Справа № 240/1709/20
Суддя: Капинос Оксана Валентинівна
Дата ухвалення: 2020-04-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 квітня 2020 року м. Житомир справа № 240/1709/20

категорія 109020100

Житомирський окружний адміністративний суд у складі:

судді Капинос О.В.,

розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Слобідської сільської ради Малинського району Житомирської області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

встановив:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить:

визнати протиправним та скасувати рішення 36-ї сесії 7-го скликання Слобідської сільської ради Малинського району Житомирської області від 16.12.2019 у частині відхилення проекту рішення про виділення ОСОБА_1 , земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на підставі сертифіката про право на земельну частку (пай) серії ЖТ № 016855;

зобов`язати Слобідську сільську раду Малинського району Житомирської області прийняти рішення про виділення земельної частки (паю) у натурі (на місцевості).

В обґрунтування позову зазначає, що їй у спадок від сестри дісталося право на земельну частку (пай) розміром 2,80 в умовних гектарах без визначення меж в натурі. Звернувшись до відповідача із заявою про виділення в натурі земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на підставі сертифікату про право на земельну частку (пай). Відповідач прийняв рішення "Про відхилення проекту рішення про виділення земельної ділянки", яким відмовив у виділенні земельної ділянки посилаючись на недостатню кількість голосів. Вважає таке рішення протиправним, оскільки жодної підстави для відмови відповідачем не обґрунтовано та безпідставно застосовано ст.118 Земельного кодексу, а не спеціальний Закону "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)".

Ухвалою від 26.02.2020 відкрито спрощене позовне провадження у справі без повідомлення учасників справи.

17.03.2020 до суду надійшов відзив на позову, в якому зазначено, що спірне рішення обґрунтовано тим, що спадкодавцем позивач реалізовано своє право на земельну частку (пай), її прізвище включено до списку осіб, які мають право на земельну частку (пай) під час розроблення проекту землеустрою щодо розпаювання земель реформованого КСП "Слобідське", земельна ділянка виділена з масиву земель Слобідської сільської ради під час розпаювання та на даний час перебуває як не витребуваний пай. На даний час на земельній ділянці знаходиться цвинтар. На даний час розпорядження земельними ділянками сільськогосподарського призначення за межами населених пунктів є компетенцією ГУ Держгегокадастру у Житомирській області. Отже, позовні вимоги до сільської ради є безпідставними.

Розгляд справи здійснюється у порядку письмового провадження у спрощеному позовному провадження без повідомлення учасників справи.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини.

10.04.1997 на ім`я ОСОБА_2 - сестрі позивача, як члену Колективного сільськогосподарського підприємства "Слобідське" було видано сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ЖТ № 0168553 розміром 2.80 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості).

26.01.2003 сестра позивача - ОСОБА_2 померла, що підтверджено свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 28.01.2003 року.

Право на земельну частку (пай) за вказаним сертифікатом було передано ОСОБА_1 , на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Малинською державною нотаріальною конторою від 12.12.2017, про що внесено запис у розділі "Зміни, які вносяться до сертифіката у зв`язку з передачею права на земельну частку (пай)".

02.12.2019 позивач звернувся із заявою до Слобідської сільської ради про виділення в натурі земельної ділянки орієнтовною площею 2.8 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на підставі сертифікату про право на земельну частку (пай).

Рішенням Слобідської сільської ради від 16.12.2019 "Про відхилення проекту рішення про виділення земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва земельної частки (паю)" керуючись ст.26.59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", ст. 118 Земельного кодексу України, розділу 4 ст.36 Регламенту Слобідської сільської ради 3-ї сесії 7-го скликання від 24.12.2017 року, вирішено відхилити проект рішення шляхом не набрання необхідної кількості голосів депутатів "за"- 0, оскільки останні голосували "проти" -10 чи "утримався" - 0 у наданні дозволу про виділення земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва земельної частки (паю).

Дане рішення Слобідської сільської ради, як суб`єкта владних повноважень при прийнятті індивідуального акта, позивач вважає протиправним, тому звернувся до суду.

Надаючи правову оцінку діям відповідача, суд виходить з наступного.

Використання нерозподілених та не витребуваних земельних ділянок і земельних часток (паїв) врегульовано Законом України "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)" від 05.06.2003 № 899-ІV (далі - Закон № 899-ІV).

Зазначений Закон є спеціальним щодо проведення процедури виділення земель за сертифікатами на землю.

Так, відповідно до ст. 13 цього Закону нерозподіленою земельною ділянкою є земельна ділянка, яка відповідно до проекту землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв) увійшла до площі земель, що підлягають розподілу, але відповідно до протоколу про розподіл земельних ділянок не була виділена власнику земельної частки (паю).

Невитребуваною є земельна частка (пай), на яку не отримано документа, що посвідчує право на неї, або земельна частка (пай), право на яку посвідчено відповідно до законодавства, але яка не була виділена в натурі (на місцевості).

У разі якщо до 1 січня 2025 року власник не витребуваної земельної частки (паю) або його спадкоємець не оформив право власності на земельну ділянку, він вважається таким, що відмовився від одержання земельної ділянки.

Така не витребувана земельна частка (пай) після формування її у земельну ділянку за рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради (у разі необхідності формування) за заявою відповідної ради на підставі рішення суду передається у комунальну власність територіальної громади, на території якої вона розташована, у порядку визнання майна безхазяйним.

За позовом власнику не витребуваної земельної частки (паю) або його спадкоємцю у разі пропуску строку для оформлення права власності на земельну ділянку з поважної причини суд може визначити додатковий строк, достатній для такого оформлення. У разі відсутності земель сільськогосподарських угідь колективної власності така земельна частка (пай) може бути виділена в натурі (на місцевості) за рахунок земель запасу комунальної власності відповідної територіальної громади (за наявності таких земель).

Частиною першою та другою статті 3 Закону № 899-ІV підставами для виділення земельних ділянок у натурі (на місцевості) власникам земельних часток (паїв) є рішення відповідної сільської, селищної, міської ради чи районної державної адміністрації.

Особи, власники сертифікатів на право на земельну частку (пай), які виявили бажання одержати належну їм земельну частку (пай) в натурі (на місцевості), подають до відповідної сільської, селищної, міської ради чи районної державної адміністрації заяву про виділення їм земельної частки (паю) в натурі (на місцевості).

Статтею 5 Закону № 899-ІV передбачено, що сільські, селищні, міські ради та районні державні адміністрації в межах їх повноважень щодо виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості): розглядають заяви власників земельних часток (паїв) щодо виділення їм в натурі (на місцевості) земельних ділянок і видачі документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку; приймають рішення щодо виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості); уточняють списки осіб, які мають право на земельну частку (пай); уточняють місце розташування, межі і площі сільськогосподарських угідь, які підлягають розподілу між власниками земельних часток (паїв); укладають із землевпорядними організаціями договори на виконання робіт із землеустрою щодо виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) та виготовлення відповідної документації із землеустрою, якщо такі роботи виконуються за рахунок місцевого бюджету; сприяють в укладанні договорів на виконання землевпорядними організаціями робіт із землеустрою щодо виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості), якщо такі роботи виконуються за рахунок осіб, які мають право на земельну частку (пай), або за рахунок коштів підприємств, установ та організацій, що орендують земельні частки (паї), проектів технічної допомоги тощо; надають землевпорядним організаціям уточнені списки осіб, які мають право на земельну частку (пай); розглядають та погоджують проекти землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв); організовують проведення розподілу земельних ділянок між особами, які мають право на виділення їм земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості), в порядку, визначеному цим Законом; оформляють матеріали обміну земельними частками (паями), проведеного за бажанням їх власників до моменту видачі державних актів на право власності на земельну ділянку; приймають рішення про видачу документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку, власникам земельних часток (паїв).

Сільські, селищні, міські ради та районні державні адміністрації в межах їх повноважень щодо виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості), зокрема розглядають заяви власників земельних часток (паїв) щодо виділення їм в натурі (на місцевості) земельних ділянок і видачі документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку та приймають рішення щодо виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості).

Позивач є спадкоємцем та власником права на земельну частку (пай) розміром 2.80 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості).

Звернувшись із заявою до Слобідської сільської ради про виділення в натурі земельної ділянки орієнтовною площею 2.8 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на підставі сертифікату про право на земельну частку (пай), рішенням Слобідської сільської ради від 16.12.2019, керуючись ст.26.59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", ст. 118 Земельного кодексу України, розділу 4 ст.36 Регламенту Слобідської сільської ради 3-ї сесії 7-го скликання від 24.12.2017 року, вирішено відхилити проект рішення про виділення земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва земельної частки (паю), шляхом не набрання необхідної кількості голосів депутатів "за"- 0, оскільки останні голосували "проти" -10 чи "утримався" - 0.

Відповідно до частини першої статті 10 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" від 21 травня 1997 року № 280/97-ВР (далі Закон № 280/97-ВР), сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Повноваження відповідних органів місцевого самоврядування щодо передачі земельних ділянок у власність або користування та порядок надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування встановлені статтями 118, 122, 123 Земельного кодексу України, статтями 26, 33, 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні".

Пунктом 34 частини першої статті 26 Закону № 280/97-ВР передбачено, що виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються такі питання, як вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин.

Відповідно до статті 59 Закону № 280/97-ВР рішення місцевої ради приймаються у формі відповідних рішень, прийнятих на сесії місцевої ради та рішень виконавчого комітету.

За приписами частини десятої вказаної статті акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку.

Слід зауважити, що під час розгляду спорів щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень суди повинні перевіряти їх на відповідність того, чи прийняті (вчинені) останні з дотриманням усіх вимог, визначених частиною 3 статті 2 КАС України.

Відповідно до статті 2 КАСУ у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Отже, зміст спірного рішення, як індивідуального акту, що породжує для позивача права і обов"язки, має відповідати вимогам статті 2 КАС України.

При цьому, обґрунтованість в силу статті 2 Кодексу, є однією з обов"язкових ознак рішення (дії, бездіяльності) суб"єкта владних повноважень.

Таким чином, виходячи з положень даної статті, обов`язковим при прийнятті відповідним органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування рішення за наслідками розгляду поданого клопотання є його обґрунтованість, вмотивованість.

Разом з тим, із спірного рішення слідує, що за наслідками розгляду заяви позивач про виділення земельної частки в натурі, на засідання сільської ради був підготовлений позитивний проект рішення про виділення позивачу земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва земельної частки (паю).

Проте, відхиляючи такий проект рішення, сільська рада обмежилася лише посиланням на не набрання необхідної кількості голосів погодження такого проекту.

Оскаржуване рішення не містить жодного обґрунтування та мотивів, з яких виходив вказаний колегіальний орган при прийнятті такого рішення, що є достатньою підставою для визнання такого рішення протиправним та його скасування.

Такі обставини наведено лише відзиві на позов, що суперечить ч.2 ст.77 КАС України, згідно якої суб"єкт владних повноважень у таких справи не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, тому призводить до необґрунтованості спірного рішення як акт індивідуальної дії, а отже, його протиправності у розумінні статті 2 КАСУ.

Загальними вимогами, які висуваються до актів індивідуальної дії, як актів правозастосування, є їх обґрунтованість та вмотивованість, тобто наведення суб"єктом владних повноважень конкретних підстав його прийняття, а також переконливих і зрозумілих мотивів його прийняття, що у цій справі відповідачем зроблено не було.

Зазначені висновки узгоджуються з правовою позицією викладеною у постанові Верховного Суду від 05.03.2020 у справі №640/467/19 та від 18.04.2019 у справі №826/6796/18.

Таким чином, в межах даного спору оскаржуване рішення не містить жодних мотивів та обґрунтувань з посиланням на відповідні норми права, з яких виходив відповідач, що свідчить про наявність підстав для скасування такого рішення.

При цьому судом доводи, викладені у відзиві до уваги не беруться, оскільки вони не зазначені в спірному рішенні.

У силу ч. 1 та 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Європейський суд з прав людини у рішенні по справі "Рисовський проти України" (№ 29979/04) визнав низку порушень пункту 1 статті 6 Конвенції, статті 1 Першого протоколу до Конвенції та статті 13 Конвенції у справі, пов`язаній із земельними правовідносинами; в ній також викладено окремі стандарти діяльності суб`єктів владних повноважень, зокрема, розкрито елементи змісту принципу "належного урядування".

Принцип "належного урядування", зокрема, передбачає, що державні органи повинні діяти в належний і якомога послідовний спосіб. При цьому, на них покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності у правовідносинах. Державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливості уникати виконання своїх обов`язків.

Суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Враховуючи те, що спірне рішення є необґрунтованим, у зв"язку з чим суд вважає, що позов підлягає задоволенню шляхом визнання протиправним та скасування рішення Слобідської сільської ради Малинського району Житомирської області від 16.12.2019 у частині відхилення проекту рішення про виділення ОСОБА_1 , земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на підставі сертифіката про право на земельну частку (пай) серії ЖТ № 0168553 та зобов"язання Слобідську сільську раду Малинського району Житомирської області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про виділення земельної частки (паю) у натурі (на місцевості) та прийняти вмотивоване рішення з урахуванням висновків суду у справі, тому позов підлягає частковому задоволенню.

Керуючись статтями 242-246,295 Кодексу адміністративного судочинства України,

вирішив:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасування рішення Слобідської сільської ради Малинського району Житомирської області (вул.Мічуріна, с.Слобідка, Малинський район, Житомирська область, 11643, 1) від 16.12.2019 у частині відхилення проекту рішення про виділення ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на підставі сертифіката про право на земельну частку (пай) серії ЖТ № 0168553.

Зобов"язати Слобідську сільську раду Малинського району Житомирської області (вул.Мічуріна, с.Слобідка, Малинський район, Житомирська область, 11643, 1) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) про виділення земельної частки (паю) у натурі (на місцевості) та прийняти вмотивоване рішення, з урахуванням висновків суду у даній справі.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду через Житомирський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.В. Капинос