Справа № 425/513/20
Суддя: Коваленко Д. С.
Дата ухвалення: 2020-04-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.04.2020 року Провадження №2-а/425/61/20

Справа№425/513/20

місто Рубіжне Луганської області

Рубіжанський міський суд Луганської області, у складі: головуючого судді Коваленка Д.С., секретар Клименко А.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні, у приміщенні зали судових засідань Рубіжанського міського суду Луганської області, адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора поліції 2 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Луганській області Департаменту патрульної поліції капрала поліції Павлюкова Віталія Олександровича про скасування постанови,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до Рубіжанського міського суду Луганської області з адміністративним позовом до інспектора поліції 2 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Луганській області Департаменту патрульної поліції капрала поліції Павлюкова Віталія Олександровича, яким просив скасувати постанову серії ЕАК №2088317 від 09 лютого 2020 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за частиною 2 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення, у вигляді штрафу в розмірі 425 гривень.

Позивач просив розглянути справу без його участі, відповідач подав клопотання, в якому як і позивач, просив справу розглянути без його участі. Відзив на позовну заяву не подав, проти позовних вимог заперечував.

За таких обставин, а також в силу положень частини четвертої статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі за текстом - КАС України) розгляд справи здійснювався за відсутності учасників справи, а фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Позиція позивача полягала у тому, що 09 лютого 2020 року, відповідач склав відносно нього неправомірну постанову, якою на нього було накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 425 гривень, по справі про адміністративне правопорушення, передбачене частиною 2 статті 122 Кодексу про адміністративні правопорушення, у зв`язку із порушенням ним пункту 19.1 а Правил дорожнього руху. Зокрема через те, що він 09 лютого 2020 року, о 17 годині 13 хвилин в місті Рубіжне, вулиця Набережна 105, керував транспортним засобом без ввімкненого ближнього світла фар у темну пору доби. Однак вважаючи, що в його діях відсутній склад правопорушення зазначений у постанові, вважає, що зазначена постанова підлягає скасуванню.

Позиція відповідача. Відповідач надав в якості доказу диск з аудіо-відеозаписом, яким на його думку, зафіксовано і адміністративне правопорушення, і дотримання процедури розгляду справи. Проти позовних вимог заперечував та просив відмовити в задоволенні позовних вимог.

Враховуючи, що сторони спору доводили свої вимоги та заперечення тільки письмовими та електронними доказами, які є в матеріалах справи, суд, на основі всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження, кожного наявного у матеріалах справи доказу окремо, а також в їх сукупності, встановив наступні обставини:

Дев`ятого лютого 2020 року, ОСОБА_2 , під час несення служби з нагляду за дотриманням учасниками дорожнього руху однойменних правил, перебуваючи в статусі інспектора патрульної поліції 2 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Луганській області Департаменту патрульної поліції, тобто під час безпосереднього виконання своїх службових обов`язків, склав постанову серії ЕАК № 2088317 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , якою наклав на позивача адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425 гривень за порушення пункту 19.1 а Правил дорожнього руху, а саме: за те, що 09 лютого 2020 року о 17 годині 13 хвилин в місті Рубіжне, вулиця Набережна 105, він, як водій, керував транспортним засобом (марки ВАЗ 2101 номерний знак НОМЕР_1 ) без увімкненого ближнього світла фар у темну пору доби (а.с. 4,29 копія постанови).

Однак, вважаючи, що в його діях відсутній склад правопорушення зазначений у постанові, ОСОБА_1 оскаржив вказану постанову до Рубіжанського міського суду Луганської області (а.с.13-16).

Отже, із встановлених обставин вбачається, що між позивачем та відповідачем виникли публічні правовідносини, в межах яких виник спір, у якому позивач як учасник дорожнього руху не погодився із рішенням суб`єкта владних повноважень в особі інспектора патрульної поліції, відповідача, про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за порушення правил дорожнього руху.

Враховуючи визначені судом правовідносини, для вирішення спору, суд застосував наступні норми матеріального права, виходячи при цьому з наступних мотивів:

Відповідно до положень частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частинами другою і третьою статті 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення (надалі за текстом - КУпАП), провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Положення частини 1 статті 284 та частини 1 статті 283 КУпАП передбачають, що постанова у справі про адміністративне правопорушення про накладення адміністративного стягнення виноситься органом (посадовою особою) тільки після розгляду справи про адміністративне правопорушення.

А в силу положень частини 1 статті 280 цього ж кодексу, при розгляді такої справи орган (посадова особа), у першу чергу, зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення.

При цьому встановлення такої обставини, з огляду на зміст статей 251 та 252 КУпАП, здійснюється тільки на підставі оцінки органом (посадовою особою) доказів, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, але керуючись законом і правосвідомістю.

А тут суд враховує, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, як це передбачено статтею 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. І ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

І, з урахуванням правової природи такого акту як постанова у справі про адміністративне правопорушення, що описана у статтях 283-284 КУпАП, ні орган (чи посадова особа), що розглядали справу про адміністративне правопорушення), ні суд не можуть розглядати і приймати постанову у справі про адміністративне правопорушення, саму по собі, як доказ вчинення позивачем адміністративного правопорушення, оскільки в силу вже вказаних вище положень статті 251 КУпАП, постанова у справі про адміністративне правопорушення до доказів у такій справі не відноситься, а є актом правозастосовчої діяльності.

Разом з цим суд враховує, що в силу положень частини 2 статті 77 КАС України, у справах щодо оскарження рішень суб`єкта владних повноважень, обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення покладається на відповідача.

Таким чином, у цій справі, в якій позивач оскаржує постанову відповідача про притягнення його до адміністративної відповідальності, докази правомірності свого рішення повинен надати суду саме відповідач. І зокрема докази того, що позивачем дійсно було вчинено те адміністративне правопорушення, за яке на нього було накладено адміністративне стягнення постановою, яку оскаржує позивач.

Але тут суд констатує, що відповідач не надав суду жодних доказів вчинення позивачем діяння, передбаченого частиною 2 статті 122 КУпАП, у вигляді керування транспортним засобом без увімкненого ближнього світла фар у темну пору доби, як це передбачено підпунктом «а» пункту 19.1 «Правил дорожнього руху», 09 лютого 2020 року о 17 годині 13 хвилин, в місті Рубіжне по вулиці Набережна 105.

Суд врахував, відеозапис на диску наданому поліцейським, але вказаний відеозапис спростовує той факт (зазначений у постанові), що саме о 17 годині 13 хвилин 09 лютого 2020 року в місті Рубіжне і саме за адресою: вулиця Набережна 105, позивач керував транспортним засобом у темну пору доби без ввімкненого ближнього світла фар (а.с. 30 диск).

Оскільки згідно даних запису, з 17 години позивач був вже зупинений поліцейськими та вже спілкувався з ними щодо причини його зупинки, з якою він не погоджувався (а.с. 30 диск).

Окреме відео на наданому поліцейським диску (а.с. 30) як доказ вчинення позивачем правопорушення 09 лютого 2020 року о 17 годині 13 хвилин також не підтверджує цього, оскільки встановити чи дійсно на відеозаписі зафіксовано автомобіль позивача неможливо (ні номеру транспортного засобу, ні того хто ним керував встановити не можливо). А головне, що за часом зафіксованої події, вона мала місце в інший час, і в іншому місці, ніж зазначено у постанові як дата та час вчинення адміністративного правопорушення.

А суд, при розгляді справ про оскарження рішень субєктів владних повноважень про притягнення особи до адміністративної відповідальності, позбавлений можливості встановлювати наявність в діях позивача складу правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 122 КУпАП в інший час у цей же день або у той же час, але в іншому місці, оскільки функція суду полягає в іншому.

Пояснення, які надавав сам водій також не підтверджують визнання ним факту вчинення правопорушення 09 лютого 2020 року, о 17 годині 13 хвилин у місті Рубіжне по вулиці Набережна, 105, як вказано у постанові, як місце та час вчинення правопорушення (а.с. 30 диск).

Крім того, у постанові, яку оскаржує позивач зазначено, що він рухався без увімкненого ближнього світла фар у темну пору доби, однак в ній не зазначено час настання темної пори доби у той день у місті Рубіжне Луганської області, на виконання пункту 19.1 та 1.10. Правил дорожнього руху.

В силу положень частини 3 статті 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

А відповідно до положень пункту 1 частини 1 статті 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у випадку відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

З огляду на це та той факт, що відповідачем не надано суду доказів наявності в діянні позивача 09 лютого 2020 року о 17 годині 13 хвилин в місті Рубіжне по вулиці Набережна 105, складу правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 122 КУпАП, суд погоджується із вимогами позову про необхідність скасування постанови (серії ЕАК № 2088317) від 09 лютого 2020 року у справі про адміністративне правопорушення, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності, що передбачена частиною 2 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 425 гривень. А саму справу слід закрити.

Отже, керуючись положеннями статей 1,2,7,9,12,14-1,23,33,122,217,222,245-252,254-256,268,276-280,283,284,287-289 Кодексу України про адміністративні правопорушення, положеннями статей 2,4,6,12,32,72-90,241-243,255,257-263,286,292-297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до інспектора поліції 2 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Луганській області Департаменту патрульної поліції капрала поліції Павлюкова Віталія Олександровича про скасування постанови задовольнити.

Скасувати постанову (серії ЕАК № 2088317) від 09 лютого 2020 року у справі про адміністративне правопорушення, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності, що передбачена частиною 2 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 425 гривень, а також закрити справу про адміністративне правопорушення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів, з дня отримання повного судового рішення до Першого апеляційного адміністративного суду через Рубіжанський міський суд Луганської області

Повний текст рішення складено 07 квітня 2020 року.

Суддя Д.С. Коваленко