Справа № 163/1923/19
Суддя: Кухтей Руслан Віталійович
Дата ухвалення: 2020-04-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2020 рокуЛьвівСправа № 163/1923/19 пров. № А/857/2676/20
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді: Кухтея Р.В.

суддів: Шевчук С.М., Обрізка І.М.

з участю секретаря судового засідання: Коваль Т.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу поліцейського роти з обслуговування м. Ковеля Управління патрульної поліції у Волинській області Кондратюка Романа Володимировича на рішення Любомльського районного суду Волинської області від 15 січня 2020 року (ухвалене головуючим-суддею Чишієм С.С. у м.Любомлі) за адміністративним позовом ОСОБА_1 до поліцейського роти з обслуговування м. Ковеля Управління патрульної поліції у Волинській області Кондратюка Романа Володимировича про визнання дій протиправними та скасування рішення,

в с т а н о в и в :

У вересні 2019 року ОСОБА_1 звернувся в суд із адміністративним позовом до поліцейського роти з обслуговування м. Ковеля Управління патрульної поліції (далі - УПП) у Волинській області Кондратюка Романа Володимировича (далі - поліцейський роти Кондратюк Р.В., відповідач), в якому просив визнати протиправними дії поліцейського роти Кондратюка Р.В. щодо складання постанови серії ДП18 №234343 від 11.09.2019 за ч.5 ст.121, ч.2 ст.122 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) та скасувати її, а провадження по справі закрити.

Рішенням Любомльського районного суду Волинської області від 15.01.2020 позов було задоволено повністю.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, поліцейський роти Кондратюк Р.В. подав апеляційну скаргу, в якій через неправильне застосування норм матеріального та порушення норм процесуального права просить його скасувати та прийняти постанову, якою відмовити позивачу у задоволенні позову.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що позов був подано до неналежного відповідача, оскільки працівники органів Національної поліції діють від імені органів Національної поліції, а отже не можуть виступати самостійним відповідачем у таких справах. Також, перелік повноважень суду першої інстанції у даній категорії справ, передбачений ч.3 ст.286 КАС України, є вичерпаним та не передбачає права визнавати протиправними дії суб`єкта владних повноважень, що судом першої інстанції враховано не було.

Згідно ст.268 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), у справах, визначених, зокрема, статтею 286 цього Кодексу, щодо подання позовної заяви та про дату, час і місце розгляду справи суд негайно повідомляє відповідача та інших учасників справи шляхом направлення тексту повістки на офіційну електронну адресу, а за її відсутності - кур`єром або за відомими суду номером телефону, факсу, електронною поштою чи іншим технічним засобом зв`язку.

Учасник справи вважається повідомленим належним чином про дату, час та місце розгляду справи, визначеної частиною першою цієї статті, з моменту направлення такого повідомлення працівником суду, про що останній робить відмітку у матеріалах справи, та (або) з моменту оприлюднення судом на веб-порталі судової влади України відповідної ухвали про відкриття провадження у справі, дату, час та місце судового розгляду.

Неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Згідно ч.4 ст.229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги в їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити, а оскаржуване рішення скасувати та прийняти постанову, якою відмовити позивачу у задоволенні позову, виходячи з наступного.

З матеріалів справи видно, що оспорюваною постановою позивача було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.121, ч.2 ст.122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 гривень.

Суть правопорушення за його змістом полягала в тому, що ОСОБА_1 11.09.2019 о 10 год 00 хв, керуючи автомобілем марки «Рено Сценік», державний номерний знак НОМЕР_1 , на 488 кілометрі автодороги М-07 «Київ-Ковель-Ягодин», обладнаним пасивними засобами безпеки, був не пристебнутий ременем безпеки, чим порушив вимоги п.2.3 «в» Правил дорожнього руху України (далі - ПДР України), а також при повороті не увімкнув покажчик повороту, чим порушив п.п.9.2 «а», 9.2 «б» ПДР України.

Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що при прийнятті оспорюваної постанови, відповідачем не здобуто доказів вини ОСОБА_1 у вчинені інкримінованого йому правопорушення, тобто не доведено наявності в його діях складу адміністративних правопорушень, передбачених ч.5 ст.121 та ч.2 ст.122 КУпАП.

Разом з тим, колегія суддів вважає, що вирішуючи даний публічно-правовий спір, суд першої інстанції допустив порушення норм процесуального права, залишивши в тому числі поза увагою питання належного відповідача по справі, з огляду на наступне.

Згідно ч.1 ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно дефініції, наведеної у п.7 ч.1 ст.4 КАС України, суб`єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Частиною другою статті 122 КУпАП передбачена відповідальність, в тому числі за порушення правил користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, а частиною п`ятою статті 121 цього Кодексу за порушення правил користування ременями безпеки.

Відповідно до ст.222 КУпАП, справи про адміністративні правопорушення, передбачені ч.5 ст.121 та ч.2 ст.122 КУпАП підвідомчі органам Національної поліції.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Системний аналіз вказаних норм дає підстави колегії суддів дійти висновку, що розгляд справ про адміністративні правопорушення, зокрема, передбачені ч.5 ст.125 та ч.2 ст.122 КУпАП, відноситься до компетенції органів Національної поліції. Працівники органів поліції, які мають спеціальні звання поліції мають накладати адміністративні стягнення та розглядають справи про адміністративні правопорушення від імені цих органів.

Отже, відповідні працівники органів поліції не можуть виступати самостійним відповідачем у таких справах, оскільки належним відповідачем є саме відповідний орган, на який, зокрема положеннями ст.222 КУпАП покладено функціональний обов`язок розглядати справи вищенаведеної категорії.

Аналогічна правова позиція у подібних правовідносинах викладена у постанові Верховного Суду від 26.12.2019 по справі №724/716/16-а.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що органом Національної поліції у розглядуваній справі є Департамент патрульної поліції (далі - ДПП), від імені якого, зокрема, поліцейський роти Кондратюк Р.В., уповноважений накладати адміністративні стягнення та розглядати справи про адміністративні правопорушення.

Однак, ДПП, ані його структурний підрозділ УПП в Волинській області ДПП, як суб`єкт владних повноважень, до участі у розгляді даної адміністративної справи, судом першої інстанції залучений не був, заміну неналежного відповідача судом проведено не було.

Таким чином, позивачем заявлено позов до неналежного відповідача.

У розглядуваній справі належним відповідачем є ДПП, або його структурний підрозділ - УПП в Волинській області ДПП, тобто відповідний суб`єкт владних повноважень від імені якого винесена оспорювана постанова.

Частиною третьою статті 48 КАС України передбачено, що у разі пред`явлення позову не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до ухвалення рішення у справі за згодою позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі, якщо це не потягне за собою зміни підсудності адміністративної справи. Суд має право за клопотанням позивача до ухвалення рішення у справі залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позивач не згоден на заміну відповідача іншою особою, суд може залучити цю особу як другого відповідача. Після заміни сторони, залучення другого відповідача розгляд адміністративної справи починається спочатку. Заміна відповідача допускається до ухвалення рішення судом першої інстанції.

Отже, з наведеної норми слідує, що можливість заміни неналежного відповідача може здійснюватися виключно під час розгляду справи судом першої інстанції. При цьому, у разі відсутності клопотання про заміну неналежного відповідача з боку позивача, суд першої інстанції повинен був ініціювати вирішення такого питання самостійно.

Таким чином, беручи до уваги ту обставину, що адміністративний позов заявлено до неналежного відповідача та з врахуванням відсутності у суду апеляційної інстанції можливості замінити його належним відповідачем, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення адміністративного позову, який заявлений до неналежного відповідача.

Одночасно колегія суддів роз`яснює позивачу його право повторно звернутися з адміністративним позовом до належного відповідача - відповідного органу Національної поліції.

Крім того, слід зазначити, що частиною третьою статті 286 КАС України визначено повноваження суду за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності, до яких віднесено право залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення, скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи), скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення, змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

При цьому, такими повноваженнями як визнання протиправними дій відповідача процесуальний закон суд не наділяє.

В цій частині суд апеляційної інстанції також погоджується з доводами скаржника.

Отже, в обсязі встановлених у цій справі фактичних обставин, описаних вище, зважаючи на їхній зміст та юридичну природу, колегія суддів вважає, що вирішуючи даний публічно-правовий спір, суд першої інстанції допустив порушення норм процесуального права, що відповідно до положень ст.317 КАС України є підставою для скасування судового рішення та прийняття постанови про відмову у задоволенні позову.

Одночасно слід зазначити, що відповідно до ч.3 ст.272 КАС України, судові рішення суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду справ, визначених, зокрема, статтею 286 цього Кодексу (особливості провадження у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності), набирають законної сили з моменту проголошення і не можуть бути оскаржені.

Керуючись ст.ст.271, 272, 286, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу поліцейського роти з обслуговування м. Ковеля Управління патрульної поліції у Волинській області Кондратюка Романа Володимировича задовольнити.

Рішення Любомльського районного суду Волинської області від 15 січня 2020 року по справі №163/1923/19 скасувати та прийняти постанову, якою у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до поліцейського роти з обслуговування м. Ковеля Управління патрульної поліції у Волинській області Кондратюка Романа Володимировича про визнання дій протиправними та скасування рішення відмовити

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення і не може бути оскаржена.

Головуючий суддя Р. В. Кухтей
судді С. М. Шевчук
І. М. Обрізко
Повне судове рішення складено 08.04.2020.