Справа № 686/34238/19
Суддя: Шидловський В.Б.
Дата ухвалення: 2020-04-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 686/34238/19

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Бондарчук В.В.

Суддя-доповідач - Шидловський В.Б.

09 квітня 2020 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Шидловського В.Б.

суддів: Матохнюка Д.Б. Боровицького О. А. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 02 березня 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції Департаменту патрульної поліції, Головного управління національної поліції в Хмельницькій області, начальника СРПП Ярмолинецького ВП ГУНП в Хмельницькій області Садовця Руслана Юрійовича про скасування постанови,

В С Т А Н О В И В :

20 грудня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до відповідачів про скасування постанови серії ЕАК № 1877786, посилаючись на те, що 18 грудня 2019 року його незаконно було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 КУпАП та накладено штраф у сумі 425 грн. Незаконність винесеної постанови ОСОБА_1 обґрунтовує тим, що рухаючись автомобілем Мерседес н.з НОМЕР_1 він був зупинений працівниками поліції за те, що номерний знак належним чином не освітлювався у темну пору доби, а також не мав при собі страхового полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, чим порушив п.2.1 «ґ» Правил дорожнього руху, однак виносячи оскаржувану постанову поліцейським не було враховано ту обставину, що позивачем було повідомлено про наявність у нього посвідчення учасника бойових дій, що ст.13 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», звільняє таку особу від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України. При розгляді справи були порушені права позивача, не надано доказів вчиненого правопорушення. З огляду на викладене, ОСОБА_1 просив його позов задовольнити.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 02 березня 2020 року в задоволенні позову ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції Департаменту патрульної поліції, Головного управління національної поліції в Хмельницькій області, начальника СРПП Ярмолинецького ВП ГУНП в Хмельницькій області Садовця Руслана Юрійовича про скасування постанови відмовлено.

Позивач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, просив скасувати рішення суду яке прийняте з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, порушенням норм матеріального та процесуального права та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити.

Суд, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, здійснюючи апеляційний перегляд у межах доводів та вимог апеляційної скарги, відповідно до частини 1 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України, встановив наступне.

Начальником СРПП Ярмолинецького ВП ГУНП в Хмельницькій області Садовцем Р.Ю. 18.12.2019 року було винесено постанову серії ЕАК № 1877786 у справі про адміністративне правопорушення, якою було встановлено, що о 19.34 по АДРЕСА_1 .Ярмолинці водій ОСОБА_1 , керував транспортним засобом Mercedes-Benz C220 н.з НОМЕР_1 без чинного страхового полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, з неосвітленим заднім номерним знаком в темну пору доби (таким що не дозволяв чітко визначити символи з відстані 20 м., чим порушив п.2.1 «ґ», п.2.9 «в» Правил дорожнього руху, за що ОСОБА_1 був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 КУпАП та підданий адміністративному стягненню у виді штрафу у розмірі 425 грн.

Згідно ч.1 ст.126 КУпАП керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Зазначені обставини підтверджуються копією постанови серії ЕАК № 1877786 від 18.12.2019 року, поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , відеозаписами нагрудних камер поліцейських та автомобільного відеореєстратора.

На підставі оцінки наявних доказів, посадовою особою, яка розглядала справу про адміністративне правопорушення було зроблено висновок про наявність складу адміністративного правопорушення в діях водія ОСОБА_1 передбаченого ч.1 ст.126 КУпАП, а також порушення п.2.1 «ґ» Правил дорожнього руху у зв`язку із чим притягнуто позивача до адміністративної відповідальності та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу.

Приймаючи оскаржуване рішення суд першої інстанції дійшов висновку, що керування автомобілем ОСОБА_1 здійснював без достатніх правових підстав і посилання останнього на рішення Конституційного Суду України № 7-рп/2014 від 23.12.2014 року щодо тлумачення положень п.13.1 ст.13 Закону України № 1961-ІV є необґрунтованим, оскільки у даному випадку застосованим бути не може. Автомобіль, яким керував позивач не зареєстрований, відповідно до діючого в державі Україна порядку, на даний автомобіль, який ввезено на територію України, поширюються вимоги законодавства України щодо його обліку та реєстрації, які позивачем не дотримані.

Колегія суддів погоджується із вказаним висновком суду першої інстанції та враховує викладене нижче.

Відповідно до ч.1 ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Оскаржуваною постановою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 КУпАП, яка передбачає відповідальність за порушення правил дорожнього руху.

Відповідно до ч.1 ст.276 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

Частиною 2 ст.258 КУпАП передбачено, що протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Відповідно до ст.222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення, зокрема, про порушення правил дорожнього руху, ст.ст.124 - 126.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Уповноваженими працівниками підрозділів Національної поліції штраф може стягуватися на місці вчинення адміністративного правопорушення незалежно від розміру виключно за допомогою безготівкових платіжних пристроїв.

Частиною 4 ст.258 КУпАП передбачено, що у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Відповідно до ч.4 ст.285 КУпАП у випадках, передбачених статтею 258 цього Кодексу, копія постанови уповноваженої посадової особи у справі про адміністративне правопорушення вручається особі, щодо якої її винесено, на місці вчинення правопорушення.

По суті зафіксованого в оскаржуваній постанові правопорушення апеляційний суд зазначає наступне.

Так, відповідно до ч.1 ст.126 КУпАП керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката «Зелена картка»), - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до пункту 2.1. Правил дорожнього руху водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі в тому числі і поліс (сертифікат) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи (посвідчення) (підпункт ґ п. 2.1.)

Відповідно до п.13.1 ст.13 ЗУ "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" учасники бойових дій, постраждалі учасники Революції Гідності та особи з інвалідністю внаслідок війни, що визначені законом, особи з інвалідністю I групи, які особисто керують належними їм транспортними засобами, а також особи, що керують транспортним засобом, належним особі з інвалідністю I групи, у її присутності, звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України.

Разом з тим, рішенням Конституційного суду України від 23.12.2014 року № 7-рп 2014 у справі № 1-6/2014 щодо тлумачення положень пункту 13.1 статті 13 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» керуючись ст.147,150,153 Конституції України, статтями 45, 51, 62, 66, 67, 69, 95 ЗУ «Про КСУ» , пунктом 1 параграфу 51 Регламенту КСУ, КСУ було ухвалено рішення: «В аспекті конституційного звернення положення пункту 13.1 статті 13 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 1 липня 2004 року № 1961 - IV змінами необхідно розуміти так що транспортними засобами , які належать учасникам бойових дій, інвалідам війни та інвалідам І групи, є такі наземні транспортні засоби, якими зазначені особи володіють як на праві власності так і на будь-якій іншій правовій підставі». У мотивувальній частині цього рішення зазначено: «… таким чином КСУ вважає, що згідно з пунктом 13.1статті 13 Закону України № 1961 транспортними засобами, які належать учасникам бойових дій та інвалідам війни, що визначені законом інвалідами І групи, є такі наземні транспортні засоби, якими вони володіють не тільки на праві власності, а й на будь-якій іншій правовій підставі».

Колегія суддів зазначає, що матеріали справи не містять будь яких відомостей про те, на якій правовій підставі позивачу належить транспортний засіб, яким він керував.

Відповідно до ч.1 ст.72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Колегія суддів не приймає до уваги доводи апелянта, щодо того що ПДР України вказують лише на те, що забороняється керувати транспортним засобом без номерного знака, а так як останній на автомобілі був, тому п.2.9 ПДР України позивач не порушував, оскільки Пункт 2.9 ПДР України передбачає, що водієві забороняється: в) керувати транспортним засобом, не зареєстрованим в уповноваженому органі МВС, або таким, що не пройшов відомчу реєстрацію в разі, якщо законом встановлена обов`язковість її проведення, а також без номерного знака або з номерним знаком, що: закритий іншими предметами чи забруднений, що не дає змоги чітко визначити символи номерного знака з відстані 20 м.

Окрім того судова колегія зазначає, що притягнення позивача до відповідальності та накладення стягнення за частиною першою статті 126 КУпАП за одне правопорушення з числа вчинених, є обґрунтованим, навіть коли факт іншого порушення не знайшов свого підтвердження під час розгляду справи.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд в своїх постановах від 25.09.2019 справа №127/19283/17, від 02.12.2019 справа № 766/10693/17, від 02.12.2019 справа № 164/2068/17.

На підставі викладеного, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права і прийшов до обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 315 та статті 316 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанова суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 02 березня 2020 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий Шидловський В.Б.

Судді Матохнюк Д.Б. Боровицький О. А.