Справа № 465/365/20
Суддя: Мартьянова С. М.
Дата ухвалення: 2020-04-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

Іменем України

07.04.2020 року Франківський районний суд м.Львова в складі: головуючої - судді Мартьянової С.М. за участі секретаря Турчак М.І. розглянувши матеріали адміністративного позову ОСОБА_1 до інспектора старшого лейтенанта поліції Запотічного Назара Ігоровича 2 батальйон 1 рота, третьої особи управління патрульної поліції у м.Львові про скасування постанови, -

В С Т А Н О В И В :

позивач звернувся до суду із адміністративним позовом до інспектора старшого лейтенанта поліції Запотічного Н. І. 2 батальйон 1 рота, третьої особи управління патрульної поліції у м.Львові про скасування постанови.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що 09.01.2020 року керуючи автомобілем Volkswagen Polo, д.н.з. НОМЕР_1 у м.Львові по вул. І.Франка 68, здійснив виїзд на трамвайну колію зустрічного напрямку, відокремлену від проїзної частини, чим порушив п. 11.9 ПДР. Не погодившись з висновком інспектора, попросив надати для ознайомлення докази скоєного правопорушення. Інспектор жодних доказів фото-, відеофіксації, показів свідків не надав. Але не зважаючи на це, інспектором була складена постанова про притягнення до адміністративної відповідальності та накладено адміністративний штраф у розмірі 425 гривень.

Позивач зазначає, що рухався зі сторони вул. Вітовського до вул. Франка, але виїзд на трамвайну колію зустрічного напрямку, відокремлену від проїжджої частини по вул. Івана Франка 68 не вчиняв, оскільки біля площі Івана Франка здійснив поворот праворуч згідно вимог ПДР, а будинок № 68 по вул. І.Франка знаходиться з іншої сторони площі Івана Франка. З даною постановою позивач не погоджується у зв`язку з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновку інспектора фактичним обставинам справи.

Відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Клопотання про розгляд справи за участю сторін від учасників судового процесу не надходило.

Представник відповідача 24.03.2020 року подав відзив на позовну заяву. У відзиві зазначає, що позивача притягнуто до адміністративної відповідальності, оскільки інспектор чітко спостерігав факт руху автомобіля позивача по трамвайній колії зустрічного напрямку по вул. І.Франка 68 у м.Львові, а тому, як посадова особа єдиного контролюючого органу у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зобов`язаний був відрегувати на факт вчинення правопорушення. У зв`язку з закінченням строку зберігання відеозапису, який передбачений п.3 розділу VIII Наказу №1026 «Про затвердження Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису від 18.12.2018 року - долучити відеозаписи правопорушення не надається можливим. Враховуючи вище викладене з позовними вимогами не погоджуються в повному обсязі.

У зв`язку з тим, що розгляд справи відбувається за відсутності учасників справи, на підставі ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного пристрою не здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог з таких підстав.

Згідно постанови серії ЕАК №1954774 від 09.01.2020 року, винесеної інспектором старшим лейтенантом поліції Запотічним Н. І. 2 батальйону 1 роту, на позивача накладено адміністративне стягнення у вигляді 425 гривень штрафу, за вчинення правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП. Однак доказів щодо вчинення позивачем виїзду на трамвайну колію зустрічного напрямку, відокремлену від проїзної частини (п. 11.9 ПДР та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.122 КУпАП).

У відповідності до п. 11.9 Правил дорожнього руху України, забороняється виїжджати на трамвайну колію зустрічного напрямку, відокремлені від проїзної частини трамвайні колії та розділювальну смугу.

Частиною 2 ст. 122 КУпАП передбачено відповідальність за порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне та об`єктивне встановлення обставин справи, вирішення її у точній відповідності до закону.

Відповідно до закріпленого в ст. 62Конституції України принципу особа вважається невинуватою, доки її вину не буде доведено в законному порядку; ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість; обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У справі Барбера, Мессеге і Жабардо проти Іспанії Європейський суд з прав людини в своєму рішенні від 6 грудня 1988 року зазначив, що докази, покладені в основу висновку суду про винність обвинуваченого, мають відповідати як вимогам достатності, так і переконливості.

Обов`язок дотримання принципу презумпції невинуватості відноситься не тільки до судових органів, але й до інших державних установ, таких як поліція (Рішення ЄСПЛ у справі «Дактарас проти Литви» від 24.11.2000 року).

Також Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «Салабіаку проти Франції» від 7 жовтня 1988 року зазначив, що тягар доведення вини покладається на обвинувачення і будь-які сумніви повинні бути на користь обвинуваченого. З метою судового переслідування необхідно приєднати до справи достатньо доказів для засудження обвинуваченого.

Правова природа адміністративної відповідальності за своєю суттю є аналогічною кримінальній, оскільки також є публічною, пов`язана із застосування державного примусу, ініціюється органами, які наділені владними повноваження, а застосовувані санкції можуть бути доволі суттєвими для особи, включаючи позбавлення волі.

У справі «Надточій проти України» Європейський суд з прав людини в своєму рішенні від 15.05.2008 року відзначив, що Уряд України визнав карний кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення(п. 21 рішення).

Крім того, Конституційний Суд України в рішенні від 22 грудня 2010 року № 23-рп/2010 дійшов до висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні (п. 4.1).

В рекомендації № R (91)1 Комітету Ради Європи Державам-членам стосовно адміністративних санкцій від 13 лютого 1991 року рекомендовано урядам держав-членів керуватися у своєму праві та практиці принципом, згідно з яким обов`язок забезпечення доказів покладається на адміністративний орган влади (принцип 7).

Отже, суд вважає, що зазначені принципи і положення Закону при винесенні постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності відповідачем не були дотримані, оскільки жодні докази вини позивача в матеріалах справи відсутні

Крім того, згідно вимог ч.2 ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Візуальне спостереження за дотриманням правил дорожнього руху працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі у тому випадку, коли воно зафіксовано у встановленому законом порядку.

Враховуючи вище наведене, суд вважає, що адміністративний позов ОСОБА_1 є обґрунтованим, тому постанову серії ЕАК №1954774 від 09.01.2020 року, якою притягнуто його до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122КУпАП слід скасувати.

Керуючись ст.2, 77, 205, 241-246, 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, ст.251, 288, 289, 293 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд

В И Р І Ш И В :

позов ОСОБА_1 до інспектора старшого лейтенанта поліції Запотічного Назара Ігоровича 2 батальйон 1 рота, третьої особи управління патрульної поліції у м.Львові про скасування постанови задовольнити.

Постанову серії ЕАК №1954774 від 09.01.2020 про накладення адміністративного стягнення від 09.01.2020 року у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.122 КУпАП України - скасувати.

Рішення може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги в порядку та строки передбачені ст. 286, 293, п. 15.5 Розділу VII «Перехідні положення» КАС України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Cуддя Мартьянова С.М.