Справа № 420/4933/19
Суддя: Турецька І.О.
Дата ухвалення: 2020-04-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 квітня 2020 р.м.ОдесаСправа № 420/4933/19
Головуючий в 1 інстанції: Єфіменко К.С.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача - Турецької І. О.,

суддів - Стас Л. В., Шеметенко Л. П.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління ДФС в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 13 листопада 2019 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «КП Енергостандарт» до Головного управління ДФС в Одеській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст позовних вимог.

У серпні 2019 року Товариство з обмеженою відповідальністю «КП Енергостандарт» (далі - ТОВ «КП Енергостандарт») звернулося до суду першої інстанції з позовом до Головного управління ДФС в Одеській області (далі - ГУ ДФС в Одеській області) в якому просило визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення - рішення від 09 серпня 2019 р.:

- № про збільшення податкового зобов`язання податку на додану вартість на суму 410 852 грн. та застосування штрафних (фінансових) санкцій на суму 102 713 грн;

- № про збільшення податкового зобов`язання з податку на прибуток на суму 179 180 грн та застосування штрафних (фінансових) санкцій на суму 44 795 грн.

Однією з підстав для задоволення позову товариство зазначило про виконання свого обов`язку надати податковому органу при проведенні перевірки для підтвердження показників податкової звітності усіх первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, що підтверджували проведені господарські операції з контрагентами.

Далі, товариство акцентувало увагу, що Верховний Суд у рішеннях від 02.04.2019 р. (справа 2а-3925/12/1270), від 20.03.2018 р. висловив свою позицію щодо відсутності у податкового органу права самостійно визнавати правочини нікчемними, оскільки це знаходиться поза межами його компетенції та не належить до функції контролю дотримання платником податків податкового законодавства.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 13 листопада 2019 року, ухваленого за правилами загального позовного провадження, позов задоволено.

Вирішуючи спір по суті, суд першої інстанції виходив із того, що висновок податкового органу про заниження ТОВ «КП Енергостандарт» податку на прибуток та завищення податкового кредиту не ґрунтується на фактичних обставинах справи та законодавстві, адже до перевірки були надані документи податкового та бухгалтерського обліку підприємства, які підтверджують фактичність виконання договорів поставки товарів, робіт (послуг) з його контрагентом.

За аналізом статті 1 Протоколу №1 до Конвенції про захист прав і основних свобод людини, суд зробив висновок, що її основна мета, це запобігання свавільному захопленню власності, конфіскації, експропріації та іншим порушенням принципу безперешкодного користування своїм майном, до яких часто вдаються або схильні вдаватися на практиці уряди держав.

У контексті наведеного, суд першої інстанції відзначив, що податковий орган при виконанні покладених на нього повноважень зобов`язаний діяти на підставі, у межах та у спосіб визначений чинним законодавством України. До того ж, на думку суду першої інстанції, законослухняний платник податків має легітимне очікування на реалізацію свого майнового права, в даному випадку, на гарантоване державою право щодо формування податкового кредиту.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, покликаючись на порушення норм процесуального права, ГУ ДФС в Одеській області просить його скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Апеляційна скарга за своїм змістом повторює акт перевірки, в якому описуються господарські операції ТОВ «КП Енергостандарт» та вчинені ним порушення податкового законодавства. В чому саме полягає неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права чи порушення норм процесуального права скаржником не наведено.

ТОВ «КП Енергостандарт» не скористалося правом подання відзиву на апеляційну скаргу.

З метою попередження виникнення та запобігання поширення гострої респіраторної хвороби, спричиненої коронавірусом, зважаючи на період карантину, розгляд справи проведений в порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами.

Фактичні обставини справи.

ГУ ДФС в Одеській області у червні - липні 2019 року була проведена планова виїзна документальна перевірка ТОВ «КП Енергостандарт» з питань податкового, валютного та іншого законодавства за період з 06 липня 2017 р. по 31 грудня 2018 р.

11.07.2019 р. контролюючим органом складений акт № 1350/15-32-14-05- 414442919 про результати її проведення.

Зі змісту акта вбачається, що платник податків порушив наступні норми податкового законодавства:

1) п. 44.1, п. 44.2 ст. 44, пп. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134 Податкового Кодексу України, що призвело до заниження податку на прибуток за 2017 рік на суму 179 180,00 грн;

2) п. 198.1 п. п. «а», 198.3 ст. 198 Податкового кодексу України, в результаті чого відбулося заниження податку на додану вартість на суму 410 852,40 грн.

Висновок про порушення наведених норм Податкового кодексу України, контролюючий орган зробив на підставі того, що ТОВ «КП Енергостандарт» безпідставно склало первинні документи щодо придбання у ТОВ «Боріскол» товарно-матеріальних цінностей у вигляді теплолічильників Multical 402 на суму 2 465 114,00 грн. (в тому числі ПДВ 410 852,40 грн.) та безпідставно відобразило дані операції в облікових регістрах бухгалтерського та податкового обліку, адже фактично господарські операції не відбувалися.

Мотивуючи відсутність господарської операції між ТОВ «КП Енергостандарт» та ТОВ «Боріскол» контролюючий орган зазначив, що до перевірки не були надані складські, транспортні документи, що засвідчують оприбуткування та транспортування придбаних товарно-матеріальних цінностей.

09.08.2019 р., на підставі виявлених порушень ГУ ДФС в Одеській області прийняло наступні податкові повідомлення-рішення:

- № про збільшення податкового зобов`язання податку на додану вартість на суму 410 852,00 грн. та застосування штрафних (фінансових) санкцій на суму 102 713,00 грн;

- № про збільшення податкового зобов`язання з податку на прибуток на суму 179 180,00 грн та застосування штрафних (фінансових) санкцій на суму 44 795,00 грн.

Джерела правового регулювання (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) та оцінка суду апеляційної інстанції доводів апелянта та висновків суду першої інстанції.

Переглянувши справу за наявними у ній доказами та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для її задоволення, з огляду на таке.

ГУ ДФС в Одеській області, збільшуючи ТОВ «КП Енергостандарт» податок на прибуток, звинувачує його в завищенні витрат, які були понесені платником податків при придбанні у ТОВ «Боріскол» теплолічильників Multical 402. Таке порушення, на думку контролюючого органу, відбулося через те, що платник податків не виконав обов`язку щодо обліку доходів, витрат, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та податкових зобов`язань, на підставі первинних документів. Відсутність у ТОВ «КП Енергостандарт» та у ТОВ «Боріскол» первинних документів, що підтверджують наявність складських приміщень або договорів складського зберігання товарно-матеріальних цінностей, є порушенням пунктів 44.1 та 44.2 ст. 44 Податкового кодексу України та надає підстави вважати правочин нікчемним.

Колегія суддів поділяє правову позицію суду першої інстанції про неспроможність викладених доводів та про протиправність, прийнятого контролюючим органом податкового повідомлення - рішення про збільшення податку на прибуток, висновуючись на наступних правових нормах.

Відповідно до пунктів 44.1 та 44.2 ст. 44 Податкового кодексу України, для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Для обрахунку об`єкта оподаткування платник податку на прибуток використовує дані бухгалтерського обліку щодо доходів та витрат з врахуванням положень цього Кодексу.

Підпункт 134.1.1. п. 134.1. ст. 134 Податкового кодексу України унормовує, що об`єктом оподаткування є: прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього Кодексу.

Пунктом 1 статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» встановлено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо же неможливо - безпосередньо після її закінчення.

Відповідно до пункту 2.1 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 року №88 (надалі - Положення) під первинними документами розуміються документи, створені у письмовій або електронній формах, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення.

Відповідно до п.2.4 Положення первинні документи повинні мати такі обов`язкові реквізити: найменування підприємства, установи від імені яких складений документ, назва документа (форми), дата і місце складання, зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції (у натуральній та /або вартісному виразі), посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий чи електронний підпис особи, що брала участь у здійсненні господарської операції.

Відповідно до п.2.5 Положення документ повинен бути підписаний особисто та підпис може бути скріплений печаткою.

Є визнаними обставини, що придбання позивачем товару у ТОВ «Боріскол» підтверджується:

- договором поставки №01/09-2017 від 01 вересня 2017 року;

- видатковими накладними, податковими накладними, даними бухгалтерського обліку.

Продавець товару ТОВ «Боріскол» за фактом першої події - поставка товару зареєстрував податкові накладні.

Позивач, пояснюючи відсутність товарно-транспортних накладних, зауважив, що відповідно до п. 3.4. Договору поставки №02/17, товар поставлявся транспортом покупця.

Суд апеляційної інстанції, вважає вказаний довід таким, що відповідає змісту укладеного правочину та таким, що не суперечить критеріям, що використовуються на національному і міжнародному рівнях при укладенні господарських договорів.

Понад те, існує усталена практика касаційного суду про те, що відсутність транспортних документів на перевезення товарно-матеріальних цінностей з наслідками формування бази оподаткування податком на прибуток та ПДВ не є обов`язковими при оподаткуванні операцій за договорами купівлі - продажу чи поставки. Вони є обов`язковими при оподаткуванні операцій за договорами саме перевезення.

Досліджуючи питання відсутності у сторін договору оренди складських приміщень та послуг складського зберіганні, колегія суддів встановила, що позивач придбаваючи товар, одразу його реалізовував ТОВ ПКФ «Теплоенергомонтаж». Тобто, необхідності знаходження товару на складському зберіганні не було.

Наведені обставини підтверджуються видатковими накладними, за якими позивач отримував товар від постачальника та передавав його покупцю.

Є обґрунтованим зауваження ТОВ «КП Енергостандарт», що ГУ ДФС в Одеській області, встановивши факт нереальності господарської операції з придбання ним теплолічильників, не зменшило платнику податків суму податкових зобов`язань з продажу їх ТОВ ПКФ «Теплоенергомонтаж». Так, в акті перевірки ГУ ДФС в Одеській області, перевіряючи повноту визначення податкових зобов`язань за період з 06.07.2017 р. по 31.12.2018 р. не встановила їх заниження або завищення.

Переходячи до доводів скаржника щодо завищення ТОВ «КП Енергостандарт» податкового кредиту, колегія суддів бажає зазначити таке.

Пункт 198.1. статті 198 Податкового кодексу України відносить до податкового кредиту суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій, зокрема з придбання або виготовлення товарів та послуг.

Відповідно до п.198.3 ст.198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку. Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Пункт 201.10 статті 201 Податкового кодексу України унормовує, що податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Податкова накладна та/або розрахунок коригування до неї, складені та зареєстровані після 1 липня 2017 року в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг достатньою підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту, та не потребує будь-якого іншого додаткового підтвердження.

Як указує позивач практично усі податкові накладні ТОВ «Боріскол» були зареєстровані фіскальною службою, лише щодо трьох податкових накладних існував судовий спір, що був вирішений на користь платника податків.

За підсумком викладеного, є правильним висновок суду першої інстанції щодо протиправності податкового повідомлення-рішення про збільшення ТОВ «КП Енергостандарт» податку на додану вартість.

Є важливим при вирішенні даного спору застосування судом першої інстанції статті 1 Протоколу №1 до Конвенції про захист прав і основних свобод людини, адже наведена норма забороняє будь-яке невиправдане втручання державних органів на мірне володіння майном, у тому числі і юридичних осіб.

Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував у своїх рішеннях, що втручання держави у мирне володіння майном має бути законним, тобто здійснено на підставі закону, позбавлення власності можливо лише на умовах, передбачених законом.

Слід звернути увагу, що під поняттям «майно» у контексті статті 1 Першого протоколу Конвенції розуміється, у тому числі і прибутки підприємств.

Тому, досліджуючи у даному спорі необхідність втручання контролюючого органу для позбавлення платника податків отримання прибутку, колегія суддів дійшла висновку, що воно не засновано на законі.

Ураховуючи, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, є підстави, відповідно до статті 316 КАС України для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду - без змін.

Ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 25 лютого 2020 року Головному управлінню ДФС в Одеській області було відстрочено сплату судового збору за подання апеляційної скарги на рішення суду до ухвалення судом апеляційної інстанції судового рішення за результатами розгляду апеляційної скарги у справі, а тому він підлягає стягненню у сумі 16 594,65 грн.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС в Одеській області - залишити без задоволення.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 13 листопада 2019 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «КП Енергостандарт» до Головного управління ДФС в Одеській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень - залишити без змін.

Стягнути з Головного управління ДФС в Одеській області (65044, м. Одеса, вул. Семінарська, 5, ) на користь Держави (отримувач коштів ГУК у м. Києві/м.Київ/22030106; код отримувача (ЄДРПОУ) 37993473; банк отримувача Казначейство України (ЕАП); рахунок отримувача UA90 26001; код класифікації доходів бюджету 22030106) судовий збір у розмірі 16 594 (шістнадцять тисяч п`ятсот дев`яносто чотири) грн. 65 коп.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Доповідач - суддя І. О. Турецька

суддя Л. В. Стас

суддя Л. П. Шеметенко

Повний судове рішення складено 09.04.2020 року.