Справа № 202/507/20
Суддя: Бєсєда Г. В.
Дата ухвалення: 2020-04-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 202/507/20
Провадження № 2-а/202/31/2020
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

07 квітня 2020 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді: Бєсєди Г.В.

за участю секретаря: Голобородько О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Індустріального районного суду м. Дніпропетровська адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до адміністративної комісії при виконавчому комітеті Дніпровської міської ради, виконавчого комітету Дніпровської міської ради про визнання рішення протиправним та його скасування, -

В С Т А Н О В И В:

До Індустріального районного суду м. Дніпропетровська звернулася ОСОБА_1 з позовом до адміністративної комісії при виконавчому комітеті Дніпровської міської ради, виконавчого комітету Дніпровської міської ради про визнання рішення протиправним та його скасування.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначає, що відносно неї було винесено постанову № 02/127 про накладення адміністративного стягнення, якою вона визнана виною у порушенні рішення Дніпровської міської ради від 23.05.2018 № 41/32, ч. 2 ст. 156 КУпАП та накладено штраф у сумі 4 250 грн. Наголошувала, що п. 1 рішення Дніпровської міської ради № 41/32 від 25.05.2018 року, яким заборонено продаж пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабо алкогольних напоїв, вин столових суб`єктами господарювання (крім закладів ресторанного господарства) на території м. Дніпра з 22.00 до 07.00 щодня, у тому числі у вихідні та святкові дні, не розповсюджує свою дію на кафе, в тому числі і на кафе ФОП ОСОБА_1 , у якому о 23:49:22 було продане пиво «Львівське 1715» у кількості 1 л спеціалісту інспектору КП «Благоустрій міста» Дніпровської міської ради. Просить суд визнати протиправною та скасувати постанову адміністративної комісії при виконавчому комітеті Дніпровської міської ради за № 02/127 та закрити справу про адміністративне правопорушення. Окрім цього, зазначає, що протиправне рішення спричинило їй моральну шкоду, яке виразилося в душевних переживаннях та психоемоційному напруженню. Оцінює моральну шкоду у сумі 5 000 грн., яку також просить стягнути з відповідача.

Представник виконавчого комітету Дніпровської міської ради надав відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що обставини викладені позивачем в позовній заяві не відповідають дійсності. За адресою: Донецьке шосе, 110а у відповідності до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомості майна щодо об`єкта нерухомого майна, відсутні будівлі кафе, зареєстровані за позивачем. Земельна ділянка за адресою: Донецьке АДРЕСА_1 а передана у користування приватному підприємству «Рома» під фактичне розміщення автостоянки та торгівельного комплексу. Посилання позивача на те, що в неї є ліцензія на продаж алкогольних напоїв дає їй право на продаж алкогольних напоїв у будівлі кафе, яке відсутнє, оскільки за зазначеною адресою фактично знаходиться магазин.

Позивач ОСОБА_1 через канцелярію суду надала відповідь на відзив в якому зазначила, що ФОП ОСОБА_1 орендує у ПП «Рома» наступні приміщення: торгівельне приміщення загальною площею 100 кв. м. за адресою: АДРЕСА_1 а, під магазин для торгівлі продуктами харчування, напоями і тютюновими виробами, згідно договору № 8 від 01.11.2017 року та торгівельне приміщення загальною площею 80 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 а, під кафе для торгівлі продуктами харчування та напоями, згідно договору № 14 від 20.06.2019 року. Наголошує, що фіскальний чек, яким підтверджено факт продажу алкогольного напою був виданий з фіскальним номером , тобто у приміщенні кафе.

Представник позивача через канцелярію суду надала заяву про розгляд справи без їх участі, позов підтримала та просила задовольнити.

Представник адміністративної комісії при виконавчому комітеті Дніпровської міської ради та представник виконавчого комітету Дніпровської міської радив судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Суд, дослідивши докази по справі, приходить до таких висновків.

11.01.2020 року спеціалістом інспектором КП «Благоустрій міста» Дніпровської міської ради складено відносно ОСОБА_1 протокол про адміністративне правопорушення № 1289 за ч. 2 ст. 156 КУпАП.

В протоколі зазначено, що ОСОБА_1 продала 10.01.2020 року о 23 год. 30 хв. в торговому павільйоні « ІНФОРМАЦІЯ_1 », який знаходиться за адресою: м. Дніпро, вул. Донецьке шосе, 110 а, пляшку алкогольного напою пива (0,5 л) «Львівське 1715», чим порушила рішення Дніпровської міської ради № 41/32 від 23.05.2018 року, та вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 156 КУпАП.

22.01.2020 року адміністративна комісія при виконавчому комітеті Дніпровської міської ради розглянула адміністративну справу про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 156 КУпАП у відношенні громадянки ОСОБА_1 .

Комісія встановила, що ОСОБА_1 в торговому павільйоні « ІНФОРМАЦІЯ_1 », який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 а, здійснила продаж однієї пляшки алкогольного напою пиво (0,5 л) «Львівське 1715» у нічний час, чим порушила рішення Дніпровської міської ради № 41/32 від 23.05.2018 року, та вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 156 КУпАП.

Постановою № 02/127 ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 2 ст. 156 КУпАП та накладено на неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 4 250 грн.

Частиною 2 статті 156 КУпАП встановлено, що порушення працівником підприємства (організації) торгівлі або громадського харчування правил торгівлі пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями і тютюновими виробами, а саме: торгівля пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями або тютюновими виробами в приміщеннях або на територіях, заборонених законом, або в інших місцях, визначених рішенням відповідного органу місцевого самоврядування, як таких, де роздрібна торгівля пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями або тютюновими виробами заборонена, а так само торгівля пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями або тютюновими виробами через торгові автомати чи неповнолітніми особами, а також продаж пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних напоїв або тютюнових виробів особі, яка не досягла 18 років, або продаж тютюнових виробів в упаковках, що містять менш як 20 сигарет або цигарок, чи поштучно (крім сигар), або торгівля пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями, винами столовими у заборонений рішенням відповідного органу місцевого самоврядування час доби. - тягне за собою накладення штрафу від ста до чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до п. 1 рішення Дніпропетровської міської ради від 23.05.2018 року № 41/32 заборонено продаж пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних напоїв, вин столових суб`єктами господарювання (крім закладів ресторанного господарства) на території м. Дніпра з 22.00 до 07.00 щодня, у тому числі у вихідні дні та на свята.

Позивач наголошувала на тому, шо будівля за адресою: м. Дніпро, Донецьке шосе, 110 а є закладом ресторанного господарства, а саме кафе. Посилалась на наявність ліцензії на продаж алкогольних напої та на те, що на буділівлі за адресою: м. Дніпро АДРЕСА_2 вул. Донецьке шосе АДРЕСА_1 а є вивіска із зазначенням, що це кафе.

Згідно змісту п. 3.13 ДСТУ 4281:2004 «Заклади ресторанного господарства класифікація», кафе є закладом ресторанного господарства із широким асортиментом страв нескладного готування, кондитерських виробів і напоїв, в якому застосовують самообслуговування або обслуговування офіціантами.

Наказом Міністерства економіки та з питань Європейської інтеграції України № 219 від 24.07.2002.р. затверджені Правила роботи закладів (підприємств) ресторанного господарства (далі по тексту Наказ).

Пунктом 1.5. цього Наказу визначено, що заклади (підприємства) ресторанного господарства поділяються за типами: фабрики-кухні, фабрики-заготівельні, ресторани, бари, кафе, їдальні, закусочні, буфети, магазини кулінарних виробів, кафетерії, а ресторани та бари - також на класи (перший, вищий, люкс).

Згідно пункту 1.6. Наказу № 219 суб`єкти господарської діяльності у сфері ресторанного господарства при облаштуванні закладу (підприємства) згідно з обраним типом (класом) повинні мати необхідні виробничі, торговельні та побутові приміщення, а також обладнання для приготування та продажу продукції.

Вимоги, що пред`являються до виробничих, торговельних та побутових приміщень закладів (підприємств) ресторанного господарства, обладнання, інвентарю, переліку послуг, технологічних режимів виробництва продукції, встановлюються законодавством України.

Відкриття закладу (підприємства) ресторанного господарства узгоджується з органами місцевого самоврядування, установами державної санітарно - епідеміологічної служби в установленому законодавством порядку.

Пунктом 1.7. Наказу № 219 на фасаді приміщення закладу (підприємства) ресторанного господарства повинна розміщуватися вивіска із зазначенням його типу /класу/, назви, найменування суб`єкта господарської діяльності та режиму робот.

Пунктом 3.1. Наказу № 219 у закладах (підприємствах) ресторанного господарства використовуються такі методи обслуговування як самообслуговування, обслуговування офіціантами, комбінований тощо.

При всіх методах обслуговування здійснюється попереднє сервірування столів залежно від типу (класу) підприємства.

Пунктом 3.4. Наказу № 219 у меню зазначається перелік страв, кулінарних, борошняних кондитерських, булочних виробів та напоїв власного виробництва, вихід напоїв, пива, тютюнових, кондитерських виробів та інших закупних товарів, маса, об`єм і ціна на відповідну одиницю продукту, крім того, для алкогольних напоїв - ємність пляшки, ціна за пляшку, за 50 та 100 мілілітрів.

Меню і прейскурант мають бути підписані керівником, бухгалтером (калькулятором) та матеріально-відповідальною особою (завідувач виробництва, бригадир, буфетник, бармен тощо) суб`єкта господарської діяльності.

Пунктом 3.11. Наказу № 219 суб`єкти господарської діяльності зобов`язані забезпечити збереження речей споживачів у гардеробі. За зникнення речей з гардероба суб`єкти господарської діяльності несуть відповідальність згідно із законодавством.

Пунктом 5.1. Наказу № 219 контроль за якістю і безпекою продукції, додержанням норм і правил, установлених для закладів (підприємств) ресторанного господарства, а також цих Правил здійснюється органами місцевого самоврядування, а також іншими органами в межах їх компетенції, наданої законодавством.

Відповідно до інформації з державного реєстру речових прав на нерухоме майно земельна ділянка за адресою: м. Дніпро, Донецьке шосе, будинок 110а передана в оренду приватного підприємству «Рома» для розміщення автостоянки та торгівельного комплексу.

Документи, які підтверджують власність, не містять посилання на тип майна як кафе.

Враховуючи вищевикладене, суд не може прийняти до уваги доводи позивача про те, що будівля за адресою: м. Дніпро, вул. Донецьке шосе, 110а є закладом ресторанного господарства, а саме кафе, а наявність документів про види діяльності, про підтвердження статусу і типу підприємства та наявність ліцензії на продаж алкогольних напоїв, не є достатнім та беззаперечним документальним підтвердження фактичного здійснення діяльності у сфері ресторанного господарства.

Отже, позовні вимоги ОСОБА_1 щодо визнання протиправною та скасування постанови адміністративної комісії при виконавчому комітеті Дніпровської міської ради за № 02/127 про накладення адміністративного стягнення, та закриття справи про адміністроатвине правопорушення не підлягаю задоволенню.

Відповідно до статті 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної чи моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Громадянину на його вимогу і в порядку, встановленому чинним законодавством, можуть бути відшкодовані моральні збитки, завдані неправомірними діями або рішеннями органу чи посадової особи при розгляді скарги. Розмір відшкодування моральних (немайнових) збитків у грошовому виразі визначається судом.

Відповідно до частин першої-другої статті 23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи (стаття 1174 Цивільного кодексу України).

Вирішуючи питання про обґрунтованість вимог щодо відшкодування моральної шкоди суд виходить з такого.

За приписами пункту 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Разом з тим, позивач повинен довести факт заподіяння йому моральної шкоди.

Суд, вважає за необхідне звернути увагу на те, що першочерговим завданням судочинства є захист порушених прав та свобод людини, які визнаються найвищою цінністю. З цією метою сторонам забезпечується рівність та свобода у наданні суду доказів, що підтверджують заявлені ними вимоги.

Обов`язок доказування в адміністративному процесі встановлений статтею 71 КАС України, відповідно до якого кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Отже, у справах про відшкодування моральної шкоди обов`язок доказування покладається на особу, яка заявляє вимогу про відшкодування такої шкоди. Доказами, які дозволять суду встановити наявність моральної шкоди, її характер та обсяг, в даному випадку можуть бути, зокрема, довідки з медичних установ, виписки з історії хвороби, чеки за оплату медичної допомоги та придбання ліків, тощо.

Подібні висновки містяться в постанові Верховного Суду від 25.04.2019 у справі № 818/1429/17.

Оскільки судом не встановлено при розгляді справи протиправних дій відповідачів, а позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження понесення моральної шкоди, суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог про стягнення з виконавчого комітету Дніпровської міської ради моральної шкоди у розмірі 5 000 грн.

Керуючись ст. ст. 9, 72, 73, 75, 77, 205, 241, 242, 244, 246, 286 КАС України суд, -

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до адміністративної комісії при виконавчому комітеті Дніпровської міської ради, виконавчого комітету Дніпровської міської ради про визнання рішення протиправним та його скасування залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду шляхом подачі протягом десяти днів з дня його проголошення апеляційної скарги.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: Г.В. Бєсєда