Справа № 240/11837/19
Суддя: Шидловський В.Б.
Дата ухвалення: 2020-04-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 240/11837/19

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Гурін Д. М.

Суддя-доповідач - Шидловський В.Б.

09 квітня 2020 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Шидловського В.Б.

суддів: Боровицького О. А. Матохнюка Д.Б. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 26 грудня 2019 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Богунського району Департаменту соціальної політики Житомирської міської ради про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В :

До суду звернувся ОСОБА_1 із позовом до Управління соціального захисту населення Богунського району Департаменту соціальної політики Житомирської міської ради, у якому просив:

- визнати бездіяльність Управління соціального захисту населення Богунського району Департаменту соціальної політики Житомирської міської ради щодо не виплати ОСОБА_1 одноразової щорічної допомоги на оздоровлення за 2019 рік у розмірі чотирьох мінімальних заробітних плат протиправною;

- зобов`язати Управління соціального захисту населення Богунського району Департаменту соціальної політики Житомирської міської нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 недоотриману суму одноразової щорічної допомоги на оздоровлення за 2018 рік у розмірі 16 602 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначав, що має право на нарахування та виплату одноразової щорічної допомоги на оздоровлення в розмірі, що дорівнює чотирьох мінімальних заробітних плат, встановлених законом про Державний бюджет України на відповідний рік, як потерпілому 1 категорії за 2019 рік, оскільки рішенням Конституційного Суду України від 17 липня 2018 року відновлено дію статті 48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 26 грудня 2019 року відмовлено у задоволенні адміністративного позову.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити повністю. В своїй апеляційній скарзі апелянт вказує, що рішення суду першої інстанції прийняте з порушенням судом норм матеріального та процесуального права, без належної оцінки всіх фактів.

Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на тому, що відповідачем необґрунтовано позбавлено права позивача на отримання щорічної грошової допомоги на оздоровлення відповідно до статті 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

У відповідності до пункту 3 частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства (далі - КАС), суд апеляційної інстанції вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, оскільки апеляційна скарга подана на рішення суду першої інстанції, яке ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем правомірно виплачено позивачу одноразову грошову допомогу як інваліду ІІІ групи, учаснику ліквідації аварії на Чорнобильської АЕС, у порядку та розмірах, встановлених КМУ.

Такі висновки суду першої інстанції відповідають встановленим обставинам справи, зроблені з додержанням норм матеріального і процесуального права, з таких міркувань.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що ОСОБА_1 є особою яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1 від 25 лютого 204 року (а.с.4) та є особою з інвалідністю ІІІ групи.

ОСОБА_1 звернувся до відповідача із заявою про причини не нарахування та не виплати йому щорічної грошової допомоги на оздоровлення за 2019 рік у розмірі чотирьох мінімальних заробітних плат.

На вказану заяву позивачу надано довідку від 28 жовтня 2019 року за № 298 Управління соціального захисту населення Богунського району Департаменту соціальної політики Житомирської міської ради, що компенсація та допомога, що передбачені статтею 48 Закону №796-ХІІ виплачуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України. Допомога на оздоровлення за 2019 рік виплачена в сумі 90,00 грн.

Позивач вважає, що має право на нарахування та виплату щорічної грошової допомоги на оздоровлення за 2019 рік у розмірі чотирьох мінімальних заробітних плат, встановленої законом про Державний бюджет України на відповідний рік, тому звернувся до суду для захисту порушеного права.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їхнього життя і здоров`я, створення єдиного порядку визначення категорії зон радіоактивного забруднення територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту населення визначені та закріплені в Законі №796-ХІІ.

Аналізуючи положення статті 48 Закону № 796-ХІІ, судом апеляційної інстанції встановлено, що у певний період часу нею було передбачено, що щорічна допомога на оздоровлення особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії І, інвалідам ІІІ групи захворювання яких пов`язане з наслідками Чорнобильської катастрофи виплачується у розмірі чотирьох мінімальних заробітних плат.

Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» щодо усунення дискримінаційного ставлення до громадян, які брали участь у ліквідації наслідків інших ядерних аварій, у ядерних випробуваннях та військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї» від 21.04.2016 № 1339-VIII (далі - Закон № 1339-VIII) статтю 48 Закону № 796-ХІІ викладено в новій редакції (зміни набрали чинності 22.05.2016).

Зокрема, згідно з частинами другою та третьою статті 48 Закону № 796-ХІІ (в редакції Закону № 1339-VIII), щорічна допомога на оздоровлення виплачується громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, які брали участь у ліквідації наслідків інших ядерних аварій, у ядерних випробуваннях, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, у складанні ядерних зарядів та здійсненні на них регламентних робіт і постраждалим за інших обставин від радіаційного опромінення не з власної вини, віднесеним до категорії 1, учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, інших ядерних аварій, громадянам, які брали участь у ядерних випробуваннях, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, у складанні ядерних зарядів та здійсненні на них регламентних робіт, і постраждалим за інших обставин від радіаційного опромінення не з власної вини, віднесеним до категорії 2 або 3, дітям-інвалідам, інвалідність яких пов`язана з Чорнобильською катастрофою.

Компенсація та допомога, передбачені цією статтею, виплачуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України.

Також, Законом України «Про внесення змін до статті 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 06.06.2017 № 2082-VIII (далі - Закон № 2082-VIII) статтю 48 Закону № 796-ХІІ викладено в новій редакції (зміни набрали чинності з 28.06.2017).

Так відповідно до частин другої, третьої статті 48 Закону 796-ХІІ (в редакції Закону №2082-VIII та чинній на час виникнення спірних відносин), щорічна допомога на оздоровлення виплачується громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, які брали участь у ліквідації наслідків інших ядерних аварій, у ядерних випробуваннях, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, у складанні ядерних зарядів та здійсненні на них регламентних робіт, і постраждалим за інших обставин від радіаційного опромінення не з власної вини, віднесеним до категорії 1, учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, інших ядерних аварій, громадянам, які брали участь у ядерних випробуваннях, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, у складанні ядерних зарядів та здійсненні на них регламентних робіт, і постраждалим за інших обставин від радіаційного опромінення не з власної вини, віднесеним до категорії 2 або 3, дітям-інвалідам, інвалідність яких пов`язана з Чорнобильською катастрофою, кожній дитині, яка втратила одного з батьків внаслідок Чорнобильської катастрофи, та евакуйованим із зони відчуження у 1986 році.

Компенсація та допомога, передбачені цією статтею, виплачуються в порядку та розмірах, установлених Кабінетом Міністрів України.

26.10.2016, відповідно до статті 48 Закону (в редакції Закону № 1339-VIII), КМУ постановою № 760 затвердив «Порядок виплати одноразової компенсації за шкоду, заподіяну внаслідок Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій, ядерних випробувань, військових навчань із застосуванням ядерної зброї, та щорічної допомоги на оздоровлення деяким категоріям громадян» (далі - Порядок).

Пунктом 10 вказаного Порядку (в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) визначено, що щорічна допомога виплачується громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, брали участь в ліквідації наслідків інших ядерних аварій, ядерних випробуваннях, військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, складанні ядерних зарядів та здійсненні на них регламентних робіт, постраждалим за інших обставин від радіаційного опромінення не з власної вини, віднесеним до категорії 1, учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, інших ядерних аварій, громадянам, які брали участь в ядерних випробуваннях, військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, складанні ядерних зарядів та здійсненні на них регламентних робіт, постраждалим за інших обставин від радіаційного опромінення не з власної вини, віднесеним до категорії 2 або 3, дітям-інвалідам, інвалідність яких пов`язана з Чорнобильською катастрофою, в розмірах, установлених Постановою № 562.

Пунктом 1 Постанови № 562 (в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) встановлено такий розмір щорічної допомоги на оздоровлення: - інвалідам I і II групи - 120 гривень; - учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 2 категорії - 100 гривень; - інвалідам III групи та дітям-інвалідам - 90 гривень.

За таких обставин, апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції, за якими розмір щорічної допомоги на оздоровлення, право на отримання якої має позивач відповідно до положень статті 48 Закону № 796-ХІІ (в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) визначений Постановою № 562 та становить 90 грн, а тому дії відповідача щодо виплати скаржнику щорічної допомоги на оздоровлення у такому розмірі є правомірними.

Відповідно до правової позиції Конституційного Суду України, викладеної в рішенні від 26 грудня 2011 року № 20-рп/2011, передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Крім того, такі заходи можуть бути обумовлені необхідністю запобігання чи усунення реальних загроз економічній безпеці України, що згідно з частиною першою статті 17 Конституції України є найважливішою функцією держави.

Зміна механізму нарахування соціальних виплат та допомоги повинна відбуватися відповідно до критеріїв пропорційності та справедливості і є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів власне сутність змісту права на соціальний захист.

Крім того, згідно з правовою позицією Європейського суду з прав людини, викладеною в рішенні "Велікода проти України" від 03.06.2014 року, законодавчі норми можуть змінюватися, передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Зміна механізму нарахування певних видів соціальних виплат та допомоги є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів сама сутність змісту права на соціальний захист.

Також, Європейський суд з прав людини у рішенні від 9 жовтня 1979 року у справі «Ейрі проти Ірландії» констатував, що здійснення соціально-економічних прав людини значною мірою залежить від становища в державах, особливо фінансового. Такі положення поширюються і на питання допустимості зменшення соціальних виплат, про що зазначено в рішенні цього суду у справі «Кйартан Асмундсон проти Ісландії» від 12 жовтня 2004 року.

Відповідно до статті 316 КАС суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Підсумовуючи, враховуючи вимоги вище перелічених правових норм, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що при ухваленні оскаржуваного судового рішення суд першої інстанцій, правильно встановив обставини справи, не допустив порушень норм матеріального та процесуального права, які могли б бути підставою для його скасування, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 26 грудня 2019 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС.

Головуючий Шидловський В.Б.

Судді Боровицький О. А. Матохнюк Д.Б.