Справа № 400/142/20
Суддя: Шляхтицький О.І.
Дата ухвалення: 2020-04-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 квітня 2020 р.м.ОдесаСправа № 400/142/20
Головуючий в 1 інстанції: Птичкіна В.В.
П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача Шляхтицького О.І.,

суддів: Семенюка Г.В., Домусчі С.Д.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Миколаївського окружного адміністративного суду від 10 лютого 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , Головного управління Пенсійного фонду України Миколаївської області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИЛА:

У лютому 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом про:

1. Визнання протиправними дій Комісаріату щодо нарахування та виплати позивачу підвищення до пенсії за вислугу років з 23.12.2004 відповідно до частини третьої статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22.10.1993 року № 3551-ХІІ (зі змінами внесеними Законом України «Про внесення змін і доповнень до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 23.11.1995 року №458/95-ВР) в розмірі меншому 150 відсотків мінімальної пенсії за віком.

2. Зобов`язання Комісаріату нарахувати та виплатити позивачу підвищення до пенсії за вислугу років з 23.12.2004 відповідно до частини третьої статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22.10.1993 року №3551-ХП (зі змінами внесеними Законом України «Про внесення змін і доповнень до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 23.11.1995 року №458/95-ВР) в розмірі 150 відсотків мінімальної пенсії за віком.

3. Зобов`язання Комісаріату виплатити різницю підвищення до пенсії за вислугу років позивачу з 23.12.2004 відповідно до частини третьої статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22.10.1993 року №3551-ХІІ (зі змінами внесеними Законом України «Про внесення змін і доповнень до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 23.11.1995 року №458/95-ВР) в розмірі 150 відсотків мінімальної пенсії за віком, з урахуванням раніше виплачених сум, однією сумою.

4. Визнання протиправними дій Управління щодо нарахування та виплати позивачу підвищення до пенсії за вислугу років з 01.01.2007 відповідно до частини третьої статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22.10.1993 року №3551-ХІІ (зі змінами внесеними Законом України «Про внесення змін і доповнень до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 23.11.1995 року №458/95-ВР) в розмірі меншому 150 відсотків мінімальної пенсії за віком.

5. Зобов`язання Управління здійснити нарахування та виплачувати позивачу підвищення до пенсії за вислугу років з 01.01.2007 відповідно до частини третьої статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22.10.1993 № 3551-XII (зі змінами внесеними Законом України «Про внесення змін і доповнень до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 23.11.1995 року №458/95-ВР) в розмірі 150 відсотків мінімальної пенсії за віком.

6. Зобов`язання Управління прийняти рішення (розпорядження) про здійснення нарахування та виплати позивачу підвищення до пенсії за вислугу років з 01.01.2007 відповідно до частини третьої статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22.10.1993 року №3551-ХІІ (зі змінами внесеними Законом України «Про внесення змін і доповнень до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 23.11.1995 року №458/95-ВР) в розмірі 150 відсотків мінімальної пенсії за віком.

7. Зобов`язання Управління виплатити різницю підвищення до пенсії за вислугу років ОСОБА_2 з 01.01.2007 року відповідно до частини третьої статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22.10.1993 року №3551- XII (зі змінами внесеними Законом України «Про внесення змін і доповнень до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 23.11.1995 року №458/95-ВР) в розмірі 150 відсотків мінімальної пенсії за віком, з урахуванням раніше виплачених сум, однією сумою.

Миколаївський окружний адміністративний суд ухвалою від 20 січня 2020 року позовну заяву залишив без руху.

Зобов`язав позивача не пізніше 05.02.2020 усунути недоліки позову шляхом надання суду:

- адміністративного позову, що відповідає вимогам статей 160 і 161 Кодексу адміністративного судочинства України, з урахуванням викладеного в ухвалі.

На виконання ухвали суду від 20 січня 2020 року позивач 04 лютого 2020 року подав до суду заяву про усунення недоліків позовної заяви, виправлений адміністративний позов та заяву про поновлення строку звернення з адміністративною позовною заявою.

Миколаївський окружний адміністративний суд ухвалою від 10 лютого 2020 року повернув позовну заяву позивачу.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просив її скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про необхідність її часткового задоволення.

Вирішуючи спірне питання суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 не усунув наступні недоліки адміністративного позову: позивач не обґрунтував вимоги про зобов`язання ІНФОРМАЦІЯ_1 вчинити певні дії, пов`язані нарахуванням та виплатою підвищення до пенсії (пункти 2 та 3); позивач, зазначивши про те, що йому не виплачувалось підвищення до пенсії в розмірі 150 відсотків мінімальної пенсії за віком, послався на частину 3 статті 12 Закону України від 22.10.1993 № 3551-ХІІ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» в редакції, що була чинною до 01.07.2006 та не обґрунтував вимоги про зобов`язання пенсійний орган з 01.01.2007 застосувати нечинну норму; позивач не дотримався встановленого частиною другою статті 122 КАС України шестимісячного строку звернення до адміністративного суду.

Колегія суддів вважає такий висновок суду першої інстанції передчасним з огляду на наступне.

Відповідно до пунктів 4, 5 частини 5 статті 160 КАС України, в позовній заяві зазначаються зміст позовних вимог і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а в разі подання позову до декількох відповідачів зміст позовних вимог щодо кожного з відповідачів, докази, що підтверджують вказані обставини.

Так, зі змісту заяви про усунення недоліків позовної заяви та виправленого адміністративного позову, поданих на виконання ухвали Миколаївського окружного адміністративного суду від 20 січня 2020 року вбачається, що листом ІНФОРМАЦІЯ_1 від 11.12.2019 № 12/7707 йому було повідомлено, що з 01.01.2007 року пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, здійснюється органами Пенсійного фонду України. Листом Головного управління Пенсійного фонду України Миколаївської області від 27.11.2019 № 5123-В-07 у задоволенні заяви було відмовлено, у зв`язку з тим, що органи Пенсійного фонду України не визначені правонаступниками структурних підрозділів силових міністерств та інших державних органів, тому не мають повноважень щодо перерахунку розміру пенсії за період до 01.01.2007.

Стосовно того, що позивач, зазначивши про те, що йому не виплачувалось підвищення до пенсії в розмірі 150 відсотків мінімальної пенсії за віком, послався на частину 3 статті 12 Закону України від 22.10.1993 № 3551-ХІІ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» в редакції, що була чинною до 01.07.2006 та не обґрунтував вимоги про зобов`язання пенсійний орган з 01.01.2007 застосувати нечинну норму, у виправленому адміністративному позові зазначається наступне.

Так, згідно зі статтею 22 Конституції України права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Відповідно до частини 1 статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Стаття 12 Закону України від 22.10.1993 № 3551-ХІІ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин передбачала право учасників бойових дій на підвищення пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, що виплачується замість пенсії в розмірі 150 % мінімальної пенсії за віком.

Отже, позивачем були обґрунтовані визначені судом першої інстанції недоліки адміністративного позову та викладені обставини, з якими позивач пов`язував свої вимоги.

Окремо слід зазначити, що про ймовірне помилкове обґрунтування тих чи інших позовних вимог має надаватись оцінка судом при вирішенні справи по суті.

При цьому апеляційний суд враховує постанову Верховного Суду від 04.12.2019 у справі № 917/1739/17, № судового рішення в ЄДРСРУ 86310237, в якому зазначено, що оскільки повноваження органів влади, зокрема і щодо здійснення захисту законних інтересів держави, є законодавчо визначеними, суд згідно з принципом jura novit curia («суд знає закони») під час розгляду справи має самостійно перевірити доводи сторін при вирішенні справи по суті.

Щодо недотримання позивачем встановленого частиною 2 статті 122 КАС України шестимісячного строку звернення до адміністративного суду колегія суддів зазначає наступне.

Так, на виконання ухвали Миколаївського окружного адміністративного суду від 20 січня 2020 року позивач 04 лютого 2020 року подав до суду, зокрема, заяву про поновлення строку звернення з адміністративною позовною заявою.

У вказаній заяві позивач посилався на частину 3 статті 51 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", згідно з якою перерахунок пенсій у зв`язку із зміною розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на такий перерахунок згідно з цим Законом, або у зв`язку із введенням для зазначених категорій осіб нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством, не проведений з вини органів Пенсійного фонду України та/або державних органів, які видають довідки для перерахунку пенсії, провадиться з дати виникнення права на нього без обмеження строком.

Крім того наведений правовий висновок Верховного Суду України у постанові від 25.05.2016 у справі № 164/1904/14-ц.

За змістом частин 1, 2 статті 123 КАС України разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Водночас, відповідно частини 6 статті 121 КАС України про поновлення або продовження процесуального строку, відмову у поновленні або продовженні процесуального строку суд постановляє ухвалу, яка не пізніше наступного дня з дня її постановлення надсилається особі, яка звернулася із відповідною заявою.

За приписами пункту 3 частини 1 статті 294 КАС України ухвали про повернення заяви позивачеві (заявникові) можуть бути оскаржені в апеляційному порядку.

Звернення до суду з позовом з пропуском процесуального строку на реалізацію такого права є підставою для залишення позовної заяви без руху з встановленням строку для надання клопотання про поновлення такого строку з наведенням підстав поважності його пропуску.

Окрім того Верховний Суд у постанові від 19.03.2019 у справі № 806/1952/18, № судового рішення в ЄДРСРУ 80580127 зазначив, що Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби та деяких інших осіб» передбачене право пенсіонера на виплату сум пенсії за минулий час без обмеження строку у визначеному законодавством розмірі.

Із врахуванням викладеного оскаржувана ухвала суду першої інстанції є необґрунтованою та підлягає скасуванню.

Оскільки при винесенні ухвали порушено норми процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання, суд апеляційної інстанції, відповідно до пункту 4 частини 1 статті 320 КАС України, приходить до висновку про скасування оскаржуваної ухвали судді і направлення справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись статтями 308, 309, 315, 321, 322, 325 КАС України,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково, а ухвалу Миколаївського окружного адміністративного суду від 10 лютого 2020 року скасувати.

Направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Головуючий: О.І. Шляхтицький

Суддя: Г.В. Семенюк

Суддя: С.Д. Домусчі