Справа № 520/2756/2020
Суддя: Панов М.М.
Дата ухвалення: 2020-04-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 квітня 2020 р. № 520/2756/2020

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Панова М.М., розглянувши в порядку спрощеного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Донецького апеляційного господарського суду про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому, з урахуванням уточнень, просить суд визнати протиправними дії Донецького апеляційного господарського суду щодо не зараховування, до стажу роботи ОСОБА_1 на посаді судді п`яти років роботи юрисконсультом ОГ та КР Маріупольського державного морського торгового порту та старшим юрисконсультом Маріупольського державного морського торгового порту та - розрахунку суддівської винагороди ОСОБА_1 для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці виходячи з доплати за вислугу років - 40%, а ні 50% від розміру посадового окладу; зобов`язати Донецький апеляційний господарський суд обчислення ОСОБА_1 доплати за вислугу років для розрахунку суддівської винагороди для обчислення довічного грошового утримання судді у відставці, здійснювати із зарахуванням до стажу роботи судді додатково п`яти років роботи на посадах юрисконсульта ОГ та КР Маріупольського державного морського торгового порту (17.11.1993р. - 30.06.1998р.) та старшого юрисконсульта Маріупольського державного морського торгового порту ( 01.07.1998р. - 19.12.2001р.); зобов`язати Донецький апеляційний господарський суд видати ОСОБА_1 оновлену «Довідку про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці» станом на 18.02.2020 із розрахунком доплати за вислугу років у розмірі 50% від розміру посадового окладу.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що дії та бездіяльність відповідача є протиправною та такою, що суперечить нормам законодавства, яке регулює спірні правовідносини.

Ухвалою суду від 04.03.2020 відкрито спрощене провадження по справі в порядку, передбаченому статтею 263 Кодексу адміністративного судочинства України та запропоновано відповідачу надати відзив на позов.

Копія ухвали про відкриття спрощеного провадження надіслана та вручена відповідачу 10.03.2020, що підтверджується повідомленнями про вручення поштового відправлення, яке міститься в матеріалах справи.

Відповідач 01.04.2020 надав до суду відзив на позовну заяву, в якому просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог, обґрунтовуючи це тим, його дії є правомірними та відповідають вимогам законодавства, яке регулює спірні правовідносини.

В період з 20.03.2020 по 03.04.2020 суддя Панов М.М. знаходився у щорічній відпустці, тому вирішення вказаного питання здійснюється в перший робочій день після відпустки.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, виходячи з наступного.

Судом встановлено, 15 лютого 2018 року рішенням Вищої ради правосуддя №487/0/15-18 позивача звільнено з посади судді Донецького апеляційного господарського суду у зв`язку з поданням ним заяви про відставку.

20 лютого 2018 року наказом голови суду № 30-к позивача відраховано зі штату суду в зв`язку з виходом у відставку.

Починаючи з 21 лютого 2018 року на підставі заяви позивача Шевченківським об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України м. Харкова позивачу призначено виплату довічного грошового утримання судді у відставці щомісяця.

24 лютого 2020 року позивач звернувся до відповідача із письмовою заявою про надання «Довідки про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці» станом на 18.02.2020.

25лютого 2020 року відповідач видав позивачу «Довідку про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці» станом на 18 лютого 2020 року №06-47-25, згідно якої розмір суддівської винагороди, яка враховується при призначенні/перерахунку довічного грошового утримання судді, складає 147140,00 грн., у тому числі посадовий оклад - 105100,00 грн., доплата за вислугу років - 42040,00 грн.

На момент звільнення стаж роботи позивача на посаді судді становив 16 років, 2 місяці, 2 дні.

Позивач, не погоджуючись з визначеним йому відповідачем стажем роботи суддею та з розрахунком посадового окладу, звернувся до суду за захистом своїх прав.

Суд зазначає, що згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст. 130 Конституції України держава забезпечує фінансування та належні умови для функціонування судів і діяльності суддів. У Державному бюджеті України окремо визначаються видатки на утримання судів з урахуванням пропозицій Вищої ради правосуддя. Розмір винагороди судді встановлюється законом про судоустрій.

Відповідно ч. 1 ст. 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року №1402-VIII (в редакції, чинній на час звільнення позивача) суддівська винагорода регулюється цим Законом та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами.

Згідно ст. 137 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року №1402-VIII (в редакції, чинній на час звільнення позивача) До стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді: 1) судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України, судді Конституційного Суду України; 2) члена Вищої ради правосуддя, Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України; 3) судді в судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу.

Відповідно пункту 22 Розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року №1402-VIII (в редакції, чинній на час звільнення позивача) право на отримання суддівської винагороди у розмірах, визначених цим Законом, мають судді, які за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердили відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді) або призначені на посаду за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом.

Згідно пункту 23 Розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року №1402-VIII (в редакції, чинній на час звільнення позивача) до проходження кваліфікаційного оцінювання суддя отримує суддівську винагороду, визначену відповідно до положень Закону України "Про судоустрій і статус суддів" (Відомості Верховної Ради України, 2010 р., №№ 41-45, ст. 529; 2015 р., №№ 18-20, ст. 132 із наступними змінами).

Відповідно пункту 25 Розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року №1402-VIII (в редакції, чинній на час звільнення позивача) право на отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному цим Законом, має суддя, який за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердив відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді) або призначений на посаду судді за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом, та працював на посаді судді щонайменше три роки з дня прийняття щодо нього відповідного рішення за результатами такого кваліфікаційного оцінювання або конкурсу.

В інших випадках, коли суддя іде у відставку після набрання чинності цим Законом, розмір щомісячного довічного грошового утримання становить 80 відсотків суддівської винагороди, обчисленої відповідно до положень Закону України "Про судоустрій і статус суддів" (Відомості Верховної Ради України, 2010 р., №№ 41-45, ст. 529; 2015 р., №№ 18-20, ст. 132 із наступними змінами). За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді, але не може бути більшим ніж 90 відсотків суддівської винагороди судді, обчисленої відповідно до зазначеного Закону.

Відповідно пункту 34 Розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року №1402-VIII (в редакції, чинній на час звільнення позивача) судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання).

Згідно ч. 2 ст. 133 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07 липня 2010 року №2453-VI (в редакції, чинній на час звільнення позивача) суддівська винагорода складається з посадового окладу та доплат за: 1) вислугу років; 2) перебування на адміністративній посаді в суді; 3) науковий ступінь; 4) роботу, що передбачає доступ до державної таємниці.

Відповідно ч. 3 ст. 133 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07 липня 2010 року №2453-VI (в редакції, чинній на час звільнення позивача) посадовий оклад судді місцевого суду встановлюється в розмірі 10 мінімальних заробітних плат. (Положення частини третьої статті 133 визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), згідно з Рішенням Конституційного Суду № 11-р/2018 від 04.12.2018)

Згідно ч. 4 ст. 133 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07 липня 2010 року №2453-VI (в редакції, чинній на час звільнення позивача) посадові оклади інших суддів встановлюються пропорційно до посадового окладу судді місцевого суду з коефіцієнтом: 1) судді апеляційного суду - 1,1; 2) судді вищого спеціалізованого суду - 1,2; 3) судді Верховного Суду України, судді Конституційного Суду України - 1,3.

Відповідно ч. 5 ст. 133 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07 липня 2010 року №2453-VI (в редакції, чинній на час звільнення позивача) суддям виплачується щомісячна доплата за вислугу років у розмірі: за наявності стажу роботи більше 3 років - 15 відсотків, більше 5 років - 20 відсотків, більше 10 років - 30 відсотків, більше 15 років - 40 відсотків, більше 20 років - 50 відсотків, більше 25 років - 60 відсотків, більше 30 років - 70 відсотків, більше 35 років - 80 відсотків посадового окладу.

Згідно ч. 1 ст. 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07 липня 2010 року №2453-VI (в редакції, чинній на час звільнення позивача) до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді: 1) судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України; 2) члена Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України; 3) судді у судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу.

Відповідно абзацу другому частини четвертої статті 43 Закону України «Про статус суддів» від 15.12.1992 року № 2862-ХІІ до стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посадах суддів судів України, державних арбітрів, арбітрів відомчих арбітражів України, зараховується також час роботи на посадах суддів і арбітрів у судах та державному і відомчому арбітражі колишнього СРСР та республік, що раніше входили до складу СРСР, час роботи на посадах, безпосередньо пов`язаних з керівництвом та контролем за діяльністю судів у Верховному Суді України, в обласних судах, Київському і Севастопольському міських судах, Міністерстві юстиції України та підвідомчих йому органах на місцях, за діяльністю арбітражів у Державному арбітражі України, Вищому арбітражному суді України, а також на посадах прокурорів і слідчих за умови наявності у всіх зазначених осіб стажу роботи на посаді судді не менше 10 років.

Згідно ч. 1 ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 № 2232-XII військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Позивач вважає, що відповідачем протиправно не зараховано до його стажу роботи на посаді судді п`яти років роботи юрисконсультом ОГ и КР Маріупольського державного морського торгового порту та старшим юрисконсультом Маріупольського державного морського торгового порту.

Так, Законом України від 12.07.2018 № 2509-VIII «Про внесення змін до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у зв`язку з прийняттям Закону України «Про Вищий антикорупційний суд» статтю 137 Закону № 1402-VIII доповнено частиною другою такого змісту:

«До стажу роботи на посаді судді також зараховується стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді».

Передбачені частиною другою статті 137 Закону № 1402-VIII положення щодо зарахування (перерахунку) стажу (досвіду) роботи (професійної діяльності) на посаді судді, здійснюється з дати набрання чинності Законом № 2509-VIII, тобто з 05.08.2018.

Так, 15 лютого 2018 року рішенням Вищої ради правосуддя №487/0/15-18 позивача звільнено з посади судді Донецького апеляційного господарського суду у зв`язку з поданням ним заяви про відставку.

20 лютого 2018 року наказом голови суду № 30-к позивача відраховано зі штату суду в зв`язку з виходом у відставку.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що до позивача не може бути застосована норма права щодо обрахунку стажу роботи на посаді судді, яка набрала чинності після виходу позивача у відставку, тобто норма ч. 2 ст. 137 Закону №1402-VIII.

Також суд зазначає, що робота на посадах юрисконсульта та старшого юрисконсульта не може бути зарахована до стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день призначення (обрання) позивача. Крім того, час роботи на зазначених посадах не враховувався й до стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання.

Стаж роботи на посаді судді, який дає право на відставку та призначення щомісячного довічного грошового утримання є єдиним, обраховується та встановлюється (з`ясовується) Вищою радою правосуддя при розгляді заяви про відставку (прийнятті рішення про звільнення) і застосовується, як для прийняття рішення про відставку, так і для встановлення щомісячного довічного грошового утримання та визначення його розміру.

Таким чином, оскільки робота на зазначених посадах, на день обрання позивача суддею та на день призначення щомісячного довічного грошового утримання, не визначалася як стаж, що дає право на відставку, суд наголошує на відсутності правових підстав для її зарахування до стажу роботи на посаді судді.

Враховуючи, що позивач вийшов у відставку до набрання чинності Законом від 12.07.2018 №2509-VIII, яким внесені доповнення до статті 137 Закону №1402-VIII, суд зазначає, що позовні вимоги щодо перерахування позивачу стажу роботи на посаді судді з посиланням на цю норму закону є необґрунтованими.

Такої самої позиції дотримується Вкрховний Суд у постанові від 31 жовтня 2019 року по справі №520/11431/18.

Відповідно ч. 5 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Крім того, суд зазначає, що спільним листом Верховного Суду, Вищої Ради Правосуддя України, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, Ради суддів України від 05.11.2018 року №№ 41783/0/9-18, 2664/0/2-18, 01-6757/18, 9рс-1112, 1-22433/18, 02/3878 (далі - Спільний лист) було роз`яснено, що передбачені частиною другою статті 137 Закону №1402-ХІІ положення щодо зарахування (перерахунок) стажу (досвіду) роботи (професійної діяльності) на посаді судді, здійснюється з дати набрання чинності Законом № 2509-VІІІ, тобто з 05.08.2018.

У зв`язку з чим, суди провели перерахунок стажу роботи на посаді судді всім працюючим суддям.

На момент прийняття та набрання чинності вказаного Закону позивач, ОСОБА_1 , був відрахований зі штату суду у зв`язку з поданням заяви про звільнення у відставку, а тому посилання позивача на перерахунок стажу роботи на посаді судді є необґрунтованим.

Суд, проаналізувавши правову позицію Великої Палати Верховного Суду, викладену у постанові від 30 травня 2019 року у справі №9901/805/18, на яку посилається позивач, зазначає наступне.

Зокрема, в постанові зазначено, що «Законом про ВАкС, який набрав чинності 05 серпня 2018 року, внесені зміни до статті 137 Закону про судоустрій 2016 року про зараховування до стажу роботи на посаді судді стажу (досвіду) роботи (професійної діяльності) у сфері права, вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді. Зазначена норма закону призвела до покращення правового становища позивачки, оскільки дозволила зарахувати її стаж (досвід) роботи (професійної діяльності) у сфері права тривалістю, яка вимагалася законом для призначення на посаду судді станом на дату призначення позивачки на посаду судді». Між тим, як свідчать обставини вказаної справи, суддя звернулась до ВРП із заявою про звільнення 07.08.2018 року, тобто після набрання чинності Законом № 2509-VIII.

Отже, даний висновок Верховного Суду в даній справі не може бути застосований.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 263, 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Донецького апеляційного господарського суду (просп. Науки, буд. 5, м. Харків, 61022, ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - відмовити.

Рішення суду в частині виплати пенсії у межах суми стягнення за один місяць звернути до негайного виконання.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя М.М.Панов