Справа № 157/329/20
Суддя: Антонюк О. В.
Дата ухвалення: 2020-04-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 157/329/20
Провадження №2-а/157/16/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 квітня 2020 року місто Камінь-Каширський

Камінь-Каширський районний суд Волинської області в складі:

головуючого - судді Антонюк О.В.,

з участю секретаря - Фесь Т.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до поліцейського взводу № 2 роти № 3 батальйону УПП в Житомирській області Ковальського Євгенія Романовича, Управління патрульної поліції в Житомирській області, про визнання дій протиправними, скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся у суд з позовом до поліцейського взводу № 2 роти № 3 батальйону УПП в Житомирській області Ковальського Є.Р., в якому просить визнати дії поліцейського щодо притягнення його до адміністративної відповідальності протиправними та скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ЕАК № 2200088 від 5 березня 2020 року, а провадження у справі закрити. В обґрунтування вимог зазначає, що об 11 год. 5 лютого 2020 року перед АЗС в місті Коростень, він сів за кермо автомобіля марки «БМВ», н.з. НОМЕР_1 , так як очікував на брата, якому терміново потрібно було повертатися до Києва. За кілька хвилин до вказаного автомобіля підійшов працівник поліції та почав його звинувачувати, що він ніби то перевищив швидкісний режим в населеному пункті на 52 км/год. Незважаючи на його зауваження та клопотання, поліцейський надрукував постанову про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАК № 2200088 від 5 березня 2020 року. Вважає дану постанову незаконною та такою, що підлягає скасуванню, оскільки Правил дорожнього руху він не порушував, при розгляді даної справи порушено цілий ряд його прав, дії поліцейського ОСОБА_2 при винесенні постанови є протиправними. Він не порушував п. 12.4. Правил дорожнього руху, про що вказується в оскаржуваній постанові. Правоохоронець невмотивовано відхилив та не взяв до уваги подане ним клопотання про перенесення розгляду справи за місцем його проживання і надання йому можливості скористатися правовою допомогою. Поліцейський не взяв до уваги пояснення свідка, який у зазначений момент перебував на сидінні пасажира. Він не здійснював керування транспортним засобом, а лише знаходився у ньому, коли правоохоронець поставив йому вимогу пред`явити документи. Поліцейські не реагували на його заперечення щодо відсутності у них підстав ставити йому вимоги щодо пред`явлення різного роду документів (ст. 35 Закону України «Про поліцію»). Обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність як події адміністративного правопорушення, так і складу адміністративного правопорушення. Наявність події та складу правопорушення доводиться шляхом надання доказів. В постанові серії ЕАК № 2200088 від 5 березня 2020 року не наведено жодного доказу його вини. Працівниками поліції не було складено відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення, складання якого є обов`язковою умовою оформлення матеріалів по притягненню до адміністративної відповідальності, в якому він мав би можливість зазначити свої пояснення, тощо. Його було позбавлено цілого ряду прав, передбачених ст. 268 КпАП України, зокрема, права скористатися юридичною допомогою фахівця в галузі права, про що він заявляв у клопотанні. Візуальне спостереження за станом дотримання, норм, стандартів, правил, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху при утриманні автомобільних доріг, працівниками Національної поліції може бути доказом у справі лише у тому випадку, коли воно зафіксоване у встановленому законом порядку. В іншому випадку застосування адміністративного стягнення до особи за відсутності будь-яких доказів її протиправної дії чи бездіяльності не відповідає принципу верховенства права і містить ознаки свавільного застосування адміністративних повноважень. Більше того, будь-які сумніви та протиріччя повинні тлумачитись тільки на користь особи, яку притягують до відповідальності, що вказує припис прямої дії, передбачений ст. 62 Конституції України.

Ухвалою суду від 13 березня 2020 року позовну заяву прийнято до розгляду та у справі відкрито провадження.

У відзиві на позов відповідач - поліцейський взводу № 2 роти № 3 батальйону УПП в Житомирській області Ковальський Р.Є. просить у задоволені позову відмовити, мотивуючи тим, що постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності є законною та обгрунтованою. В обгрунтування заперечнь зазначає, що ним 5 березня 2020 року під час несення служби на автодорозі М-07 Київ-Ковель-Ягодин, 151 км, було виявлено за допомгою лазерного вимірювача швидкості руху «TruCam LTI 20/20» (серійний номер ТС000567), факт порушення водієм ОСОБА_1 п. 12.4. Правил дорожнього руху порушення правил дорожнього руху, а саме перевищеня останнім встановленого обмеження швидкості руху в населеному пункті на 53 км/год. Водієві було подано сигнал про зупинку транспортному засобу на підставі ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію», в подальшому поліцейський підійшовши до ОСОБА_1 , належним чином представився, пояснив суть правопорушення, причину та підставу перевірки документів та попросив пред`явити документи, зазначені в п. 2.1. Правил дорожнього руху на підставі ст. 32 Закону України «Про Національну поліцію» та пункту 2.4. «а» Правил дорожнього руху. Встановивши факт вчинення адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 3 ст. 122 КУпАП, було прийнято рішення про складання адміністративних матеріалів щодо позивача. Водію було роз`яснено права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, зокрема 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП. Позивач мав можливість на місці ознайомитись із усіма наявними матеріалами справи, надати пояснення, докази, заявити клопотання та отримати правову допомогу. Позивачем не надано належних доказів в обґрунтування обмеження реалізації ним прав, закріплених статтею 268 КУпАП. ОСОБА_1 був присутній на місці складання постанови, був повідомлений про її складання, під час спілкування ним висловлювались свої заперечення та доводи по суті вчиненого правопорушення, але працівник поліції не взяв їх до уваги, що свідчить про можливість реалізації своїх прав та об`єктивне рішення інспектора, як посадової особи, що приймає рішення у справі. Позивач був ознайомлений зі змістом винесеної постанови, останньому роз`яснювався порядок її оскарження та строки сплати штрафу, розмір якого відповідає санкціі відповідної статті. Доказом перевищення швидкості є відповідне фото та відеозапис з приладу «TruCam LTI 20/20» (серійний номер TC000567L), на якому зафіксовано швидкість транспортного засобу під керуванням позивача. Відео та фотофіксація автомобіля позивача відбулась на відстані 197,9 метри, тобто в межах допустимих граничних показників визначених для приладу «TruCam LTI 20/20». Також наявні об`єктивні дані, щодо підтвердження географічної локації транспортного засобу, які відображені у роздруківці файлу _t8000_0305_101055.jmf з пристрою, на якому, зокрема, вказана система географічних координат з кутовими величинами: географічна широта 50° 59'14.44"N і географічна довгота 28° 39'47.5562"Е місця події. Хоча КАС України і покладено обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень на відповідача, однак це не може розумітися як звільнення позивача від обов`язку доказування своїх вимог. Лазерний вимірювач швидкості «TruCam LTI 20/20» здійснює вимірювання процесу порушення швидкісного режиму, що дозволяє ідентифікувати транспортний засіб, номерний знак та особу водія. Прилад автоматично визначає координати кожного вимірювання швидкості, розрізняє режими обмеження швидкості, встановлені для вантажних, легкових транспортних засобів, а також мотоциклів. Для фіксації допустимих швидкісних режимів руху транспортних засобів на приладі встановлюється поріг допустимої швидкості руху. При цьому враховується похибка приладу ±2 км/год. Прилад дозволяє вимірювати швидкість на дистанціях від 15 м до 1200 м. з відстані у 350-450 м, поліцейським виконується наведення позначки оптичного прицілу на цільовий автомобіль і натискається спусковий гачок приладу. Прилад починає вимірювання швидкості і включає запис відео, при цьому чути характерний звук низького тону. Після стабільного утримання позначки на цільовому транспортному засобі прилад здійснює вимірювання швидкості. Про фіксацію перевищення швидкості руху свідчить характерний звук високого тону і в самому оптичному прицілі та на екрані монітору приладу фіксується числовий показник швидкості. При фіксації перевищення встановленої швидкості руху прилад здійснює фотографування транспортного засобу порушника, про що свідчить повторний звук високого тону, після чого поліцейський відпускає спусковий гачок та вживає заходів до зупинки порушника. Виробник приладу «TruCam» (LTI, США) застосував алгоритм шифрування AES з метою посилення достовірності доказової бази дорожньої поліції в суді в разі оскарження факту порушення. Правильність реалізації у приладі «TruCam» зазначеного алгоритму підтверджено за результатами державної експертизи у сфері криптографічного захисту інформації. Застосування алгоритму шифрування AES забезпечує контроль цілісності інформації не тільки в самому приладі «TruCam», але також в зашифрованих файлах, що скопійовані на будь-які інші електронні носії. Зазначені властивості алгоритму унеможливлюють підробку змісту інформації про порушення правил дорожнього руху від моменту її фіксації приладом «TruCam», а тому, достовірність інформації про порушення правил дорожнього руху може бути перевірена в будь-який момент після її фіксації приладом, у тому числі під час її пред`явлення в якості доказу в адміністративному судовому процесі. З урахуванням наведеного, впровадження додаткових заходів для забезпечення достовірності інформації про порушення правил дорожнього руху та проведення експертиз не є обов`язковим. Використання лазерного вимірювача швидкості «TruCam» органами Національної поліції України започатковано листом першого заступника начальника ДПП Білошицького О.Г. від 4 жовтня 2018 року; місце для роботи з приладом позначено відповідними дорожніми знаками з метою інформування проведення вимірювання швидкісного режиму. Відповідно до п. 12.4. Правил дорожнього руху у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год. Лазерний вимірювач швидкості «TruCam LTI 20/20» отримав сертифікат затвердження типу засобів вимірювальної техніки від 29 серпня 2012 року № UA-MI/1-2903-2012. На підставі позитивних результатів державних приймальних випробувань Міністерством економічного розвитку і торгівлі України затверджений тип засобу вимірювальної техніки «Вимірювач швидкості автотранспортних засобів лазерний TruCam LTI 20/20», який було зареєстровано в державному реєстрі засобів вимірювальної техніки за номером У3197-12. Чинним законодавством не передбачено повторного проходження даної процедури (сертифікації) для приладів, які вже були завезені на територію України та введені в експлуатацію. Крім того, така процедура як «сертифікація» взагалі вже не міститься в нормах чинного законодавства України. Всі прилади, що використовуються працівниками Департаменту патрульної поліції, пройшли повірку. Міжповірочний інтервал для «TruCam» визначено Переліком засобів вимірювальної техніки, типи яких затверджені на підставі результатів державних приймальних та контрольних випробувань і міжнародних договорів України затвердженим наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України 05.04.2012 N437 і становить один рік. Відповідно до свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки № 22-01/18033, виданого ДП «Укрметртестстандарт» від 15.01.2020 та чинного до 15.01.2021, лазерний вимірювач швидкості транспортних засобів «TruCam LTI 20/20» № ТС000567 є придатним до застосування. Можливість використання виробу «TruCam LTI 20/20», виробництва Laser Technology Inc., також підтверджується наявністю виданого державною службою спеціального зв`язку та захисту інформації України експертного висновку від 27 вересня 2018 року № 04/02/03/-3008, який зазначає про правильність реалізації криптографічного алгоритму шифрування AES відповідно до ДСТУ ISO/IES 180J3-3.2015 та забезпечення конфіденційності, цілісності та автентичності зареєстрованих даних. Як вбачається з наданих документів, відповідно до Журналу обліку лазерного вимірювання швидкості «TruCam» №000567, а саме за 20 травня 2019 року поліцейському ОСОБА_3 , його напарнику, було видано прилад «TruCam» для фіксації порушень правил дорожнього руху, що підтверджує факт правомірності його використання поліцейськими управління патрульної поліції в Житомирській області. Факт правопорушення підтверджується постановою у справі про адміністративне правопорушення винесеними компетентною службовою особою в межах своїх повноважень, фотознімком та відеозаписом з приладу «TruCam». Скорочене провадження у справах про зазначені адміністративні правопорушення передбачає, зокрема, фіксацію адміністративного правопорушення і накладання адміністративного стягнення на правопорушника безпосередньо на місці його вчинення. Застосування посадовою особою процедури скороченого провадження в інших випадках, які не визначені законом, тобто розгляд справи про адміністративне правопорушення безпосередньо на місці його вчинення, а не за місцезнаходженням органу, уповноваженого законом розглядати справу про таке правопорушення, призводить до порушення процесуальних прав особи, яка притягається до адмістративної відповідальності. У визначених законодавством випадках допускається скорочене провадження у справах про адміністративні правопорушення, яке передбачає зокрема, фіксацію адміністративного правопорушення і накладання адміністративного стягнення на правопорушника безпосередньо на місці його вчинення. Застосування процедури скороченого провадження у випадках, визначених законом, не призводить до порушення процесуальних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, закріплених в Кодексі України про адміністративні правопорушення. Висновки аналогічного змісту містяться у рішенні Конституційного Суду України від 26.05.2015 по справі №1-11/2015 за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

У відповіді на відзив позивач ОСОБА_1 зазначає, що поліцеський не взяв до уваги заперечення факту вчинення ним адміністративного правопорушення та безпідставно не склав протокол про адміністративне правопорушення, необгрунтовано відхилив його клопотання про перенесення розгляду справи за місцем його проживання та протиправно позбавив його права скористатися правовою допомогою. Також поліцейський не взяв до уваги пояснення свідка, який у даний момент перебував на сидінні пасажира. Він не здійснював керування транспортним засобом, а лише перебував за кермом транпортного засобу в той момент, коли поліцейський поставив йому вимогу пред`явити документи. Поліцейський додав до відзиву відеозаписи, з яких досить чітко вбачається, що камери увімкнули не в момент зупинки транспортного засобу, а коли автомобіль здійснив стоянку. Візуальне спостереження за станом дотримання, норм, стандартів, правил, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху при утриманні автомобільних доріг, працівниками Національної поліції може бути доказом у справі лише у тому випадку, коли воно зафіксоване у встановленому законом порядку. В іншому випадку, застосування адміністративного стягнення до особи за відсутності будь-яких доказів її протиправної дії чи бездіяльності не відповідає принципу верховенства права і містить ознаки свавільного застосування адміністративних повноважень. Більше того, будь-які сумніви та протиріччя повинні тлумачитись тільки на користь особи, яку притягнули до відповідальності, що вказує припис прямої дії, передбачений ст. 62 Конституції України.

Ухвалою суду від 31 березня 2020 року до участі у справі як другого відповідача залучено Управління патрульної поліції у Житомирській області.

У відзиві на позовну заяву представник відповідача Управління патрульної поліції у Житомирській області Кушнерчук Т.С. просить у задоволені позовних вимог ОСОБА_1 відмовити. В обґрунтування заперечень, що відповідно до ст. 222 КУпАП України органи Національної поліції розглядають справи, зокрема про адміністративні правопорушення, передбачені частиними першою, другою і третьою статті 122 КпАП України. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень. В якості доказу перевищення позивачем швидкості є відповідне фото та відеозапис з приладу «TruCam LTI 20/20» (серійний номер ТС000567), на якому зафіксовано швидкість транспортного засобу позивача. Відео та фотофіксація автомобіля позивача відбулась на відстані 197,9 метри, тобто в межах допустимих граничних показників, визначених для приладу «TruCam LTI 20/20». Наявні дані щодо підтвердження географічної локації транспортного засобу, що відображені роздруківкою файлу _t8000_0305_101055.jmf з пристрою, на якому зокрема, вказана система географічних координат з кутовими величинами: географічна широта 50° 59'14.44"N і географічна довгота 28° 39'47.5562"Е місця події. При цьому, лазерний вимірювач швидкості «TruCam LTI 20/20» отримав сертифікат затвердження типу засобів вимірювальної техніки від 29.08.2012 № UA-MI/1-2903-2012. Складання протоколу про адміністративне правопорушення та розгляд уповноваженим органом (посадовою особою) справи про таке правопорушення належать до різних стадій адміністративного провадження. У частинах першій, другій статті 258 КУпАП визначено випадки, коли протокол про вчинення адміністративного правопорушення не складається, а адміністративне стягнення накладається і стягується на місці вчинення правопорушення, якщо особа не оспорює допущеного нею порушення і адміністративного стягнення, що на неї накладається, а розмір штрафу не перевищує передбаченого у Кодексі неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. Перелік адміністративних правопорушень, за які адміністративні стягнення накладаються на місці їх вчинення, є вичерпним і може бути змінений лише законом. Скорочене провадження у справах про зазначені адміністративні правопорушення передбачає, зокрема, фіксацію адміністративного правопорушення і накладання адміністративного стягнення на правопорушника безпосередньо на місці його вчинення. Пунктом 4 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07 листопада 2015 року № 1395, встановлено, що у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу. Згідно з ч. 1 ст. 276 КпАп України справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення. Частиною 1 статті 283 КпАП України передбачено, що розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Разом з тим, частинами 2, 4 ст. 258 КпАп України встановлено, що у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі, протокол не складається. У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу. Отже, у визначених законодавством випадках допускається скорочене провадження у справах про адміністративні правопорушення, яке передбачає, зокрема, фіксацію адміністративного правопорушення і накладання адміністративного стягнення на правопорушника безпосередньо на місці його вчинення. Застосування процедури скороченого провадження у випадках, визначених законом, не призводить до порушення процесуальних прав особи. Висновки аналогічного змісту містяться у рішенні Конституційного Суду України від 26.05.2015 по справі №1-11/2015 за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, подав до суду клопотання про розгляд справи у його відсутності.

Відповідачі у судове засідання не з`явилися, хоча належним чином були повідомленні про час, дату та місце розгляду справи.

З`ясувавши обставини справи та дослідивши докази, суд дійшов висновку, що в задоволенні адміністративного позову належить відмовити, зважаючи на таке.

Судом встановлено, що постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАК № 2200088 від 5 березня 2020 року, прийнятою поліцейським 1 батальйону 3 роти УПП в Житомирській області Ковальським Є.Р., позивача ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 122 КпАП України, та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 510 грн.

Зі змісту постанови вбачається, що ОСОБА_1 5 березня 2020 року о 10 год. 10 хв. 42 с., керуючи автомобілем марки «BMW» моделі «5300», н.з. НОМЕР_1 , в м. Коростень на автодорозі Київ-Ковель 151 км., рухався із швидкістю 103 км/год. у населеному пункті «Коростень», позначеним дорожнім знаком 5.45, чим перевищив встановлену швидкість на 53 км/год., тобто порушив п. 12.4. Правил дорожнього руху (перевищення водієм транспортного засобу встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більше ніж на 50 км/год), тобто вчинив адміністартивне правопорушення, епредбачене ч. 3 ст. 122 КпАП України.

У зазначеній постанові вказано, що швидкість руху транпортного засобу вимірювалась приладом «TruCam ТС000567», до постанови додається фото порушення «TruCam ТС000567», відеофіксація боді камера АМ00028.

Статтею 14 Закону України «Про дорожній рух» від 30.06.1993 № 3353-XII передбачено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Пунктом 1.3. Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Частиною 3 ст. 122 КпАП України визначено відповідальність, серед іншого, за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на п`ятдесят кілометрів на годину.

Згідно з п. 12.4. Правил дорожнього руху у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.

Відповідно до ст. 280 КпАП України орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 251 КпАП України визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

В матеріалах справи наявний фотознімок, здійснений приладом «TruCam LTІ 20/20» серійний № ТС000567, на якому зафіксовано, що автомобіль позивача рухався в населеному пункті зі швидкістю 103 км/год. (а.с. 27).

Суд звертає увагу, що лазерний вимірювач швидкості «TruCam LTI 20/20» отримав сертифікат затвердження типу засобів вимірювальної техніки від 29 серпня 2012 року № UА-МІ/1-2903-2012. На підставі позитивних результатів державних приймальних випробувань Міністерством економічного розвитку і торгівлі України затверджений тип засобу вимірювальної техніки «Вимірювач швидкості автотранспортних засобів лазерний «TruCam LTI 20/20», який було зареєстровано в державному реєстрі засобів вимірювальної техніки за номером У3197-12 (а.с. 31).

Чинним законодавством не передбачено повторного проходження даної процедури (сертифікації) для приладів, які вже були завезені на територію України та введені в експлуатацію.

Крім того, така процедура як сертифікація взагалі не міститься в нормах чинного законодавства України.

Всі прилади, що використовуються працівниками Департаменту патрульної поліції, пройшли повірку. Міжповірочний інтервал для «TruCam» визначено Переліком засобів вимірювальної техніки, типи яких затверджені на підставі результатів державних приймальних та контрольних випробувань і міжнародних договорів України, затвердженим наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України 05 квітня 2012 року № 437, і становить 1 рік.

Проведення повірки передбачено Порядком проведення повірки законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, та оформлення її результатів, затвердженим наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 08 лютого 2016 року № 193.

Відповідно до свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки № 22-01/18033, виданого ДП «Всеукраїнський державний науково-виробничий центр стандартизації, метрології, сертифікації та захисту прав споживачів» від 15 січня 2020 року, лазерний вимірювач швидкості транспортних засобів «TruCam LTІ 20/20» №ТС000567, є придатним до застосування (а.с. 30).

Необхідно зазначити, що можливість використання виробу «TruCam LTІ 20/20» виробництва Laser Technology Inc. також підтверджується наявністю виданого державною службою спеціального зв`язку та захисту інформації України експертного висновку від 27 вересня 2018 року № 04/02/03/-3008, який зазначає про правильність реалізації криптографічного алгоритму шифрування AES відповідно до ДСТУ ISO/IES 18033-3:2015 та забезпечення конфіденційності, цілісності та автентичності зареєстрованих даних (а.с. 32).

Лазерний вимірювач швидкості «TruCam LT1 20/20» здійснює вимірювання процесу порушення швидкісного режиму, що дозволяє ідентифікувати транспортний засіб, номерний знак. Прилад автоматично визначає координати кожного вимірювання швидкості, розрізняє режими обмеження швидкості, встановлені для вантажних, легкових транспортних засобів, а також мотоциклів.

Для фіксації допустимих швидкісних режимів руху транспортних засобів на приладі встановлюється поріг допустимої швидкості руху. При цьому враховується похибка приладу ±2 км/год. Прилад дозволяє вимірювати швидкість на дистанціях від 15 м до 1200 м.

Правильність реалізації у приладі «TruCam» зазначеного алгоритму підтверджено за результатами державної експертизи у сфері криптографічного захисту інформації.

Застосування алгоритму шифрування AES забезпечує контроль цілісності інформації не тільки в самому приладі «TruCam», але також в зашифрованих файлах, що скопійовані на будь-які інші електронні носії.

Зазначені властивості алгоритму унеможливлюють підробку змісту інформації про порушення Правил дорожнього руху від моменту її фіксації приладом «TruCam».

Враховуючи викладене, впровадження додаткових заходів для забезпечення достовірності інформації про порушення Правил дорожнього руху та проведення їх експертиз не є обов`язковим.

Згідно з координатами на фотознімках приладу «TruCam», зокрема, географічною шириною 50° 59'14.44'' N і географічною довготою 28° 39'47.5562'' Е (що зазначені в долученій відповідачем скан-копії даних «TruCam», а.с. 27) водій керував транспортним засобом в м. Коростень, Житомирської області, тобто в межах населеного пункту (зазначене підтверджено даними із сайту https://www.google.com.ua/maps/place/50%C2%B059'14.4%22N+28%C2%B039'47.6%22E/@50.9893046,28.649306,13z/data=!4m5!3m4!1s0x0:0x0!8m2!3d50.9873444!4d28.6632101).

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини (рішення Європейського суду з прав людини у справі «О`Халлоран і Френсіс проти Сполученого Королівства» (O'Halloran and Francis v. the United Kingdo), скарга № 15809/02) будь-хто, хто вирішив володіти чи керувати автомобілем, знав, що таким чином він піддає себе режиму регулювання, котрий застосовується, оскільки визнавалося, що володіння і користування автомобілем може потенційно завдати серйозної шкоди. Можна вважати, що ті, хто вирішив володіти та керувати автомобілями, погодилися на певну відповідальність та обов`язки.

Отже, водій при керуванні автомобілем зобов`язаний в першу чергу дотримуватись вимог Правил дорожнього руху.

Візуальне спостереження за дотриманням правил дорожнього руху працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі лише у тому випадку, коли воно зафіксовано у встановленому законом порядку.

На підтвердження порушення позивачем пункту 12.4. Правил дорожнього руху відповідач, відповідно до статті 251 КпАП України, подав фото з приладу «TruCam LT1 20/20», про яке зазначено в оскаржуваній постанові і яке є належним доказом.

Наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 02.11.2015 року № 1362 зазначений пристрій «TruCam» був виключений з Державного реєстру засобів вимірювальної техніки.

У разі виключення затвердженого типу засобів вимірювальної техніки із Державного реєстру заборонялося їх серійне виробництво або ввезення на територію України.

Однак, засоби вимірювальної техніки, які були введені в експлуатацію до моменту виключення їх із Державного реєстру, дозволяється застосовувати за умови позитивних результатів їх повірки.

Оскільки прилад «TruCam» було введено в експлуатацію в період його перебування в Державному реєстрі, відповідно його подальша експлуатація не обмежена нормами чинного законодавства.

Посилання позивача на те, що підстав для складання поліцейським вищевказаної постанови не було, оскільки він не порушував п. 12.4. Правил дорожнього руху, є безпідставними. Доказів, які б спростовували правильність здійснених технічним засобом вимірювань швидкості руху автомобіля приладом «TruCam» позивачем не надано. Окрім того, як вбачається з відезозапису з боді камери поліцейського, під час розгляду справи про адміністративне правопорушення сам ОСОБА_1 не заперечував той факт, що він керував транпортним засобом.

За таких обставин, викладені у позовній заяві доводи позивача, що він автомобілем не керував, з урахуванням наданих вищезазначених відповідачем доказів, суд розцінює як намагання позивача уникнути відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення.

Не ґрунтуються на положеннях чинного законодавства і є власним тлумаченням позивачем норм права його твердження про недотримання поліцеським порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Рішенням Конституційного Суду України від 26 травня 2015 року по справі № 5-рп/визначено, що положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення, яке передбачає, що «справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення», в аспекті порушеного у конституційному поданні питання необхідно розуміти так, що використане в ньому словосполучення «за місцем його вчинення» визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення.

Також, Конституційний Суд у своєму рішенні звернув увагу на те, що у частинах першій, другій статті 258 Кодексу визначено випадки, коли протокол про вчинення адміністративного правопорушення не складається, а адміністративне стягнення накладається і стягується на місці вчинення правопорушення, якщо особа не оспорює допущеного нею порушення і адміністративного стягнення, що на неї накладається, а розмір штрафу не перевищує передбаченого у Кодексі неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. Перелік адміністративних правопорушень, за які адміністративні стягнення накладаються на місці їх вчинення, є вичерпним і може бути змінений лише законом.

Скорочене провадження у справах про зазначені адміністративні правопорушення передбачає, зокрема, фіксацію адміністративного правопорушення і накладання адміністративного стягнення на правопорушника безпосередньо на місці його вчинення.

Застосування посадовою особою процедури скороченого провадження в інших випадках, які не визначені законом, тобто розгляд справи про адміністративне правопорушення безпосередньо на місці його вчинення, а не за місцезнаходженням органу, уповноваженого законом розглядати справу про таке правопорушення, призводить до порушення процесуальних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, закріплених у статтях 257, 268, 277, 278, 279, 280 Кодексу.

Разом із тим, Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху» від 14 липня 2015 року № 596-VIII, внесено зміни до ст. 258 КпАП України та передбачено, що скорочене провадження у справах про адміністративні правопорушення, а саме відсутність необхідності складати адміністративний протокол, застосовується і до правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції. Крім того, даною статтею, передбачено, що протокол про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху не складається навіть у разі заперечення порушника проти його вчинення.

Суд звертає увагу на те, що рішення № 5-рп/2015 від 26.05.2015 року прийняте Конституційним Судом України раніше Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху». Внесені зміни стосувались зокрема положень статтей 33, 221, 258, 276 КпАП України.

В свою чергу, питання стосовно винесення постанов за порушення у сфері безпеки дорожнього руху «за місцем вчинення» чи «на місці вчинення», було доповнено та деталізовано положеннями Кодексу України про адміністративні правопорушення шляхом внесення змін в липні 2015 року, у відповідності до яких перелік адміністративних правопорушень, за які адміністративні стягнення накладаються на місці їх вчинення, викладений в частині 1 статті 258 КпАП України, доповнено правопорушеннями, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції у відповідності до частині 1 статті 222 КпАП України.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності у вказаних випадках фактично відбувається у скороченому провадженні.

Згідно з частинами 1, 2 ст. 222 КпАП України органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, які полягають, зокрема, у порушенні правил дорожнього руху, відповідальність за які передбачена ст. 122 КпАП України. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Положеннями ч. 2 ст. 258 КпАП України передбачено, що протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

У відповідності до ч. 4 ст. 258 КпАП України у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст. 283 цього Кодексу.

Таким чином, постанова у справі про адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 3 ст. 122 КпАП України виноситься на місці вчинення правопорушення, внаслідок чого провадження у справі про адміністративне правопорушення у порядку та за правилами, встановленими розділом IV КпАП України не здійснюється.

Відповідно до ч. 1 ст. 268 КпАП України особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі.

Згідно з ст. 271 КпАП України у розгляді справи про адміністративне правопорушення можуть брати участь адвокат, інший фахівець у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи. Ці особи мають право знайомитися з матеріалами справи; заявляти клопотання; за дорученням особи, яка його запросила, від її імені подавати скарги на рішення органу (посадової особи), який розглядає справу, а також мають інші права, передбачені законами України. Повноваження адвоката на участь у розгляді справи підтверджуються довіреністю на ведення справи, посвідченою нотаріусом або посадовою особою, якій відповідно до закону надано право посвідчувати довіреності, або ордером чи дорученням органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги, або договором про надання правової допомоги. До ордера обов`язково додається витяг з договору, в якому зазначаються повноваження адвоката або обмеження його прав на вчинення окремих дій як захисника. Витяг засвідчується підписами сторін. Якщо особа є суб`єктом права на безоплатну вторинну правову допомогу, у розгляді справи про адміністративне правопорушення може брати участь адвокат, який призначений Центром з надання безоплатної вторинної правової допомоги. Зазначений адвокат має права, передбачені частиною першою цієї статті та іншими законами. Повноваження адвоката, призначеного Центром з надання безоплатної вторинної правової допомоги, підтверджуються дорученням, що видається Центром з надання безоплатної вторинної правової допомоги.

Як вбачається з дослідженого судом відеозапису з нагрудної камери поліцейського від 5 березня 2020 року, останній після зупинення автомобіля представився позивачу, пояснив причину зупинки, роз`яснив позивачу його права, що передбачені ст. 268 КпАП України та ст. 63 Конституції України (файл: 820000045, 2020/03/05 - 10:19:06-10:19:46) та декілька разів надавав позивачу можливість ознайомитися з зафіксованим на приладі «TruCam» порушенням правил дорожнього руху. Право користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги, поліцейський роз`яснював позивачу двічі (файл: , 2020/03/05 - 11:05:38-11:05:50).

Разом з тим, позивач ОСОБА_1 , подавши поліцеському письмове клопотання про надання йому можливості скористатися правовою допомогою, активних дій, спрямованих на отримання ним правової допомоги, зокрема, здійснення виклику адвоката по телефону, заявлення клопотання про надання певного часу для прибуття адвоката (іншого фахівця у галузі права), не вчиняв, в той час як поліцейський пропонував йому здійснити відповідний телефонний дзвінок для отримання юридичної констультації і наголошував, що позивач у праві скористатися правовою допомогою не обмежується (файл: , 2020/03/05 - 11:07:30-11:11:02). Таким чином, поліцейський вживав заходи для надання можливості позивачу отримати правову допомогу, однак останній хоча й заявляв про необхідність надання йому такої допомоги, однак фактично скористатися такою допомогою не бажав, про що свідчить його пасивна поведінка (зафіксована відеозаписами) під час вирішення зазначеного питання.

З огляду на вищевикладене у сукупності, суд дійшов висновку, що відповідачами доведено правомірність своїх дій щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності, а позивачем не надано доказів, які б свідчили про обґрунтованість заявлених позовних вимог.

Сама незгода позивача щодо його притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 122 КпАП України не є підставою для скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення та звільнення від адміністративної відповідальності.

Відповідачі діяли на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та нормами Кодексу України про адміністративні правопорушення, постанову інспектором поліції про притягнення позивача до адміністративної відповідальності прийнято з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо та своєчасно, у зв`язку з чим в задоволенні позову належить відмовити.

Інші наведені позивачем в його позовній заяві доводи не спростовують правильність винесеної поліцейським постанови.

Керуючись ст. ст. 2, 6, 9, 244 - 246, 255, 286, 293, 295, п. 3 Розділу VI Прикінцевих положень КАС України, суд

ухвалив:

У позові ОСОБА_1 до поліцейського взводу № 2 роти № 3 батальйону УПП в Житомирській області Ковальського Євгенія Романовича, Управління патрульної поліції в Житомирській області, про визнання дій протиправними, скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржена до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його вручення, а у разі вручення рішення суду під час дії каратину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), протягом десяти днів з дня закінчення строку карантину. Апеляційна скарга подається через Камінь-Каширський районний суд до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи або безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Головуючий:О. В. Антонюк