Справа № 160/10033/19
Суддя: Чепурнов Д.В.
Дата ухвалення: 2020-04-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

07 квітня 2020 року м. Дніпросправа № 160/10033/19
Суддя І інстанції Захарчук-Борисенко Н.В.

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Чепурнова Д.В. (доповідач),

суддів: Сафронової С.В., Мельника В.В.,

за участю секретаря судового засідання Царьової Н.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області

на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05 листопада 2019 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання бездіяльності протиправною, скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому просив:

- визнати бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо не поновлення пенсії ОСОБА_1 протиправною;

- визнати протиправним та скасувати рішення про відмову у поновленні пенсії ОСОБА_1 викладене в листі Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 31 липня 2019 року;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області вчинити певні дії - провести поновлення виплати пенсії ОСОБА_1 з 07 жовтня 2009 року відповідно до норм Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з проведенням індексації і компенсаціє втрати частини доходів.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21 жовтня 2019 року клопотання ОСОБА_1 про поновлення процесуального строку звернення до суду з адміністративним позовом у справі №160/10033/19 задоволено. Поновлено пропущений процесуальний строк звернення до суду у справі №160/10033/19. Відкрито провадження в адміністративній справі.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05 листопада 2019 року адміністративний позов задоволено повністю.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просить його скасувати в частині задоволення позовних вимог про поновлення виплати пенсії ОСОБА_1 з 07.10.2009 року та з проведенням індексації і компенсацією втрати частині доходів. Позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про зобов`язання поновити виплату пенсії в частині періоду з 07.10.2009 року по 23.07.2019 року залишено без розгляду. Позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про зобов`язання поновити виплату пенсії з проведенням індексації і компенсацією втрати частини доходів залишити без розгляду.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що позивачем пропущено строк звернення до суду з адміністративним позовом без поважних причин, оскільки з жовтня 2009 року позивач мав можливість дізнатися про можливість відновлення пенсії як громадянину України, проте жодних дій не вчинив.

Рішення в Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05 листопада 2019 року в частині визнання бездіяльності Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області протиправною, скасування рішення викладеного в листі від 31.07.2019 року та зобов`язання поновити виплату пенсії ОСОБА_1 сторонами не оскаржується, а тому, у відповідності до ч. 1 ст. 308 КАС України, рішення в цій частині судом апеляційної інстанції не переглядається.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 є громадянином України та постійно мешкає у Державі Ізраїль, що підтверджується копією паспорта громадянина України для виїзду за кордон НОМЕР_1 .

04.01.2006 року при досягненні позивачем пенсійного віку та наявності страхового стажу, останньому була призначена пенсія за віком, що підтверджується копіє пенсійного посвідчення № НОМЕР_2 , копія якого міститься в матеріалах справи.

30.10.2006 року позивач виїхав на постійне місце проживання до Держави Ізраїль та був прийнятий на консульський облік в консульському відділі посольства України в державі Ізраїль.

Починаючи з 01.04.2007 року позивачу було припинено виплату пенсії у зв`язку з виїздом до Ізраїлю на постійне місце проживання.

15.07.2019 оку від імені позивача, його представник звернувся до відповідача із заявою про перерахунок пенсії.

Листом від 31.07.2019 №3392/03.20-26 Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області позивачу відмовлено у поновлені пенсії на підставі недотримання вимоги щодо особистого звернення або його законним представником, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально, до органу, що призначає пенсію, за місцем перебування на обліку як одержувача пенсії. Окрім того, для призначення (перерахунку) пенсії особа має надати виключно внутрішній паспорт громадянина України. Відповідно до заяви позивача, яку надіслали на адресу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, він постійно проживає в Державі Ізраїль. З огляду на вищезазначене, пенсія може бути призначена громадянину України або іноземцю чи особі без громадянства, за умови оформлення належним чином документів щодо проживання на території України.

Не погодившись з відмовою відповідача щодо поновлення виплати пенсії, позивач через свого представника звернувся до суду з цим позовом.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з положеннями статті 24 Конституції України громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

Відповідно до частини другої статті 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не може бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Пунктом 2 частини першої статті 49 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-ІV (далі - Закон № 1058-ІV) передбачено, що виплата пенсії за рішенням територіальних органів ПФУ або за рішенням суду припиняється на весь час проживання за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Згідно зі статтею 51 цього Закону у разі виїзду пенсіонера на постійне місце проживання за кордон пенсія, призначена в Україні, за заявою пенсіонера може бути виплачена йому за шість місяців наперед перед від`їздом, рахуючи з місяця, що настає за місяцем зняття з обліку за місцем постійного проживання. Під час перебування за кордоном пенсія виплачується в тому разі, якщо це передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Рішенням № 25-рп/2009 пункт 2 частини першої статті 49, друге речення статті 51 Закону № 1058-ІV щодо припинення виплати пенсії на весь час проживання (перебування) пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, Конституційний Суд України визнав такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційним). Зазначені положення Закону № 1058-ІV втратили чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Як зазначено в Рішенні №25-рп/2009, оспорюваними нормами Закону № 1058-ІV держава, всупереч конституційним гарантіям соціального захисту для всіх осіб, право на соціальний захист поставила в залежність від факту укладення Україною з відповідною державою міжнародного договору з питань пенсійного забезпечення. Таким чином, держава всупереч конституційним гарантіям соціального захисту для всіх осіб, що мають право на отримання пенсії у старості, на законодавчому рівні позбавила цього права пенсіонерів у тих випадках, коли вони обрали постійним місцем проживання країну, з якою не укладено відповідного договору. Виходячи із правової, соціальної природи пенсій право громадянина на одержання призначеної йому пенсії не може пов`язуватися з такою умовою, як постійне проживання в Україні; держава відповідно до конституційних принципів зобов`язана гарантувати це право незалежно від того, де проживає особа, якій призначена пенсія, - в Україні чи за її межами.

З огляду на наведене, з дня набрання чинності Рішенням № 25-рп/2009 щодо неконституційності положень пункту 2 частини першої статті 49, другого речення статті 51 Закону № 1058-ІV виникли підстави для поновлення конституційного права особи на виплату пенсії, виплата якої була зупинена на підставі положень зазначеного Закону.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду, що з дати прийняття рішення Конституційним Судом України № 25-рп/2009, яким визнано неконституційними положення Закону, на підставі яких позивачу було припинено виплату пенсії, у нього виникло право на відновлення виплати пенсії за віком.

Проте наявність обов`язку у відповідача відновити виплату пенсії не позбавляє позивача необхідності вживати заходів щодо захисту свого права, якщо воно порушується. Отже, після прийняття та опублікування Рішення № 25-рп/2009 та не відновлення виплати пенсії позивачу, позивач повинен був дізнатися про порушення свого права, а відтак і розпочався відлік строку звернення до суду.

Поновлення права на виплату пенсії здійснюється не автоматично, а передбачає виконання ряду процедурних дій, пов`язаних з поновленням виплати, серед яких: подання заяви про поновлення виплати з дотриманням строків звернення, наявність документів, які підтверджують факт призначення пенсії, припинення її виплати чи право на поновлення її виплати.

Відповідно до частин 1, 2 статті 122 КАС України (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Статтею 123 КАС України встановлено, що у разі якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Враховуючи викладене, а також те, що позивач звернувся до суду з позовом 11 жовтня 2019 року, тобто в межах шестимісячного строку звернення до суду від дати звернення до відповідача із заявою про відновлення порушеного права (15 травня 2019 року), то позов підлягає задоволенню від дати звернення до Управління ПФУ з 15 травня 2019 року, а позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання бездіяльності та зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області провести поновлення виплати пенсії з проведенням індексації і компенсації втрати частини доходів з 07 жовтня 2009 року по 10 квітня 2019 року, включно, підлягають залишенню без розгляду.

При цьому, у задоволенні позову в частині вимог за період з 11 квітня 2019 року по 14 травня 2019, року включно, слід відмовити, оскільки для захисту порушеного права позивач в цей період не вчинив активних дій щодо звернення до Управління ПФУ, що зумовлює необізнаність суб`єкта владних повноважень щодо необхідності відновлення прав позивача.

Водночас, ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21 жовтня 2019 року клопотання ОСОБА_1 про поновлення процесуального строку звернення до суду з адміністративним позовом у справі №160/10033/19 задоволено. Поновлено пропущений процесуальний строк звернення до суду у справі №160/10033/19.

Зазначена ухвала, у відповідно до ст. 294 КАС України не підлягає апеляційному оскарженню окремо від рішення суду.

Водночас, відповідно до ч.3 ст. 293 КАС України заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду. У разі подання апеляційної скарги на ухвалу, що не підлягає оскарженню окремо від рішення суду, суд апеляційної інстанції повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу, яка не підлягає оскарженню.

В свою чергу, згідно із абз. 2 ч.2 ст.317 КАС України порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Враховуючи те, що судом першої інстанції безпідставно поновлено процесуальний строк для звернення до суду з адміністративним позовом, про що свідчить ухвала Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21 жовтня 2019 року, яка не підлягає апеляційному оскарженню окремо від рішення суду, тому рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05 листопада 2019 року в частині визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській провести поновлення виплати пенсії ОСОБА_1 з проведенням індексації і компенсацією втрати частини доходів починаючи з 07.10.2009 року підлягає скасуванню, з прийняттям нової постанови в цій частині.

Керуючись: п. 2 ч. 1 статті 315, ч.2 ст. 317, статтями 321, 322 КАС України, Третій апеляційний адміністративний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області - задовольнити.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05 листопада 2019 року в частині визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській провести поновлення виплати пенсії ОСОБА_1 з проведенням індексації і компенсацією втрати частини доходів починаючи з 07.10.2009 року - скасувати та прийняти нову постанову.

Позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання бездіяльності та зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області провести поновлення виплати пенсії з проведенням індексації і компенсації втрати частини доходів з 07 жовтня 2009 року по 10 квітня 2019 року, включно, залишити без розгляду.

Позовні вимоги ОСОБА_1 ОСОБА_1 про визнання бездіяльності та зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області провести поновлення виплати пенсії з проведенням індексації і компенсації втрати частини доходів з 11 квітня 2019 року по 14 травня 2019, року включно, залишити без задоволення.

В решті рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05 листопада 2019 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня набрання законної сили, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий - суддя Д.В. Чепурнов

суддя С.В. Сафронова

суддя В.В. Мельник