Справа № 400/79/20
Суддя: Лук'янчук О.В.
Дата ухвалення: 2020-04-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 квітня 2020 р.м.ОдесаСправа № 400/79/20

Категорія: 108020200

Головуючий в 1 інстанції: Мороз А. О.

Час і місце ухвалення: м. Миколаїв

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого Лук`янчук О.В.

суддів Бітова А. І.

Ступакової І. Г.

розглянувши у порядку письмового провадження в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Миколаївського окружного адміністративного суду від 03 лютого 2020 року за матеріалами позовної заяви ОСОБА_1 до Миколаївської митниці ДФС, Комісії з припинення Миколаївської митниці Державної фіскальної служби, Чорноморської митниці Держмитслужби про визнання протиправним та скасування рішення від 17.07.2019 р. № UA 504000/2019/000317/2; зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом Миколаївської митниці ДФС, Комісії з припинення Миколаївської митниці Державної фіскальної служби, Чорноморської митниці Держмитслужби про визнання протиправним та скасування рішення від 17.07.2019 р. № UA 504000/2019/000317/2; зобов`язання вчинити певні дії.

Ухвалою Миколаївського окружного адміністративного суду від 03 лютого 2020 року позовну заяву і додані до неї матеріали - повернуто позивачу.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу. В апеляційній скарзі апелянт, посилаючись на її незаконність та необґрунтованість, недоведеність обставин справи, які суд визнав встановленими, порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції, а справу направити для продовження розгляду.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги позивач посилається на те, що вимоги ухвали суду про залишення позовної заяви без руху ним було виконано належним чином та у повному обсязі, про що підтверджує подана позовна заява з усунутими недоліками до суду першої інстанції. Так, з посиланням на ч. 9 ст. 79 КАС України вказав, що від позивача не вимагається надання доказів відповідачу, у даному випадку оскаржуваного рішення та картки відмови, якщо такі докази є у відповідного учасника справи. Також зазначено, що на виконання вимог ухвали суду, позивачем до заяви про виконання ухвали суду від 15.01.2020 року надано інформаційне повідомлення із сайту нова митниця де вказано про початок роботи Чорноморської митниці Держмитслужби зазначено поштову адресу та номер телефону.

Справу розглянуто в порядку письмового провадження відповідно до приписів п.1 ч.1 ст.311 КАС України, враховуючи достатність доказів для її вирішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Повертаючи позовну заяву позивачеві, суд першої інстанції дійшов висновку, що позивачем не виконані вимоги ухвали суду про залишення поданої позовної заяви без руху.

Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.

У відповідності до вимог ч.ч. 1, 2 ст. 169 Кодексу адміністративного судочинства України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).

За правилами ч. 4 ст. 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

Аналіз наведених норм показав, що метою залишення позову без руху є усунення позивачем недоліків позовної заяви та дотримання порядку її подання.

При цьому, особа, яка подала позов не у відповідності вимогам ст.ст. 160, 161 КАС України, має бути обізнана про недоліки позовної заяви, спосіб їх усунення і строк, встановлений для усунення недоліків.

Разом з цим, колегія суддів вважає, що обставини, які свідчать про недодержання вимог, передбачених процесуальним законодавством для звернення до суду, мають бути такими, що перешкоджають відкриттю провадження у справі.

Недоліки, що є неістотними і які можуть бути усунуті в процесі підготовки справи до судового розгляду або під час розгляду справи не можуть бути перешкодою для відкриття провадження у справі.

Повертаючи позовну заяву, суд першої інстанції, вказав на те, що позивач не усунув недоліків зазначених в ухвалі про залишення позову без руху, а саме: позивач не зазначив офіційну електронну адресу або адресу електронної пошти Чорноморської митниці Держмитслужби та відомі номери засобів зв`язку Чорноморської митниці Держмитслужби; не надав рішення про коригування митної вартості товарів від 17.07.2019 року № UA504000/2019/000317/2 та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA504170/2019/00382 для відповідачів.

Колегія суддів не вбачає з боку позивача порушення п. 2 ч. 5 ст. 160 КАС України, зокрема не зазначення у позові відомих номерів засобів зв`язку відповідача; електронної пошти відповідача, оскільки такі зазначаються за наявності, та якщо вказані відомості відомі позивачу. Натомість, як вбачається зі змісту позовної заяви, позивачем на усунення недоліків до заяви додано витяг з сайту Нова Митниця, в якому містяться данні сайтів та реквізитів новоутвореної Чорноморської митниці Держмитслужби, зокрема адреса, номер телефону.

Також , колегія суддів зазначає, що офіційна електронна адреса, адресу електронної пошти та номери засобів зв`язку Чорноморської митниці Держмитслужби містяться в загальнодоступному доступі у мережі інтернет, та не є інформацією яка відома виключно позивачу, в свою чергу суд не позбавлений права вчиняти дії для отримання інформації, яка є загальновідомою.

Що стосується не надання рішення про коригування митної вартості товарів від 17.07.2019 року № UA504000/2019/000317/2 та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA504170/2019/00382 для відповідачів, то колегія суддів зазначає наступне.

Положеннями ч.1 ст.161 КАС України встановлено, що до позовної заяви додаються її копії, а також копії доданих до позовної заяви документів відповідно до кількості учасників справи, крім випадків, визначених частиною другою цієї статті.

Водночас, згідно з положеннями ч. 9 ст. 79 КАС України копії доказів (крім речових доказів), що подаються до суду, заздалегідь надсилаються або надаються особою, яка їх подає, іншим учасникам справи. Суд не бере до уваги відповідні докази у разі відсутності підтвердження надсилання (надання) їх копій іншим учасникам справи, крім випадку, якщо такі докази є у відповідного учасника справи або обсяг доказів є надмірним, або вони подані до суду в електронній формі, або є публічно доступними.

Отже, законодавцем встановлено імперативний обов`язок позивача або його представника подавати докази разом з позовною заявою, обгрунтування належності доказів в такому випадку може бути наведено в заявах по суті справи, визначених Главою 1 Розділу ІІ КАС України, зокрема позовній заяві.

Як вбачається з матеріалів справи, як в додатках до позовної заяви, так і в додатках до заяви про виконання ухвали суду про залишення позову без руху позивачем вказано перелік доказів, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються його позовні вимоги, проте рішення про коригування митної вартості товарів від 17.07.2019 року № UA504000/2019/000317/2 та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA504170/2019/00382 позивач надав до суду лише в одному примірнику (для суду).

У свою чергу, колегією суддів встановлено, що суд першої інстанції не врахував що рішення про коригування митної вартості товарів від 17.07.2019 року № UA504000/2019/000317/2 та картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA504170/2019/00382 є документами, які прийняті відповідачем та є у його розпорядженні та не застосував положення ч. 9 ст. 79 КАС України, якими передбачено право суду приймати докази подані учасником справи до суду (без надання останнім доказів щодо направлення копій цих документів іншим учасникам справи або надання суду їх копій відповідно до кількості учасників справи), якщо такі докази є в наявності у інших учасників справи.

Суд вважає, що позивачем при поданні позовної заяви дотримано вимоги статей 160, 161 Кодексу адміністративного судочинства України.

При цьому, суд апеляційної інстанції зазначає, що відповідно до вимог ст. 8 КАС України, суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини. Аналогічна норма закріплена також у ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" відповідно до якої суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Так, згідно з практикою Європейського суду з прав людини право на розгляд справи означає право особи звернутися до суду та право на те, що його справа буде розглянута та вирішена судом. При цьому, особі має бути забезпечена можливість реалізувати вказані права без будь-яких перепон чи ускладнень. Здатність особи безперешкодно отримати судовий захист є змістом поняття доступу до правосуддя. Перешкоди у доступі до правосуддя можуть виникати як через особливості внутрішнього процесуального законодавства, так і через передбачені матеріальним правом обмеження. Для ЄСПЛ природа перешкод у реалізації права на доступ до суду не має принципового значення.

Європейським судом з прав людини також вказується про те, що при застосуванні процедурних правил національні суди повинні уникати як надмірного формалізму, який буде впливати на справедливість процедури, так і зайвої гнучкості, яка призведе до нівелювання процедурних вимог, встановлених законом (рішення від 26 липня 2007 року у справі «Walchli v. France», від 8 грудня 2016 року «ТОВ «Фріда» проти України»).

Зокрема, у рішенні по справі «Miragall Eckolano v.» від 13 січня 2000 року та в рішенні по справі «Perez de Rada Cavanilles v.» від 28 жовтня 1998 року Європейський Суд з прав людини вказав, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права доступу до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог. Це визнане порушенням пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Разом з цим, колегія суддів враховує правову позицію Європейського суду з прав людини, викладену у справі "Беллет проти Франції", в якому Суд зазначив, що стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

За таких обставин, у суду першої інстанції були відсутні правові підстави для повернення позовної заяви згідно із п. 1 ч. 4 ст. 169 КАС України.

Відповідно до ст. 320 КАС України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є, зокрема, неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Таким чином, висновок суду першої інстанцій про повернення позову позивачу, є помилковим й таким, що постановлений з порушенням норм процесуального права, а тому ухвала Миколаївського окружного адміністративного суду від 03 лютого 2020 року підлягає скасуванню з направленням справи для продовження її розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 312, 320, 321, 328, 329 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Миколаївського окружного адміністративного суду від 03 лютого 2020 року скасувати.

Справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дати її підписання та може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено та підписано 07 квітня 2020 року.

Головуючий суддя: О.В. Лук`янчук

Суддя: А.І. Бітов

Суддя: І. Г. Ступакова