Справа № 320/6138/18
Суддя: Харченко С.В.
Дата ухвалення: 2020-04-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 квітня 2020 року м. Київ Справа № 320/6138/18

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Харченко С.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу
за позовомОСОБА_1
доГоловного управління Пенсійного фонду України у Київській області
прозобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Ірпінського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області про зобов`язання відповідача здійснити позивачу виплату заборгованості по пенсійних виплатах за період з 01.05.2018 по 30.06.2018 у загальній сумі 4443,16 грн на рахунок позивача у Публічному акціонерному товаристві «Державний ощадний банк України».

В обґрунтування позовних вимог позивач стверджує, що відповідачем у вказаний вище період припинено виплату їй пенсійних виплат з підстав, не передбачених частиною першою статті 49 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 21.11.2018 відкрито провадження у даній справі та вирішено питання про її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Сторони належним чином повідомлені про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження, про що свідчать наявні у матеріалах справи повідомлення про вручення рекомендованих поштових відправлень (а.с. 17, 18).

Представник відповідача позов не визнав, надав суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що Ірпінське об`єднане управління Пенсійного фонду України Київської області діяло на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені законодавством України.

Так, представник відповідача пояснив, що територіальним органом Пенсійного фонду України припинено виплату позивачу соціальних (пенсійних) виплат відповідно до Порядку здійснення верифікації та моніторингу пенсій, допомог, пільг, субсидій, інших соціальних виплат, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 18.02.2016 № 136.

Представник відповідача також звернув увагу на те, що виплату позивачу пенсії за віком за період з 01.05.2018 по 30.06.2018 у загальному розмірі 4443,16 грн буде проведено Ірпінським об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України Київської області після затвердження Кабінетом Міністрів України окремого порядку виплати пенсій за минулий період.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 08.04.2020 здійснено заміну відповідача - Ірпінське об`єднане управління Пенсійного фонду України Київської області - його правонаступником - Головним управлінням Пенсійного фонду України у Київській області.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

ОСОБА_1 є громадянкою України, як внутрішньо переміщена особа на момент виникнення спірних правовідносин перебувала на обліку в Ірпінському об`єднаному управлінні Пенсійного фонду України Київської області та отримувала пенсію за віком у відповідності до положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV.

Вказані вище обставини не заперечується відповідачем та підтверджується даними, наведеними у паспорті громадянина України серії НОМЕР_1 , довідці про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 26.03.2015 № , пенсійному посвідченні серії НОМЕР_2 , виданому позивачу 17.06.2015 Пенсійним Фондом України (а.с. 9, 10).

Розпорядженням Ірпінського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області б/н б/д (а.с. 23) позивачу з травня 2018 року призупинено виплату пенсії за віком "до з`ясування".

З липня 2018 року рішенням Комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам від 11.06.2018 № 13 на підставі заяви позивача від 16.05.2018 ОСОБА_1 поновлено виплату пенсії за віком.

У жовтні 2018 року позивач звернулась до Ірпінського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Київської із заявою про виплату нарахованої їй у період з 01.05.2018 по 30.06.2018 пенсії.

Листом від 24.10.2018 № 497/С-03 Ірпінське об`єднане управління Пенсійного фонду України Київської області повідомило позивача про те, що виплату їй пенсії було призупинено відповідно до Порядку здійснення верифікації та моніторингу пенсій, допомог, пільг, субсидій, інших соціальних виплат, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 18.02.2016 № 136.

Крім того, у цьому ж листі зазначено, що виплату пенсії за віком за період з 01.05.2018 по 30.06.2018 у загальному розмірі 4443,16 грн буде проведено Ірпінським об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України Київської області після затвердження Кабінетом Міністрів України окремого порядку виплати пенсій за минулий період.

Жодних обставин, які стали підставою для відмови у виплаті позивачу пенсії за наведений вище період, відповідачем у листі не конкретизовано.

З огляду на викладене, позивач звернувся до суду за захистом порушеного права з даним адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Право на соціальний захист, що включає право на забезпечення у старості, гарантоване громадянам України частиною першою статті 46 Конституції України.

При цьому за змістом пунктів 1 та 6 статті 92 Конституції України права і свободи людини і громадянина, гарантії цих прав і свобод, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Так, принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел визначено Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV (далі - Закон України № 1058-IV).

Частиною третьою статті 4 Закону України № 1058-IV передбачено, що види пенсійного забезпечення; умови участі в пенсійній системі чи її рівнях; пенсійний вік для чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат; джерела формування коштів, що спрямовуються на пенсійне забезпечення; умови, норми та порядок пенсійного забезпечення; організація та порядок здійснення управління в системі пенсійного забезпечення визначаються виключно законами про пенсійне забезпечення.

Згідно з положеннями частини першої статті 5 Закону України № 1058-IV дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, визначених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.

Виключно цим Законом визначаються, зокрема, порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов`язковим державним пенсійним страхуванням; порядок використання коштів Пенсійного фонду та накопичувальної системи пенсійного страхування (частина друга статті 5 Закону України № 1058-IV).

Таким чином, нормативно-правовим актом, який визначає підстави для припинення пенсійних виплат (які є складовою порядку здійснення пенсійного забезпечення), є Закон України № 1058-IV.

Інші нормативно-правові акти у сфері правовідносин, врегульованих Законом України № 1058-IV, можуть застосовуватися лише у випадках, якщо вони не суперечать цьому Закону.

Відповідно до частини першої статті 47 Закону України № 1058-IV пенсія виплачується щомісяця, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, або через установи банків у порядку, передбаченому Кабінетом Міністрів України.

Частиною першою статті 49 Закону України № 1058-IV визначено перелік підстав, за наявності яких пенсіонеру припиняється виплата пенсії.

Так, виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється: 1) якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості; 2) на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України (Рішенням Конституційного Суду України від 07.10.2009 № 25-рп/2009 положення цього пункту визнано неконституційними та такими, що втратили чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України даного Рішення); 3) у разі смерті пенсіонера; 4) у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд; 5) в інших випадках, передбачених законом.

При цьому преамбулою до Закону України № 1058-IV встановлено, що зміна умов і норм загальнообов`язкового державного пенсійного страхування здійснюється виключно шляхом внесення змін до цього Закону.

У свою чергу зміни до закону вносяться за відповідно встановленою процедурою Верховною Радою України шляхом прийняття закону про внесення змін.

З аналізу вказаних вище правових норм вбачається, що наведений перелік підстав для припинення виплати пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду України є вичерпним та передбачає можливість припинення виплати пенсії з інших підстав лише у випадках, прямо передбачених законом, прийняття якого у свою чергу належить до виключної компетенції Верховної Ради України.

Аналогічні правові висновки висловлені судом касаційної інстанції у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.09.2018 у зразковій справі № 805/402/18 (Пз/9901/20/18), які в силу приписів частини третьої статті 291 Кодексу адміністративного судочинства України суд має враховувати при ухваленні рішення у типовій справі, яка відповідає ознакам, викладеним у рішенні Верховного Суду за результатами розгляду зразкової справи.

Дослідивши матеріали адміністративної справи № 320/6138/18, враховуючи суб`єктний склад сторін, предмет та підстави позову, а також правові норми, якими регулюються спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що дана справа є типовою по відношенню до зразкової справи № 805/402/18 (Пз/9901/20/18).

Як вже зазначалось судом вище, розпорядженням Ірпінського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області б/н б/д з травня 2018 року позивачу призупинено виплату пенсії до з`ясування.

Водночас жодних обставин та/або виключних підстав для припинення виплати позивачу пенсії за віком, визначених Законом України № 1058-IV, представником відповідача у відзиві на позовну заяву не наведено та в розпорядженні і листі від 24.10.2018 № 497/С-03 не зазначено.

У свою чергу положення Порядку здійснення верифікації та моніторингу пенсій, допомог, пільг, субсидій, інших соціальних виплат, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 18.02.2016 № 136, на які посилається представник відповідача як на підставу для припинення виплати позивачу пенсії, судом до уваги не приймаються, оскільки є такими, що суперечать нормам Закону України № 1058-IV.

При цьому факт невиплати позивачу нарахованої пенсії у наведеному вище розмірі відповідачем не заперечується.

Суд також звертає увагу відповідача на те, що відсутність затвердженого Кабінетом Міністрів України окремого порядку проведення пенсійних виплат за минулий період, що визначає механізм реалізації права на отримання невиплаченої суми пенсії, не є підставою для позбавлення особи такого права.

Так, Європейський Суд з прав людини у рішенні від 07.02.2014 справа «Пічкур проти України» зазначив, що користування правами та свободами, визнаними в Конвенції, має бути забезпечене без дискримінації за будь-якою ознакою статі, раси, кольору шкіри, мови, релігії, політичних чи інших переконань, національного чи соціального походження, належності до національних меншин, майнового стану, народження, або за іншою ознакою, у поєднанні зі статтею 1 Першого протоколу до Конвенції, якою передбачено право кожної фізичної або юридичної особи мирно володіти своїм майном та закріплено, що ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Таким чином, у вказаному рішенні Європейського Суду з прав людини застосовано підхід, згідно з яким ніхто не може бути позбавлений права на пенсію та її одержання за відсутності підстав, визначених законом.

Згідно з положеннями частини першої статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 № 3477-IV суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику ЄСПЛ як джерело права.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, зокрема, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України (частина друга статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України).

Відповідно до частини другої статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти рішення, зокрема, про визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

У разі скасування нормативно-правового або індивідуального акта суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду (частина третя статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України).

При цьому в силу положень частини другої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Оцінюючи розпорядження відповідача б/н б/д, яким позивачу призупинено виплату пенсії за віком у період з 01.05.2018 по 30.06.2018, на його відповідність положенням частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, суд дійшов висновку, що відповідач, призупиняючи позивачу виплату пенсії за віком у наведений вище період до з`ясування обставин, діяв не на підставі та не у спосіб, що визначені Конституцією України та Законом України № 1058-IV.

З огляду на викладене, керуючись положеннями частини другої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів позивача, суд дійшов висновку, що розпорядження відповідача б/н б/д в частині призупинення виплати позивачу пенсії за віком у період з 01.05.2018 по 30.06.2018, є протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

Стосовно позовних вимог про зобов`язання відповідача здійснити позивачу виплату заборгованості по пенсійних виплатах за період з 01.05.2018 по 30.06.2018 у загальній сумі 4443,16 грн суд зазначає наступне.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, адміністративний суд, виконуючи завдання адміністративного судочинства щодо перевірки відповідності їх прийняття (вчинення), передбаченим частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України критеріям, не втручається та не може втручатися у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за такими критеріями.

У свою чергу ознакою дискреційних повноважень є право суб`єкта владних повноважень приймаючи рішення, вчиняючи дії чи утримуючись від їх вчинення, діяти з певною свободою розсуду, тобто можливістю обрати одне з кількох юридично допустимих рішень.

Враховуючи, що алгоритм дій територіальних органів Пенсійного фонду України щодо порядку та строку виплати пенсій, призначених відповідно до положень Закону України № 1058-IV, чітко визначений чинним пенсійним законодавством, суд вважає, що задоволення вимоги про зобов`язання відповідача вчинити вказані дії не є втручанням у компетенцію суб`єкта владних повноважень.

При цьому відповідно до положень частини другої статті 46 Закону України № 1058-IV нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

За наведених обставин, беручи до уваги те, що право позивача на виплату пенсії за віком та його статус як внутрішньо переміщеної особи відповідачем не заперечується, з огляду на те, що нарахування пенсійних виплат територіальним органом Пенсійного фонду України продовжувалось після припинення їх виплати, водночас піддано формальним обмеженням з підстав та у спосіб, які суперечать положенням Конституції України та Закону України № 1058-IV, суд дійшов висновку про необхідність зобов`язання відповідача здійснити позивачу виплату заборгованості по пенсійних виплатах за період з 01.05.2018 по 30.06.2018 у загальній сумі 4443,16 грн.

В силу приписів частини першої статті 371 Кодексу адміністративного судочинства України негайно виконуються рішення суду, зокрема, про присудження виплати пенсій, інших періодичних платежів з Державного бюджету України або позабюджетних державних фондів - у межах суми стягнення за один місяць.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для негайного виконання рішення суду в частині виплати позивачу пенсії у межах суми стягнення за один місяць.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З огляду на викладене, витрати позивача у сумі 704,80 грн, пов`язані зі сплатою судового збору, підлягають відшкодуванню позивачу з Державного бюджету України за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області.

Керуючись статтями 9, 14, 72-77, 90, 139, 143, 194, 205, 242-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

1.Адміністративний позов задовольнити.

2.Визнати протиправним та скасувати розпорядження Ірпінського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області (ідентифікаційний код 41248152, місцезнаходження: Київська область, м. Ірпінь, вул. Шевченка, 4) б/н б/д в частині призупинення виплати ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_3 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) пенсії за віком у період з 01.05.2018 по 30.06.2018.

3.Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області (ідентифікаційний код: 22933548, місцезнаходження: м. Київ, вул. Ярославська, 40) здійснити ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_3 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) виплату заборгованості по пенсійних виплатах за період з 01.05.2018 по 30.06.2018 у загальній сумі 4443 (чотири тисячі чотириста сорок три) грн 16 коп на рахунок позивача у Публічному акціонерному товаристві «Державний ощадний банк України».

4.Звернути рішення до негайного виконання в частині присудження виплати ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_3 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) пенсії у межах суми стягнення за один місяць.

5.Стягнути з Державного бюджету України за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області (ідентифікаційний код: 22933548, місцезнаходження: м. Київ, вул. Ярославська, 40) на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_3 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, у розмірі 704 (сімсот чотири) грн 80 коп.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано в установлені строки.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги на рішення суду першої інстанції подаються учасниками справи через Київський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його складання.

В силу положень пункту 3 розділу VI «Прикінцеві положення» Кодексу адміністративного судочинства України процесуальні строки, визначені цим судовим рішенням, продовжуються на строк дії карантину, встановленого постановою Кабінету Міністрів України "Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19" від 11.03.2020 № 211.

Суддя Харченко С.В.