Справа № 706/1014/19
Суддя: Вівдиченко Тетяна Романівна
Дата ухвалення: 2020-04-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 706/1014/19 Головуючий у 1 інстанції: Орендарчук М.П.
Суддя-доповідач: Вівдиченко Т.Р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 квітня 2020 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Судді-доповідача Вівдиченко Т.Р.

Суддів Ганечко О.М.

Кузьменка

За участю секретаря Борейка Д.Е.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою Київської митниці Держмитслужби (правонаступник Житомирської митниці ДФС) на рішення Христинівського районного суду Черкаської області від 02 березня 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Житомирської митниці ДФС про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач - ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Житомирської митниці ДФС, в якому просила визнати протиправною та скасувати постанову про притягнення до адміністративної відповідальності №2313/10100/18 від 21.11.2018 р.

Рішенням Христинівського районного суду Черкаської області від 02 березня 2020 року позовну заяву задоволено. Постанову Житомирської митниці ДФС №2313/10100/18 від 21.11.2018 про порушення митних правил за ч. 3 ст. 470 Митного кодексу України та накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 8 500 грн. - скасовано. Справу про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 470 КУпАП відносно ОСОБА_1 - закрито.

Не погодившись з рішенням суду відповідач - Київська митниця Держмитслужби (правонаступник Житомирської митниці ДФС) звернувся з апеляційною скаргою, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зокрема, апелянт вказує, що позивачем не дотримані строки та умови митного режиму транзиту.

06 квітня 2020 року до Шостого апеляційного адміністративного суду від позивача - ОСОБА_1 надійшов відзив на апеляційну скаргу, яким підтримує позицію суду першої інстанції.

Сторони, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилися.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Згідно ч. 2 ст. 313 КАС України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Враховуючи, що особиста участь сторін в судовому засіданні не обов`язкова, колегія суддів визнала можливим проводити розгляд справи за відсутності сторін.

Заслухавши у відкритому судовому засіданні суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Відповідно до частини 1 статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 19 серпня 2018 року у пункті пропуску «Вільча» митного поста «Північний» Житомирської митниці ДФС при проведенні митно-прикордонного контролю автомобіля марки «PEUGEOT», реєстраційний номер НОМЕР_1 , що слідував з України в Р. Білорусь під управлінням громадянки України ОСОБА_2 та опрацювання ЦБД ЄАІС встановлено наступне.

Так, громадянкою України ОСОБА_1 , яка слідувала у вказаному транспортному засобі в якості пасажира, 27 червня 2018 року через зону діяльності Одеської митниці ДФС ввезено в митному режимі «транзит» на митну територію України автомобіль марки «AUDI А4», кузов № НОМЕР_2 , реєстраційний номер НОМЕР_3 .

При цьому, позивач порушила вимоги ст. 95 Митного кодексу України, а саме, перевищила строки доставки вказаного транспортного засобу, що перебуває під митним контролем, до митного органу призначення більше, ніж на десять діб.

На підставі викладеного, 19 вересня 2018 року Головним державним інспектором ВМО «Вільча» м/п «Північний» Житомирської митниці ДФС у відношенні громадянки України ОСОБА_1 був складений протокол про порушення митних правил № 2313/10100/1 за ознаками порушення митних правил, передбаченого ч. 3 ст. 470 Митного кодексу України

За результатами розгляду даної справи, відповідно до ст. 522-527 Митного кодексу України, Заступником начальника управління протидії митним правопорушенням та міжнародної взаємодії Житомирської митниці ДФС винесено Постанову в справі про порушення митних правил № 2313/10100/18 від 21 листопада 2018 року, якою позивача визнано винною у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ч. 3 ст. 470 МК України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян на суму 8500 гривень. Розгляд справи було проведено без участі ОСОБА_1 ..

Копію постанови митниці направлено Кирилюк П.В. із супровідним листом від 20 грудня 2019 року № 8494/8/06-70-20, який був надісланий за адресою: Вінницька обл., м. Умань, вул. Шевченка,23. Підтверджуючі документи про отримання позивачем вищевказаної постанови відсутні.

12 лютого 2019 року, позивачем було здійснено митне оформлення транспортного засобу марки «AUDI», модель А4, рік виготовлення 2003, реєстраційний номер НОМЕР_3 , кузов № НОМЕР_2 , що підтверджується митною декларацією UA401050/2019/0022442 від 12 лютого 2019 року.

Згідно митної декларації за формою МД-2, позивач, при здійсненні митного оформлення, сплатила усі необхідні платежі, які передбачені для розмитнення ввезеного нею транспортного засобу: автомобілю марки «AUDI» модель А4, рік виготовлення - 2003, реєстраційний номер НОМЕР_3 , кузов № НОМЕР_2 класифікується за кодом товарної позиції 8703, згідно з УКТ ЗЕД, на пільгових умовах, які передбачені Законом України № 2612-VIII «Про внесення змін до Митного кодексу України та деяких інших законодавчих актів України щодо ввезення транспортних засобів на митну територію України».

Не погоджуючись із постановою в справі про порушення митних правил, позивач звернулася до суду з вищевказаним позовом.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до пункту 25 частини 1 статті 4 Митного кодексу України (далі - МК України), митний режим - комплекс взаємопов`язаних правових норм, що відповідно до заявленої мети переміщення товарів через митний кордон України визначають митну процедуру щодо цих товарів, їх правовий статус, умови оподаткування і обумовлюють їх використання після митного оформлення.

В силу ч.ч. 1-2 ст. 71 МК України, декларант має право обрати митний режим, у який він бажає помістити товари, з дотриманням умов такого режиму та у порядку, що визначені цим Кодексом. Поміщення товарів у митний режим здійснюється шляхом їх декларування та виконання митних формальностей, передбачених цим Кодексом.

Частиною 1 статті 90 МК України передбачено, що транзит - це митний режим, відповідно до якого товари та/або транспортні засоби комерційного призначення переміщуються під митним контролем між двома органами доходів і зборів України або в межах зони діяльності одного органу доходів і зборів без будь-якого використання цих товарів, без сплати митних платежів та без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності.

Відповідно до ч. 1 статті 92 МК України, митний режим транзиту може бути застосований як до товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що безпосередньо ввозяться на митну територію України, так і до таких, що перебувають на митній території України.

Згідно з ч. 1 ст. 92 МК України, митний режим транзиту може бути застосований як до товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що безпосередньо ввозяться на митну територію України, так і до таких, що перебувають на митній території України.

У відповідності до ст. 95 МК України, для автомобільного транспорту встановлено строк транзитного перевезення в 10 діб, а у разі переміщення в зоні діяльності однієї митниці 5 діб.

В силу ч. 1 ст. 458 МК України, порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх органам доходів і зборів для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на органи доходів і зборів цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

Відповідно до ч. 3 ст. 470 МК України, перевищення встановленого статтею 95 цього Кодексу строку доставки товарів, транспортних засобів комерційного призначення, митних або інших документів на ці товари більше ніж на десять діб, а так само втрата цих товарів, транспортних засобів, документів чи видача їх без дозволу органу доходів і зборів - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Частиною 1 статті 460 МК України передбачено, що вчинення порушень митних правил, передбачених частиною третьою статті 469, статтею 470, частиною третьою статті 478, статтею 481 цього Кодексу, внаслідок аварії, дії обставин непереборної сили або протиправних дій третіх осіб, що підтверджується відповідними документами, а також допущення у митній декларації помилок, які не призвели до неправомірного звільнення від сплати митних платежів або зменшення їх розміру, до незабезпечення дотримання заходів тарифного та/або нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності, якщо такі помилки не допускаються систематично (стаття 268 цього Кодексу ), не тягне за собою адміністративної відповідальності, передбаченої цим Кодексом.

Законом України від 08 листопада 2018 року № 2612-VIII «Про внесення змін до Митного кодексу України та деяких інших законодавчих актів України щодо ввезення транспортних засобів на митну територію України були внесені зміни до МК України, а саме, до розділу XXI «Прикінцеві та перехідні положення» МК України, який було доповнено пунктам 9-2 та 9-3.

Положеннями п. 9-2 розділу XXI «Прикінцеві та перехідні положення» МК України передбачено, що тимчасово, протягом 180 днів з дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до Митного кодексу України та деяких інших законодавчих актів України щодо ввезення транспортних засобів на митну територію України", митне оформлення транспортних засобів для їх вільного обігу на митній території України, що класифікуються за кодом товарної позиції 8703 згідно з УКТ ЗЕД та ввезені на митну територію України в період з 1 січня 2015 року до дня набрання чинності цим Законом і перебувають у митних режимах тимчасового ввезення або транзиту, здійснюється з виконанням митних формальностей відповідно до тимчасового порядку, затвердженого Кабінетом Міністрів України. До набрання чинності тимчасовим порядком, визначеним абзацом першим цього пункту, митне оформлення транспортних засобів для їх вільного обігу на митній території України, що класифікуються за кодом товарної позиції 8703 згідно з УКТ ЗЕД, здійснюється в порядку, передбаченому законодавством.

В силу частини 1 статті 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

У Рішенні Конституційного Суду України у справі за конституційним зверненням Національного банку України щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 58 Конституції України(справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів) від 9 лютого 1999 року № 1-рп/99 визначено, що за загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у частині першій статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце. Конституція України, закріпивши частиною першою статті 58 положення щодо неприпустимості зворотної дії в часі законів та інших нормативно-правових актів, водночас передбачає їх зворотну дію в часі у випадках, коли вони пом`якшують або скасовують юридичну відповідальність особи, що є загальновизнаним принципом права.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до постанови в справі про порушення митних прави №2313/10100/18 вів 21 листопада 2018 року, ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ч. 3 ст. 470 МК України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян на суму 8 500 грн. (а.с. 5-6).

Згідно митної декларації UA401050/2019/0022442 від 12 лютого 2019 року, позивачем здійснено митне оформлення транспортного засобу марки «AUDI», модель А4, рік виготовлення 2003, реєстраційний номер НОМЕР_3 , кузов № НОМЕР_2 (а.с. 12).

У відповідності до пункту 9-3 розділу XXI «Прикінцеві та перехідні положення» МК України, установити, що протягом 180 днів з дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до Митного кодексу України та деяких інших законодавчих актів України щодо ввезення транспортних засобів на митну територію України" митне оформлення транспортного засобу, що класифікується за кодом товарної позиції 8703 згідно з УКТ ЗЕД та щодо якого не дотримані строки та умови (вимоги) митних режимів тимчасового ввезення або транзиту, здійснюється за умови сплати належних митних платежів та добровільної сплати до державного бюджету фізичною особою, яка є власником такого транспортного засобу або уповноважена розпоряджатися ним та декларує такий транспортний засіб для вільного обігу на митній території України, коштів у сумі, що дорівнює розміру п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Здійснення митного оформлення транспортного засобу з дотриманням умов, визначених абзацом першим цього пункту, звільняє осіб, відповідальних за дотримання строків та умов (вимог) митних режимів тимчасового ввезення або транзиту, від адміністративної відповідальності, передбаченої статтями 470, 481 та 485 цього Кодексу, за порушення митних правил стосовно транспортного засобу, щодо якого не дотримані строки та умови (вимоги) митних режимів тимчасового ввезення або транзиту.

В силу п. 11 Тимчасового порядку виконання митних формальностей під час здійснення митного оформлення транспортних засобів для їх вільного обігу на митній території України, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 12.12.2018 року № 1077 (далі - Тимчасовий порядок № 1077), сплата належних митних платежів, а також коштів у сумі, що дорівнює розміру п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, передбачених пунктом 9-3 розділу ХХІ «Прикінцеві та перехідні положення» МК України під час здійснення митного оформлення транспортного засобу, покладається на декларанта або на особу, уповноважену на це декларантом. Зазначені митні платежі та кошти сплачуються згідно з електронною митною декларацією, за якою здійснюється декларування такого транспортного засобу у митний режим імпорту (випуск для вільного обігу).

Положеннями п. 16 Тимчасового порядку № 1077 передбачено, що завершення у встановленому порядку митного оформлення транспортного засобу у митний режим імпорту (випуск для вільного обігу) та добровільна сплата декларантом до державного бюджету коштів у сумі, що дорівнює розміру п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, звільняє осіб, відповідальних за дотримання строків та умов (вимог) митних режимів тимчасового ввезення або транзиту, від адміністративної відповідальності, передбаченої статтями 470, 481 та 485 Митного кодексу України, за порушення митних правил стосовно випущеного для вільного обігу транспортного засобу, щодо якого не дотримані строки та умови (вимоги) митних режимів тимчасового ввезення або транзиту.

Таким чином, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції про те, що діючим законодавством передбачена можливість звільнення осіб від адміністративної відповідальності у випадку, якщо вони вчинили правопорушення, передбачене ст. 470 МК України, тобто, прострочили режим вивезення транспортного засобу за межі митної території України, та у встановлений строк завершать митне оформлення транспортного засобу у митний режим імпорту (випуск для вільного обігу) та добровільно сплатять до державного бюджету кошти у сумі, що дорівнює розміру п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Матеріали справи свідчать, що, відповідно до митної декларації UA401050/2019/0022442 від 12 лютого 2019 року, позивачем було завершено митне оформлення транспортного засобу та сплачено добровільний платіж у розмірі 8500 грн.

Отже, на думку колегії суддів, ОСОБА_3 , здійснивши митне оформлення транспортного засобу, щодо якого не дотримані строки та умови митних режимів тимчасового ввезення або транзиту, виконано всі умови, передбачені у абзаці першому пункту 9-3 розділу XXI «Прикінцеві та перехідні положення» МК України, необхідні для звільнення від адміністративної відповідальності.

Доводи апелянта про те, що законодавець встановлює обов`язок сплати добровільного платежу в розмірі 8500 грн. в разі недотримання митного режиму транзит, на момент здійснення митного оформлення товару та жодним чином не пов`язує таку сплату із наявними справами про порушення митних правил, за якими вже притягнуто до адміністративної відповідальності, колегія суддів вважає необґрунтованими, так як, саме сплата добровільного платежу в розмірі 8500 грн. є однією з умов звільнення від адміністративної відповідальності, передбаченої статтею 470 МК України, відповідно до п. 9-3 Прикінцевих та перехідних положень до МК України.

Посилання апелянта на те, що постанова у справі про порушення митних правил набрала законної сили до дати митного оформлення транспортного засобу в режимі імпорту, колегія суддів вважає необґрунтованими, з огляду на наступне.

Як вірно зазначено судом першої інстанції, нормами Закону № 2612-VIII не встановлено такої умови для звільнення від адміністративної відповідальності, як відсутність факту притягнення особи до відповідальності раніше.

Враховуючи вищезазначене, колегія вважає, що судом першої інстанції правомірно скасовано постанову Житомирської митниці ДФС №2313/10100/18 від 21 листопада 2018 року та закрито справу про адміністративне правопорушення.

Решта доводів та заперечень апелянта висновків суду першої інстанції не спростовують.

Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Аналізуючи обставини справи та норми чинного законодавства, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про обґрунтованість позовних вимог ОСОБА_1 та наявність правових підстав для їх задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч. 2 ст. 77 КАС України).

При цьому, доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Відповідно до ч. 3 ст. 242 КАС України, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

З підстав вищенаведеного, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування не вбачається.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 229, 243, 287, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Київської митниці Держмитслужби (правонаступник Житомирської митниці ДФС) залишити без задоволення.

Рішення Христинівського районного суду Черкаської області від 02 березня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач Вівдиченко Т.Р.

Судді Ганечко О.М.

Кузьменко В.В.