Справа № 240/2481/20
Суддя: Нагірняк Микола Федорович
Дата ухвалення: 2020-04-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2020 року м. Житомир справа № 240/2481/20

категорія 112030500

Житомирський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Нагірняк М.Ф.,

секретар судового засідання Добровольська Н.А.

за участю: позивача - ОСОБА_1 ,

представника відповідача - Макаров В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії щодо нарахування та виплату одноразової грошової допомоги в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

Ухвалою суду від 05.03.2020 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі та призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

В судовому засідання Позивач позовні вимоги підтримав в повному обсязі і пояснив, що проходив військову службу в Прикордонній службі України, а з 01.03.2020 року звільнений з військової служби. Останнім місцем служби було Північне регіональне управління Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_1 ). При звільненні загальна вислуга років Позивача становила 10 років 10 місяців 21 день, з яких календарна вислуга - 08 років 06 місяців 26 днів, а пільгова - 02 роки 03 місяці 25 днів.

Позивач вважає, що має право на виплату одноразової грошової допомоги в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби (08 років), а відмова Відповідача в її виплаті є протиправна та протирічить позиції Верховного Суду.

Представник Відповідача, Північного регіонального управління Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_1 ), в судовому засіданні проти позову заперечив і пояснив, що календарна вислуга Позивача складає менше 10 років, а тому Позивач не має права на виплату такої одноразової грошової допомоги, а тому у її виплаті Позивачу було правомірно відмовлено.

Заслухавши доводи представників сторін, розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення на них, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню за таких підстав.

Спірні відносини щодо соціального і правового захисту військовослужбовців, в тому числі щодо права на одноразову грошову допомогу в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби при звільненні зі служби, регулюються правовими нормами Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (надалі - Закон N 2011-XII) , що були чинні на день виникнення спору.

Судом встановлено та визнається сторонами, що Позивач проходив військову службу в Прикордонній службі України, а з 01.03.2020 року звільнений з військової служби. Останнім місцем служби Позивача було Північне регіональне управління Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_1 ). При звільненні загальна вислуга років Позивача становила 10 років 10 місяців 21 день, з яких календарна вислуга - 08 років 06 місяців 26 днів, а пільгова - 02 роки 03 місяці 25 днів.

Вказані обставини підтверджуються дослідженим судом витягом із наказу Відповідача від 26.02.2020року про звільнення Позивача зі служби за закінченням строку контракту №51-ОС (а.с.10).

Суть спору між сторонами по даній справі зведена виключно до наявності чи відсутності у Позивача при звільненні права на виплату одноразової грошової допомоги в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

Суд вважає, що доводи Позивача, викладені в позовній заяві, ґрунтуються на вимогах чинного законодавства і підлягають задоволенню з огляду на таке.

Так, згідно із абзацом першим пункту 2 статті 15 Закону N 2011-XII військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, які звільняються зі служби за станом здоров`я, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

У разі звільнення з військової служби за віком, у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, закінченням строку контракту, у зв`язку з прямим підпорядкуванням близькій особі, систематичним невиконанням умов контракту командуванням, а також у зв`язку з настанням особливого періоду та небажанням продовжувати військову службу військовослужбовцем-жінкою, яка має дитину (дітей) віком до 18 років, одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби виплачується за наявності вислуги 10 років і більше.

Аналогічна правова норма міститься в пункті 10 постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 р. N 393 "Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським, співробітникам Служби судової охорони та членам їхніх сімей" (надалі - Порядок N 393.

За змістом правових норм абзацу першого пункту 2 статті 15 Закону N 2011-XII та абзацу другого пункту 10 Порядку N 393 законодавець розмежовує визначення самого права військовослужбовця, крім військовослужбовців строкової військової служби, на таку одноразову грошову допомогу при звільненні та визначення розміру такої допомоги.

В розумінні вказаних правових норм військовослужбовець, що звільнений з військової служби за закінченням контракту, крім військовослужбовців строкової військової служби, має право на виплату одноразової грошової допомоги "за наявності вислуги 10 років і більше". При цьому суд зазначає, що законодавець не передбачає, що таке право набувається за умови наявності певного виду вислуги (календарної, пільгової, тощо).

Більш того, законодавець не надає визначень ні "календарної вислуги років" ні пільгової вислуги років". Правовими нормами Порядку N 393 та Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" законодавець лише визначає періоди служби, які підлягають зарахуванню до вислуги років у календарному обчисленні або на пільгових умовах. Тобто, законодавець визначає лише способи обчислення вислуги років.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 11.04.2018р. у справі №806/2104/17, яка відповідно до вимог ст.242 КАС України підлягає врахуванню судом до спірних правовідносин.

На підставі викладеного суд робить висновок, що у випадку звільнення військовослужбовців, крім військовослужбовців строкової військової служби, з військової служби за закінченням контракту такі військовослужбовці мають права на спірну одноразову грошову допомогу за наявності вислуги 10 років і більше незалежно від способу її обчислення (у календарному обчисленні чи на пільгових умовах).

Разом з тим, розмір такої одноразової грошової допомоги для такої категорії військовослужбовців знаходиться в прямій залежності від кількості повних календарних років їх служби.

Таким чином, Позивач, як військовослужбовець, що звільнений з військової служби за закінченням строку контракту за наявності вислуги років 10 років 10 місяців 21 день, що перевищує 10 років, має право на одноразову грошову допомогу, передбачену абзацом першим пункту 2 статті 15 Закону N 2011-XII. Розмір такої допомоги визначається у вигляді 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожні вісім повних календарних років служби Позивача.

Суд враховує, що відповідно до п.1 глави 9 розділу 5 Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Державної прикордонної служби України, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 25.06.2018 року N 558 (надалі - Інструкція N 558), військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), які звільняються зі служби за станом здоров`я, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби. У разі звільнення з військової служби за віком, у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, закінченням строку контракту, безпосереднім підпорядкуванням близькій особі, систематичним невиконанням умов контракту командуванням, а також настанням особливого періоду та небажанням продовжувати військову службу жінкою-військовослужбовцем, яка має дитину (дітей) віком до 18 років, грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби виплачується за наявності вислуги 10 років і більше (у цьому та інших пунктах цієї глави мається на увазі наявність календарної вислуги років).

Тобто, в даній Інструкції N 558 допущено власне трактування положень статті 15 Закону N 2011-XII та пункту 10 Порядку N 393.

В силу вимог ст.7 КАС України правові норми Інструкції N 558 не мають вищої юридичної сили у відношенні до Закону N 2011-XII та Порядку N 3933, а тому не підлягають застосуванню до спірних правовідносин.

Таким чином, порушене право Позивача підлягає судовому захисту шляхом визнання протиправною відмову ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) у нарахуванні та виплаті одноразової грошової допомоги в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби, викладену в листі від 18.02.2020року.

Порушене право підлягає поновленню шляхом зобов`язання Північне регіональне управління Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_1 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

Відповідно до вимог ст.ст.139-143 КАС України судові витрати ОСОБА_1 у вигляді судового збору в сумі 840,80грн. підлягають відшкодуванню шляхом стягнення за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ).

Керуючись статтями 2, 77, 90, 139-143, 242-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

Позов задовольнити, визнати протиправну відмову ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) у нарахуванні та виплаті ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби, викладену в листі від 18.02.2020року.

Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_1 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

Судові витрати ОСОБА_1 у вигляді судового збору в сумі 840,80грн. підлягають відшкодуванню шляхом стягнення за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України, з урахуванням приписів пп. 15.5 п. 15 Розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя М.Ф. Нагірняк

Повне судове рішення складене 08 квітня 2020 року