Справа № 545/3241/19
Суддя: Гуцал М.І.
Дата ухвалення: 2020-04-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 квітня 2020 р. м. ХарківСправа № 545/3241/19
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Гуцала М.І.,

Суддів: Донець Л.О. , Бенедик А.П. ,

за участю секретаря судового засідання Соколової О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Інспектора роти №4 батальйону Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції Терещенка Євгена Вікторовича на рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 11.03.2020, головуючий суддя І інстанції: Кіндяк Ігор Степанович (повний текст складено 11.03.20) по справі № 545/3241/19

за позовом ОСОБА_1

до Інспектора роти №4 батальйону Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції Терещенка Євгена Вікторовича

про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) звернувся до суду з позовом до Інспектора роти №4 батальйону Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції Терещенка Євгена Вікторовича (далі інспектор, відповідач), в якому просив:

- визнати дії Інспектора роти №4 батальйону Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції Терещенка Євгена Вікторовича протиправними;

- скасувати постанову серії ДПО 18 № 683744 від 18.12.2019 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Рішенням Полтавського районного суду Полтавської області від 11.03.2020 позов задоволено.

Постанову серії ДПО 18 № 683744 від 18.12.2019, винесену інспектором Управління патрульної поліції в Полтавській області Терещенком Євгеном Вікторовичем відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст. 122 КУпАП, - скасовано. Справу про адміністративне правопорушення закрито.

Не погодившись з таким рішенням, відповідач звернувся до суду з апеляційною скаргою, посилаючись на порушення судома першої інстанції норм матеріального та процесуального права. Просить скасувати рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 11.03.2020 та прийняти нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що судом першої інстанції не було вжито всіх заходів щодо всебічного, повного дослідження всіх обставин справи та не надано належної оцінки доказам, на які спирався відповідач.

Позивачем до суду надано відзив на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін.

За приписами ст. 268 КАС України у справах, визначених статтями 273 - 277, 280 - 283, 285 - 289 цього Кодексу, щодо подання позовної заяви та про дату, час і місце розгляду справи суд негайно повідомляє відповідача та інших учасників справи шляхом направлення тексту повістки на офіційну електронну адресу, а за її відсутності - кур`єром або за відомими суду номером телефону, факсу, електронною поштою чи іншим технічним засобом зв`язку (ч. 1 ст. 268 КАС України).

Учасник справи вважається повідомленим належним чином про дату, час та місце розгляду справи, визначеної частиною першою цієї статті, з моменту направлення такого повідомлення працівником суду, про що останній робить відмітку у матеріалах справи, та (або) з моменту оприлюднення судом на веб-порталі судової влади України відповідної ухвали про відкриття провадження у справі, дату, час та місце судового розгляду (ч. 2 ст. 268 КАС України).

Неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій (ч. 3 ст. 268 КАС України).

Колегія суддів визнала за можливе розглянути справу з урахуванням положень ч. 4 ст. 229 та ч. 2 ст. 313 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, колегія суддів, переглядаючи судове рішення у даній справі в межах доводів апеляційної скарги у відповідності до ч.1 ст. 308 КАС України, дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

В ході судового розгляду встановлено, що поліцейським (інспектором) роти № 4 батальйону Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції рядовим поліції Терещенком Євгеном Вікторовичем 18.12.2019 винесено постанову серії ДПО18 № 683744 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст.122 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі 255 грн.

Задовольняючи позов суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем до суду не надано належного доказу, який би підтверджував факт скоєння правопорушення позивачем.

Колегія суддів не може погодитись з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст.122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Згідно до ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення, в тому числі, про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, ( частини перша, друга, третя, п`ята і шоста статті 121, статті 121-1, 121-2, частини перша, друга і третя статті 122, частина перша статті 123, статті 124-1 - 126, ) тощо. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Відповідно до ч. 3 ст. 254 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення не складається у випадках, передбачених статтею 258 цього Кодексу.

Згідно до ч.2, ч.4, ч.7 ст.258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

У разі виявлення адміністративного правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого за допомогою працюючих в автоматичному режимі спеціальних технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, протокол про адміністративне правопорушення не складається, а постанова у справі про адміністративне правопорушення виноситься без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Копії постанови у справі про адміністративне правопорушення та матеріалів, зафіксованих за допомогою працюючих в автоматичному режимі спеціальних технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, надсилаються особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, протягом трьох днів з дня винесення такої постанови.

Відповідно до ст. 276 КУпАП , справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

Справи про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 80, 81, 121 - 126, 127-1 - 129, частинами першою, другою, третьою і четвертою статті 130 і статтею 139 (коли правопорушення вчинено водієм) цього Кодексу, можуть також розглядатися за місцем обліку транспортних засобів або за місцем проживання порушників.

Положення частини першої ст. 276 КУпАП, яке передбачає, що "справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення", в аспекті порушеного у конституційному поданні питання необхідно розуміти так, що використане в ньому словосполучення "за місцем його вчинення" визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення.

Відповідно до п.4 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом МВС від 07.11.2015 року №1395 у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Згідно з п. 10 зазначеної інструкції поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Можливість використання відповідачем певних видів доказів передбачена приписами підпункту 9 частини 1 статті 31 Закону України від 02.07.2015 №580-VIII "Про Національну поліцію", згідно яких поліція може застосовувати такі превентивні заходи як застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 40 Закону України від 02.07.2015 №580-VIII "Про Національну поліцію", поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Згідно з п. 1.1.Правил дорожнього руху ці Правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Відповідно до п. 1.9.Правил дорожнього руху, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до п.8.1 ПДР регулювання дорожнього руху здійснюється за допомогою дорожніх знаків, дорожньої розмітки, дорожнього обладнання, світлофорів, а також регулювальниками.

Згідно до п. 8.5 ПДР дорожня розмітка (додаток 2) поділяється на горизонтальну та вертикальну і використовується окремо або разом з дорожніми знаками, вимоги яких вона підкреслює або уточнює.

Відповідно до п. 8.5.1 ПДР горизонтальна дорожня розмітка встановлює певний режим і порядок руху. Наноситься на проїзній частині або по верху бордюру у вигляді ліній, стрілок, написів, символів тощо фарбою чи іншими матеріалами відповідного кольору згідно з пунктом 1 розділу 34 цих Правил.

Пунктом 1.3 розділу «34.Дорожні знаки» ПДР визначено, що горизонтальна розмітка поділяє транспортні потоки протилежних напрямків на дорогах, які мають чотири і більше смуг руху.

Лінії 1.1 і 1.3 перетинати забороняється.

Згідно статті 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

З наданого відповідачам відеозапису встановлено та підтверджено вчинення адміністративного правопорушення позивачем, оскільки з нього вбачається, що позивач перетнув горизонтальну розмітку, яка поділяє транспортні потоки протилежних напрямків на дорогах.

Щодо висновків суду першої інстанції про те, що факт вчиненого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення було зафіксовано на особистий мобільний телефон інспектора, а тому наданий відповідачем відеозапис не є належним доказом у справі, колегія суддів ставиться критично, оскільки приписи статті 40 Закону України від 02.07.2015 №580-VIII "Про Національну поліцію" передбачають, що з метою забезпечення дотримання правил дорожнього руху, інспектор може використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні.

При цьому береться до уваги те, що в оскарженій постанові відповідачем відображено про додавання до постанови в якості доказів скоєного правопорушення відео з бодікамери ВІ 123 та відео з реєстратора. Відповідно є непідтвердженими висновки суду першої інстанції про здійснення фіксації правопорушення саме на особистий мобільний телефон відповідача, а не на реєстратор, встановлений в його службовий автомобіль.

Суд першої інстанції посилається на висновки Верховного Суду, викладені в постанові від 26.04.2018 у справі № 338/1/17 (провадження № К/9901/15804/18), згідно яких сама по собі оскаржувана постанова про притягнення до адміністративної відповідальності не є беззаперечним доказом вчинення ним правопорушення, оскільки саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом його вчинення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду вже зафіксованого правопорушення. При цьому, візуальне спостереження за дотриманням правил дорожнього руху працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі лише у тому випадку, коли воно зафіксовано у встановленому законом порядку.

Однак, таке посилання суду першої інстанції є необгрунтованим, оскільки постанова від 26.04.2018 у справі № 338/1/17 (провадження № К/9901/15804/18) ухвалена Верховним Судом за інших фактичних обставин, за яких були відсутні докази скоєння правопорушення. В той же час у цій справі наявна відеофіксація скоєння позивачем правопорушення, внаслідок перетину подвійної суцільної горизонтальної розмітки, яка поділяє транспортні потоки протилежних напрямків на дорогах.

Також, є безпідставними посилання суду першої інстанції на висновки Верховного Суду викладені у постанові від 30.05.2018 у справі № 337/3389/16-а щодо порушення норм процесуального права суб`єктом владних повноважень (в даному випадку - інспектором патрульної поліції) при прийнятті та складанні постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, оскільки такий підхід зводить нанівець саму суть та завдання, покладені в основу поняття адміністративної відповідальності, ускладнює, а подекуди й унеможливлює встановлення судом, що розглядає справу про адміністративне правопорушення, об`єктивної сторони вчинюваного порушення та вини особи в його вчиненні.

Як вбачається з наданого відповідачем відеозапису подій скоєння та фіксації адміністративного правопорушення, який є належним і допустимим доказом по даній справі, працівники поліції при складанні оскарженої позивачем постанови не порушили процедури притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Зважаючи на такі обставини, підтвердження факту скоєння позивачем адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 122 КАС України, свідчить про помилковість висновку суду першої інстанції про наявність підстав для скасування постанови серії ДПО № 683744 від 18.12.2019.

Вищезазначена невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, фактичним обставинам справи, відповідно вимог ст. 317 КАС України, свідчить про наявність підстав для скасування судового рішення та ухвалення нового про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 229, 242, 243, 251, 286, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Інспектора роти №4 батальйону Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції Терещенка Євгена Вікторовича задовольнити.

Рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 11.03.2020 у справі № 545/3241/19 скасувати.

Прийняти нове судове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про визнання протиправними дій інспектора роти №4 батальйону Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції Терещенка Євгена Вікторовича та скасування постанови серії ДПО 18 № 683744 від 18.12.2019 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя (підпис)М.І. Гуцал
Судді(підпис) (підпис) Л.О. Донець А.П. Бенедик
Повний текст постанови складено 07.04.2020.