Справа № 9901/88/20
Суддя: Олендер І.Я.
Дата ухвалення: 2020-04-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

06 квітня 2020 року

Київ

справа №9901/88/20

адміністративне провадження №П/9901/88/20

Верховний Суд у складі судді Касаційного адміністративного суду Олендера І.Я., перевіривши скаргу ОСОБА_1 на рішення Вищої ради правосуддя №292/0/15-20 від 04.02.2020 (в порядку частини першої статті 35 Закону України «Про Вищу раду правосуддя»),

ВСТАНОВИВ:

30.03.2020 на розгляд Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду як суду першої інстанції надійшла скарга ОСОБА_1 на рішення Вищої ради правосуддя №292/0/15-20 від 04.02.2020 (в порядку частини першої статті 35 Закону України «Про Вищу раду правосуддя»), у якій скаржник просить суд:

- скасувати рішення Вищої ради правосуддя №292/0/15-20 від 04.02.2020;

- зобов`язати Вищу раду правосуддя повторно розглянути скаргу ОСОБА_2 на рішення Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів від 19.06.2019 №188дп-19 про закриття дисциплінарного провадження стосовно керівника Новомосковської місцевої прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_1 .

За приписами частини першої статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу.

Відповідно до частини першої статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: 1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; 3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; 4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; 5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень; 6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1 - 4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю

Згідно з частиною другою статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

За частиною першою статті 12 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що адміністративне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку позовного провадження (загального або спрощеного).

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Згідно з частиною четвертою статті 22 Кодексу адміністративного судочинства України Верховному Суду як суду першої інстанції підсудні справи щодо оскарження актів, дій чи бездіяльності Вищої ради правосуддя.

За частиною другою статті 159 Кодексу адміністративного судочинства України заявою по суті справи є позовна заява.

Особливості провадження у справах щодо оскарження актів, дій чи бездіяльності, зокрема, Вищої ради правосуддя, встановлені у статті 266 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до пунктів 2, 3 частини першої статті 266 Кодексу адміністративного судочинства України правила цієї статті поширюються на розгляд адміністративних справ щодо законності дій чи бездіяльності, законності актів, зокрема, Вищої ради правосуддя.

Згідно з пунктами 1, 2, 3 частини четвертої статті 266 Кодексу адміністративного судочинства України Верховний Суд за наслідками розгляду адміністративних справ, визначених частиною другою цієї статті, може визнати акт Вищої ради правосуддя протиправним та нечинним повністю або в окремій його частині, визнати дії чи бездіяльність Вищої ради правосуддя протиправними, зобов`язати Вищу раду правосуддя вчинити певні дії, застосувати інші наслідки протиправності таких рішень, дій чи бездіяльності, визначені статтею 245 цього Кодексу.

Таким чином, ОСОБА_1 має право в порядку, встановленому Кодексом адміністративного судочинства України, звернутися до Верховного Суду як суду першої інстанції з адміністративним позовом, якщо вважає, що рішенням Вищої ради правосуддя порушені його права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом подання позовної заяви про скасування спірного рішення Вищої ради правосуддя та зобов`язання Вищої Ради правосуддя вчинити певні дії.

В той же час, ОСОБА_1 подано до Верховного Суду скаргу на рішення Вищої ради правосуддя №292/0/15-20 від 04.02.2020 (в порядку частини першої статті 35 Закону України «Про Вищу раду правосуддя»), що суперечить вищенаведеним приписам процесуального закону.

Вимоги до форми позовної заяви містяться у статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до частин першої і другої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування. Позовна заява подається в письмовій формі позивачем або особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Частинами першою та другою статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

В той же час, Верховний Суд звертає увагу, що 02.04.2020 набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічний гарантій з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19) №540-ІХ від 30.03.2020», яким внесено зміни до Господарського процесуального кодексу, Цивільного процесуального кодексу, Кримінального процесуального кодексу, Кодексу адміністративного судочинства України, Господарського кодексу України, Цивільного Кодексу України, Кодекс законів про працю тощо.

Вказаним законом доповнено розділ VI «Прикінцеві положення» Кодексу адміністративного судочинства України пунктом 3 такого змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 47, 79, 80, 114, 122, 162, 163, 164, 165, 169, 177, 193, 261, 295, 304, 309, 329, 338, 342, 363 цього Кодексу, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, подання доказів, витребування доказів, забезпечення доказів, а також строки звернення до адміністративного суду, подання відзиву та відповіді на відзив, заперечення, пояснень третьої особи щодо позову або відзиву, залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви, пред`явлення зустрічного позову, розгляду адміністративної справи, апеляційного оскарження, розгляду апеляційної скарги, касаційного оскарження, розгляду касаційної скарги, подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами продовжуються на строк дії такого карантину. Строк, який встановлює суд у своєму рішенні, не може бути меншим, ніж строк дії карантину, пов`язаного із запобіганням поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)».

Враховуючи наведене, Верховний Суд вважає за необхідне встановити особі, що подала скаргу, строк на усунення виявлених судом недоліків тривалістю п`ять днів з моменту закінчення строку дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на запобігання поширення коронавірусної хвороби (COVID-19).

Таким чином, скаргу ОСОБА_1 на рішення Вищої ради правосуддя №292/0/15-20 від 04.02.2020 (в порядку частини першої статті 35 Закону України «Про Вищу раду правосуддя») необхідно залишити без руху та встановити строк, протягом якого він має усунути вказані недоліки та подати до Верховного Суду позовну заяву, що відповідатиме всім зазначеним в ухвалі вимогам статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України.

Також, суд звертає увагу, що відповідно до пункту 1 частини четвертої статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

Керуючись статтями 12, 19, 22, 122, 160, 169, 266 Кодексу адміністративного судочинства України, -

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_1 на рішення Вищої ради правосуддя №292/0/15-20 від 04.02.2020 (в порядку частини першої статті 35 Закону України «Про Вищу раду правосуддя») залишити без руху.

Встановити особі, що подала скаргу, строк для усунення виявлених судом недоліків тривалістю п`ять днів з моменту закінчення строку дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на запобігання поширення коронавірусної хвороби (COVID-19).

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання й оскарженню не підлягає.

_____________

І.Я. Олендер

Суддя Верховного Суду