкові накладні, отримані з Єдиного реєстру податкових накладних, є для отримувача товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Оскільки відмова у реєстрації податкових накладних, виписаних контрагентами позивача ТОВ «Центрошляхбуд» та ТОВ «Трейд Банфілд Груп» здійснена протиправно, що встановлено у удових рішеннях, які набрали законної сили, на думку суду, позивач має право формувати податковий кредит по взаємовідносинам із вказаними постачальниками.

Відповідно до приписів частини другої статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Так, в контексті спірних правовідносин належить відмітити рішення Європейського Суду з прав людини у справах "Інтерсплав" проти України (2007 рік, заява №803/02), "Булвес АД проти Болгарії (2009 рік, заява №3991/03) і "Бізнес Супорт Центр" проти Болгарії (2010 рік, заява №6689/03), у яких, перевіряючи відповідність позбавлення права на податковий кредит/бюджетне відшкодування вимогам статті 1 Протоколу №1, Європейський суд з прав людини застосовував принцип пропорційності. Цей принцип є складовою частиною принципу верховенства права і вимагає додержання "справедливого балансу" між вимогами публічного інтересу та захистом прав приватних осіб, у реалізацію яких здійснюється втручання держави.

Провівши відповідну оцінку, Європейський Суд з прав людини визнав, що "справедливий баланс" не додержується, коли платника податку на додану вартість позбавляють права на податковий кредит/бюджетне відшкодування за відсутності доказів його залучення до протиправної діяльності, пов`язаної з незаконним отриманням бюджетного відшкодування, чи доказів того, що йому було відомо/повинно було відомо про таку діяльність його постачальників.

Таким чином, за змістом норм Податкового кодексу України право покупця на податковий кредит з податку на додану вартість не ставиться в залежність від дотримання контрагентами вимог законодавства та вчинення ймовірних зловживань за ланцюгом постачання товару чи вчинення протиправних дій у відношенні контрагентів контролюючим органом.

Враховуючи викладене, на думку суду, позивач правомірно відносив до складу податкового кредиту відповідні суми податку на додану вартість по відносинам із контрагентами за перевірений період, тому, висновки акта перевірки про заниження податку на додану вартість та завищення від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду є помилковими, а збільшення суми грошового зобов`язання з податку на додану вартість протиправним.

Таким чином, що податкові повідомлення-рішення ГУ ДФС у м. Києві від 03 липня 2019 року №2, №2 та №2 є протиправними та підлягають скасуванню.

В частині позовних вимог про скасування податкового повідомлення-рішення від 18 червня 2019 року №, суд зазначає наступне.

Відповідно до податкового повідомлення-рішення від 18 червня 2018 року № ГУ ДФС у м. Києві згідно з підпунктом 54.3.3 пункту 54.3 статті 54 Податкового кодексу України та за даними Єдиного реєстру податкових накладних за звітний період вересень 2017 року - квітень 2019 року встановлено порушення граничних термінів реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, визначених статтею 201 та згідно зі статтею 2011 Податкового кодексу України за затримку реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних на 15 і менше календарних дні на суму ПДВ 1 205,60 грн. застосовано штраф у розмірі 10% у сумі 120,56 грн.; за затримку реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних більше 365 календарних дні на суму ПДВ 1 246 211,53 грн. застосовано штраф у розмірі 50% у сумі 623 106,10 грн., загальна сума штрафу становить 623 226,66 грн.

Зазначене податкове повідомлення-рішення прийняте на підставі акта від 30 травня 2019 року №5233/26-15-12-06-16/38749259 "Про результати камеральної перевірки своєчасності реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних ТОВ «Центрдорресурс» (ПН 38749259) за вересень 2017 р. - квітень 2019 р." (далі по тексту - акт перевірки 2).

У висновку акта перевірки встановлено порушення позивачем граничних строків реєстрації податкових накладних та розрахунків коригування до податкових накладних за вересень 2017 року - квітень 2019 року (таблиця 1) в Єдиному реєстрі податкових накладних, визначених пунктом 201.10 статті 201 Податкового кодексу України; відповідальність платника передбачена пунктом 1201.1 статті 1201 Податкового кодексу України.

Відповідно до підпункту 14.1.60 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України Єдиний реєстр податкових накладних - реєстр відомостей щодо податкових накладних та розрахунків коригування, який ведеться центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику в електронному вигляді згідно з наданими платниками податку на додану вартість електронними документами.

Згідно із пунктом 201.1 статті 201 Податкового кодексу України на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

Підпункт 201.10 пункту 201 статті 201 Податкового кодексу України визначає, що при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Податкові накладні, які не надаються покупцю, а також податкові накладні, складені за операціями з постачання товарів/послуг, які звільнені від оподаткування, підлягають реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Підтвердженням продавцю про прийняття його податкової накладної та/або розрахунку коригування до Єдиного реєстру податкових накладних є квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі, яка надсилається протягом операційного дня.

З метою отримання податкової накладної/розрахунку коригування, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних, покупець надсилає в електронному вигляді запит до Єдиного реєстру податкових накладних, за яким отримує в електронному вигляді повідомлення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних та податкову накладну/розрахунок коригування в електронному вигляді. Такі податкова накладна/розрахунок коригування вважаються зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних та отриманими покупцем.

Покупцю товарів/послуг податкова накладна/розрахунок коригування можуть бути надані продавцем таких товарів/послуг в електронній формі з дотриманням вимог законодавства щодо електронного документообігу та електронного цифрового підпису.

Датою та часом надання податкової накладної та/або розрахунку коригування в електронному вигляді до центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, є дата та час, зафіксовані у квитанції.

Якщо надіслані податкові накладні та/або розрахунки коригування сформовано з порушенням вимог, передбачених відповідно пунктом 201.1 статті 201 та/або пунктом 192.1 статті 192 цього Кодексу, протягом операційного дня продавцю/покупцю надсилається квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі про неприйняття їх в електронному вигляді із зазначенням причин.

При цьому, механізм внесення відомостей, що містяться у податковій накладній та/або розрахунку коригування кількісних і вартісних показників до неї (далі - податкова накладна та/або розрахунок коригування), до Єдиного реєстру податкових накладних (далі - Реєстр), звіряння даних, що містяться у виданих платникам податку на додану вартість - отримувачам (покупцям) товарів (послуг) податковій накладній та/або розрахунку коригування, з відомостями, які містяться у Реєстрі визначає Порядок ведення Єдиного реєстру податкових накладних, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 29 грудня 2010 року №1246 (далі по тексту - Порядок №1246).

Пунктом 1 Порядку №1246 визначено, що цей Порядок визначає механізм внесення відомостей, що містяться у податковій накладній та/або розрахунку коригування кількісних і вартісних показників до неї, до Єдиного реєстру податкових накладних (далі - Реєстр).

Відповідно до пункту 3 Порядку №1246 операційний день триває в робочі дні з 8-ї до 20-ї години. Технічне обслуговування та регламентні роботи, що потребують зупинки Реєстру, не проводяться протягом операційного дня, крім аварійних випадків. Якщо 15 число або останній день місяця припадають на вихідний, святковий або неробочий день, такий день вважається операційним днем.

Згідно пунктів 12-14 Порядку №1246 після надходження податкової накладної та/або розрахунку коригування до ДФС в автоматизованому режимі здійснюється їх розшифрування та проводяться перевірки: відповідності податкової накладної та/або розрахунку коригування затвердженому формату (стандарту); чинності електронного цифрового підпису, порядку його накладення та наявності права підписання посадовою особою платника податку таких податкової накладної та/або розрахунку коригування; реєстрації особи, що надіслала на реєстрацію податкову накладну та/або розрахунок коригування, платником податку на момент складення та реєстрації таких податкової накладної та/або розрахунку коригування; дотримання вимог, установлених пунктом 192.1 статті 192 та пунктом 201.10 статті 201 Кодексу; наявності помилок під час заповнення обов`язкових реквізитів відповідно до пункту 201.1 статті 201 Кодексу; наявності суми податку на додану вартість відповідно до пунктів 2001.3 і 2001.9 статті 2001 Кодексу (для податкових накладних та/або розрахунків коригування, що реєструються після 1 липня 2015 р.); наявності в Реєстрі відомостей, що містяться у податковій накладній, яка коригується; факту реєстрації/зупинення реєстрації/відмови в реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування з такими ж реквізитами; наявності підстав для зупинення реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування; дотримання вимог Законів України "Про електронний цифровий підпис", "Про електронні документи та електронний документообіг" та Порядку обміну електронними документами з контролюючими органами, затвердженого в установленому порядку.

За результатами перевірок, визначених пунктом 12 цього Порядку, формується квитанція про прийняття або неприйняття, або зупинення реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування (далі - квитанція).

Квитанція в електронній формі надсилається платнику податку протягом операційного дня та є підтвердженням прийняття або неприйняття, або зупинення реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування. Примірник квитанції в електронній формі зберігається в ДФС.

Отже, законодавством чітко визначено порядок оформлення, подачі, прийняття та реєстрації податкових накладних.

При цьому, ведення Єдиного реєстру податкових накладних здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, а саме ДФС України, на яку покладено обов`язок прийняття, реєстрації та обробки податкових накладних, поданих в електронному вигляді платником податків. Підставою для відмови у прийнятті податкових накладних в електронному вигляді може бути лише порушення їх формування у відповідності до податкового законодавства України.

Пунктом 2001.3 статті 2001 Податкового кодексу України встановлено, що платник податку має право зареєструвати податкові накладні та/або розрахунки коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних на суму податку (БНакл), обчислену за такою формулою: еНакл = еНаклОтр + еМитн + еПопРах + еОвердрафт - еНаклВид - еВідшкод - еПеревищ, де: SНаклОтр - загальна сума податку за отриманими платником податковими накладними, зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних, податковими накладними, складеними платником податку відповідно до пункту 208.2 статті 208 цього Кодексу та зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних, та розрахунками коригування до таких податкових накладних, зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних; SМитн - загальна сума податку, сплаченого платником при ввезенні товарів на митну територію України; еПопРах - загальна сума поповнення з поточного рахунку платника податку рахунка в системі електронного адміністрування податку, в тому числі рахунків у системі електронного адміністрування податку платника - сільськогосподарського підприємства, що обрало спеціальний режим оподаткування відповідно до статті 209 цього Кодексу, зазначених у підпунктах «а» - «в» пункту 200 1.2 цієї статті.

Тобто, право платника податку на додану вартість на реєстрацію податкової накладної залежить від суми податку на додану вартість за отриманими податковими накладними, зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Як встановлено в рішеннях Окружного адміністративного суду міста Києва від 25 січня 2019 року в адміністративній справі №826/14347/18 та від 14 вересня 2018 року в адміністративній справі №826/7129/18, протягом липня-жовтня 2017 року контрагенти-постачальники ТОВ «Центрдорресурс» - ТОВ «Центршляхбуд» та ТОВ «Центр електронних розробок», не змогли зареєструвати видані для ТОВ «Центрдорресурс» податкові накладні з податку на додану вартість у зв`язку із зупиненням реєстрації (відмовою в реєстрації) податкових накладних Державною фіскальною службою України на підставі пункту 201.16 статті 201 Податкового кодексу України.

При цьому, як вбачається з податкових повідомлень-рішень, які були предметом розгляду в межах адміністративних справ №826/14347/18 та 826/7129/18, податковим повідомленням-рішенням від 05 січня 2018 року № до позивача застосовано штрафні санкції за порушення граничних строків реєстрації податкових накладних на загальну суму податку на додану вартість 1 249 650,68 грн. за період серпень-вересень 2017 року; податковим повідомленням-рішенням від 17 травня 2018 року № до позивача застосовано штрафні санкції за порушення граничних строків реєстрації податкових накладних на загальну суму податку на додану вартість 3 778 039,24 грн. за період липень-грудень 2017 року. Тобто, у позивача внаслідок винесених контролюючим органом податкових повідомлень-рішень від 05 січня 2018 року № та від 17 травня 2018 року № була відсутня можливість зареєструвати податкові накладні на загальну суму 5 027 689,92 грн.

Згідно наявного в матеріалах справи розрахунку до оскаржуваного податкового повідомлення-рішення від 18 червня 2018 року № загальна сума податку на додану вартість за несвоєчасно зареєстрованими податковими накладними становить 1 247 417,13 грн., що є меншою, ніж 5 027 689,92 грн., на яку у позивача було наявне право зареєструвати податкові накладні у випадку незастосування до нього штрафних санкцій податковими повідомленнями-рішеннями від 05 січня 2018 року № та від 17 травня 2018 року №, що скасовані в судовому порядку.

Пунктом 109.1 статті 109 Податкового кодексу України встановлено, що податковими правопорушеннями є протиправні діяння (дія чи бездіяльність) платників податків, податкових агентів, та/або їх посадових осіб, а також посадових осіб контролюючих органів, що призвели до невиконання або неналежного виконання вимог, установлених цим Кодексом та іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Враховуючи викладене судом не вбачається порушення в діях ТОВ »Центрдорресурс», щодо несвоєчасної реєстрації податкових накладних, які зафіксовані перевіркою, оскільки не своєчасна реєстрація податкових накладних у даному випадку не може розглядатися як протиправне діяння платника податку в розумінні пункту 109.1 статті 109 Податкового кодексу України.

Відповідно до статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Частиною другою статті 74 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Проте, відповідачем, на якого покладено обов`язок доказування в адміністративному процесі, не надав суду будь-яких доказів на підтвердження вчинення позивачем протиправних діянь в межах спірних відносин та, як наслідок, правомірності застосування до позивача штрафних санкцій за порушення граничних термінів реєстрації податкових накладних, зазначених в акті перевірки 2.

Враховуючи викладене, позовні вимоги про скасування податкового повідомлення-рішення від 18 червня 2019 року №050081120 підтверджені нормативно та документально, а тому податкове повідомлення-рішення підлягає скасуванню, як протиправне.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На думку Окружного адміністративного суду міста Києва, відповідачем не доведено правомірність оскаржуваних податкових повідомлень-рішень з урахуванням вимог, встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, адміністративний позов ТОВ «Центрдорресурс» підлягає задоволенню.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, на користь позивача належить стягнути судовий збір за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ДПС у м. Києві.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 72-77, 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Центрдорресурс» задовольнити повністю.

2. Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДФС у м. Києві від 03 липня 2019 року№2, №2 та №2, від 18 червня 2019 року №050081120.

3. Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Центрдорресурс" понесені ним витрати по сплаті судового збору у розмірі 57 015,57 (п`ятдесят сім тисяч п`ятнадцять гривень п`ятдесят сім копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у м. Києві.

Згідно з частиною першою статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Відповідно до частини другої статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України у разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Частина перша статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України встановлює, що апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Центрдорресурс» (01103, м. Київ, вул. Кіквідзе, буд. 10-А; ідентифікаційний код 38749259);

Головне управління ДПС у м. Києві (04116, м. Київ, вул. Шолуденка, 33/19; ідентифікаційний код 43141267);

Державна податкова служба України (04053, м. Київ, Львівська площа, 8; ідентифікаційний код 43005393).

Суддя В.А. Кузьменко