Справа № 369/870/20
Суддя: Дубас Т. В.
Дата ухвалення: 2020-03-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 369/870/20
Провадження № 2-а/369/94/20
РІШЕННЯ

Іменем України

13.03.2020 року м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі головуючого - судді Дубас Т.В., секретаря судового засідання Мазурик Д.С., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Інспектора старшого сержанта поліції Управління патрульної поліції у м. Києві Іващенка Олександра Сергійовича 1 батальйону, 2 роти, про визнання дій неправомірними та скасування постанови, суд

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом і просить:

- постанову серії ЕАК № 1823051 від 04 грудня 2019 року у справі про адміністративне правопорушення винесену відповідачем відносно позивача скасувати, а справу про адміністративне правопорушення закрити у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення;

- визнати дії відповідача по складанню постанови та притягнення позивача до адміністративної відповідальності неправомірними;

- зобов`язати компетентних посадових осіб органу Національної поліції України вжити заходи дисциплінарного впливу стосовно винної посадової особи відповідно до положень Закону України «Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України».

Посилається в позові на те, що постановою серії ЕАК № 1823051 від 04 грудня 2019 року, винесеною відповідачем, його притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення вимог п. 17.1 Правил дорожнього руху щодо заборони руху і зупинки інших транспортних засобів на дорозі із смугою для маршрутних транспортних засобів та накладено адміністративне стягнення, передбачене ч. 3 ст. 122 КУпАП, у вигляді штрафу в розмірі 510, 00 гр.

Вважає дії відповідача протиправними, а постанову незаконною з наступних підстав.

Зазначає, що 04 грудня 2019 року він направлявся за встановленим диспетчером маршрутом з селище «Золоті ворота», вул. Олександрівська, 47, до пункту призначення м. Київ, вул. Патріарха Мстислава Скрипника, 40, по смузі для маршрутних транспортних засобів.

Саме в момент руху по даній смузі по проспекту Червонозоряний, біля будинку 73, його зупинив відповідач і одразу повідомив про те, що він рухається по смузі для міського транспорту, чим порушує п. 17.1 Правил дорожнього руху.

В своїх поясненнях, наданих відповідачу, він зазначив, що являється автомобільним самозайнятим перевізником, що надає послуги з перевезення пасажирів на таксі, обслуговування даних послуг здійснюється виключно на автомобілі таксі, який відповідає всім законодавчим вимогам та технічним стандартам, має усі необхідні для даного виду діяльності дозвільні документи, а тому він має право рухатись по даній смузі.

Відповідачем було надано відповідь про те, що таксі не є міським транспортом і що у п. 1.10 Правил дорожнього руху під «таксі» розуміється маршрутне таксі.

Заперечуючи позицію відповідача, зазначив, що відповідно до ст. 35 Закону України «Про автомобільний транспорт» перевезення пасажирів на автобусному маршруті загального користування маже здійснюватися у режимах: звичайному, експресному, маршрутному таксі.

Це означає, що маршрутне таксі це режим перевезення пасажирів на автобусному маршруті загального користування, а не вид маршрутних транспортних засобів, про які йдеться в п.1.10 ПДР.

Вважає, що відповідно до ПДР автомобілі таксі належать до маршрутних транспортних засобів і п.5.11 ПДР надає право руху у відповідній смузі лише маршрутним транспортним засобам, до яких відноситься таксі.

Окрім того, відповідач відмовився перевірити його дозвільні документи на провадження господарського виду діяльності з перевезення пасажирів на таксі та почав складати оскаржувану постанову, чим порушив його права.

Дійсні обставини справи відповідачем встановлені не були, його пояснення, заперечення та зауваження також не бралися до уваги, сама постанова не містить посилання на будь-які докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення адміністративного правопорушення.

Виходячи з цього, просить задовольнити позов.

Ухвалою суду від 21 січня 2019 року у справі було відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Відповідно до ст.ст. 162, 165 КАС України, відповідачу був наданий строк для надання суду відзиву на позовну заяву.

Згідно з відомостями, які містяться в рекомендованому повідомленні про вручення поштових відправлень, відповідач отримав копію зазначеної ухвали 03 лютого 2020 року.

14 лютого 2020 року до суду надійшов відзив від відповідача на позовну заяву. У даному відповідача зазначає про те, що твердження позивача не відповідають дійсності, а позовні вимоги є безпідставними, необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, оскільки відповідач діяв у межах своїх повноважень відповідно до чинного законодавства України.

Відповідно до ст.257 КАС України, за правилами спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь - яка справа, віднесена до юрисдикції адміністративного суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.

Положеннями ч.5 ст.262 КАС України визначено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Згідно ст.258 КАС України, суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного позовного провадження, судове засідання в справі не проводилось та особи, які беруть участь у справі не викликались.

Дослідивши письмові докази, які знаходяться в матеріалах справи, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно положень ч. 1 ст. 286 КАС України адміністративна справа з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності вирішується місцевими загальними судами як адміністративними судами.

Судом встановлено, що 04.12.2019 року інспектором поліції Управління патрульної поліції у м. Києві Іващенко О.С. складено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАК № 1823051, у якій зазначено, що ОСОБА_1 04.12.2019 року о 12 год. 40 хв. в м. Києві по на пр. Червонозоряний (Лобановського), 73, керуючи транспортним засобом FORD FUSION НЗ НОМЕР_1 , здійснив рух на смузі для маршрутних транспортних засобів , позначеною дорожнім знаком 5.8 або 5.11, чим порушив п. 17.1 ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч. 3 ст. 122 КУпАП.

Вказаною постановою на ОСОБА_1 накладене адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 510,00 грн.

З матеріалів справи вбачається, що позивач є власником автомобіля «FORD FUSION», д.н.з. НОМЕР_1 , на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 .

Позивач ОСОБА_1 є фізичною особою-підприємцем та здійснює господарську діяльність з надання послуг таксі, про що свідчать витяги з Реєстру платників єдиного податку, Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Крім того, відповідно до ліцензії № 521 від 25.05.2017 року, виданої Державною службою України з безпеки на транспорті (УКРТРАНСБЕЗПЕКА) Гопчак В.М. ліцензований на господарську діяльність на перевезення пасажирів, небезпечних вантажів та небезпечних відходів автомобільним, залізничним, морським та річковим транспортом, міжнародних перевезень пасажирів та вантажів автомобільним транспортом та має дозвіл на внутрішні перевезення пасажирів на таксі.

Як вбачається із фабули постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАК № 1823051, позивачу інкриміновано порушення п. 17.1 ПДР України.

Відповідно до п. 17.1 Розділу 17 ПДР України «Переваги маршрутних транспортних засобів», на дорозі із смугою для маршрутних транспортних засобів, позначеній дорожнім знаком 5.8 або 5.11 забороняються рух і зупинка інших транспортних засобів на цій смузі.

Згідно Розділу 1 ПДР України «Загальні положення», маршрутні транспортні засоби (транспортні засоби загального користування) - автобуси, мікроавтобуси, тролейбуси, трамваї і таксі, що рухаються за встановленими маршрутами та мають визначені місця на дорозі для посадки (висадки) пасажирів.

Підпунктом «й» п. 30.3 Розділу 30 ПДР України «Номерні знаки, написи і позначення» визначено, що на відповідних транспортних засобах установлюються такі розпізнавальні знаки: «Таксі» - квадрати контрастного кольору (сторона - щонайменше 20 мм), які розміщені у шаховому порядку у два ряди. Знак встановлюється на даху транспортних засобів або наноситься на боковій їх поверхні. При цьому повинно бути нанесено щонайменше п`ять квадратів.

Статтею 1 Закону України «Про автомобільний транспорт» визначено, що таксі - це легковий автомобіль, обладнаний розпізнавальним ліхтарем оранжевого кольору, який встановлюється на даху автомобіля, діючим таксометром, сигнальним ліхтарем із зеленим та червоним світлом, розташованим у верхньому правому кутку лобового скла, і який має нанесені композиції з квадратів, розташованих у шаховому порядку на дверцятах автомобіля з лівого та правого боків, призначений для надання послуг з перевезення пасажирів та їхнього багажу в індивідуальному порядку.

Як вбачається із Протоколу перевірки технічного стану транспортного засобу № 00679-01263-19 від 03.10.2019 року, вказаний автомобіль експлуатується як таксі.

Також судом встановлено, що автомобіль обладнаний відповідним таксометром.

Згідно довідки № 21/1 від 20.01.2020 року, виданої ІДС «Еліт-Таксі», 04.12.2019 року о 11 год. 49 хв. Інформаційно-диспетчерською службою «Еліт-таксі» було прийнято та передано ФОП ОСОБА_1 замовлення № НОМЕР_3 по перевезенню пасажирів на таксі з адреси: АДРЕСА_1 , на адресу: АДРЕСА_2 .

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності складена інспектором старшим сержантом поліції УПП у м. Києві Іващенко О.С., який відповідно до вимог ст. 222 Кодексу України про адміністративні правопорушення має право розглядати справи про адміністративні порушення та накладати адміністративні стягнення безпосередньо за ч. ч. 1, 2, 3, 5 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Позивач просить скасувати постанову інспектора старшого сержанта поліції УПП у м. Києві Іващенко О.С., від 04.12.2019 року у зв`язку із тим, що оскаржувана постанова винесена без достатніх на те підстав лише на основі припущень інспектора.

Згідно положень ст. 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення (зі змінами), доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа), встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Як убачається із правової позиції Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду викладеної у постанові від 30.05.2018 року по справі № 337/3389/16-а (адміністративне провадження № К/9901/29775/18), постанова про притягнення до адміністративної відповідальності є рішенням суб`єкта владних повноважень, актом індивідуальної дії, який встановлює відповідні права та обов`язки для особи, щодо якої він винесений. Таке рішення суб`єкта владних повноважень має бути обґрунтованим на момент його прийняття, оскільки воно має значимі наслідки для суб`єктів приватного права, що знаходяться в нерівному положенні по відношенні до суб`єкта владних повноважень. В контексті наведеного слід відмітити, що дотримання передбаченої законом процедури та порядку винесення такого рішення має виключно важливу роль для встановлення об`єктивної істини органом, на який законом покладено повноваження, зокрема, щодо розгляду справ про адміністративне правопорушення. Порушення норм процесуального права суб`єктом владних повноважень (в даному випадку - інспектором патрульної поліції) при прийнятті та складанні постанови про притягнення до адміністративної відповідальності зводить нанівець саму суть та завдання, покладені в основу поняття адміністративної відповідальності, оскільки ускладнює, а подекуди й унеможливлює встановлення судом, що розглядає справу про адміністративне правопорушення, об`єктивної сторони вчинюваного порушення та вини особи в його вчиненні.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Будь-яких доказів від відповідача, які б могли спростувати доводи позивача викладені у позовній заяві та долучених до неї письмових доказів щодо відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення суду не надано. Суд звертає увагу і на те, що представником відповідача у відзиві зазначено обставини, які не відповідають фактичним обставинам справи, суперечать фабулі порушення, а відтак, не можуть бути враховані судом, оскільки є очевидним, що вони не стосуються даної справи.

Враховуючи зазначене та з урахуванням положень ст.77 КАС України, суд вважає, що оскаржувана постанова підлягає скасуванню в зв`язку з ненаданням доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.122 КУпАП, а провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю, в зв`язку з чим позовні вимоги підлягають задоволенню в цій частині. При цьому суд не вбачає підстав для задоволення вимог про визнання дій відповідача по складанню постанови та притягнення позивача до адміністративної відповідальності протиправними, оскільки ненадання суду доказів про вчинення позивачем правопорушення не свідчить про протиправність дій відповідача при складанні постанови та розгляді справи про адміністративне правопорушення.

Що стосується позовних вимог в частині закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення та зобов`язання посадових осіб Національної поліції вжити заходи дисциплінарного впливу щодо відповідача, відповідно до положень Закону «Про дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України», то вони задоволенню не підлягають, оскільки адміністративні суди згідно КАС України не наділені повноваженнями зобов`язувати посадових осіб Національної поліції здійснити заходи дисциплінарного впливу щодо своїй працівників.

Таким чином, зважаючи на обставини справи, досліджені у судовому засіданні докази та системний аналіз положень чинного законодавства України, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову.

Керуючись ст. ст. 7, 122, 222, 251, 268, 276, 283, 288 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ст. ст. 1, 2, 8-10, 77, 241-246, 250, 268, 269, 271, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Інспектора старшого сержанта поліції Управління патрульної поліції у м. Києві Іващенка Олександра Сергійовича 1 батальйону, 2 роти, про визнання дій неправомірними та скасування постанови - задовольнити частково.

Скасувати постанову серії ЕАК № 1823051, винесену 04.12.2019 року Інспектором старшим сержантом поліції Управління патрульної поліції у м. Києві Іващенко Олександром Сергійовичем 1 батальйону, 2 роти, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.122 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 510, 00 грн.

Провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст.122 ч.3 КУпАП - закрити.

В задоволенні інших вимог - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Інформація про позивача: ОСОБА_1 (ІПН: НОМЕР_4 , адреса реєстрації: АДРЕСА_3 ).

Інформація про відповідача: Інспектор старший сержант поліції Управління патрульної поліції у м. Києві Іващенко Олександр Сергійович (03151, м. Київ, вул. Народного Ополчення, 9).

Суддя: Т.В. Дубас