Справа № 640/7758/20
Суддя: Клочкова Н.В.
Дата ухвалення: 2020-04-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про відмову в забезпеченні позову

06 квітня 2020 року м. Київ № 640/7758/20

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючої судді Клочкової Н.В., розглянувши заяву громадської організації «Інститут правової політики та соціального захисту імені Ірини Бережної» про забезпечення позову до подання позовної заяви

громадської організації «Інститут правової політики та соціального захисту імені Ірини Бережної»

до Голови Верховної Ради України,

першого заступника Голови Верховної Ради України Стефанчука Руслана Олексійовича,

третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача

Верховна Рада України

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва надійшла заява про забезпечення позову до подання позовної заяви громадської організації «Інститут правової політики та соціального захисту імені Ірини Бережної» (надалі - заявник), адреса: 04053, місто Київ, Січових Стрільців, будинок 55, квартира 4 до Голови Верховної Ради України, адреса: 01008, місто Київ, вулиця Грушевського, будинок 5, третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Верховна Рада України, адреса: 01008, місто Київ, вулиця Грушевського, будинок 5, в якій заявник просить:

- у порядку забезпечення адміністративного позову заборонити Голові Верховної Ради України та будь-кому із окремих депутатів та працівників апарату Верховної Ради України вчиняти будь-які дії спрямовані на підписання проекту Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо обігу земель сільськогосподарського призначення», прийнятого 31 березня 2020 року Верховною Радою України, його направлення на підпис Президентові України та подальше офіційне опублікування.

В обґрунтування поданої заяви про забезпечення позову заявник послався на те, що 31 березня 2020 року Верховною Радою України під головуванням Голови Верховної Ради України та першого заступника Голови Верховної Ради України ОСОБА_1 прийнято у другому читанні та у цілому, як закон - проект Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів щодо обігу земель сільськогосподарського призначення» (реєстраційний №2178-10 від 10 жовтня 2019 року). Також позивач послався на те, що при прийнятті вказаного вище законопроекта Головою Верховної Ради України та першим заступником Голови Верховної Ради України було порушено вимоги чинного законодавства, у тому числі, положення Регламенту Верховної Ради України, що, за доводами заявника, свідчить про наявність очевидних протиправних дій та бездіяльності останніх, чим порушуються права та інтереси заявника.

Вказані обставини стали підставою для звернення заявника з заявою про забезпечення позову до подання позовної заяви.

Розглянувши заяву про забезпечення позову до подання позовної заяви, Окружний адміністративний суд міста Києва зазначає наступне.

Відповідно до частини 1 статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Частиною 2 статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, або очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Суд зазначає, що підстави, з яких може бути вжито заходів забезпечення позову, є оціночними, тому містять небезпеку для застосування заходів забезпечення позову всупереч цілям цієї статті при формальному дотриманні її вимог. Необґрунтоване вжиття таких заходів може привести до правових ускладнень, значно більших, ніж ті, яким вдалося б запобігти, тому суд повинен у кожному випадку, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи є хоча б одна з названих обставин, і оцінити, чи не може застосуванням заходів забезпечення позову бути завдано ще більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.

Також, в ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення у справі, а також вказати, в чому будуть полягати дії, направлені на відновлення прав позивача, оцінити складність вчинення цих дій, встановити, що витрати, пов`язані з відновленням прав будуть значними.

Тобто, обов`язковою умовою застосування заходів забезпечення позову є наявність хоча б однієї з таких обставин: очевидність небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі; доведення позивачем того, що захист його прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат; очевидність ознак протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень.

Частиною 1 статті 151 Кодексу адміністративного судочинства України визначено види забезпечення позову.

При цьому, пунктом 1 частини 3 статті 151 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що не допускається забезпечення позову шляхом зупинення актів Верховної Ради України та встановлення для них заборони або обов`язку вчиняти певні дії.

У відповідності до частини 2 статті 151 Кодексу адміністративного судочинства України заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи до забезпечення позову можуть бути вжиті судом лише в межах предмета позову та не повинні порушувати прав осіб, що не є учасниками даного судового процесу. Суди не вправі вживати такі заходи до забезпечення позову, які є фактично рівнозначними задоволенню позовних вимог.

Суд зазначає, що вирішуючи питання про забезпечення позову, суд надає оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення адміністративного суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Так, обґрунтовуючи необхідність вжиття заходів забезпечення позову, заявник зазначає про наявність протиправних дій з боку Голови Верховної Ради України та першого заступника Голови Верховної Ради України ОСОБА_1 , зокрема, порушення Конституції України та положень Регламенту Верховної ради України під час прийняття у другому читанні та в цілому, як закону - проекту Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів щодо обігу земель сільськогосподарського призначення» (реєстраційний №2178-10 від 10 жовтня 2019 року).

В той же час, застосування судом обраних заявником заходів забезпечення позову не може ґрунтуватись лише на доводах останнього про протиправність дій суб`єкта владних повноважень або його посадових осіб при прийнятті вказаного вище законопроекту, а також на неконституційності положень цього проекту.

Відтак, на переконання суду, заявником не надано належних та допустимих доказів на підтвердження існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди його правам та інтересам до ухвалення рішення у даній справі, а викладені у заяві про забезпечення позову обставини свідчать про відсутність належного обґрунтування того, що захист прав та інтересів заявника стане неможливим без вжиття заходів забезпечення позову або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат.

Крім того, суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що у справі «Беєлер проти Італії» Європейський суд з прав людини зазначив, що будь-яке втручання органу влади у захищене право не суперечитиме загальній нормі, викладеній у першому реченні частини 1 статті 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, лише якщо забезпечено «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогам захисту основоположних прав конкретної особи. Питання щодо того, чи було забезпечено такий справедливий баланс, стає актуальним лише після того, як встановлено, що відповідне втручання задовольнило вимогу законності і не було свавільним.

У рішенні від 09 січня 2007 року у справі «Інтерсплав» проти України» Суд наголосив, що втручання має бути пропорційним та не становити надмірного тягаря, іншими словами воно має забезпечувати «справедливий баланс» між інтересами особи і суспільства.

Тобто, при вирішенні питання про вжиття заходів забезпечення позову перш за все необхідно перевірити наявність очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам та інтересам заявника до ухвалення рішення в адміністративній справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат.

Заявником на цій стадії не доведено суду наявність достатніх обставин, які КАС пов`язує із застосуванням заходів забезпечення позову.

З урахуванням зазначеного, у суду на цій стадії відсутні правові підстави вважати, що невжиття судом заходів забезпечення позову до подання позовної заяви може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, унеможливити ефективний захист або поновлення порушених прав та інтересів заявника, а тому суд дійшов висновку про відсутність на цій стадії правових підстав для задоволення заяви про забезпечення позову до подання позовної заяви.

На підставі вищевикладеного, керуючись статтями 150, 151, 153-155, 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви громадської організації «Інститут правової політики та соціального захисту імені Ірини Бережної» про забезпечення позову до подання позовної заяви - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання суддею (суддями). Відповідно до частини 8 статті 154 Кодексу адміністративного судочинства України ухвала про відмову у забезпеченні адміністративного позову може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Н.В. Клочкова