Справа № 480/5473/19
Суддя: Л.М. Опімах
Дата ухвалення: 2020-04-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
08 квітня 2020 р. Справа № 480/5473/19
Сумський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Опімах Л.М., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Сумської міської ради про визнання протиправними та скасування реєстраційної дії та запису, -
В С Т А Н О В И В:
За змістом Положення про державну реєстрацію суб`єктів підприємницької діяльності, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 квітня 1994 р. № 276 (чинного на час реєстрації позивача як суб`єкта підприємницької діяльності), громадянин, який має намір провадити підприємницьку діяльність без створення юридичної особи, подає до органу державної реєстрації реєстраційну картку, яка одночасно є заявою про державну реєстрацію суб`єкта підприємницької діяльності, і документ, що підтверджує сплату реєстраційного збору, а також пред`являє документ, що посвідчує його особу. Тобто станом на 26.05.1997 р. необхідною умовою для державної реєстрації громадянина як суб`єкта підприємницької діяльності було подання до органу державної реєстрації реєстраційної картки та пред`явлення документа, що посвідчує його особу. При цьому паспорт громадянина України був виданий йому 03.11.1999 р., що також доводить необгрунтованість проведення державної реєстрації його як підприємця.
Відповідно до п. 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" державний реєстратор при надходженні від юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців реєстраційної картки зобов`язаний, відповідно до вимог статті 19 цього Закону, провести включення відомостей про діючі юридичні особи та фізичних осіб-підприємців і видати їм виписку з Єдиного державного реєстру. За змістом даного Закону державний реєстратор проводить реєстраційну дію на підставі заяви про державну реєстрацію фізичної особи підприємцем та за відсутності підстав для зупинення розгляду документів та відмови у державній реєстрації шляхом внесення запису до Єдиного державного реєстру.
Відповідач позов не визнав, у наданому суду відзиві на позовну заяву зазначив, що відповідно до п.п. 2, 8 розділу II "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про внесення змін до Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців" щодо спрощення механізму державної реєстрації припинення суб`єктів господарювання" процес включення до Єдиного державного реєстру відомостей про юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, зареєстрованих до 1 липня 2004 року, завершується через рік, починаючи з дня набрання чинності цим Законом.
Після закінчення передбаченого для включення відомостей до Єдиного державного реєстру строку, встановленого пунктом 2 цього розділу, уповноважені органи у місячний строк проводять остаточне звірення даних відомчих реєстрів (баз даних реєстрів, журналів реєстрації, обліку тощо), за результатами якого готують аналітичну інформацію для передачі її тимчасовим міжвідомчим спеціальним комісіям, утвореним з метою проведення в Автономній Республіці Крим та відповідних областях інвентаризації юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, зареєстрованих до 1 липня 2004 року, відомості про яких до строку, встановленого пунктом 2 цього розділу, не включені до Єдиного державного реєстру.
Так, на виконання даної норми державним реєстратором на підставі відомостей тимчасової комісії 12.02.2013 р. до ЄДР було внесено інформацію про фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 із зазначенням дати державної реєстрації 26.05.1997 р. При цьому завантаження інформації з ЄДР про фізичну особу-підприємця за списками тимчасової міжвідомчої комісії здійснювалося технічним адміністратором НАІС. Державні реєстратори лише проводили остаточну перевірку на відповідність даних, що надійшли у паперовій формі, відомостям, що вже були включені до ЄДР. Дії державного реєстратора полягали лише в приведенні у відповідність адреси до технічних вимог ЄДР та перевірки правильності дати державної реєстрації кожного суб`єкта на відповідність даті реєстрації у паперових носіях. Фактично, дії державного реєстратора є похідними від дій та наданих відомостей Комісією, тому відповідач не вбачає порушень вимог чинного законодавства у внесенні ним до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань запису про державну реєстрацію ОСОБА_1 як фізичної особи-підприємця. Просив у задоволенні позову відмовити.
Ухвалою суду від 23.12.2019 р. позовну заяву ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Сумської міської ради, Головного управління Державної податкової служби у Сумській області, третя особа - Ковпаківський відділ Державної виконавчої служби м. Суми Головного територіального управління юстиції у Сумській області, про визнання протиправними та скасування реєстраційної дії та запису, визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі; позовні вимоги ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Сумської міської ради про визнання протиправними та скасування реєстраційної дії та запису виділено в самостійне провадження.
Вивчивши матеріали справи й оцінивши докази у справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що позивач є підполковником Збройних Сил України та проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 в м. Дніпрі.
З 01.08.1996 р. по 24.06.2000 р. ОСОБА_1 навчався у інституті артилерії ім. Б.Хмельницького (при Сумському державному університеті), знаходився на казарменному положенні і квартирою не забезпечувався (а.с.10).
ОСОБА_1 був документований паспортом громадянина України серії НОМЕР_2 , виданий Ковпаківським РВ СМУ УМВС України в Сумській області 03.11.1999 р. (а.с.69).
Суд вважає реєстраційну дію та запис в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань про державну реєстрацію ОСОБА_1 як фізичної особи-підприємця протиправними з огляду на таке.
Відносини, що виникають у сфері державної реєстрації юридичних осіб, їхньої символіки (у випадках, передбачених законом), громадських формувань, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб-підприємців, регулює Закон України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань". Цей Закон набрав чинності з 01 липня 2004 року і саме з 01 липня 2004 року розпочав функціонування Єдиний державний реєстр юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців.
До 01 липня 2004 року реєстрація суб`єктів підприємницької діяльності здійснювалася відповідно до Закону України "Про підприємництво".
Так, відповідно до ст. 8 Закону України "Про підприємництво" державна реєстрація суб`єктів підприємницької діяльності, крім об`єднань юридичних осіб, що здійснюють свою діяльність в Україні на умовах угод про розподіл продукції, проводиться у виконавчому комітеті міської, районної в місті ради або в районній, районній міст Києва і Севастополя державній адміністрації (далі - органи державної реєстрації) за місцезнаходженням або місцем проживання даного суб`єкта, якщо інше не передбачено законом.
Громадяни, які мають намір здійснювати підприємницьку діяльність без створення юридичної особи, подають реєстраційну картку встановленого зразка, яка є водночас заявою про державну реєстрацію, копію довідки про присвоєння ідентифікаційного номера фізичної особи - платника податків та інших обов`язкових платежів і документ, що засвідчує внесення плати за державну реєстрацію.
Державна реєстрація суб`єктів підприємницької діяльності проводиться за наявності всіх необхідних документів за заявочним принципом протягом не більше п`яти робочих днів. Органи державної реєстрації зобов`язані протягом цього терміну внести дані з реєстраційної картки до Реєстру суб`єктів підприємницької діяльності та видати свідоцтво про державну реєстрацію встановленого зразка з проставленим ідентифікаційним кодом (для юридичних осіб), який надається органам державної реєстрації органами державної статистики, або ідентифікаційним номером фізичної особи - платника податків та інших обов`язкових платежів.
У п`ятиденний термін з дати реєстрації органи державної реєстрації направляють примірник реєстраційної картки з відміткою про державну реєстрацію відповідному державному податковому органу і органу державної статистики та подають відомості про державну реєстрацію суб`єкта підприємницької діяльності до органів Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття, Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України, Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності і Пенсійного фонду України.
З викладеного вбачається, що обов`язковою умовою здійснення державної реєстрації суб`єкта підприємницької діяльності-фізичної особи є волевиявлення особи як реалізація заявочного принципу шляхом подання до органу державної реєстрації відповідних документів.
Як зазначено вище, з 01 липня 2004 року набрав чинності Закон України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" (далі Закон).
За змістом п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" державна реєстрація фізичних осіб-підприємців (далі державна реєстрація) засвідчення факту набуття або позбавлення статусу підприємця фізичною особою, зміни відомостей, що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, про фізичну особу-підприємця, а також проведення інших реєстраційних дій, передбачених цим Законом.
Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 1 Закону Єдиний державний реєстр юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (далі Єдиний державний реєстр) єдина державна інформаційна система, що забезпечує збирання, накопичення, обробку, захист, облік та надання інформації про юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадські формування, що не мають статусу юридичної особи.
На підставі п. 14 ч. 1 ст. 1 Закону суб`єктами державної реєстрації, зокрема, є виконавчі органи сільських, селищних та міських рад, Київська та Севастопольська міські, районні, районні у містах Києві та Севастополі державні адміністрації, нотаріуси у разі державної реєстрації юридичних осіб (крім випадків, передбачених абзацами другим-четвертим цього пункту) та фізичних осіб-підприємців.
Відповідно до п.п. 1, 4 ч. 1 ст. 4 Закону державна реєстрація базується, зокрема, на принципах обов`язковості державної реєстрації в Єдиному державному реєстрі та державної реєстрації за заявницьким принципом.
Відомості про юридичну особу, громадське формування, що не має статусу юридичної особи, та фізичну особу-підприємця вносяться до Єдиного державного реєстру на підставі: 1) відповідних заяв про державну реєстрацію; 2) документів, що подаються для проведення інших реєстраційних дій; 3) відомостей, отриманих у результаті інформаційної взаємодії між Єдиним державним реєстром та інформаційними системами державних органів (ч. 1 ст. 9 Закону).
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 18 Закону для державної реєстрації фізичної особи підприємцем подається заява про державну реєстрацію фізичної особи підприємцем, в якій може зазначатися прохання про реєстрацію такої особи платником податку на додану вартість та/або обрання спрощеної системи оподаткування.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 25 Закону державна реєстрація та інші реєстраційні дії проводяться на підставі документів, що подаються заявником для державної реєстрації.
З системного аналізу положень Закону України "Про підприємництво" та Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" слідує, що державна реєстрація здійснюється за заявницьким принципом та на підставі визначеного переліку документів. У даному випадку на дату проведення державної реєстрації позивача як підприємця був чинний Закон України "Про підприємництво", який передбачав необхідність для громадян, які мають намір здійснювати підприємницьку діяльність без створення юридичної особи, подання, зокрема, реєстраційної картки, яка є водночас заявою про державну реєстрацію.
Відповідно до п. 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" (у редакції, чинній на час вчинення спірного запису) державний реєстратор при надходженні від юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців реєстраційної картки зобов`язаний, відповідно до вимог статті 19 цього Закону, провести включення відомостей про діючі юридичні особи та фізичних осіб-підприємців і видати їм виписку з Єдиного державного реєстру.
Відповідно до ч. 1 ст. 42 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" (у редакції, чинній на час вчинення спірного запису) для проведення державної реєстрації фізична особа, яка має намір стати підприємцем та має реєстраційний номер облікової картки платника податків, або уповноважена нею особа повинна подати особисто (надіслати поштовим відправленням з описом вкладення або в разі подання електронних документів подати опис, що містить відомості про надіслані електронні документи, в електронній формі) або через уповноважену особу державному реєстратору за місцем проживання, серед іншого, заповнену реєстраційну картку на проведення державної реєстрації фізичної особи-підприємця.
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з такого.
Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
Як вбачається з матеріалів справи, між позивачем та Адвокатським об`єднанням "Веріта Груп" в особі керуючого партнера адвоката Молібог Ю.М. 20 грудня 2019 року укладено Договір про надання правничої допомоги в адміністративній справі (а.с.26). Відповідно до умов договору гонорар адвоката складає 5000 грн. Також позивачем надано суду Попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку з розглядом справи, відповідно до якого загальна сума витрат, які позивач очікує понести у зв`язку з розглядом справи, становить 6000 грн, з них: консультація з питань податкового законодавства 500 грн; ознайомлення з документами, наданими позивачем, 500 грн; підготовка процесуальних документів та подання їх до суду 2000 грн; складення та надання адвокатських запитів для отримання доказів у справі 2000 грн; підготовка до участі та участь у судовому засіданні в суді першої інстанції 1000 грн (а.с.25). Враховуючи, що судом роз`єднано позовні вимоги ОСОБА_1 та виділено в самостійне провадження вимоги до Виконавчого комітету Сумської міської ради, позивач просить стягнути витрати на правничу допомогу в сумі 2500,00 грн (а.с.32-33).
Відповідно до ч. 4 ст. 134 КАС України для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Всупереч вказаній нормі детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, позивачем не надано, у зв`язку з чим суд не може встановити, які саме вчинені дії (надані послуги) адвокатом на виконання Договору про надання правничої допомоги в адміністративній справі. У свою чергу, попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку з розглядом справи, не може бути розцінений судом як детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, оскільки містить орієнтовну суму витрат, пов`язаних із розглядом справи, та не визначає остаточний обсяг виконаної роботи адвокатом. За таких обставин, оскільки детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, позивачем не надано, суд не вбачає підстав для задоволення вимоги про стягнення за рахунок бюджетних асигнувань Виконавчого комітету Сумської міської ради витрат на професійну правничу допомогу.
Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241- 246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -
В И Р І Ш И В:
В задоволенні вимоги про стягнення за рахунок бюджетних асигнувань Виконавчого комітету Сумської міської ради витрат на професійну правничу допомогу - відмовити.
Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення. Апеляційні скарги до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи подаються через Сумський окружний адміністративний суд.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Відповідно до п. 3 розділу VI "Прикінцеві положення" Кодексу адміністративного судочинства України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки апеляційного оскарження продовжуються на строк дії такого карантину.

Суддя Л.М. Опімах