Справа № 826/6944/17
Суддя: Парінов Андрій Борисович
Дата ухвалення: 2020-04-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 826/6944/17 Суддя (судді) першої інстанції: Кузьменко В.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2020 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого-судді Парінова А.Б.,

суддів: Беспалова О.О.,

Ключковича В.Ю.,

при секретарі судового засідання Гужві К.М.,

за участю учасників судового процесу:

від позивача: ОСОБА_1.,

від відповідача (апелянта): Сабарін Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 22 травня 2018 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

У травні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Департаменту патрульної поліції (далі - відповідач, ДПП), в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати наказ ДПП від 18 квітня 2017 року № 706 в частині накладення дисциплінарного стягнення у виді звільнення зі служби в поліції лейтенанта поліції ОСОБА_1 , інспектора сектору розшуку та опрацювання матеріалів ДТП УПП у місті Борисполі ДПП в частині, що стосується ОСОБА_1 ;

- визнати протиправним та скасувати наказ ДПП від 16 травня 2017 року № 160о/с в частині звільнення зі служби в поліції лейтенанта поліції ОСОБА_1 , інспектора сектору розшуку та опрацювання матеріалів ДТП УПП у місті Борисполі ДПП відповідно до п. 6 (у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України) ч.1 ст 77 ЗУ "Про національну поліцію" п. 9 р. 2 ЗУ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв`язку з прийняттям ЗУ "Про Національну поліцію" та п. 8 ч. 1 ст. 12 ЗУ "Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України";

- поновити ОСОБА_1 на посаді інспектора сектору розшуку та опрацювання матеріалів ДТП УПП у місті Борисполі ДПП з виплатою заробітної плати за час вимушеного прогулу, з урахуванням вислуги років, спеціального звання, посади та премії.

Вимоги позовної заяви обґрунтовано тим, що відповідачем всупереч встановленого законодавством України порядку та з грубим порушенням правил законодавства проведено службове розслідування і притягнуто його до дисциплінарної відповідальності у виді звільнення зі служби в поліції.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 22 травня 2018 року задоволено адміністративний позов задоволено повністю.

Задовольняючи адміністративний позов суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідачем порушено процедуру притягнення до дисциплінарної відповідальності, передбачену Інструкцією про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України, затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України від 12 березня 2013 року №230 (далі- Інструкція) та Дисциплінарним статутом органів внутрішніх справ України, що також обумовлює протиправність наказу відповідача від 18 квітня 2017 року №706 та тягне за собою його скасування та поновлення позивача на посаді.

Зокрема, судом першої інстанції вказано про те, що порушення процедури притягнення до дисциплінарної відповідальності виразилися в наступному:

- в порушення пункту 3.4 Інструкції та статті 14 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України відповідачем до складу комісії, яка проводила службове розслідування відносно позивача, не включено його безпосереднього начальника.

- в порушення пункту 6.3.6 Інструкції висновок службового розслідування затверджено без отримання від особи рядового і начальницького складу письмового пояснення або за відсутності акта про її відмову в наданні письмового пояснення.

Крім того, суд першої інстанції зазначив, що звільнення ОСОБА_1 на підставі наказів відповідача від 18 квітня 2017 року №706 "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності працівників УПП у м. Борисполі ДПП" та від 16 травня 2017 року №160о/с "По особовому складу" є необґрунтованим та передчасним, оскільки ДПП не надано суду жодного доказу, який би на момент прийняття оскаржуваних наказів підтверджував вчинення позивачем адміністративного правопорушення, яке стало підставою прийняття оскаржуваних наказів.

Додатково суд першої інстанції звернув увагу, що до суду не надано та в матеріалах справи відсутній висновок службового розслідування на підставі якого в наказі від 18 квітня 2017 року №706 відповідач дійшов висновку про підтвердження порушення позивачем службової дисципліни.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду першої інстанції, Департамент патрульної поліції подав апеляційну скаргу. В апеляційній скарзі апелянт, посилаючись на неповне з`ясування та недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи та на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, просив рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог повністю.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 23 серпня 2018 року рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 22 травня 2018 року скасовано та ухвалено нове, яким в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Відмовляючи в задоволенні позову суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що виходячи з наведених норм КАС України та Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, притягнення до дисциплінарної відповідальності за порушення дисципліни, що виразилося у вчиненні працівником адміністративного правопорушення, можливе за умови підтвердження належними доказами та за наслідками закінчення відповідної справи про адміністративне правопорушення і набрання рішення суду за результатами розгляду справи про адміністративне правопорушення законної сили. З огляду на зазначене та враховуючи, що постановою Оболонського районного суду міста Києва від 29 травня 2017 року в справі №756/4206/17, яка набрала законної сили 03 листопада 2017 року вина ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП повністю підтверджена, Київський апеляційний адміністративний суд дійшов висновку, що підстави для задоволення позовних вимог - відсутні.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 19 лютого2020 року сасаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 23 серпня 2018 року скасовано та справу направлено на новий розгляд до Шостого апеляційного адміністративного суду.

Направляючи справу на новий розгляд Верховний Суд вказав про те, що судом апеляційної інстанції порушено норми процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин справи, які мають значення для правильного вирішення справи, зокрема не досліджено зібрані в справі докази.

З огляду на викладене, суд касаційної інстанції роз`яснив, що під час нового розгляду суду апеляційної інстанції необхідно дослідити питання:

1) чи було дотримано відповідачем під час проведення службового розслідування вимоги пункту 3.4 Інструкції та статті 14 Дисциплінарного статуту (щодо включення до складу комісії при проведенні службового розслідування безпосереднього начальника позивача);

2) чи було дотримано відповідачем під час проведення службового розслідування норми пункту 6.3.6 Інструкції (щодо отримання від позивача письмових пояснень з приводу розслідуємих подій або складено акт про відмову від наданні таких пояснень);

3) надати оцінку зазначеному у наказі ДПП Національної поліції України від 18 квітня 2017 року № 706 факту порушення позивачем службової дисципліни, що виразилась у самовільному залишенні місця несення служби 07 березня 2017 року та наданні неправдивих відомостей у ході службового розслідування.

4) надати оцінку можливості прийняття наданої відповідачем разом із апеляційною скаргою копії висновку службового розслідування за фактом можливого порушення службової дисципліни інспектором сектору розшуку та опрацювання матеріалів дорожньо-транспортних пригод УПП у місті Борисполі ДПП лейтенанта поліції ОСОБА_1 , що виразилось у складанні відносно останнього адміністративних матеріалів за правопорушення, передбачені статті 126 та 130 КУпАП, затверджений тимчасово виконуючим обов`язки начальника ДПП Зеленським В.Л. від 31 березня 2017 року, який було надано до суду апеляційної інстанції вже після розгляду справи судом першої інстанції.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 02 березня 2020 року справу № 826/6944/17 прийнято до провадження та призначено до апеляційного розгляду у відкритому судовому засіданні.

Департаментом патрульної поліції було подано додаткові пояснення до апеляційної скарги, а також докази на підтвердження викладених у поясненнях обставин.

Відзиву під час нового розгляду апеляційної скарги відповідача від позивача до суду не надходило. Проте, відповідно до змісту наявного у матеріалах справи відзиву на апеляційну скаргу від 20 травня 2018 року вх. № 27458 позивач просив суд апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 22 травня 2018 р., зокрема в частині визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді - без змін.

У судовому засіданні позивач просив суд відмовити у задоволенні апеляційної скарги з огляду на її безпідставність та необґрунтованість, а також невідповідність викладених відповідачем доводів дійсним обставинам справи.

Представник апелянта (відповідача) у судовому засіданні підтримав доводи викладені в апеляційній скарзі та додаткових поясненнях на апеляційну скаргу. Просив суд апеляційну скаргу задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, колегія суддів виходить з наступного.

Як було встановлено судами попепердніх інстанцій та вбачається з матеріалів справи Наказом ДПП Національної поліції України "По особовому складу" від 08 вересня 2016 року № 223о/с лейтенанта поліції ОСОБА_1 призначено по Управлінню патрульної поліції у місті Борисполі інспектором сектору розшуку та опрацювання матеріалів дорожньо-транспортних пригод, з посадовим окладом згідно штату, на підставі рапорту позивача від 25 серпня 2016 року (том 1 а.с. 40).

Наказом ДПП Національної поліції України "Про призначення та проведення службового розслідування" від 07 березня 2017 року №1129 з метою встановлення причин та обставин можливого порушення службової дисципліни позивачем, що виразилося у керуванні автомобілем у стані алкогольного сп`яніння, у зв`язку з чим відносно останнього складеного протокол про адміністративне правопорушення передбачене частиною першою статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП), наказано призначити службове розслідування, проведення службового розслідування доручити комісії (том 1 а.с. 32).

В наказі ДПП Національної поліції України "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності працівників УПП у м. Борисполі ДПП" від 18 квітня 2017 року № 706 зазначено, що у ході службового розслідування факт порушення службової дисципліни, що виразився у порушенні пункту 1 частини першої статті 18 Закону України "Про Національну поліцію", пунктів 1, 6, 10, 11 частини першої статті 7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, інспектором сектору розшуку та опрацювання матеріалів дорожньо-транспортних пригод Управління патрульної поліції у місті Борисполі Департаменту патрульної поліції ОСОБА_1 . , підтвердився (том 1 а.с. 30-31).

Зі змісту вказаного Наказу вбачається, що порушенням службової дисципліни позивача визначено саме керування автомобілем у стані алкогольного сп`яніння, у зв`язку з чим, відносно нього складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене частиною першою статті 130 КУпАП.

На підставі викладеного, за вчинення дисциплінарного проступку, що виразився у порушенні вимог пункту 1 частини першої статті 18 Закону України "Про Національну поліцію", пунктів 1, 6, 10, 11 частини першої статті 7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, на підставі пункту 8 частини першої статті 12 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, інспектора сектору розшуку та опрацювання матеріалів дорожньо-транспортних пригод Управління патрульної поліції у місті Борисполі Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції ОСОБА_1 наказано звільнити зі служби в поліції.

Наказом ДПП Національної поліції України "По особовому складу" від 16 травня 2017 року №160о/с відповідно до пункту 6 (у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України) частини першої статті 77 Закону України "Про Національну поліцію У;країни", пункту 9 розділу ІІ Закону України "Про внесення змін деяких законодавчих актів України у зв`язку з прийняттям Закону України "Про Національну поліцію України" та пункту 8 частини першої статті 12 Закону України "Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України" наказано звільнити зі служби в поліції: по Управінню патрульної поліції у місті Борисполі лейтенанта полції ОСОБА_1 , інспектора сектору розшуку та опрацювання матеріалів дорожньо-транспортних пригод, з 16 травня 2017 року, із відрахуванням грошового забезпечення за 5 діб щорічної чергової основної оплачуваної відпустки за час невідпрацьованої частини календарного року, на підставі наказу Департаменту патрульної поліції від 18 квітня 2017 року №706 (том 1 а.с. 26).

Водночас, з урахуванням перебування позивача на лікарняному (що також підтверджується наявними у матеріалах справи доказами) наказом ДПП Національної поліції України "Про внесення змін до наказу Департаменту патрульної поліції від 16 травня 2017 року №160о/с" від 19 травня 2017 року №167о/с наказано внести зміни до наказу Департаменту патрульної поліції Національної поліції України "Про внесення змін до наказу Департаменту патрульної поліції від 16.05.2017 №160о/с" від 19 травня 2017 року №167о/с наказано внести зміни до наказу Департаменту патрульної поліції від 16 травня 2017 року №160о/с в частині звільнення зі служби в поліції, відповідно до пункту 6 (у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України) частини першої статті 77 Закону України "Про Національну поліцію України", пункту 9 розділу ІІ Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв`язку з прийняттям Закону України "Про Національну поліцію України" та пункту 8 частини першої статті 12 Закону України "Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України" по Управлінню патрульної поліції у місті Борисполі лейтенанта поліції ОСОБА_1 , інспектора сектору розшуку та опрацювання матеріалів дорожньо-транспортних пригод, а саме слова та цифри "з 16 травня 2017 року" замінити словами та цифрами "з 20 травня 2017 року" на підставі заяви ОСОБА_1 від 19 травня 2017 року, листа непрацездатності комунального некомерційного підприємства "Центр первинної медико-санітарної допомоги №4" Дніпровського району міста Києва від 10 травня 2017 року №588872 та листа Управління патрульної поліції у місті Борисполі від 19 травня 2017 року №3228/41/31/01-2017.

Вважаючи вказані накази незаконними, а звільнення зі служби протиправним, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Переглядаючи справу за наявними у ній і додатково поданими доказами, перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, а також з урахуванням висновків Верховного Суду, викладених у постанові від 19 лютого 2020 року, колегія суддів зазначає про таке.

Відповідно до положень ч.1 ст. 18 ЗУ "Про національну поліцію" від 02.07.2015 № 580-VIII поліцейський зобов`язаний, зокрема, неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва.

Разом з цим, положеннями ст.19 вказаного Закону передбачено, що у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову, матеріальну та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону.

Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.

Відповідно до пункту 9 розділу ІІ "Прикінцеві та Перехідні положення" Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв`язку з прийняттям Закону України "Про Національну поліцію" до набрання чинності Законом України "Про Дисциплінарний статут Національної поліції" поширити на поліцейських дію Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, затвердженого Законом України "Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України" (далі по тексту - Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України).

Так, станом на час спірних правовідносин був чинним Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України, затверджений Законом України від 22 лютого 2006 року № 3460-IV.

Положеннями ст. 1 та 2 вказаного нормативно-правового акта визначено, що дисциплінарний проступок - невиконання чи неналежне виконання особою рядового або начальницького складу службової дисципліни. У свою чергу, службова дисципліна - дотримання особами рядового і начальницького складу Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів та інших нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, підпорядкованих йому органів і підрозділів та Присяги працівника органів внутрішніх справ України.

Відповідно до ч.1 ст. 5 Дисциплінарного Статуту за вчинення дисциплінарних проступків особи рядового і начальницького складу несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.

Частиною 2 вказаної норми також встановлено, що особи рядового і начальницького складу, яких в установленому законодавством порядку притягнуто до адміністративної, кримінальної або матеріальної відповідальності, водночас можуть нести і дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.

Статтею 12 Дисциплінарного Статуту регламентовано, що на осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ за порушення службової дисципліни може накладатись такий вид дисциплінарного стягнення, як звільнення з органів внутрішніх справ.

Порядок накладення дисциплінарних стягнень визначено ст. 14 Дисциплінарного статуту. Так, відповідно до приписів наведеної норми, з метою з`ясування всіх обставин дисциплінарного проступку, учиненого особою рядового або начальницького складу, начальник призначає службове розслідування, яке проводиться за участю безпосереднього начальника порушника.

Положеннями вказаної норми також встановлено, що перед накладенням дисциплінарного стягнення начальник або особа, яка проводить службове розслідування, повинні зажадати від порушника надання письмового пояснення. Небажання порушника надавати пояснення не перешкоджає накладенню дисциплінарного стягнення. Про накладення дисциплінарного стягнення видається наказ, зміст якого оголошується особовому складу органу внутрішніх справ. Зміст наказу доводиться до відома особи рядового або начальницького складу, яку притягнуто до дисциплінарної відповідальності, під підпис. У разі звільнення з посади або звільнення з органів внутрішніх справ особі рядового або начальницького складу видається витяг з наказу.

Разом з цим, порядок проведення службового розслідування встановлюється міністром внутрішніх справ України.

Так, наказом Міністерства внутрішніх справ України від 12 березня 2013 року №230 затверджено Інструкцію про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України.

Відповідно до пункту 2.1 цієї Інструкції підставами для проведення службового розслідування є порушення особою (особами) рядового і начальницького складу (далі по тексту - РНС) службової дисципліни, у тому числі скоєння кримінальних або адміністративних правопорушень, знищення або втрата службових документів, доручених або охоронюваних матеріальних цінностей, вчинення особами РНС діянь, які порушують права і свободи громадян, службову дисципліну, інші події, пов`язані із загибеллю (смертю) осіб РНС чи їх травмуванням (пораненням), а також події, які сталися за участю осіб РНС і можуть викликати суспільний резонанс.

Згідно з пунктом 2.2.5 службове розслідування проводиться уповноваженим на те начальником у разі скоєння особою РНС адміністративного правопорушення.

Пунктом 2.6 встановлено, що підставою для проведення службового розслідування є належним чином письмово оформлений наказ уповноваженого на те начальника.

Відповідно до пункту 3.4 розслідування проводиться за участю безпосереднього начальника порушника.

Завершення службового розслідування визначається датою затвердження начальником, який призначив службове розслідування, висновку за результатами службового розслідування (пункту 5.3 Інструкції).

Згідно пункту 5.4 якщо вину особи РНС повністю доведено, начальник приймає рішення про її притягнення до дисциплінарної відповідальності та визначає вид дисциплінарного стягнення.

Пунктом 6.2.2 встановлено, що обов`язками виконавця (голови, членів комісії), серед іншого, є: дотримуватися вимог законодавства при проведенні службового розслідування, уживати необхідних заходів щодо недопущення порушення прав та законних інтересів учасників службового розслідування; доповідати начальнику, який призначив службове розслідування, про виявлені порушення законодавства, вимог нормативно-правових актів, а також інші недоліки. Виявляти та досліджувати причини і умови, що сприяли скоєному дисциплінарному проступку, готувати пропозиції щодо їх усунення; у разі відмови опитуваної особи надати пояснення в обов`язковому порядку документально засвідчити таку відмову складанням акта. Акт засвідчується підписами не менше двох осіб, одна з яких обов`язково повинна бути виконавцем. Акт у триденний строк з моменту складання в установленому порядку реєструється в канцелярії (секретаріаті) за місцем проходження служби виконавця, а в разі неможливості - в органі (підрозділі) внутрішніх справ, працівник якого допустив порушення, після чого вказаний акт приєднується до матеріалів службового розслідування. У разі відмови особи надати пояснення на підставі статті 63 Конституції України цей факт документується за допомогою проставляння нею підпису на бланку пояснення, без складання акта. Факт відмови від надання пояснень відображається у висновку, що складається за результатами проведеного службового розслідування; у встановлений строк підготувати та подати на розгляд і затвердження начальнику, який призначив службове розслідування, висновок, підготовлений за його результатами; після затвердження висновку службового розслідування за письмово оформленим бажанням особи РНС, стосовно якої проводилося службове розслідування, знайомити її із затвердженим висновком службового розслідування, а також з окремими матеріалами, зібраними в процесі його проведення в частині, яка її стосується, з дотриманням вимог законодавства.

Відповідно до 6.3.1 - 6.3.5 правами особи РНС, стосовно якої проводиться службове розслідування, є право: отримувати інформацію про підстави проведення такого розслідування; брати участь у службовому розслідуванні, у тому числі давати усні чи письмові пояснення, робити заяви, в установленому порядку подавати документи, які мають значення для проведення службового розслідування; висловлювати письмові зауваження щодо об`єктивності та повноти проведення службового розслідування, дій або бездіяльності службової особи (осіб), яка (і) його проводить (ять); відмовлятися давати будь-які пояснення щодо себе, членів своєї сім`ї чи близьких родичів, коло яких визначено законодавством України; за письмовим рапортом ознайомлюватися з висновком службового розслідування, а також з матеріалами, зібраними в процесі його проведення, у частині, яка її стосується, крім випадків, визначених законодавством України.

Згідно з пунктом 6.3.6 правом особи РНС, стосовно якої проводиться службове розслідування, є право оскаржувати рішення, прийняте за результатами службового розслідування, у строки і в порядку, що визначені законодавством України.

Забороняється затверджувати висновок службового розслідування без отримання від особи РНС письмового пояснення або за відсутності акта про її відмову в наданні письмового пояснення. Небажання особи РНС, відносно якої проводиться службове розслідування, надавати пояснення не перешкоджає затвердженню висновку службового розслідування та накладенню дисциплінарного стягнення.

Як було встановлено судом, з метою встановлення причин та обставин можливого порушення службової дисципліни ОСОБА_1 , що виразилося у керуванні автомобілем у стані алкогольного сп`яніння, у зв`язку з чим відносно останнього складеного протокол про адміністративне правопорушення передбачене ч.1 ст.130 КУпАП Наказом ДПП Національної поліції України "Про призначення та проведення службового розслідування" від 07 березня 2017 року №1129 було призначено службове розслідування.

При цьому, як вбачається з наявного в матеріалах справи наказу ДПП від 30.01.2017 № 443 «Про надання відпусток», безпосередній начальник позивача ОСОБА_1 - начальник сектору розшуку та опрацювання матеріалів дорожньо-транспортних пригод управління патрульної поліції у місті Борисполі ДПП майор поліції Голубенко Олександр Пилипович у період з 20.02.2017 до 12.03.2017 включно перебував у щорічній відпустці.

Отже, судовою колегією встановлено, що на момент призначення службового розслідування та формування складу комісії, якій доручено його провести, безпосередній начальник позивача не включався до складу комісії, оскільки перебував щорічній відпустці. Зазначені обставини жодним чином не були спростовані позивачем.

Таким чином, доводи позивача про те, що відповідачем не було дотримано пункту 3.4 Інструкції та статті 14 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України є безпідставними та необґрунтованими, оскільки повністю спростовуються наявними у матеріалах справи доказами.

Щодо доводів позивача про порушення відповідачем пункту 6.3.6 Інструкції, оскільки висновок службового розслідування затверджено без отримання від нього письмового пояснення, колегія суддів зазначає про таке.

Як вбачається зі змісту висновку службового розслідування відповідач зазначив, що відібрати пояснення щодо вищеописаної інформації у ОСОБА_1 не вбачалося за можливе, оскільки той перебував на лікарняному і відмовлявся приїхати до УПП у м.Борисполі для його написання. В телефонному режимі ОСОБА_1 повідомив, що за станом здоров`я прибути не може та зазначив, що зараз не перебуває вдома. При цьому, від надання пояснення не відмовлявся, запевняючи, що коли вилікується, то обов`язково напише. Про термін перебування на лікарняному ОСОБА_1. також не повідомив (том 2 а.с. 16).

Разом з тим, вказані обставини підтверджується наявним у матеріалах справи звукозаписом телефонної розмови уповноваженої особи відповідача з позивачем. При цьому, судовою колегією встановлено, що у вказаній телефонній розмові представник відповідача неодноразово наголошував позивачу про необхідність надати пояснення з приводу обставин, що становлять предмет службового розслідування. Також позивачу було запропоновано надати відповідні пояснення за місцем його знаходження. Водночас, позивач запевнив, що надасть відповідні пояснення до закінчення строку проведення службового розслідування.

Разом з цим, як стверджує позивач та не було спростовано позивачем у період з 06 березня по 27 квітня 2017 року ОСОБА_1 перебував на лікарняному.

Крім того, зі змісту відзиву на апеляційну скаргу вбачається, що позивачем визнається, зокрема, той факт, що 27 березня 2017 року до нього звертався член комісії з пропозицією надати пояснення з приводу обставин, що становлять предмет службового розслідування (том 2 а.с. 48).

Отже, наведені обставини свідчать про те, що з метою дотримання приписів ст. 14 Дисциплінарного Статуту та пункту 6.2.1 Інструкції відповідачем було вжито відповідні заходи та неодноразово пропонувалось надати відповідні пояснення.

Разом з тим, оскільки позивач не відмовлявся надати пояснення, відповідач не мав законних підстав засвідчити таку відмову документально, а саме шляхом складання акта у відповідності до приписів п. 6.2.2. Інструкції.

Отже, на підставі викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що відповідачем не було порушено приписи 6.3.6 Інструкції, оскільки вказаною нормою передбачено, що небажання особи РНС, відносно якої проводиться службове розслідування, надавати пояснення не перешкоджає затвердженню висновку службового розслідування та накладенню дисциплінарного стягнення.

На підстав викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що відповідачем було дотримано процедуру проведення службового розслідування та порядку накладення дисциплінарного стягнення, у той час як доводи позивача про порушення відповідачем пунктів 3.4 та 6.3.5 Інструкції, а також статті 14 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України є безпідставними та необґрунтованими, а також повністю спростовуються наявними у матеріалах справи доказами.

Разом з цим, порушення службової дисципліни з боку ОСОБА_1 , яке виразилося у керуванні автомобілем у стані алкогольного сп`яніння, у зв`язку з чим відносно останнього складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене частиною першою статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, підтвердилось комісією, яка проводила службове розслідування.

Крім того, у ході розгляду даної справи судом було встановлено, що у постанові Оболонського районного суду міста Києва від 29 травня 2017 року в справі №756/4206/17, якою позивача притягнено до адміністративної відповідальності, зазначено, що вина ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП повністю підтверджується матеріалами адміністративної справи.

Колегія суддів зауважує, що притягнення до дисциплінарної відповідальності за порушення дисципліни, що виразилося у вчиненні працівником адміністративного правопорушення, можливе за умови підтвердження належними доказами та за наслідками закінчення відповідної справи про адміністративне правопорушення і набрання рішення суду за результатами розгляду справи про адміністративне правопорушення законної сили.

За наведених обставин, колегія суддів вважає правомірним висновки службового розслідування, що стали підставою для притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності та звільнення зі служби.

Щодо ненадання вказаного висновку службового розслідування до суду першої інстанції, то як стверджує відповідач, копія зазначеного висновку подавалася до суду першої інстанції разом із засвідченою копією особової справи позивача.

Разом з цим, колегія суддів враховує, що відповідно до приписів ч. 4 ст. 9 КАС України суд вживає визначені законом заходи, необхідні для з`ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи. Водночас, судом першої інстанції вказаних присів законодавства дотримано не було та висновку службового розслідування у відповідача не витребовувалось.

Також, судова колегія зазначає, що згідно з даними наявного у матеріалах справи Акту від 28 квітня 2017 року відповідний висновок службового розслідування надавався позивачу для ознайомлення (том 1 а.с. 76). Тобто, станом на час розгляду даної справи відповідач мав реальну можливість надати відповідний висновок службового розслідування на запит суду.

Водночас, прийняття судом першої інстанції рішення за відсутності відповідного доказу та невжиття передбачених законодавством заходів з метою його дослідження,, свідчить про неповне з`ясування судом першої обставин справи.

Щодо необхідності надати правову оцінку зазначеному у наказі ДПП Національної поліції України від 18 квітня 2017 року № 706 факту порушення позивачем службової дисципліни, що виразилась у самовільному залишенні місця несення служби 07 березня 2017 року та наданні неправдивих відомостей у ході службового розслідування, то колегією суддів встановлено що відповідне порушення стосується не позивача, а іншої особи, а саме ОСОБА_3 та відповідно не має жодного відношення до спірних правовідносин та предмету даного спору.

Відповідно до вимог ч. 1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 77 цього Кодексу передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Проте, враховуючи принцип змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів, а також у доведенні перед судом їх переконливості, суд зазначає, що обов`язок доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності відповідачем не звільняє позивача від обов`язку доказування протилежного.

Разом з цим, позивачем не наведено жодних обґрунтованих доводів та не надано належних та допустимих доказів які б свідчили про допущення відповідачем порушень процедури його звільнення зі служби в поліції.

Відтак, колегія суддів приходить до висновку, що відповідач приймаючи оскаржувані накази діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені чинним законодавством у той час як позивачем не доведено наявності обставин протиправності прийнятих відповідачем рішень.

За наведених обставин, колегією суддів встановлено, що вимоги апеляційної скарги підлягають задоволенню, у той час як висновки викладені у рішенні суду першої інстанції не відповідають обставинам справи та нормам чинного законодавства.

Положеннями ст. 242 КАС України встановлено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Згідно з ч. 1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

З урахуванням викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції при винесенні оскаржуваного рішення неповно з`ясовані обставини, що мають значення для справи, а рішення прийнято з порушенням норм матеріального права, що є підставою для його скасування, та прийняття нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 242, 308, 310, 315, 317, 321-322, 325, 328-329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції задовольнити.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 22 травня 2018 року - скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя А.Б. Парінов

Судді: О.О. Беспалов

В.Ю. Ключкович