Справа № 465/765/19
Суддя: Мартьянова С. М.
Дата ухвалення: 2020-04-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

Іменем України

06.04.2020 року Франківський районний суд м. Львова в складі:

головуючого судді Мартьянової С.М.

при секретарі Турчак М.І.

розглянувши у судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до Інспектора з паркування управління безпеки міста Львівської міськради Федорича Тараса Миколайовича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до Інспектора з паркування управління безпеки міста Львівської міськради Федорича Т. М. про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

В обґрунтування своїх позовних вимог вказує, що 22.01.2019 року відповідачем відносно нього було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення. Згідно даної постанови його було визнано винним у здійсненні правопорушення, передбаченого п. 8.4в і 33.3.34 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.122 КУпАП. Як зазначено в постанові позивач здійснив зупинку автомобіля в зоні дії дорожнього знаку 3.34 «Зупинка заборонена». У зв`язку з чим накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255 гривень. Вважає постанову незаконною, стверджуючи, що його автомобіль був припаркований поза зоною дії знаку 3.34 , оскільки зона дії цього знаку закінчується в кінці жовтої розмітки ( розмітка 1.4), згідно ГОСТ ДСТУ 4100-2014. Вважає постанову незаконною та просить її скасувати.

Відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Клопотання про розгляд справи за участю сторін від учасників судового процесу не надходило.

Представник відповідача у визначений судом строк відзиву на позовну заяву не надав, а також не було надано до суду жодних матеріалів фото- чи відео зйомки вчиненого правопорушення або інших доказів, якими суб`єкт владних повноважень обґрунтовує правомірність прийнятого рішення.

У зв`язку з тим, що розгляд справи відбувається за відсутності учасників справи, на підставі ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного пристрою не здійснювалося.

Судовий розгляд здійснювався за відсутності учасників справи в порядку письмового провадження без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 4 ст. 229 КАС України.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог з наступних підстав.

Відповідно до ч.ч.1,2,3 ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Як встановлено судом, 22.01.2019 року, інспектором з паркування, управління безпеки міста Львівської міської ради, Федорич Т.М . винесено постанову серії ЛВ 1732 про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 про те, що він 22.01.2019 року у м.Львові на пл. Д. Галицького, 16 о 08 год. 30 хв. керуючи автомобілем марки Fiat, модель Doblo, номерний знак НОМЕР_1 , здійснив зупинку в зоні дії дорожнього знак 3.34 «Зупинка заборонена», чим порушив п. 8.4 в і 33.3.34 ПДР України, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 122 КУпАП. Даною постановою на ОСОБА_1 було накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255 грн.

Згідно ч.1 ст.5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Ч.2 ст.77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року №14 "Про практику застосування судами України законодавства у справах по деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті", зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Згідно ч.1 ст. 122 КУпАП, адміністративна відповідальність настає за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

Разом з тим, пункт 1 статті 247 КУпАП вказує на те, що обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Дорожній знак 3.34 «Зупинка заборонена», забороняє зупинку і стоянку транспортних засобів, крім таксі, що здійснює посадку або висадку пасажирів (розвантаження чи завантаження вантажу). Знак може застосовуватися разом з розміткою 1.4, при цьому зона його дії визначається за довжиною лінії розмітки. Розмітка 1.4 позначає місця, де заборонено зупинку та стоянку транспортних засобів. Застосовується самостійно або в поєднанні із знаком 3.34 і наноситься біля краю проїзної частини або по верху бордюру.

Як вбачається із фотографій наданих позивачем, автомобіль марки Fiat, модель Doblo, номерний знак НОМЕР_1 припаркований поза зоною дії знака 3.34, зона дії якого визначається у даному випадку розміткою 1.4, а також поза зоною дії і даної розмітки в тому числі.

В ч.1 ст.77 КАС України вказано, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч.3 ст.77 КАС України докази суду надають учасники справи. Суд може пропонувати сторонам надати докази та збирати докази з власної ініціативи, крім випадків, визначених цим Кодексом.

Згідно ч. 2 ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд звертає увагу на те, що відповідачем не було надано до суду жодного належного та допустимого доказу, який би підтверджував порушення позивачем вимог ч.1 ст. 122 КУпАП.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «Салабіаку проти Франції» від 7 жовтня 1988 року зазначив, що тягар доведення вини покладається на обвинувачення і будь-які сумніви повинні бути на користь обвинуваченого. З метою судового переслідування необхідно приєднати до справи достатньо доказів для засудження обвинуваченого.

Правова природа адміністративної відповідальності за своєю суттю є аналогічною кримінальній, оскільки також є публічною, пов`язана із застосування державного примусу, ініціюється органами, які наділені владними повноваження, а застосовувані санкції можуть бути доволі суттєвими для особи, включаючи позбавлення волі.

В рекомендації №R(91)1 Комітету Ради Європи Державам-членам стосовно адміністративних санкцій від 13 лютого 1991 року рекомендовано урядам держав-членів керуватися у своєму праві та практиці принципом, згідно з яким обов`язок забезпечення доказів покладається на адміністративний орган влади (принцип 7).

Таким чином, виходячи із заявлених позовних вимог, встановлених обставин справи, системного аналізу положень чинного законодавства, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення.

Керуючись, статтями 9,72,77, 241, 286 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Інспектора з паркування управління безпеки міста Львівської міськради Федорича Тараса Миколайовича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, - задоволити.

Скасувати постанову від 22.01.2019 року серії ЛВ 1732 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Франківський районний суд м. Львова протягом десяти днів з дня проголошення судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Інспектор з паркування Управління безпеки міста Львівської міської ради Федорич Тарас Миколайович, адреса:79006, м.Львів, пл. Ринок,1.

Суддя Мартьянова С.М.