Справа № 560/4054/19
Суддя: Козачок І.С.
Дата ухвалення: 2020-04-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 560/4054/19
РІШЕННЯ

іменем України

06 квітня 2020 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Козачок І.С. розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 до Шепетівського районного відділу управління Державної міграційної служби України в Хмельницькій області про визнання відмови протиправною та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 з позовом до Шепетівського районного відділу управління Державної міграційної служби України в Хмельницькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання оформити і видати паспорт неповнолітньому ОСОБА_2 у формі паспортної книжечки відповідно до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого постановою Верховної Ради від 26.06.1992 року №2503-XII.

В обґрунтування позову зазначає, що 08.11.2019 року її син звернувся до відповідача з клопотанням про оформлення та видачу йому паспорта громадянина України у формі книжечки, без надання згоди на обробку його персональних даних та застосування засобів ЄДР, однак відповідач листом від 30.11.2019 р. відмовив у видачі документа. Відповідач послався на те, що особисті переконання особи, належність її до окремих соціальних груп та інші мотиви не можуть бути законною підставою для увільнення від обов`язків перед державою або відмови від дотримання законів, у тому числі від отримання паспорту згідно з новою встановленою формою.

Позивач позицію відповідача вважає протиправною, покликається на те, що ні вона, ні її син не надавали згоди на використання персональних даних дитини, що є обов`язковим для оформлення паспорта у формі ID картки. Також вони не мали на меті ухилятись від виконання обов`язку отримати документ, однак законодавство України досі передбачає можливість отримання паспорту у порядку, який був встановлений раніше, відтак відповідач не мав законних підстав обмежувати право заявника.

Провадження у справі відкрите за правилами спрощеного позовного провадження.

У відзиві, поданому відповідачем, зазначається, що на цей час в державі здійснюється оформлення біометричних паспортів і відповідно до Закону України "Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус" паспорт громадянина України виготовляється у формі картки, що містить безконтактний електронний носій. Покликається на п. 1.1. Доручення ДМС України № 92/2-17 від 15.06.2017, згідно з яким в територіальних підрозділах ДМС України припиняється прийом заяв на оформлення паспорта громадянина України зразка 1994 року, відтак оформлення паспорта зразка 1994 року у вигляді книжечки було недоцільним. Також вважає, що ОСОБА_2 не звертався до підрозділу міграційної служби із заявою-анкетою встановленого зразка та необхідним переліком документів, а тому рішення Шепетівського районного відділу Управління Державної міграційної служби України в Хмельницькій області про відмову у наданні вказаної адміністративної послуги відносно нього не приймалось. Відповідь надана в порядку передбаченому Законом України "Про звернення громадян", у задоволенні позову просить відмовити.

Суд відмовив у клопотанні відповідача про призначення судового засідання у справі з повідомленням сторін.

Вирішуючи спір, суд виходить з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є матір`ю неповнолітнього сина - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Неповнолітній ОСОБА_2 та позивач як його законний представник 08.11.2019 року звернулись до Шепетівського районного відділу управління Державної міграційної служби України в Хмельницькій області з заявою-анкетою про видачу ОСОБА_2 паспорта громадянина України у вигляді паспортної книжечки відповідно до положення про паспорт громадянина України, затвердженого постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 № 2503- XII. До заяви було додано копію свідоцтва про народження ОСОБА_2 , дві фотокартки 35х45 мм, копію паспорта матері ОСОБА_1 .

Листом №150/6/6802-19/6831.39/113-19 від 30.11.2019 р. відповідач відмовив у видачі дитині паспорта, зазначивши, що у ДМС та її територіальних органів/підрозділів відсутні підстави для оформлення та видачі паспорта громадянина України у формі іншій, ніж ID картка.

За приписами Конституції України права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Встановлюючи ті чи інші правила поведінки, держава має в першу чергу дбати про потреби людей, утримуючись за можливості від встановлення таких правил, які негативно сприйматимуться тими чи іншими групами суспільства. Встановлення таких правил може бути виправдане тільки наявністю переважаючих суспільних інтересів, які не можуть бути задоволені в інший спосіб, але і в цьому разі має бути дотриманий принцип пропорційності. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Статтею 32 Конституції України визначено, що ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією України. Не допускається збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.

Отже, встановлюючи ті чи інші правила поведінки, держава має в першу чергу дбати про потреби людей, утримуючись, за можливості, від встановлення або нав`язування таких вимог, які негативно сприйматимуться усіма громадянами або окремими групами суспільства. Встановлення таких правил може бути виправдане тільки наявністю переважаючих суспільних інтересів, які не можуть бути задоволені в інший спосіб, але і в цьому разі повинен бути дотриманий принцип пропорційності.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 Закону України "Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус" (Закон № 5492-VI) одним з документів, оформлення яких передбачається цим Законом із застосуванням засобів Реєстру, є паспорт громадянина України.

Згідно з ч.1 ст.21 Закону паспорт громадянина України є документом, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України. Відтак, у разі відсутності у особи паспорта, така особа не має підтвердження громадянства України, що в свою чергу є порушенням її громадянських прав у зв`язку з неможливістю їх реалізації.

Частинами 1, 2, 4, 5 ст.14 цього Закону передбачено, що документи залежно від змісту та обсягу інформації, яка вноситься до них, виготовляються у формі книжечки або картки, крім посвідчення на повернення в Україну, що виготовляється у формі буклета.

Згідно з п.3, 5, 6, 8 Положення про паспорт № 2503-XII, затвердженого постановою Верховної Ради України від 26.06.1992, бланки паспортів виготовляються у вигляді паспортної книжечки або паспортної картки за єдиними зразками, що затверджуються Кабінетом Міністрів України. Терміни впровадження паспортної картки визначаються Кабінетом Міністрів України у міру створення державної автоматизованої системи обліку населення.

Пунктом 131 постанови Кабінету Міністрів України від 25.03.2015 № 302 "Про затвердження зразка бланка, технічного опису та Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України" (далі - Постанова №302) передбачено, що до безконтактного електронного носія, який міститься у паспорті, вноситься інформація, а саме: біометричні дані, параметри особи (відцифрований образ обличчя особи, відцифрований підпис особи, відцифровані відбитки пальців рук) виключно за згодою особи, отже вносяться відцифровані персональні дані особи.

До завершення роботи із забезпечення в повному обсязі територіальних підрозділів ДМС матеріально-технічними ресурсами, необхідними для оформлення і видачі паспорта громадянина України, зразки бланків якого затверджено цією постановою, паспорт громадянина України може оформлятися з використанням бланка паспорта громадянина України у формі книжечки.

Суд встановив, що у поданій заяві-анкеті про видачу паспорта громадянина України у формі книжечки ОСОБА_2 та його законний представник зазначили про відмову у надані згоди на обробку персональних даних та застосування засобів ЄДДР для оформлення паспорта у формі ID картки. Бажання отримати паспорт у формі книжечки обумовлене власними переконаннями заявника та запереченнями щодо використання імплантованого безконтактного електронного носія у бланку документа.

Згідно з ч. 1 статті 6 закону України «Про захист персональних даних» від 01.06.2010 №2297-VI (далі по тексту Закон №2297-VI) мета обробки персональних даних повинна бути сформульована в законах, інших нормативно-правових актах, положеннях, установчих чи інших документах, які регулюють діяльність володільця персональних даних, та відповідати законодавству про захист персональних даних. Обробка персональних даних здійснюється для конкретних і законних цілей, визначених за згодою суб`єкта персональних даних, або у випадках, передбачених законами України, у порядку, встановленому законодавством. Не допускається обробка даних про фізичну особу, які є конфіденційною інформацією, без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини (ч.5,6 ст.6 Закону №2297-VI).

Таким чином, принципами обробки персональних даних є відкритість і прозорість, відповідальність, адекватність та ненадмірність їх складу та змісту стосовно визначеної мети їх обробки, а підставою обробки персональних даних є згода суб`єкта персональних даних.

Відтак, реалізація державних функцій повинна здійснюватись без примушування людини до надання згоди на обробку її персональних даних, що означає те, що особи, які відмовились від надання згоди на обробку їх персональних даних, повинні мати альтернативу - можливість використання традиційних методів ідентифікації особи.

Стосовно питання, яке є предметом спору, така законна альтернатива є, а тому суд вважає, що ненадання заявниками згоди на обробку персональних даних дитини не містить ніякої загрози національній безпеці, економічному добробуту або правам людини, а тому не було законних підстав вважати, що ненадання такої згоди якось перешкоджає використанню іншого, альтернативного способу ідентифікації - видачі паспортної книжечки.

Крім того, у даній справі мова не йде про будь-яку відмову громадян виконувати свої передбачені законом обов`язки через те, що вони не хочуть надавати згоду на обробку і використання персональних даних дитини, на що покликається відповідач у відзиві.

Не надавати таку згоду є правом громадян України, передбаченим вищезазначеними нормами законів, які мають вищу юридичну силу перед процедурними положеннями, встановленими підзаконним актом, який регулює порядок видачі паспорту.

І оскільки саме батьки, а не Державна міграційна служба України несуть відповідальність за життя та безпеку своєї дитини, саме вони розпоряджаються правом надавати або не надавати згоду на використання інформації стосовно своєї дитини.

З цього випливає те, що через відмову батьків або самої дитини надати таку згоду, не може бути обмежене право на отримання документу, який буде у подальшому посвідчувати особу неповнолітнього.

У статті 8 Конвенції про захист осіб у зв`язку з автоматизованою обробкою персональних даних, ратифікованій законом України від 06.07.2010 №2438-VI, зазначено: «Будь-якій особі надається можливість: a) з`ясувати існування файлу персональних даних для автоматизованої обробки, його головні цілі, а також особу та постійне місце проживання чи головне місце роботи контролера файлу; б) отримувати через обґрунтовані періоди та без надмірної затримки або витрат підтвердження або спростування факту зберігання персональних даних, що її стосуються, у файлі даних для автоматизованої обробки, а також отримувати такі дані в доступній для розуміння формі; c) вимагати у відповідних випадках виправлення або знищення таких даних, якщо вони оброблялися всупереч положенням внутрішнього законодавства, що запроваджують основоположні принципи, визначені у ст. 5 і 6 цієї Конвенції; …»

У цьому випадку слід оцінити, чи передбачене законом таке обмеження, чи відповідає обмеження "нагальній суспільній потребі", тобто чи є воно необхідним у демократичному суспільстві і чи відповідає воно легітимній меті (рішення ЄСПЛ у справі "Svyato-Mykhaylivska Parafiya v. Ukraine" від 14 червня 2007 року)

На думку суду, надана відповідачем відповідь містить необґрунтовані обмеження, що становлять собою втручання в право особи на приватне життя, та які не є «необхідними у демократичному суспільстві» у тому сенсі, що не є пропорційними цілям, які повинні бути досягнуті.

Оскільки невидача паспорта фактично позбавляє можливості посвідчити свою особу, а отже і користуватись наданими громадянськими правами, доводи відповідача у цій частині суд вважає необґрунтованими та хибними.

З урахуванням викладеного, враховуючи позицію Великої Палати Верховного Суду у постанові від 19.09.2018 у зразковій справі № 806/3265/17, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про визнання протиправною відмови у видачі паспорта громадянина України у формі книжечки з мотивів, викладених у листі відповідача, є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Суд оцінює критично покликання відповідача на те, що ОСОБА_2 не звертався до підрозділу міграційної служби із заявою-анкетою встановленого зразка та необхідним переліком документів, оскільки це спростовується змістом поданої заяви про оформлення та видачу паспорта та переліком доданих документів.

Суд звертає увагу на те, що подані заявником документи відповідали вимогам закону. Крім того, відповідач у листі-відповіді не зазначив про будь-які мотиви відмови, які були пов`язані саме з недотриманням порядку подачі документів. Відмова у оформленні паспорта була обумовлена не відсутністю заяви встановленого зразка або недоліками інших документів, а відсутністю підстав для оформлення паспорта.

Те саме стосується покликання відповідача у відзиві на недосягнення позивачем віку, достатнього для видачі йому паспорта. Про дану підставу у оскаржуваному рішенні відповідач не зазначав, а тому відповідно до КАС України не має права посилатись на цю обставину під час розгляду справи.

Зазначене слід розуміти таким чином, що у разі подачі заявником усіх документів, необхідних відповідно до положення про паспорт № 2503-XII, затвердженого постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 року, для отримання паспорту у формі книжечки, відповідач не має права відмовляти з підстав, які проаналізовані судом у цьому рішенні та які визнані необґрунтованими та незаконними.

Відтак, належним способом захисту права позивача є зобов`язання відповідача повторно розглянути та вирішити заяву ОСОБА_2 від 08 листопада 2019 року про оформлення та видачу йому паспорта громадянина України у формі книжечки відповідно до положення про паспорт громадянина України, затвердженого постановою Верховної Ради України від 26 червня 1992 року № 2503-ХІІ, з урахуванням висновків суду.

Суд приходить до висновку, що відповідачем не доведено обґрунтованість відмови, зважаючи на що, позов підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

адміністративний позов - задоволити.

Визнати необґрунтованими та протиправними підстави відмови Шепетівського районного відділу управління Державної міграційної служби України в Хмельницькій області у видачі ОСОБА_2 паспорта громадянина України у формі паспортної книжечки, викладені листом №150/6/6802-19/6831.39/113-19 від 30.11.2019 р.

Зобов`язати Шепетівський районний відділ управління Державної міграційної служби України в Хмельницькій області повторно розглянути та вирішити заяву ОСОБА_2 про видачу йому паспорта громадянина України у формі паспортної книжечки відповідно до вимог закону та з урахуванням висновків суду.

Стягнути на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 768 гривень 40 к. за рахунок бюджетних асигнувань Шепетівського районного відділу управління Державної міграційної служби України в Хмельницькій області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення ( але не менше строку дії карантину, пов`язаного із запобіганням поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)

Повне рішення складене 06 квітня 2020 року

Позивач:ОСОБА_1 в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 паспорт НОМЕР_1 )
Відповідач:Шепетівський районний відділ Управління Державної міграційної служби України в Хмельницькій області (вул. Сікорського, 16,Шепетівка,Шепетівський район, Хмельницька область,30405 , код ЄДРПОУ - 37861448)

Головуючий суддя І.С. Козачок