Справа № 11н-16/804/18930/14
Суддя: Олійник Віктор Миколайович
Дата ухвалення: 2020-02-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Олійника В.М
за участі секретаря судового засідання Максімова А.С.
представника позивача Руденко С.О.
представників відповідача Дроздюк А.В., Кузнецова М.О.
17 листопада 2014 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду звернулось державне підприємство «Придніпровська залізниця» з позовом до Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Дніпропетровську Міжрегіонального головного управління Міндоходів (її правонаступник - Спеціалізована державна податкова інспекції з обслуговування великих платників у м. Дніпропетровську Міжрегіонального головного управління ДФС), в якому просило суд:
зобов`язати Спеціалізовану державну податкову інспекцію з обслуговування великих платників у м. Дніпропетровську Міжрегіонального головного управління Міндоходів надати державному підприємству «Придніпровська залізниця» податкову консультацію з урахуванням висновків суду.
Ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 09 грудня 2015 року апеляційну скаргу Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Дніпропетровську Міжрегіонального головного управління Міндоходів було залишено без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.
відмовити ДП «Придніпровська залізниця у задоволенні позовних вимог.
В обґрунтування заяви було зазначено, що до СДПІ у м. Дніпропетровську надійшли документи від компетентного органу Великобританії на запит Державної фіскальної служби України стосовно взаємовідносин Державної адміністрації залізничного транспорту України з Британською компанією «Shortline PLC», зі змісту яких вбачається, що фірма «Shortline PLC» не є фактичним власником відсотків, виплачених за договором позики.
Зокрема, серед вказаних документів міститься Стратегічний звіт, звіт директорів компанії та фінансова звітність за 2013 та 2014 роки, відповідно до якого фірма «Shortline PLC» зареєстрована в Англії та Уельсі 15 березня 2013 року як публічна компанія з обмеженою відповідальністю відповідно до «Закону про компанії» від 2006 року з реєстраційним номером 08446967. Компанія є юридичною особою спеціального призначення, заснованою для випуску облігацій із фіксованою відсотковою ставкою.
Згідно до п. 103.2 статті 103 ПК України, особа (податковий агент) має право самостійно застосувати звільнення від оподаткування або зменшену ставку податку, передбачену відповідним міжнародним договором України на час виплати доходу нерезиденту, якщо такий нерезидент є бенефіціарним (фактичним) отримувачем (власником) доходу.
Тобто, дотримання умови щодо бенефіціарності нерезидента є обов`язковим при застосуванні положень міжнародного договору.
Водночас, з отриманих документів не вбачається, що фірма «Shortline PLC» наділена правом визначати подальшу економічну долю доходу.
Ухвалою суду від 28 березня 2016 року відкрито провадження за нововиявленими обставинами та призначено справу до розгляду на 26.04.2016 року об 11 годині 00 хвилин.
Не можуть бути визнані нововиявленими обставинами ті, які виникли після ухвалення рішення (не існували на той момент); ті, на які посилалися як на докази сторони, або об`єктивно могли бути долучені як докази, а також ті, які могли бути встановлені при виконанні судом вимог процесуального закону; невчасно подані сторонами докази; офіційні тлумачення Конституційного Суду України тощо.
Під час розгляду зазначеної справи судом першої інстанції ставилось запитання податковій щодо підстав не звернення нею до компетентного органу Великобританії для підтвердження інформації, зазначеної у залучених до матеріалів справи позивачем довідках, з огляду на повноваження надані податковій п. 103.6 ст. 103 ПК України.
Однак, на момент розгляду справи у суді першої інстанції аргументованої відповіді щодо підстав не звернення до відповідного органу надано не було, так само як не було заявлено клопотання про відкладення розгляду справи чи зупинення розгляду такої у зв`язку із необхідністю оформлення та направлення відповідного звернення до компетентного органу Великобританії.
Щодо самої суті отриманої заявником інформації, представник ДП «Придніпровська залізниця» зазначив що з долучених документів не вбачається яка саме інформація запитувалась у компетентного органу Великобританії, так само, як не надано до матеріалів заяви офіційного перекладу відповіді компетентного органу Великобританії від 27.07.2015 року.
При цьому із наданих заявником документів не вбачається спростування дійсності Свідоцтва про статус резидента компанії «Shortline PLC», в яких зазначено:
управління її Величності з податкових і митних зборів підтверджує, що згідно з наявними у нього відомостями компанія «Shortline PLC» на 19.09.2013 року є резидентом Сполученого Королівства відповідно до статті 11 чинної Конвенції між Сполученим Королівством та Україною (згідно свідоцтва від 19.08.2013 року);
за даними Служби її Величності з податкових і митних зборів Компанія «Shortline PLC», станом на 14.04.2014 року є резидентом Сполученого Королівства відповідно до статті 4 чинної Конвенції про уникнення подвійного оподаткування між Сполученим Королівством і Радянським Союзом, що продовжує діяти у відносинах між Сполученим Королівством та Україною.
Крім того, податковий статус позикодавця (окрім свідоцтва про статус резидента) визначає п. 8.6 договору позики.
Також з викладених умов договору позики чітко видно обов`язок позичальника сплачувати на користь позикодавця («Shortline PLC») проценти за користування позиковими коштами. Відтак, саме «Shortline PLC» має фактичне право на ці проценти.
Відтак, компанія «Shortline PLC» є фактичним (в розумінні ПК України - бенефіціарним) отримувачем (власником) доходу і є резидентом країни, з якою укладено міжнародний договір України - Сполученого Королівства, що підтверджується відповідними свідоцтвами про статус резидента.
Суд допустив процесуальне правонаступництво у справі та замінив заявника та відповідача по справі - Спеціалізовану державну податкову інспекцію по роботі з великими платниками податків у м. Дніпропетровську Державної фіскальної служби на Офіс великих платників податків Державної фіскальної служби.
16 січня 2020 року на адресу суду від заявника надійшли додаткові пояснення, в яких зазначено, що після отримання відповіді та аналізуючи додатки до отриманої відповіді компетентного органу Великобританії, а саме стратегічний звіт, звіт директорів компанії, фінансову звітність компанії «Shortlaine PLC» за 2013, а також з аналізу звітності за 2014 рік, примітки до фінансової звітності вбачається наступне:
компанія є юридичною особою спеціального призначення, заснованою для випуску облігацій із фіксованою відсотковою ставкою, дохід від якого було використано для надання шести кредитів («Кредити») терміном на п`ять років на умовах, вказаних у відповідних кредитних угодах від 16 травня 2013 року, укладених між Компанією і кожним із шести позичальників;
відсоткова ставка Облігації та отриманого Кредиту становить 9,5% річних і підлягає сплаті двічі на рік, у травні і листопаді. Додаткові відсотки стягуються із суми непогашеного залишку у розмірі 0,0031% на рік, які залишаються Компанії відповідно до умов Проспекту емісії;
компанія звітуватиме виключно перед тримачами облігацій («Тримачі облігацій») про суми, рівнозначні зі сумами (у разі наявності), фактично отриманими від Позичальників згідно з умовами Кредитної угоди і/або Поручителями відповідно до Договору поруки;
у найближчому майбутньому жодних істотних змін у діяльності Компанії не очікується;
для Компанії основні ризики і невизначеності відповідають основним ризикам і невизначеностям Позичальників;
активи Компанії фінансуються виключно за рахунок видачі Облігації. Компанія використала такий фінансовий інструмент для фінансування кредитів, виданих Позичальникам. Відсотки за кредитами, виданими позичальникам, і відсотки, які стягуються з Облігації, мають фіксовану ставку;
ризик відсоткової ставки можливий у випадку, коли відсоткова ставка активів і пасивів розраховується на різній основі або з часом змінюється. Для Компанії можливість ризику відсоткової ставки мінімальна, оскільки рівень відсоткової ставки її активів і пасивів однаковий;
оскільки сплата та отримання відсотків за облігаціями і кредитами відповідно співпадають, а витрати відшкодовуються позичальником, можливість ризику ліквідності мінімальна... Облігація є борговим зобов`язанням із обмеженою відповідальністю кредитора. Спроможність Компанії вчасно виконати свої зобов`язання перед Тримачами облігацій прямо залежить від виконання Позичальниками їхніх зобов`язань за Кредитом;
основним показником діяльності є величина відсотків та основної суми боргу, сплачених Позичальниками;
позичальники сплачують «відсотки» і «додаткові відсотки» в доларах США від суми непогашеної заборгованості за Кредитами двічі на рік, у травні і листопаді, за відсотковою ставкою 9,5% і 0,0031% відповідно;
найнижча ставка податку на прибуток у Сполученому Королівстві становить 20%, відповідно, прибутки Компанії за цей обліковий рік оподатковано за стандартною ефективною ставкою податку у 20%;
термін погашення Кредитів у розмірі 500 000 000 доларів США з фіксованою відсотковою ставкою в 9,5% річних, не погашених станом на 31 грудня 2013 року, закінчується в травні 2018 року. Додаткові відсотки з фіксованою відсотковою ставкою в 0,0031% річних стягуються із суми непогашеного залишку, які залишаються Компанії у якості прибутку.
Зазначена вище інформація свідчить про те, що «Shortlaine PLC» не є бенефіціарним власником отриманого доходу від позивача.
Додатково представник заявника зазначив, що у листі Державної Податкової Адміністрації України від 30.03.2011 № 3917/5/12-0216 «Щодо застосування терміна бенефіціарного власника», зазначено, що податкова концепція бенефіціарного власника, як правило, застосовується до сплати дивідендів, процентів та роялті. Для тлумачення поняття бенефіціарного власника органи ДПСУ можуть застосовувати Коментарі як ОЕСР, так і ООН до типової податкової конвенції.
Системний аналіз положень вказаної Конвенції, Коментарів до Модельної конвенції Організації економічного співробітництва та розвитку (ОЕСР) відносно податків на доходи та капітал (1977), типової конвенції Організації Об`єднаних Націй про уникнення подвійного оподаткування у взаємовідносинах між розвиненими країнами та країнами, що розвиваються, свідчить, що конвенції про уникнення подвійного оподаткування не передбачають можливості вибору, де саме буде оподатковуватись дохід для платників податків (податкових агентів), що здійснюють виплату такого доходу. Із повної назви конвенцій слідує, що такі конвенції укладаються перш за все для врегулювання випадків оподаткування одного і того ж економічного доходу одночасно в двох державах при здійсненні зовнішньоекономічних операцій між особами (компаніями), які є резидентами однієї чи двох цих держав. Дійсно, кожна суверенна держава може вводити будь-які податки та на власний розсуд встановлювати будь-яку базу оподаткування, коло платників податку та ставки оподаткування. Таким чином, Конвенція містить домовленість про розмежування повноважень щодо оподаткування певних видів доходу в державі, де ці доходи виникають (тобто в державі, де знаходиться джерело виплати), та/або в державі, де знаходиться отримувач таких доходів (у державі податкового резидентства).
Як зазначено вище, у конвенціях йдеться лише про розподіл повноважень між різними країнами щодо оподаткування певного доходу, а як уже держава скористається наданими їй повноваженнями, то це вже справа цієї держави, до якої інша держава не має жодного стосунку. Іншими словами, домовленості про те, що проценти будуть оподатковуватися в Великобританії, означає лише, що ці проценти можуть оподатковуватися у Великобританії, якщо це передбачено податковим законодавством цієї країни. Відповідно, держава Україна отримала повноваження оподатковувати такі проценти відповідно до положень внутрішнього законодавства України, однак, таке право України обмежено положеннями відповідної Конвенцій про уникнення подвійного оподаткування. Оподаткування відсотків в Україні можливе за наступних умов: отримувач доходів, у даному випадку британська фірма «Shortline PLC», не має фактичного права на ці відсотки (тобто, не є бенефіціаром у відношенні даного виду доходу); не підлягає оподаткуванню у їх відношенні у Великобританії.
17 січня 2020 року на адресу суду від представника заявника надійшли додаткові пояснення-2 в яких мова йде про те, що у відповідності із договором про підписку облігацій від 16 травня 2013 року емітент затвердив створення та випуск облігацій участі в позиці на загальну основну суму 500 000 000 дол. США, з процентною ставкою 9,500 процентів, із погашенням у 2018 році (Облігації), цей термін, де передбачається контекстом, включає Глобальні Сертифікати Облігацій з єдиною метою фінансування шести п`ятирічних позик на загальну суму, що дорівнює сумі випуску Облігацій, випущених Емітентом для кожного з позичальників.
Облігації становитимуть зобов`язання емітента використовувати надходження від випуску Облігацій для фінансування позик та зараховувати держателям облігацій суми, еквівалентні виплаті основної суми, процентів.
Тобто, зазначеним пунктом договору передбачений обов`язок емітента використати усю суму отриману від емісії облігацій для фінансування позики, та отримані відсотки від такої позики використати для виплат держателям облігацій.
У пунктах 6.1, 6.2, 6.3 «Сплата процентів» договору, укладеному між компанією «Shortlaine PLC» та ДП «Придніпровська залізниця» зазначено, що відсотки, які сплачуються на адресу «Shortlaine PLC» розподіляються на два типу: основні та додаткові.
Позичальник повинен не пізніше ніж о 10 - 00 (за нью-йоркським часом) за два робочі дні до кожної дати сплати процентів стосовно відповідного періоду нарахування процентів сплатити на рахунок нараховані проценти (обчислені до останнього дня відповідного періоду нарахування процентів) на непогашену основну суму позики, обчислену відповідно до ст.6.2; та (b) на прибутковий рахунок додаткові проценти, нараховані у відповідності зі статтею 6.3.
6.2 Обчислення процентів. Позичальник буде сплачувати проценти на непогашену основну суму позики що-півроку у дол. США на рахунок за річною ставкою 9,500%. Проценти нараховуються щоденно, починаючи (та включно ) з дати вибірки і до (але не включно з) дати погашення.
6.3 Обчислення додаткових процентів. Позичальник буде сплачувати додаткові проценти на непогашену основну суму позики що-півроку у дол. США на прибутковий рахунок за річною ставкою 0,0031%. Додаткові проценти нараховуються щоденно, починаючи (та включно з) з дати вибірки і до (але не включно з) дати погашення.
Тобто, при укладанні договору позики та його подальшої обов`язкової реєстрації у НБУ чітко розмежовані основні та додаткові відсотки, які сплачуються за різними умовами та різними ставками, окремими платежами.
Фактично, 16 травня 2013 року Компанія видала єврооблігацію на суму 500 000 000 дол. США із ставкою прибутковості 9,5%, термін якої закінчується в травні 2018 року. Облігація котирується на Ірландській фондовій біржі.
Відсоткова ставка облігації та отриманого кредиту становила 9,5% річних і підлягала сплаті двічі на рік, у травні та листопаді. Додаткові відсотки стягувалися із суми непогашеного кредиту у розмірі 0,0031% на рік, які залишалися компанії відповідно до умов проспекту емісії у якості прибутку.
Фактично, у періоді, що перевірявся, на рахунок «Shortline PLC», Великобританія, в оплату процентів за користування кредитними коштами по Договору позики ДП "Придніпровська залізниця" було перераховано валютні кошти у сумі 22 377 424,75 дол. США (355 432 380,98 грн.), що підтверджено платіжними документами та виписками ПАТ «Державний ощадний банк України», м. Київ.
14 лютого 2020 року на адресу суду від представника ДП «Придніпровська залізниця» надійшли додаткові заперечення проти заяви, в яких зазначено, що на момент надання оскаржуваної податкової консультації податковий орган мав всі можливості здійснити самостійно огляд офіційної фінансової звітності компанії «Shortline PLC», не враховуючи можливість здійснення офіційного запиту до компетентного органу Великобританії із питаннями, на які відповідач бажав отримати відповідь.
Також представник ДП «Придніпровська залізниця» зазначив, що Законом України № 1797-19 «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо покращення інвестиційного клімату в Україні» внесено зміни до п. 46 підрозділу 4 розділу XX «Перехідних положень» Податкового кодексу України, зокрема, відповідно до вказаної норми звільняються від оподаткування доходи, які сплачені або сплачуються резидентом на користь нерезидента або уповноваженої ним особи у вигляді процентів за позикою або фінансовим кредитом, що були надані резидентам до 31 грудня 2016 року, якщо кошти, надані нерезидентом за позикою або фінансовим кредитом, були залучені шляхом розміщення іноземних боргових цінних паперів на іноземній фондовій біржі та відповідають умовам підпункту "б" підпункту 141.4.11 пункту 141.4 статті 141 цього Кодексу.
Таким чином, внесеними змінами законодавчо підтримано позицію позивача у даній справі щодо звільнення від оподаткування за спірними взаємовідносинами та фактично підтверджено недійсність податкової консультації, наданої податковим органом, яка оскаржується у даній справі.
20 лютого 2020 року на адресу суду від представника заявника надійшли додаткові пояснення-3, в яких зазначено, що «Shortline PLC» не має права на вільне розпорядження отриманим доходом у зв`язку із тим, що:
компанія «Shortline PLC» є компанією спеціального призначення заснованою для випуску боргового зобов`язання із фіксованою ставкою;
компанія «Shortline PLC» повинна використати всю суму отриману від випуску облігацій для фінансування позики на користь ДП "Придніпровська залізниця";
компанія «Shortline PLC» повинна перерахувати усі отримані основні відсотки у повному обсязі на користь власників облігацій. Доходом компанії є лише додаткові відсотки;
компанія «Shortline PLC» фактично перерахувала весь дохід від наданих позик (основні відсотки) на користь тримачів облігацій.
Стосовно тверджень представника ДП «Придніпровська залізниця» про те, що лист від 27.07.15 № S000675 є лише супровідним документом до наданого уповноваженим органом Великобританії, представник заявника зазначив, що даний лист містить відповіді на питання, поставлені у спеціальному запиті ДФС України, та несе самостійне змістовне навантаження. Фінансова звітність додається до даного листа у якості додатку. Також, у листі міститься інформація про те, що така фінансова звітність розміщена на офіційному сайті «companyhouse» у загальному доступі.
Щодо твердження про те, що звіт є проміжним, останній наголосив, що про це зазначено у самому листі від 27.07.15 № S000675. Інша інформація не надходила до ДУ Офісу ВПП ДФС. Той факт, що відповідь є проміжною не може нівелювати або ставити під сумнів достовірність фактів викладених у відповіді та наданої фінансової звітності, стратегічному звіті директорів компанії.
Щодо твердження про застосований у платіжних дорученнях термін «бенефіціар» представник заявника зазначив, що правила заповнення платіжних доручень визначаються Законом України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» та Інструкцією про безготівкові розрахунки, тобто спеціальним національним законодавством України. Однак, термін «бенефіціар» у міжнародному фіскальному змісті не слід розуміти в значенні, яке він може мати у відповідності з національним правом будь-якої країни, а слід керуватися міжнародним контекстом. Такі платіжні доручення можуть бути лише доказами того, що «Shortline PLC» є належним отримувачем коштів у межах проведення безготівкових розрахунків, але не доводять його права вільно розпоряджатись зазначеним доходом.
Щодо посилання позивача на внесені зміни в законодавство (п.46 підрозділу 4 розділу XX перехідних положень, зміни внесені 21.12.2016 Законом №1797-VІІІ) відповідач зазначив про неможливість застосування даної норми у випадку позивача, оскільки іноземні боргові цінні папери, якими є облігації, розміщені «Shortline PLC» на іноземній фондовій біржі в 2013 році та кошти від розміщення були надані у вигляді кредиту ДП Придніпровська залізниця, тобто кошти, надані нерезидентом за позикою або фінансовим кредитом, були залучені шляхом розміщення іноземних боргових цінних паперів на іноземній фондовій біржі, що відповідає умові підпункту "б" підпункту 141.4.11 пункту 141.4 статті 141 Кодексу.
Тоді як дотримання вимог підпункту "в" підпункту 141.4.11 пункту 141.4 статті 141 ПК України неможливе у зв`язку з введенням в дію статті 39 ПК України лише з 01 вересня 2013 року, на момент розміщення «Shortline PLC» облігацій на іноземній фондовій біржі не існувало переліку держав (територій), затвердженого Кабінетом Міністрів України відповідно до підпункту 39.2.1.2 підпункту 39.2.1 пункту 39.2 статті 39 ПК України.
Враховуючи вищевикладене, представник заявника наголосив, що норми п.46 підрозділу 4 розділу XX перехідних положень ПК України до доходів у вигляді процентів за кредитами, сплачених позивачем на користь «Shortline PLC», не застосовуються.
У судовому засіданні 21 лютого 2020 року представники заявника заяву підтримали, просили скасувати постанову суду від 23 грудня 2014 року у справі та відмовити позивачу у задоволенні адміністративного позову.
Представник ДП «Придніпровська залізниця» заперечувала проти задоволення заяви, підтримавши доводи викладені у запереченнях.
Заслухавши пояснення представників заявника, представника позивача, дослідивши матеріали заяви, проаналізувавши норми чинного законодавства України, суд встановив наступні обставини.
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 245 КАС України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є, зокрема, істотні для справи обставини, що не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.
Відповідно до ч. 1 ст. 361 КАС України (в редакції, чинній на час розгляду справи) судове рішення, яким закінчено розгляд справи і яке набрало законної сили, може бути переглянуто за нововиявленими або виключними обставинами.
Пунктом 1 ч. 2 ст. 361 КАС України передбачено, що підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є: істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.
Зазначена підстава перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами, а саме істотні для справи обставини, що не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи, полягає у тому, що такі обставини об`єктивно існували на момент вирішення адміністративної справи та не були відомі і не могли бути відомі на той час суду та особі, яка звертається із заявою про перегляд рішення, на час розгляду справи.
Таким чином, нововиявленими вважаються обставини, які об`єктивно існували на момент вирішення адміністративної справи, але не були і не могли бути відомі на той час особі, що звертається із заявою. Саме наявність обох цих умов для визнання обставини нововиявленою є обов`язковою.
Завданням провадження за нововиявленими обставинами є перегляд справи у зв`язку з виявленням обставин, про які не міг знати адміністративний суд, та ознаками яких є їх істотність, наявність під час розгляду справи й невідомість таких обставин.
Істотними обставинами справи вважаються такі, які можуть вплинути на рішення суду, яке набрало законної сили, а це передусім ті, що взагалі не були предметом розгляду по даній адміністративній справі в адміністративному суді у зв`язку з тим, що вони не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою на час розгляду справи.
Істотними для справи обставинами вважаються такі факти і події, які мають юридичне значення для взаємовідносин сторін з метою розгляду спірної ситуації, тобто ці факти існували вже під час розгляду спірної ситуації в суді, але не були і не могли бути відомі.
Не можуть бути визнані нововиявленими обставинами ті, які виникли після ухвалення рішення (не існували на той момент); ті, на які посилалися як на докази сторони, або об`єктивно могли бути долучені як докази, а також ті, які могли бути встановлені при виконанні судом вимог процесуального закону; невчасно подані сторонами докази; офіційні тлумачення Конституційного Суду України тощо.
Як встановлено судом, під час розгляду зазначеної справи судом першої інстанції ставилось питання до відповідача щодо підстав не звернення до компетентного органу Великобританії для підтвердження інформації, зазначеної у залучених до матеріалів справи довідках. Однак, на момент розгляду справи у суді першої інстанції аргументованої відповіді щодо підстав не звернення до відповідного органу надано не було, так само як не було заявлено клопотання про відкладення розгляду справи чи зупинення розгляду такої у зв`язку із необхідністю оформлення та направлення відповідного звернення до компетентного органу Великобританії.
У зв`язку із цим судом першої інстанції було винесено рішення по наявним у справі матеріалам.
Однак, у своїй заяві про перегляд заявник посилається на документи, які надійшли від компетентного органу Великобританії на запит ДФС України стосовно взаємовідносин з Британською компанією «Shortline PLC» та отримані заявником разом із супровідним листом від Міжрегіонального головного управління ДФС - Центрального офісу з ОВП від 10.02.2016 року.
В свою чергу, судом апеляційної інстанції було відмовлено відповідачу у задоволенні такого клопотання з урахуванням вимог ст. 195 КАС України, оскільки представником відповідача не було обгрунтовано ненадання цих доказів до суду першої інстанції.
Ухвала Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду набрала законної сили 09.12.2015 року.

На зазначені рішення по справі № 804/18930/14 відповідачем було подано касаційну скаргу до Вищого адміністративного суду України, що вказує на невизнання самим заявником нововиявленими обставин та документів, на які такий посилається в заяві про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами.

Отже, про існування наданої інформації від компетентного органу Великобританії заявнику було відомо ще 22.10.2015 року, тобто, на момент розгляду справи № 804/18930/14 в суді апеляційної інстанції.

При цьому, зазначені заявником матеріали не лише виникли після ухвалення постанови Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23.12.2014 по справі № 804/18930/14, а й були ініційовані до отримання самим заявником 11.06.2015, проте, вже під час розгляду зазначеної справи у суді апеляційної інстанції.

Такі матеріали, у зв`язку із тим, що заявник не скористався своїми правами при розгляді справи № 804/18930/14 та не ініціював отримання матеріалів, які зараз ним надаються як нововиявлені, ще під час розгляду справи № 804/18930/14 судом першої інстанції, були визначені як невчасно подані сторонами докази судом апеляційної інстанції.

На момент надання оскаржуваної податкової консультації податковий орган мав всі можливості здійснити самостійно огляд офіційної фінансової звітності компанії «Shortline PLC», не враховуючи можливість здійснення офіційного запиту до компетентного органу Великобританії із питаннями, на які відповідач бажав отримати відповідь.

Однак, ані на момент надання відповіді, ані на момент розгляду справи № 804/18930/14, ані впродовж ще півроку з моменту винесення постанови Дніпропетровським окружним адміністративним судом від 23.12.2014 у справі № 804/18930/14, відповідач не звертався до компетентного органу Великобританії, а звернувся лише у червні 2015 року листом від 11.06.2015.

Підпунктами 4, 5 ч. 2 ст. 248 КАС України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що у заяві про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами зазначаються: обставини, що могли вплинути на судове рішення, але не були відомі та не могли бути відомі суду та особі, яка звертається із заявою, під час вирішення справи.

В свою чергу приписами ч.5 ст. 248 КАС України встановлено, що особа, яка подає заяву, може додати до неї документи або їхні копії, що мають значення для правильного вирішення судової справи і не були відомі на час ухвалення судового рішення у справі.

У заяві про перегляд рішення за нововиявленими обставинами не зазначені обставини, що могли вплинути на судове рішення, але не були відомі та не могли бути відомі суду та особі, яка звертається із заявою, під час вирішення справи, а відповідь компетентного органу Великобританії від 27.07.2015 р. не може вважатись нововиявленою обставиною в розумінні вказаної статті, оскільки отримання такої було ініційовано самим заявником вже під час розгляду справи №804/18930/14 у суді апеляційної інстанції, та якщо б заявник скористався своїми правами, могли бути з`ясовані судом при вирішенні спору у зазначеній справі.

Також суд має зазначити, що у заяві про перегляд постанови Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23.12.2014 по справі № 804/18930/14, заявник зазначає про те, що зі змісту документів, які надійшли від компетентного органу Великобританії на запит ДФС України стосовно взаємовідносин ДАЗТУ з Британською компанією «Shortline PLC», вбачається, що фірма «Shortline PLC» не є фактичним власником відсотків, виплачених за договором позики.

Надаючи оцінку доводам заявника, суд виходить з того, що відповідно до положень п.п. 160.1 ст. 160 ПК України, будь-які доходи, отримані нерезидентом із джерелом їх походження з України, оподатковуються в порядку і за ставками, визначеними цією статтею. Для цілей цього пункту під доходами, отриманими нерезидентом із джерелом їх походження з України, зокрема, розуміються і проценти. Така ставка становить 15 відсотків, якщо інше не передбачено положеннями міжнародних договорів України з країнами резиденції осіб, на користь яких здійснюються виплати, що набрали чинності.

Порядок застосування міжнародного договору України про уникнення подвійного оподаткування щодо повного або часткового звільнення від оподаткування доходів нерезидентів із джерелом їх походження з України визначено у ст. 103 ПК України.

Пунктом 103.2 ст. 103 ПК України встановлено, що особа (податковий агент) має право самостійно застосувати звільнення від оподаткування або зменшену ставку податку, передбачену відповідним міжнародним договором України на час виплати доходу нерезиденту, якщо такий нерезидент є бенефіціарним (фактичним) отримувачем (власником) доходу і є резидентом країни, з якою укладено міжнародний договір України. Застосування міжнародного договору України в частині звільнення від оподаткування або застосування пониженої ставки податку дозволяється тільки за умови надання нерезидентом особі (податковому агенту) документа, який підтверджує статус податкового резидента згідно з вимогами п. 103.4 цієї статті.

Положеннями п.103.4 ст.103 ПК України визначено, що підставою для звільнення (зменшення) від оподаткування доходів із джерелом їх походження з України є подання нерезидентом з урахуванням особливостей, передбачених пп. 103.5 і 103.6 цієї статті, особі (податковому агенту), яка виплачує йому доходи, довідки (або її нотаріально засвідченої копії), яка підтверджує, що нерезидент є резидентом країни, з якою укладено міжнародний договір України (далі - довідка), а також інших документів, якщо це передбачено міжнародним договором України.

В свою чергу, за приписами п. 103.6 ст. 103 ПК України, у разі потреби така довідка може бути затребувана у нерезидента особою, яка виплачує йому доходи, або контролюючим органом під час розгляду питання про повернення сум надміру сплачених грошових зобов`язань на іншу дату, що передує даті виплати доходів.

У разі потреби особа, яка виплачує доходи нерезидентові, може звернутися до контролюючого органу за своїм місцезнаходженням (місцем проживання) щодо здійснення центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, запиту до компетентного органу країни, з якою укладено міжнародний договір України, про підтвердження зазначеної у довідці інформації.

Аналіз зазначених норм податкового законодавства дає підстави стверджувати, що центральний орган виконавчої влади може запитати у компетентного органу країни, із якою укладено міжнародний договір України лише підтвердження інформації, зазначеної у наданих нерезидентом довідках, однак ніяк не інформацію щодо бенефіціарності такого нерезидента.

Однак, із долучених заявником документів не вбачається, яка саме інформація запитувалась у компетентного органу Великобританії.

При цьому, із наданих заявником документів не вбачається спростування дійсності Свідоцтв про статус резидента компанії «ШОРТЛАЙН ПІ-ЕЛ-СІ», в яких зазначено:

управління її Величності з податкових і митних зборів підтверджує, що згідно з наявними у нього відомостями компанія «Shortline PLC» на 19.09.2013 року є резидентом Сполученого Королівства відповідно до статті 11 чинної Конвенції між Сполученим Королівством та Україною (згідно свідоцтва від 19.08.2013 року);

за даними Служби її Величності з податкових і митних зборів Компанія «Shortline PLC» станом на 14.04.2014 року є резидентом Сполученого Королівства відповідно до статті 4 чинної Конвенції про уникнення подвійного оподаткування між Сполученим Королівством і Радянським Союзом, що продовжує діяти у відносинах між Сполученим Королівством та Україною.

Також податковий статус позикодавця (окрім свідоцтва про статус резидента) визначає п. 8.6 договору позики, в якому вказано, що позикодавець заявляє, що станом на дату цього Договору він (І) є резидентом Сполученого Королівства для цілей Угоди про уникнення подвійного оподаткування та підлягає оподаткуванню у Сполученому Королівстві на підставі його реєстрації як юридичної особи, розміщенню його органів управління чи іншому схожому критерію (аніж просто на основі доходу з джерел у Сполученому Королівстві або пов`язаності із майном, яке розміщене у Сполученому Королівстві), та має змогу отримати довідку про це у податкових органах Сполученого Королівства, (ІІ) не має постійного представництва в Україні; та (ІІІ) на даний момент не має наміру здійснювати, під час строку позики, будь-яких корпоративних дій чи реорганізацій, чи зміни податкової юрисдикції, що може призвести до припинення статусу резидента Сполученого Королівства у позикодавця. Позикодавець також заявляє, що відповідно до його установчих документів позикодавець може позичати кошти будь-яким особам для будь-якої мети та здійснювати діяльність фінансової установи.

ДФС України згідно листа від 12.11.2015 року надано Міжрегіональному головному управлінню ДФС - Центральному офісу з ОВП неофіційний переклад листа компетентного органу Великобританії та матеріали справи на 2 арк.

Однак, із супровідного листа Міжрегіонального головного управління ДФС - Центрального офісу з ОВП від 10.02.2016 вбачається, що СДПІ з ОВП у м. Дніпропетровську вже надається копія офіційного перекладу фінансової звітності компанії за 2013-2014 роки.

При цьому, дані фінансової звітності компанії жодним чином не спростовують того факту, що «Shortline PLC» є фактичним (бенефіціарним) отримувачем доходу у вигляді процентів за договором позики від 16.05.2013 року №ПР/НФ-13343/НЮ. Навпаки, дана звітність лише підтверджує викладений у п. 8.6 р. 8 «Податки» зазначеного договору позики від 16.05.2013 року (ПР/НФ-13343/НЮ) факт того, що «Shortline PLC» є резидентом Сполученого Королівства для цілей Угоди про уникнення подвійного оподаткування та підлягає оподаткуванню у Сполученому Королівстві на підставі його реєстрації як юридичної особи, розміщенню його органів управління чи іншому схожому критерію (аніж просто на основі доходу з джерел у Сполученому Королівстві або пов`язаності із майном, яке розміщене у Сполученому Королівстві).

Також надана звітність підтверджує той факт, що ДП «Придніпровська залізниця» за отримані грошові кошти що-півроку сплачуються відсотки у розмірі 9,5 % річних, сплата яких передбачена п. 6.2 р. 6 договору, який регламентує, що позичальник буде сплачувати проценти на непогашену основну суму позики що-півроку у доларах США на рахунок за річною ставкою 9,500% («Процентна ставка»).

Підрозділом 1.1 «Визначення термінів» розділу 1 «Визначення термінів і тлумачення» «Рахунок» означає безпроцентний рахунок, відкритий на ім`я позикодавця Головним платіжним агентом, номер рахунку 11587700 (з наступними платіжними реквізитами: IBAN GB45DEUT7700, Банк-кореспондент: Дойче Банк Траст Компані Амерікас [Deutsche Bank Trust Company Americas], SWIFT: BKTRUS33, ABA №: 021-001-033, Рахунок в Дойче Банк АГ Лондонська Філія [Deutsche Bank AG London Branch], SWIFT: DEUTGB2L, Бенефіціар: Shortline PLC USD Secured Account).

Не спростовує звітність і того, що саме компанії «Shortline PLC» (Бенефіціару за платіжними дорученнями від 15.11.2013 року № 5 та від 14.05.2014 року № 9) було перераховано Державним підприємством «Придніпровська залізниця» проценти за договором позики від 16.05.2013 року №ПР/НФ-13343/НЮ на зазначені у договорі реквізити.

Таким чином, навіть платіжні доручення, які є доказом перерахування відповідних процентів позивачем, містять безпосереднє посилання на бенефіціара, яким є саме «Shortline PLC», а не жодна інша компанія, а відтак саме Shortline є безпосереднім власником доходу у вигляді процентів, що і встановлено судом при розгляді справи № 804/18930/14.

Також з викладених умов договору позики вбачається обов`язок позичальника сплачувати на користь позикодавця (Shortline) проценти за користування позиковими коштами. Відтак, саме Shortline має фактичне право на ці проценти.

Окрім цього, перерахування процентів, яке передбачено договором позики від 16.05.2013 року №ПР/НФ-13343/НЮ, відбувалось за запитами «Shortline PLC» про виплату від 11.11.2013 та 13.05.2014 року відповідно.

Відтак, бенефіціарність компанії «Shortline PLC» підтверджено наявними в матеріалах справи № 804/18930/14 документами, положеннями договору позики та Конвенцією про усунення подвійного оподаткування та запобігання податковим ухиленням стосовно податків на доходи і на приріст майна від 10.02.1993 р., стаття 11 якої регламентує, що проценти, які виникають в одній Договірній Державі і сплачуються резиденту другої Договірної Держави, будуть оподатковуватись тільки в цій другій Державі, якщо такий резидент має фактичне право на ці проценти і підлягає оподаткуванню в цій другій Договірній Державі у відношенні цих процентів.

Касаційним адміністративним судом у складі Верховного Суду у постанові від 16.04.2019 р. встановлено бенефіціарність компанії «Shortline PLC», зокрема, суд зазначив, що платіжні доручення, що є доказом перерахування відповідних процентів на адресу Позикодавця, містять безпосереднє посилання на бенефіціара яким є саме «Shortline PLC», а відтак саме «Shortline PLC» є безпосереднім отримувачем процентів, тобто власником доходу у вигляді цих процентів. З умов укладеного договору вбачається обов`язок позичальника (яким є позивач у справі) сплачувати на користь Позикодавця («Shortline PLC») проценти за користування позиковими коштами. Відтак, саме «Shortline PLC» має фактичне право на ці проценти.

Крім того, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 23.04.2018 р. у справі № 826/6241/17 також встановлено бенефіціарність компанії «Shortline PLC» за договором позики, укладеним між ПАТ «Українська залізниця» (позичальник) та компанією «Shortline PLC» (позикодавець або емітент).

В свою чергу, долучена заявником до матеріалів заяви звітність за 2013, 2014 роки не спростовує того факту, що фактичним (бенефіціарним) отримувачем відсотків за договором позики від 16.05.2013 року №ПР/НФ-13343/НЮ від ДП «Придніпровська залізниця» є саме компанія Shortline PLC.

Відповідно до ч. 4 ст. 368 КАС України, за результатами перегляду рішення, ухвали за нововиявленими або виключними обставинами суд може:

1) відмовити в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами та залишити відповідне судове рішення в силі;

2) задовольнити заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, скасувати відповідне судове рішення та ухвалити нове рішення чи змінити рішення;

3) скасувати судове рішення і закрити провадження у справі або залишити позов без розгляду.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами та залишити постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23 грудня 2014 року в силі.

Керуючись ст.ст. 243, 361-369 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви Офісу великих платників податків ДФС про перегляд за нововиявленими обставинами постанови суду від 23.12.2014 року у справі № 804/18930/14 за позовом державного підприємства "Придніпровська залізниця" до Офісу великих платників податків ДФС про визнання недійсною податкову консультацію та зобов`язання надати податкову консультацію - відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи ухвала суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст ухвали складений 26 лютого 2020 року.

Суддя В.М. Олійник