Справа № 826/14907/18
Суддя: Мазур А.С.
Дата ухвалення: 2020-04-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 квітня 2020 року м. Київ № 826/14907/18

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі: судді Мазур А.С., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін у письмовому провадженні адміністративну справу:

за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю "Центр організаційного розвитку"
до Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві
провизнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 21.06.2018 №2, №2, №2

ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулося Товариство з обмеженою відповідальністю «Центр організаційного розвитку» із позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві, в якому просить суд визнати протиправним та скасувати податкові повідомлення - рішення від 21.06.2018 №2 форми Р, №2 форми В4, №2 форми П.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 17.09.2018 відкрито спрощене позовне провадження у справі.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що в період з 25.05.2018 по 30.05.2018 посадовими особами Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві було проведено документальну невиїзну перевірку позивача з питань дотримання податкового законодавства при здійснення фінансово-господарських взаємовідносин з ТОВ «ПРОФІ ХАУХ» за травень 2015 року, ТОВ «ВІЄН ЛТД» за травень-жовтень 2015 року, за результатами якої складено акт від 06.06.2018 №378/26-15-14-02-04/36146963.

Так, актом встановлено порушення позивачем вимог п.п. 198.1-198.3, п.198.6 ст. 198 Податкового кодексу України в результаті чого, видано оскаржувана податкове повідомлення - рішення від 21.06.2018 №2 форми Р, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт і послуг) на суму 56 672, 00 грн., в тому числі за податковим зобов`язанням 45 337, 00 грн. та штрафними санкціями 11 335, 00 грн.; п.п. 198.1-198.3, п.198.6 ст. 198 Податкового кодексу України в результаті чого, видано оскаржувана податкове повідомлення - рішення від 21.06.2018 №2 форми В4, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) за жовтень 2015 року на суму 4 663, 00 грн., п.п. 44.1, п. 44.2 ст. 44, пп. 134.1 п. 134.1 ст. 134 Податкового кодексу України в результаті чого, видано оскаржувана податкове повідомлення - рішення від 21.06.2018 №2 форми П, яким встановлено завищене від`ємне значення об`єкту оподаткування податком на прибуток за 2015 рік на загальну суму 250 000, 00 грн.

Позивач зазначає, що оскаржувані податкові повідомлення - рішення не містять дати та місця, що свідчить про порушення оформлення вказаних документів та невідповідність вимог п. 86.8 ст. 85 Податкового кодексу України. Крім того, факт здійснення господарських операцій із ТОВ «ПРОФІ ХАУХ» та ТОВ «ВІЄН ЛТД» підтверджується договорами та актами виконаних робіт. Крім того, на платника податків не покладається обов`язок щодо перевірки контрагента на виконання останнім вимог податкового законодавства, а відтак податкове законодавства не ставить в залежність у платника податків права на податковий кредит від дотримання вимог податкового законодавства іншими суб`єктом господарювання.

Відповідач проти позовних вимог заперечив, посилаючись на те, що в ході перевірки останнім встановлено взаємовідносини позивача із ТОВ «ПРОФІ ХАУС», первинні документи були підписані від імені директора Морозова Ю . І. Так, в ході перевірки контролюючим органом було виявлено відсутність в останнього трудових ресурсів, виробничого, транспортного обладнання, що свідчить про неможливість виконання господарських операцій. Крім того, за інформацією даних ІС «Податковий блок» підприємство проводить діяльність без згоди та відома його керівників.

Щодо взаємовідносин позивача із ТОВ «Вієн ЛТД», то контролюючим органом встановлено наявність відкритого кримінального провадження №0000023 від 14.02.2014 за ознаками кримінальних порушень , передбачених ч.ч. 1-2 ст. 2015, ст.. 209, ч. 2 ст. 212 Кримінального кодексу України, крім того, згідно даних ІС «Податковий блок» було встановлено, що ТОВ «Вієн ЛТД» внесено облікову картку суб`єкта фіктивного підприємництва, що свідчить про те, що операції із вказаним контрагентом є недійсними, а відтак, не можуть бути підставою формування витрат і їх включення до податкового кредиту.

У відповіді на відзив позивач зазначив, що висновки податкового органу ґрунтуються виключно на податковій інформації по контрагентам позивача, а не аналізів господарських операцій, які мали місце у первіряємому періоді, що суперечить принципу персональної відповідальності платника податку. Крім того, податковим органом не надано на підтвердження власних доказів вироку суду, який підтверджує фіктивність контрагентів позивача.

Розглянувши наявні документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва зазначає наступне.

На підставі наказу від 18.05.2018 №8684 відповідно до п.п. 78.1.4 п. 78.1 ст. 78, ст. 79 Податкового Кодексу України контролюючим проведена позапланова виїзна перевірка Товариства з обмеженою відповідальністю «Центр організаційного розвитку» з питань дотримання вимог податкового законодавства по взаємовідносинах із ТОВ «Профі Хаус», ТОВ «Вієн ЛТД». Копію наказу надіслано рекомендованим поштовим відправленням з повідомленням про вручення від 21.05.2018.

За результатами перевірки винесено акт від 06.06.2018 №378/26-15-14-02-04/36146963, яким встановлено порушення позивачем вимог п.п. 198.1-198.3, п.198.6 ст. 198 Податкового кодексу України в результаті чого, видано оскаржувана податкове повідомлення - рішення від 21.06.2018 №2 форми Р, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт і послуг) на суму 56 672, 00 грн., в тому числі за податковим зобов`язанням 45 337, 00 грн. та штрафними санкціями 11 335, 00 грн.; п.п. 198.1-198.3, п.198.6 ст. 198 Податкового кодексу України в результаті чого, видано оскаржувана податкове повідомлення - рішення від 21.06.2018 №2 форми В4, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) за жовтень 2015 року на суму 4 663, 00 грн., п.п. 44.1, п. 44.2 ст. 44, пп. 134.1 п. 134.1 ст. 134 Податкового кодексу України в результаті чого, видано оскаржувана податкове повідомлення - рішення від 21.06.2018 №2 форми П, яким встановлено завищене від`ємне значення об`єкту оподаткування податком на прибуток за 2015 рік на загальну суму 250 000, 00 грн.

05.07.2018 позивач звернувся до Державної фіскальної служби України із скаргою про скасування податкових повідомлень-рішень, як таких, що прийняті із порушенням оформлення.

16.07.2018 листом №33106/10/26-15-14-02-04 податковим органом надіслано позивачу уточнення реквізитів податкових повідомлень - рішень.

30.08.2018 Державна фіскальна служба України листом №27966/6/99-99-11.01-01-25 залишила скаргу без задоволення, а податкові повідомлення-рішення без змін.

Вважаючи їх протиправними та такими, що підлягають скасуванню, позивач звернувся із даним адміністративним позовом до суду.

Дослідивши спірні правовідносини та надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, суд зазначає наступне.

В силу вимог ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ст.67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України (далі - ПК України).

Відповідно до пункту 75.1 статті 75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Згідно з підпунктом 75.1.2 пункту 75.1 ст. 75 ПК України документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Відповідно до пп.16.1.4 п.16.1 ст.16 ПК України платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Підпунктами 9.1.1, 9.1.3 п.9.1 ст.9 ПК України податок на прибуток підприємств та податок на додану вартість віднесено до загальнодержавних податків.

Згідно пп.134.1.1 п.134.1 ст.134 ПК України об`єктом оподаткування є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього розділу.

Для цілей цього підпункту до річного доходу від будь-якої діяльності, визначеного за правилами бухгалтерського обліку, включається дохід (виручка) від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг), інші операційні доходи, фінансові доходи та інші доходи.

В силу п.44.1 ст.44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Відповідно до пп.14.1.181 п.14.1 ст.14 ПК України податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Згідно п.198.1 ст.198 ПК України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з:

а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг;

б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності);

в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України;

г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Пунктами 198.2, 198.3 ст.198 ПК України визначено, що датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг.

Податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з:

придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг;

придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті.

Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу (п.198.6 ст.198 ПК України).

Згідно п.201.1 ст.201 ПК України платник податку зобов`язаний надати покупцю (отримувачу) податкову накладну, складену в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи, та зареєстровану в Єдиному реєстрі податкових накладних.

У податковій накладній зазначаються в окремих рядках такі обов`язкові реквізити: а) порядковий номер податкової накладної; б) дата виписування податкової накладної; в) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім`я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - продавця товарів/послуг; г) податковий номер платника податку (продавця та покупця); ґ) місцезнаходження юридичної особи - продавця або податкова адреса фізичної особи - продавця, зареєстрованої як платник податку; д) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім`я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - покупця (отримувача) товарів/послуг; е) опис (номенклатура) товарів/послуг та їх кількість, обсяг; є) ціна постачання без урахування податку; ж) ставка податку та відповідна сума податку в цифровому значенні; з) загальна сума коштів, що підлягають сплаті з урахуванням податку; и) вид цивільно-правового договору; і) код товару згідно з УКТ ЗЕД (для підакцизних товарів та товарів, ввезених на митну територію України).

В силу вимог п.201.4 ст.201 ПК України податкова накладна складається у день виникнення податкових зобов`язань продавця.

Відповідно до п.201.10 ст.201 ПК України при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Відсутність факту реєстрації платником податку - продавцем товарів/послуг податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних та/або порушення порядку заповнення податкової накладної не дає права покупцю на включення сум податку на додану вартість до податкового кредиту та не звільняє продавця від обов`язку включення суми податку на додану вартість, вказаної в податковій накладній, до суми податкових зобов`язань за відповідний звітний період.

З акту перевірки позивача вбачається, що контролюючий орган дійшов висновку про документальне не підтвердження господарських операцій між позивачем та ТОВ «Профі Хаус», ТОВ «Вієн ЛТД». Контролюючий орган, перевіркою повноти нарахування податку на додану вартість та правомірності визначення податкового кредиту, встановив завищення позивачем на суму 50 000, 00 грн., в тому числі по періодах:

Травень 2015 - 18 333, 00 грн.

Червень 2015 - 11 667, 00 грн.

Серпень 2015 - 5000, 00 грн.

Вересень 2015 - 10 000, 00 грн.

Жовтень 2015 - 5000, 00 грн.

Під господарською діяльністю розуміється діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність (ст.3 ГК України).

Згідно з пп.14.1.36 п.14.1 ст.14 ПК України господарська діяльність - діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Як вбачається з вищенаведених норм, обов`язковими ознаками господарської діяльності є здійснення її суб`єктами господарювання у сфері суспільного виробництва, яка спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг; результати зазначеної діяльності - продукція, роботи чи послуги - мають вартісний характер і цінове вираження. Господарська діяльність здійснюється у загальній економічній сфері, а тому має економічні властивості, що неможливе без вартісної оцінки і взаємооцінки, еквівалентності обміну, відповідних обчислень і розрахунків.

За таких обставин, аналіз реальності господарської діяльності має здійснюватися на підставі даних податкового, бухгалтерського обліку платника податків та відповідності їх дійсному економічному змісту господарських операцій.

Як вбачається згідно даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців основним видом діяльності Товариства з обмеженою відповідальністю «Центр організаційного розвитку» є Код КВЕД 82.99 Надання інших допоміжних комерційних послуг, н. в. і. у.;Код КВЕД 55.10 Діяльність готелів і подібних засобів тимчасового розміщування;Код КВЕД 63.99 Надання інших інформаційних послуг, н. в. і. у. ;Код КВЕД 70.22 Консультування з питань комерційної діяльності й керування (основний);Код КВЕД 73.12 Посередництво в розміщенні реклами в засобах масової інформації; Код КВЕД 41.20 Будівництво житлових і нежитлових будівель.

Так, між Товариством з обмеженою відповідальністю «Центр організаційного розвитку» , як замовником та Товариством з обмеженою відповідальністю «Вієн ЛТД», як виконавцем було укладено договір щодо надання консультаційних послуг №22/05-15 від 22.05.2015, договір щодо надання консультаційних послуг №07/09-15 від 07.09.2015 за умовами яких виконавець зобов`язується надати замовнику послуги з надання консультацій за напрямками, які цікавлять замовника, а саме правові консультації у формі семінару з приводу «Антикорупційного комплаенсу (нове українське антикорупційне законодавство в бізнесі».

За результатами договору між сторонами укладеного акт прийому-передачі наданих консультаційних послуг від 29.06.2015 за договором №22/05-15 від 22.05.2015, яким встановлено, що замовник провів для клієнтів замовника консультаційні послуги у м. Одеса вартістю 30 000, 00 грн.; акт прийому-передачі наданих консультаційних послуг від 29.06.2015 за договором №22/05-15 від 22.05.2015, яким встановлено, що замовник провів для клієнтів замовника консультаційні послуги у м. Київ вартістю 40 000, 00 грн. акт прийому-передачі наданих консультаційних послуг від 29.10.2015 за договором №07/09-15 від 07.09.2015 яким встановлено, що замовник провів для клієнтів замовника консультаційні послуги у м. Рівне вартістю 30 000, 00 грн.; акт прийому-передачі наданих консультаційних послуг від 18.09.2015 за договором №07/09-15 від 07.09.2015 яким встановлено, що замовник провів для клієнтів замовника консультаційні послуги у м. Херсон вартістю 30 000, 00 грн.

Як вбачається згідно даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців основним видом діяльності Товариства з обмеженою відповідальністю «ВІЄН ЛТД» є Код КВЕД 25.50 Кування, пресування, штампування, профілювання; порошкова металургія; Код КВЕД 25.99 Виробництво інших готових металевих виробів, н. в. і. у.; Код КВЕД 45.31 Оптова торгівля деталями та приладдям для автотранспортних засобів; Код КВЕД 46.19 Діяльність посередників у торгівлі товарами широкого асортименту; Код КВЕД 46.51 Оптова торгівля комп`ютерами, периферійним устаткованням і програмним забезпеченням; Код КВЕД 80.10 Діяльність приватних охоронних служб; Код КВЕД 82.92 Пакування; Код КВЕД 82.99 Надання інших допоміжних комерційних послуг, н. в. і. у.; Код КВЕД 46.74 Оптова торгівля залізними виробами, водопровідним і опалювальним устаткованням і приладдям до нього; Код КВЕД 46.90 Неспеціалізована оптова торгівля; Код КВЕД 62.01 Комп`ютерне програмування; Код КВЕД 62.02 Консультування з питань інформатизації;

Код КВЕД 63.11 Оброблення даних, розміщення інформації на веб-вузлах і пов`язана з ними діяльність; Код КВЕД 64.99 Надання інших фінансових послуг (крім страхування та пенсійного забезпечення), н. в. і. у.; Код КВЕД 68.20 Надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна; Код КВЕД 69.10 Діяльність у сфері права (основний); Код КВЕД 70.22 Консультування з питань комерційної діяльності й керування; Код КВЕД 71.20 Технічні випробування та дослідження; Код КВЕД 73.12 Посередництво в розміщенні реклами в засобах масової інформації; Код КВЕД 73.20 Дослідження кон`юнктури ринку та виявлення громадської думки.

Згідно з абзацом 11 статті 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію.

Так, у наданих актах прийому-передачі міститься лише найменування наданої послуги та її вартість, крім того, з актів неможливо встановити обсяг проведених виконавцем робіт, кількість витраченого часу, використані інформаційні матеріали, а також ідентифікувати участь контрагентів у виконанні робіт/наданні послуг.

При цьому, позивачем не вказано, яким чином отримані послуги стосуються його господарської діяльності та не надано доказів, які б підтверджували реальність здійснених операцій та факт використання отриманих послуг у власній господарській діяльності. Зокрема, в матеріалах справи відсутні заявки, довідки, які б установлювали перелік необхідних товариству послуг.

Крім того, як вбачається з умов договору, замовник зобов`язаний надати виконавцю всю наявну інформацію для надання консультацій, у свою чергу, товариством не надано доказів забезпечення виконавців всією інформацією та документацією, необхідною для виконання ними своїх зобов`язань за укладеними договорами.

Вказане узгоджується із правовою позицією, викладеною Верховним Судом у постанові від 11.12.2018 по справі № 826/19299/15.

Також, з метою встановлення факту здійснення господарської операції суд має з`ясовувати, зокрема, рух активів у процесі здійснення господарської операції.

Згідно умов договорів №22/05-15 від 22.05.2015 та №07/09-15 від 07.09.2015 вбачається, що послуг оплата здійснюється у безготівковому порядку, шляхом перерахування замовником необхідних сум платіжним дорученням на розрахунковий рахунок виконавця.

Однак, в матеріалах справи відсутні платіжні доручення, які підтверджують факт оплати наданих послуг, а відтак, суд не може перевірити правильність обчислення і сплати грошових зобов`язань на підставі таких договорів та наданих послуг.

Водночас, суд звертає увагу позивача, що обов`язок підтвердити правомірність та обґрунтованість сформованого податкового кредиту та складу витрат належними документами первинного обліку покладається на платника - покупця товарів (робіт, послуг), позаяк саме він є суб`єктом, який зменшує суму податкового зобов`язання на суму понесених витрат, що підлягають перерахуванню до бюджету.

Аналогічний висновок щодо застосування норм права наведений у постанові Верховного Суду від 06.06.2019 по справі № 807/2202/15 (876/7243/16).

Щодо взаємовідносин позивача із Товариством з обмеженою відповідальністю «Профі Хаус», то суд зазначає наступне.

Як вбачається згідно даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців основним видом діяльності Товариства з обмеженою відповідальністю «Профі Хаус» є Код КВЕД 42.99 Будівництво інших споруд, н. в. і. у.;Код КВЕД 43.11 Знесення; Код КВЕД 43.12 Підготовчі роботи на будівельному майданчику; Код КВЕД 43.13 Розвідувальне буріння; Код КВЕД 43.21 Електромонтажні роботи; Код КВЕД 43.22 Монтаж водопровідних мереж, систем опалення та кондиціонування; Код КВЕД 43.29 Інші будівельно-монтажні роботи; Код КВЕД 43.31 Штукатурні роботи; Код КВЕД 43.32 Установлення столярних виробів; Код КВЕД 43.33 Покриття підлоги й облицювання стін; Код КВЕД 43.34 Малярні роботи та скління; Код КВЕД 43.39 Інші роботи із завершення будівництва; Код КВЕД 43.91 Покрівельні роботи; Код КВЕД 43.99 Інші спеціалізовані будівельні роботи, н. в. і. у.; Код КВЕД 46.13 Діяльність посередників у торгівлі деревиною, будівельними матеріалами та санітарно-технічними виробами; Код КВЕД 46.15 Діяльність посередників у торгівлі меблями, господарськими товарами, залізними та іншими металевими виробами;

Код КВЕД 46.18 Діяльність посередників, що спеціалізуються в торгівлі іншими товарами; Код КВЕД 46.19 Діяльність посередників у торгівлі товарами широкого асортименту; Код КВЕД 46.42 Оптова торгівля одягом і взуттям;

Код КВЕД 46.43 Оптова торгівля побутовими електротоварами й електронною апаратурою побутового призначення для приймання, записування, відтворювання звуку й зображення; Код КВЕД 46.52 Оптова торгівля електронним і телекомунікаційним устаткованням, деталями до нього; Код КВЕД 46.65 Оптова торгівля офісними меблями; Код КВЕД 46.66 Оптова торгівля іншими офісними машинами й устаткованням; Код КВЕД 46.72 Оптова торгівля металами та металевими рудами; Код КВЕД 46.73 Оптова торгівля деревиною, будівельними матеріалами та санітарно-технічним обладнанням; Код КВЕД 46.74 Оптова торгівля залізними виробами, водопровідним і опалювальним устаткованням і приладдям до нього; Код КВЕД 52.10 Складське господарство; Код КВЕД 33.20 Установлення та монтаж машин і устатковання; Код КВЕД 41.10 Організація будівництва будівель; Код КВЕД 41.20 Будівництво житлових і нежитлових будівель (основний).

З вище наведеного слідує, що такий вид господарської діяльності, як надання послуг моніторингу операторів кол-центру, технічний супровід заходів не передбачений в переліку основних та додаткових видів діяльності контрагента позивача.

У той же час, як вбачається із змісту договору №18/05-15 від 18.05.2015, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Центр організаційного розвитку», як замовником та Товариством з обмеженою відповідальністю «Профі Хаус», як виконавцем останній в період з 19.05.2015 по 31.05.2015 зобов`язується провести моніторинг роботи операторів кол-центру клієнтів замовника. Ціна договору складає 80 000, 00 грн.

Платником зазначено, що зобов`язання сторін було виконано належним чином, що підтверджується актами прийому-передачі послуг №2 від 29.05.2015 за договором №18/05-15 від 18.05.2015 та актом прийому передачі послуг №1 від 28.05.2015 за договором №18/05-15 від 18.05.2015.

Однак, в матеріалах справи відсутні докази оплати вказаних послуг: платіжне доручення, банківська виписка, тощо.

Крім того, зі змісту наданих позивачем актів №1, №2 не можливо встановити обсяг наданих позивачу послуг (виконаних робіт), у той час як в п. 2.3.1. Договору зазначено, що виконавець зобов`язаний надати послуги в обсязі, визначеному виконавцем.

Так, в матеріалах справи відсутнє детальне визначення переліку наданих послуг, конкретизація суті таких робіт (послуг), способу їх виконання та витраченого виконавцем часу, а наявні в матеріалах справи акти надання послуг фактично є узагальнюючими документами, які не розкривають змісту та обсягу наданих послуг.

За умовами договору №20/05-15 від 20.05.2015 виконавець надає замовнику послуги по комплексному технічному забезпеченню двох заходів, які відбудуться в період з 20 по 30 травня 2015 року. На виконання договору, сторонами видано та підписано акт прийому-передачі послуг за договором №20/05-15 від 20.05.2015.

Згідно п. 2 Договору №20/05-15 від 20.05.2015 замовник затверджує перелік, специфікацію та кількість послуг, затверджує обладнання для надання послуг, затверджує місце проведення послуг.

У той же час, в матеріалах справи відсутня специфікація, передбачена договором №20/05-15 від 20.05.2015, відсутні зразки обладнання для наданих послуг, крім того в договорі зазначено, що виконавець повинен забезпечити проведення двох заходів для замовника, однак із наявних у справі документів не можливо ідентифікувати характер проведених заходів чи відповідають вказані заходи меті господарської діяльності позивача, крім того, не можливо встановити час, день і місце проведення таких заходів.

Також позивачем не надано суду документального підтвердження обґрунтування економічної та ділової доцільності придбання таких послуг, обґрунтування їх вартості, як не надано і підтвердження використання отриманих послуг у безпосередній господарській діяльності останнього.

Аналогічна правова позиція викладена у постанова Верховного Суду від 25.09.2019 по справі № 520/11437/18.

Крім того, суд звертає увагу позивача, що при розгляді даної справи, судом здійснювалася оцінка виключно первинної документації за результатами господарських оперцій позивача, а не господарської діяльності його контрегентів, у зв`язку з чим, суд приходить до висновку, що позивачем не доведено наявності обставин та підстав, з якими норми податкового законодавства пов`язують можливість правомірного формування податкових вигод, що свідчить про відсутність достатніх правових підстав для скасування оскаржуваних податкових повідомлень - рішень, а відтак позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно із статтею 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Згідно вимог ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України розподіл судових витрат не здійснюється.

Керуючись ст. ст. 2, 5-11,19,72,90,-77, 139, 241-246, 250, 255, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Центр організаційного розвитку» відмовити.

Судові витрати покласти на позивача.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано, відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя А.С. Мазур