Справа № 620/3350/19
Суддя: Парінов Андрій Борисович
Дата ухвалення: 2020-04-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 620/3350/19 Суддя (судді) першої інстанції: Ткаченко О.Є.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 квітня 2020 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого-судді: Парінова А.Б.,

суддів: Беспалова О.О.,

Ключковича В.Ю.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 05 лютого 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до провідного інспектора Менського районного відділу Управління державної служби з надзвичайних ситуацій України в Чернігівській області Дивня Тараса Сергійовича, Менського районного відділу Управління державної служби з надзвичайних ситуацій України в Чернігівській області, Управління державної служби з надзвичайних ситуацій України в Чернігівській області про визнання дій протиправними та скасування припису,

В С Т А Н О В И В:

До Чернігівського окружного адміністративного суду звернулась ОСОБА_1 з позовом до провідного інспектора Менського районного відділу Управління державної служби України з надзвичайних ситуацій у Чернігівській області Дивня Тараса Сергійовича, Менського районного відділу Управління державної служби України з надзвичайних ситуацій у Чернігівській облсті, Управління державної служби України з надзвичайних ситуацій у Чернігівській області про:

- визнання протиправними дії Менського районного відділу Управління державної служби України з надзвичайних ситуацій у Чернігівській області, провідного інспектора Менського районного відділу Управління державної служби України з надзвичайних ситуацій у Чернігівській області Дивня Тараса Сергійовича;

- скасування припису Менського районного відділу Управління державної служби України з надзвичайних ситуацій у Чернігівській області від 01.11.2019 № 216 про усунення порушень вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки.

Ухвалою Чернігівського окружного адміністративного суду від 05.02.2020 закрито провадження у справі в частині позовних вимог щодо скасування припису Менського районного відділу Управління державної служби України з надзвичайних ситуацій у Чернігівській області від 01.11.2019 № 216 про усунення порушень вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки з підстав його відкликання.

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 05 лютого 2020 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, в якій просить скасувати оскаржуване рішення суду та ухвалити нове судове рішення.

Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 20 березня 2020 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 05 лютого 2020 року та призначено справу до апеляційного розгляду у відкритому судовому засіданні.

Доводи апелянта, зокрема, обґрунтовані тим, що суд першої інстанції неповно з`ясував обставини справи, не встановив порушень посадовими особами Управління державної служби з надзвичайних ситуацій України в Чернігівській області вимог законодавства під час проведення перевірки щодо дотримання Менським районним судом Чернігівської області вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки. Крім того, зазначено, що позивач та Менський районний суд не є балансоутримувачами вказаної споруди, що також свідчить про неправомірність дій та висновків відповідача в межах спірних правовідносин.

У відзиві Управління державної служби з надзвичайних ситуацій України в Чернігівській області на апеляційну скаргу вказано про безпідставність доводів апелянта, з огляду на скасування припису. Також вказано про відсутність порушеного права ОСОБА_1 в межах спірних правовідносин. В частині доводів апелянта стосовно того, що балансоутримувачем споруди Менського районного суду є Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Чернігівській області відповідачем вказано, що Верховний Суд у постанові Верховного Суду від 23 грудня 2019 року по справі № 804/8378/17 встановив, що згідно з положеннями Кодексу цивільного захисту України можливість застосування заходів реагування не ставиться в залежність від суб`єкта, який допустив порушення, а виключно до об`єкта, який експлуатується з порушеннями норм пожежної і техногенної безпеки.

Учасники справи, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, до суду не з`явилися.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами у разі неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

За наведених обставин, колегія суддів вирішила здійснити апеляційний розгляд справи в порядку письмового провадження.

Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, колегія суддів виходить з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, посадовими особами Управління державної служби з надзвичайних ситуацій України в Чернігівській області проведено плановий захід державного нагляду щодо дотримання Менським районним судом Чернігівської області вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки.

Перевіркою встановлено порушення вимог законодавства у сфері пожежної та техногенної безпеки, які, відповідно до порядку, визначеного частиною 6 статті 7 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», зафіксовані у акті № 227 від 01.11.2019 щодо дотримання Менським районним судом Чернігівської області вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки на об`єкті за адресою: вул. Сіверський шлях 146, м. Мена, Чернігівська область.

Враховуючи виявлені порушення, відповідачем складено припис про усунення порушень вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки від 01.11.2019 № 216, в якому викладено перелік заходів, яких необхідно вжити для усунення виявлених порушень.

Не погоджуючись із вказаними діями та рішенням відповідача, позивач звернулась до суду.

Листом Управління державної служби з надзвичайних ситуацій України в Чернігівській області від 21.12.2019 № 24-11/1670 спірну вимогу відкликано та вказано, що припис про усунення порушень вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки від 01.11.2019 № 216, складений за результатами планового заходу державного нагляду (контролю) щодо дотримання Менським районним судом вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки, не підлягає виконанню.

Суд першої інстанції відмовляючи в задоволенні позовних вимог виходив, зокрема, з того, що діяльність відповідача спрямована на недопущення виникнення пожеж та пов`язаних з цим негативних наслідків, тому стосується діяльності підприємства, установи, організації та використовуваних ними будівель, споруд, приміщень, майна незалежно від підстав їх використання та факту перебування на балансі, у зв`язку з чим суд вважає безпідставними твердження позивача про неправомірність дій відповідачів у зв`язку з тим, що балансоутримувачем будівлі є територіальний орган ДСА.

Оцінюючи доводи апелянта у взаємозв`язку з обставинами справи, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 64. Кодексу цивільного захисту України центральний орган виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки, уповноважений організовувати та здійснювати державний нагляд (контроль) щодо виконання вимог законів та інших нормативно-правових актів з питань техногенної та пожежної безпеки, цивільного захисту і діяльності аварійно-рятувальних служб.

Частиною 2 ст. 64. Кодексу цивільного захисту України визначено, що центральний орган виконавчої влади, який здійснює нагляд (контроль) у сфері техногенної та пожежної безпеки, реалізує повноваження безпосередньо і через свої територіальні органи в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, районах, районах у містах, містах обласного, республіканського (Автономної Республіки Крим) значення.

Згідно з ч. 1 ст. 65 Кодексу цивільного захисту України центральний орган виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки, здійснює державний нагляд (крім суб`єктів господарювання та аварійно-рятувальних служб) щодо центральних органів виконавчої влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій, інших державних органів та органів місцевого самоврядування.

Відповідно до пункту 1 Положення про Державну службу України з надзвичайних ситуацій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.12.2015 №1052 (далі - Положення №1052), державна служба України з надзвичайних ситуацій (ДСНС) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра внутрішніх справ і який реалізує державну політику у сфері цивільного захисту, захисту населення і територій від надзвичайних ситуацій та запобігання їх виникненню, ліквідації наслідків надзвичайних ситуацій, рятувальної справи, гасіння пожеж, пожежної та техногенної безпеки, діяльності аварійно-рятувальних служб, а також гідрометеорологічної діяльності.

Серед основних завдань ДСНС, зокрема є реалізація державної політики у сфері цивільного захисту, захисту населення і територій від надзвичайних ситуацій, запобігання їх виникненню, ліквідації наслідків надзвичайних ситуацій, рятувальної справи, гасіння пожеж, пожежної та техногенної безпеки, діяльності аварійно-рятувальних служб, а також гідрометеорологічної діяльності (п.3. Положення №1052).

Згідно Законів України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» від 05.04.2007 № 877, «Про тимчасові особливості здійснення заходів державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» від 03.11.2016 № 1728, Положення про Державну службу України з надзвичайних ситуацій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.12.2015 № 1052, відповідно до пп. 35 п. 4 Положення про Управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Чернігівській області (далі - Управління), затвердженого наказом ДСНС України від 21.09.2017 № 507, Управління згідно покладених на нього завдань на відповідній території складає акти перевірок, видає приписи, постанови, розпорядження про усунення порушень вимог законодавства у сфері цивільного захисту, пожежної та техногенної безпеки, а в разі встановлення порушень, що створюють загрозу життю та здоров`ю людей, звертається до адміністративного суду щодо застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення до повного усунення порушень вимог законодавства у сфері цивільного захисту, пожежної та техногенної безпеки роботи підприємств, окремих виробництв, виробничих дільниць, агрегатів, експлуатації будівель, об`єктів, споруд, цехів, дільниць, окремих приміщень, а також машин, механізмів, устаткування, транспортних засобів, зупинення проведення робіт, у тому числі будівельно-монтажних, випуску та реалізації пожежонебезпечної продукції, систем та засобів протипожежного захисту.

Суд першої інстанції обґрунтовано вказав, що враховуючи положення ч. 3 ст. 16 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», якою визначено, що суд є державним органом, Менський районний суд Чернігівської області не належить до суб`єктів господарювання, тому враховуючи вищевказану ч. 1 ст. 65 Кодексу цивільного захисту України, він включений до Плану заходів державного нагляду (контролю) у сфері цивільного захисту, техногенної та пожежної безпеки Управління ДСНС України у Чернігівській області стосовно об`єктів (будівель, приміщень, споруд, територій тощо), що перебувають у власності володінні, користуванні центральних органів виконавчої влади, місцевих державних адміністрацій, інших державних органів, органів місцевого самоврядування та непідприємницьких товариств і установ, на IV квартал 2019 року (далі - План), який затверджено наказом Управління ДСНС України у Чернігівській області від 24.09.2019 № 255.

Відповідно до затвердженого Плану, Менський районний суд Чернігівської області повідомлено за 10 днів до початку проведення планового заходу державного нагляду (контролю) у сфері техногенної та пожежної безпеки про його проведення.

В день початку перевірки вручено посвідчення на проведення заходу державного нагляду (контролю) від 21.10.2019 № 199.

В останній день перевірки акт від 01.11.2019 № 227 та припис про усунення порушень вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки від 01.11.2019 № 216, складені за результатами планового заходу державного нагляду (контролю) щодо дотримання Менським районним судом Чернігівської області вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки вручені шляхом направлення рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Розглядаючи апеляційну скаргу, колегія суддів виходить з наступного.

Положеннями ст. 55 Конституції України передбачено, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Разом з цим, приписами ч. 1 ст.5 КАС України регламентовано, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Конституційний Суд України, вирішуючи питання, порушені в конституційному зверненні і конституційному поданні щодо тлумачення частини другої статті 55 Конституції України, в рішенні від 14.12.2011 №19-рп/2011 зазначив, що права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави (частина друга статті 3 Конституції України). Для здійснення такої діяльності органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові і службові особи наділені публічною владою, тобто мають реальну можливість на підставі повноважень, встановлених Конституцією і законами України, приймати рішення чи вчиняти певні дії. Особа, стосовно якої суб`єкт владних повноважень прийняв рішення, вчинив дію чи допустив бездіяльність, має право на захист.

Отже, колегія суддів зазначає, що адміністративне судочинство спрямоване на захист саме порушених прав осіб у сфері публічно-правових відносин, тобто для задоволення позову адміністративний суд повинен установити, що в зв`язку з прийняттям рішенням чи вчиненням дій (допущення бездіяльності) суб`єктом владних повноважень порушуються права, свободи чи охоронювані законом інтереси позивача.

Враховуючи наведене, вирішуючи спір, суд повинен пересвідчитись у належності особі, яка звернулась за судовим захистом, відповідного права або охоронюваного законом інтересу (чи є така особа належним позивачем у справі - наявність права на позов у матеріальному розумінні), а також встановити, чи є відповідне право або інтерес порушеним (встановити факт порушення). Тобто, порушення або оспорювання прав та інтересів особи, яка звертається до суду за їх захистом, є обов`язковими.

У постанові Верховного Суду України від 23 травня 2017 року по справі № 800/541/16, суд підкреслив, що обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражених прав чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, встановлюється при розгляді справи по суті, і є підставою для прийняття судом рішення про відмову в позові.

Отже, обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду.

Судовою колегією встановлено, що позивачем оскаржуються дії Менського районного відділу Управління державної служби України з надзвичайних ситуацій у Чернігівській області, провідного інспектора Менського районного відділу Управління державної служби України з надзвичайних ситуацій у Чернігівській області Дивня Тараса Сергійовича.

В той же час, апелянтом належно не конкретизовано та не сформульовано, які саме дії відповідачів оскаржуються та призвели до порушення прав та інтересів особи, яка звернулась з позовом.

Разом з тим, апелянтом вказано, що підставою для звернення до суду з даним позовом стало те, що оскаржувані дії щодо проведення перевірки є неправомірними. В апеляційній скарзі зазначено, що причиною виниклого конфлікту стала поведінка суб`єктів, яка виходить за межі повноважень, визначених законом, та на думку апелянта, порушує права та законні інтереси останньої, що і стало причиною звернення до суду.

Поряд з цим, позивачем не доведено яким чином, та які саме права порушені оскаржуваними діями.

Щодо доводів апелянта, про те, що спірними діями порушуються законні інтереси останньої, колегія суддів зазначає про таке.

У справі за конституційним поданням щодо офіційного тлумачення окремих положень частини першої статті 4 Цивільного процесуального кодексу України (справа про охоронюваний законом інтерес) Конституційний Суд України в Рішенні від 01 грудня 2004 року №18-рп/2004 дав визначенню поняттю "охоронюваний законом інтерес" та зазначив, що поняття "охоронюваний законом інтерес" у всіх випадках вживання його у законах України у логічно-смисловому зв`язку з поняттям "права" має один і той же зміст.

Разом з цим, судова колегія зауважує, що відповідно до вимог ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Отже, завдання адміністративного судочинства полягає у захисті саме порушених прав особи у публічно-правових відносинах, що звернулася до суду з позовом. При цьому, положеннями ст. 2 та 5 КАС України передбачено, що захист прав, свобод та інтересів особи має бути ефективним.

Колегія суддів також зауважує, що в розумінні КАС України захист прав, свобод та інтересів осіб завжди є наступним, тобто передбачає наявність встановленого судом факту їх порушення.

З аналізу наведених норм КАС України слідує, що особа повинна довести факт порушення її прав чи охоронюваних законом інтересів оскаржуваним рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень, а задоволенню в адміністративному судочинстві підлягають лише ті вимоги, які відновлюють порушені права чи інтереси особи в сфері публічно-правових відносин.

Аналогічної правової позиції дотримується і Верховний Суд, про що останнім вказано, зокрема у постанові від 12 лютого 2019 року по справі 826/7806/17.

В той же час, як вже зазначалось, позивачем не наведено належними та допустимими доказами дійсного (фактичного) порушення відповідачами його законних прав, свобод чи інтересів. Разом з цим, судовою колегією встановлено, що у межах заявленого спору задоволення позовних вимог до змін у правовому становищі безпосередньо позивача не призведе, у зв`язку з недоведеністю позивачем існування у нього порушених прав на даному етапі.

Отже, за наведених обставин та враховуючи, що відповідно до норм чинного законодавства відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту є підставою для прийняття судом рішення про відмову в позові, колегія суддів погоджується з правовою позицією суду першої інстанції, що позовні вимоги є безпідставними та необґрунтованими, а тому задоволенню не підлягають. Натомість, наведені апелянтом доводи не спростовують вказаних висновків суду першої інстанції.

Колегія суддів відхиляє посилання апелянта на те, що відповідачі вийшли за межі наданих повноважень, позаяк, як вже було зазначено, згідно з пунктом 1 Положення № 1052, державна служба України з надзвичайних ситуацій (ДСНС) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра внутрішніх справ і який реалізує державну політику у сфері цивільного захисту, захисту населення і територій від надзвичайних ситуацій та запобігання їх виникненню, ліквідації наслідків надзвичайних ситуацій, рятувальної справи, гасіння пожеж, пожежної та техногенної безпеки, діяльності аварійно-рятувальних служб, а також гідрометеорологічної діяльності.

Тобто, при здійсненні перевірки Менського районного суду Чернігівської області, відповідачі виконували функції, передбачені чинними нормативно-правовими актами, а тому такі посилання апелянта не знайшли свого підтвердження, адже вказана діяльність спрямована на недопущення виникнення пожеж та пов`язаних з цим негативних наслідків.

В частині аргументів апелянта щодо належності будівлі Менського районного суду Чернігівської області Територіальному управлінню Державної судової адміністрації у Чернігівській області, колегія суддів зазначає, що Верховний Суд у постанові від 23 грудня 2019 року у справі № 804/8378/17 встановив, що згідно з положеннями Кодексу цивільного захисту України можливість застосування заходів реагування не ставиться в залежність від суб`єкта, який допустив порушення, а виключно до об`єкта, який експлуатується з порушеннями норм пожежної і техногенної безпеки.

Відтак, перекладення обов`язку дотримання законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки, та несення відповідальності за порушення у цій сфері, на власника чи балансоутримувача майна, є неприйнятим та безпідставним.

Крім того, у постанові Верховного Суду від 20 листопада 2018 року у справі № 826/1024/18 щодо посилання скаржника на не дослідження питання про особу, якій належать приміщення, та якою збудовано і введено в експлуатацію відповідні об`єкти, вказано, що забезпечення виконання вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки покладено на суб`єкта господарювання незалежно від того чи є він власником або користувачем об`єкта.

Відтак, доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків не спростовують та не свідчать про наявність підстав для скасування оскаржуваного рішення суду, позаяк не містять аргументованих доводів на спростування правомірності висновку суду першої інстанції у взаємозв`язку з обставинами справи, та не свідчать про порушення судом першої інстанції при розгляді справи норм матеріального або процесуального права.

Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Разом з цим, колегією суддів встановлено, що судом першої інстанції було у повній мірі встановлено обставини справи, яким надано належну правову оцінку із дотриманням діючих норм матеріально та процесуального права.

За правилами ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на зазначене, та враховуючи, що колегією суддів не встановлено порушень судом першої інстанції під час вирішення даної справи, які відповідно до ст. 317 КАС України є підставою для його скасування, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 242, 308, 311, 315-316, 321-322, 325, 328-329 КАС України,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 05 лютого 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя Парінов А.Б.

Судді Беспалов О.О.

Ключкович В.Ю.