Справа № 420/7691/19
Суддя: Іванов Е.А.
Дата ухвалення: 2020-04-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2020 року м. Одеса Справа №420/7691/19

Одеський окружний адміністративний суд у складі судді Іванова Е.А., розглянувши у порядку письмового провадження в приміщенні суду в м. Одесі адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Управління архітектури та містобудування виконавчого комітету Чорноморської міської ради Одеської області про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління архітектури та містобудування виконавчого комітету Чорноморської міської ради Одеської області, в якому позивач з урахуванням заяви від 25.02.2020 року про зміну предмету позову просить зобов`язати відповідача внести зміни до будівельного паспорту виданого 25.07.2019 року, зареєстрованого за номером містобудівного кадастру 20 за реєстраційним №013-18-20, в частині заміни назви об`єкту будівництва «літня кухня» на «житловий будинок».

Позивач обґрунтовує позов тим, що 26.06.2019 року вона звернулася до відповідача з заявою на видачу будівельного паспорта на забудову земельної ділянки площею 0,06 га по АДРЕСА_1 , до якої додала повний пакет документів, та 07.08.2019 року отримала копію відповіді від 08.07.2019 року щодо відмови в наданні будівельного паспорта на забудову земельної ділянки, так як земельна ділянка у відповідності з зонінгом, який є невід`ємною складовою частиною генерального плану м. Чорноморська, знаходиться в санітарно-захисній зоні залізниці та не передбачає будівництво індивідуального (садибного) житлового, садового, дачного будинку. 10.07.2019 року позивач звернулася з заявою на видачу будівельного паспорта на забудову земельної ділянки, щодо будівництва літньої кухні, господарських будівель та споруд та 29.07.2019 року отримала виданий відповідачем будівельний паспорт від 25.07.20219 року (реєстраційний №013-18-20, реєстраційний № містобудівного кадастру 20) на забудову земельної ділянки будівництво літньої кухні, господарських будівель та споруд, кадастровий номер :04:002:0258, адреса об`єкту будівництва АДРЕСА_1 . 04.03.2020 року позивач звернулася до Управління архітектури із заявою про внесення змін до будівельного паспорту щодо забудови земельної ділянки за кадастровим номером :04:002:0258, з метою зміни об`єкта будівництва - «літня кухня, господарських будівель та споруд» на об`єкт будівництва - «житловий будинок, господарських будівель та споруд», однак відповідачем 10.03.2020 року відмовлено у видачі будівельного паспорту, на об`єкт будівництва - «житловий будинок, господарських будівель та споруд», так як відповідно до генерального плану м. Чорноморська Одеської області, затвердженого рішенням Чорноморської міської ради від 26.12.2014 року №566-ІУ, земельна ділянка за кадастровим номером :04:002:0258 знаходиться в межах двох санітарно-захисних зон: ССЗ - промпідприємств; та ССЗ залізниці. Позивач наголошує на тому, що вона є власником земельної ділянки, з кадастровим номером :04:002:0258, площею 0,06 га, на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу земельної ділянки від 26.02.2019 року, зареєстрованого в реєстрі за №104, та цільове призначення вказаної земельної ділянки - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. Враховуючи те, що відповідач, надаючи будівельний паспорт на будівництво літньої кухні визнає можливість забудови вказаної земельної ділянки, та те, що відповідно до Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, кадастровий номер :04:002:0258, відомості про будь-які обмеження щодо використання відповідної земельної ділянки не зареєстровані та взагалі відсутні, просить позов задовольнити у повному обсязі.

Представник Управління архітектури та містобудування виконавчого комітету Чорноморської міської ради Одеської області (далі - Управління архітектури) надав до суду письмовий відзив, який мотивований тим, що до заяви позивача від 26.06.2019 року про видачу будівельного паспорта забудови земельної ділянки додано ескіз наміру забудови, та в розділі Експлікація будівель і споруд зазначено, зокрема « 1. Житловий будинок /проект/», проте згідно викопіювання з розділу генерального плану - «План зонування території» земельна ділянка площею 0,0600 га по АДРЕСА_1 області, що належить ОСОБА_1 , знаходиться в санітарно-захисній зоні виробничої території (зона транспортної інфраструктури) біля якої проходять залізничні колії та відповідно не передбачає будівництво індивідуального (садибного) житлового, садового, дачного будинку. Тому Управління архітектури листом від 08.07.2019 року відмовило у видачі будівельного паспорту забудови земельної ділянки. 10.07.2019 року позивач повторно звернулася з заявою, до якої додала, зокрема, ескіз наміру забудови, в розділі Експлікація будівель і споруд якого зазначено, зокрема « 1. Літня кухня /проект/», та 25.07.2019 року Управлінням архітектури видано будівельний паспорт (реєстраційний №013-18-20, реєстраційний № містобудівного кадастру 20) на забудову земельної ділянки будівництво літньої кухні, господарських будівель та споруд, кадастровий номер :04:002:0258, адреса об`єкту будівництва Одеська область, м. Чорноморськ, сел. АДРЕСА_2 . Вказаний будівельний паспорт отримано позивачем 29.07.2019 року. Таким чином повторна заява позивача про видачу будівельного паспорта забудови земельної ділянки розглянута по суті та Управління архітектури діяло у межах наданих повноважень та з урахування діючого законодавства.

Ухвалою суду від 24.12.2019 року позов залишений без руху.

Ухвалою суду від 20.01.2020 року відкрито провадження у справі та вирішено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін. Вказаною ухвалою також зобов`язано Управління архітектури та містобудування виконавчого комітету Чорноморської міської ради Одеської області надати до суду в строк надання відзиву належним чином засвідченні документи, які стали підставою для направлення на адресу ОСОБА_1 відповіді-відмови від 08.07.2019 року №8703-Ч (№012-541).

Ухвалою суду від 25.02.2020 року задоволено заяви представників сторін про надання часу на примирення та зупинено провадження у справі до 10 год. 00 хв. 23.03.2020 року.

В судове засідання представники сторін не з`явилися, сповіщені належним чином про дату, час та місце розгляду справи. Разом з тим, від представника позивача надійшли письмові пояснення у яких містилося клопотання про поновлення провадження та розгляд справи без участі сторін в порядку письмового провадження, від представника відповідача надійшло клопотання про поновлення провадження та розгляд справи в письмовому провадженні.

Згідно ч. 9 ст. 205 КАС України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про можливість розглянути позовну заяву в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Ухвалою суду від 23.03.2020 року поновлено провадження у справі та прийнято заяву представника позивача про зміну предмету позову від 25.02.2020 року.

Дослідивши матеріали справи, та оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні доказів, суд дійшов висновку про необґрунтованість позову та наявності підстав для відмови в його задоволенні.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником земельної ділянки площею 0,0600 га, кадастровий номер :04:002:0258, адреса: АДРЕСА_1 , цільове призначення земельної ділянки - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 26.02.2019 року, посвідченого приватним нотаріусом Чорноморського міського нотаріального округу Одеської області Тисячною І.К., зареєстрованим в реєстрі за №104 (а.с.53-56).

26.06.2019 року позивач звернулася до Управління архітектури з заявою про видачу будівельного паспорта на забудову власної земельної ділянки (житловий будинок та інші господарські будівлі і споруди) по АДРЕСА_1 ., до якої додала повний пакет документів (а.с.60-61, 88-90). Позивач мала намір побудувати на вказаній земельній ділянці площею 0,0600 га житловий будинок загальною площею забудови в 108,60 м.кв.

За результатами розгляду заяви відповідач листом від 08.07.2019 року №8703-Ч (№012-541) відмовив ОСОБА_1 у видачі будівельного паспорту забудови, оскільки земельна ділянка (кадастровий номер :04:002:0258) у відповідності з зонінгом, що є невід`ємною складовою частиною генерального плану м. Чорноморська, знаходиться в санітарно-захисній зоні залізниці та не передбачає будівництво індивідуального (садибного) житлового, садового, дачного будинку (а.с.63, 91).

Вказана відмова, яка не є предметом спору по цій справі, до цього часу не скасовувалася та не змінювалася.

10.07.2019 року позивач звернулася з заявою про видачу будівельного паспорта на забудову земельної ділянки тільки вже літньою кухнею та іншими господарськими будівлями і спорудами по АДРЕСА_1 , до якої додала повний пакет документів (а.с.95-109).

Розглянувши подану заяву Рішенням Управління архітектури та містобудування виконавчого комітету Чорноморської міської ради №11 від 24.07.2019 року присвоєно адресу об`єкту будівництва - літня кухня з господарськими будівлями та спорудами, що плануються до розташування на земельній ділянці площею 0,060 га (кадастровий номер :04:002:0258, попередня адреса земельної ділянки: Одеська область, м. Чорноморськ, сел. Олександрівка, вул. Кооперативна, 2) - Одеська область, м. Чорноморськ, АДРЕСА_2 (а.с.59).

За результатами розгляду заяви позивача від 10.07.2019 року, Управління архітектури 25.07.2019 року її задовольнило та видало будівельний паспорт (реєстраційний №013-18-20, реєстраційний № містобудівного кадастру 20) на забудову земельної ділянки: будівництво літньої кухні, господарських будівель та споруд. Вказаний будівельний паспорт отримано позивачем 29.07.2019 року, як вбачається з наявності її підпису в ознайомленні з інформацією для забудовника земельної ділянки (а.с.111-114).

04.03.2020 року позивач звернулася до Управління архітектури із заявою на видачу будівельного паспорту щодо забудови земельної ділянки за кадастровим номером :04:002:0258, на об`єкт будівництва - «житловий будинок, господарських будівель та споруд» (а.с.154-156).

За результатами розгляду даної заяви відповідач листом від 10.03.2020 року №75775 (№012-66) відмовив у видачі будівельного паспорту забудови земельної ділянки згідно з наданими до заяви ескізними намірами забудови щодо розміщення і будівництва житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами у зв`язку з невідповідністю намірів забудови вимогам чинної містобудівної документації на місцевому рівні та Державним санітарним правилам планування та забудови населених пунктів, затвердженим Наказом Міністерства охорони здоров`я України від 19.06.1996 року №173. Також зазначено, що земельна ділянка за кадастровим номером :04:002:0258, у відповідності до плану зонування (зонінгу), що є невід`ємною частиною генерального плану м. Чорноморська Одеської обл., затвердженого рішенням Чорноморської міської ради від 26.12.2014 року №566-VI, знаходиться в межах двох санітарно-захисних зон: ССЗ - промпідприємств; та ССЗ залізниці, та у санітарно-захисних зонах не можна допускати розміщення житлових будинків з придомовими територіями (а.с.157-158).

Відповідно до ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст.55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Статтями 13 14, 22, 41 Конституції України встановлено, що держава забезпечує захист прав усіх суб`єктів права власності і господарювання, соціальну спрямованість економіки. Усі суб`єкти права власності рівні перед законом.

Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані.

Кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Таким чином, Конституція України, як найвищий акт з нормами прямої дії, однозначно вказує на не припустимість допущення порушень, негативного впливу на законну реалізацію особою свого права власності, непорушність такого права, та забезпечення з боку держави відповідного захисту.

Відповідно до ст.375 Цивільного кодексу України власник земельної ділянки має право зводити на ній будівлі та споруди, створювати закриті водойми, здійснювати перебудову, а також дозволяти будівництво на своїй ділянці іншим особам. Власник земельної ділянки набуває право власності на зведені ним будівлі, споруди та інше нерухоме майно. Право власника на забудову здійснюється ним за умови додержання архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил, а також за умови використання земельної ділянки за її цільовим призначенням.

Відповідно до ст.39 Земельного кодексу України використання земель житлової та громадської забудови здійснюється відповідно до генерального плану населеного пункту, іншої містобудівної документації, плану земельно-господарського устрою з дотриманням будівельних норм, державних стандартів і норм.

Аналізуючи наведені правові норми суд звертає увагу, що право власника на забудову на своїй земельній ділянці відповідно до цільового призначення здійснюється за умови додержання архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил, а використання земель житлової та громадської забудови здійснюється відповідно до генерального плану населеного пункту, іншої містобудівної документації, плану земельно-господарського устрою з дотриманням будівельних норм, державних стандартів і норм.

Правовідносини щодо видачі будівельного паспорту врегульовані Законом України від 17.02.2011 року №3038-VІ «Про регулювання містобудівної діяльності» (далі - Закон №3038-VІ) та Порядком видачі будівельного паспорта забудови земельної ділянки, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 05.07.2011 року №103 (у редакції наказу Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 25.02.2013 року №66) (далі - Порядок №103).

Відповідно до ч.1 ст. 27 Закону №3038-VI забудова присадибних, дачних і садових земельних ділянок може здійснюватися на підставі будівельного паспорта забудови земельної ділянки (далі - будівельний паспорт). Будівельний паспорт визначає комплекс містобудівних та архітектурних вимог до розміщення і будівництва індивідуального (садибного) житлового будинку, садового, дачного будинку не вище двох поверхів (без урахування мансардного поверху) з площею до 500 квадратних метрів, господарських будівель і споруд, гаражів, елементів благоустрою та озеленення земельної ділянки. Будівельний паспорт складається з текстових та графічних матеріалів. За наявності плану зонування території розроблення будівельного паспорта здійснюється на його підставі.

Розроблення будівельного паспорта здійснюється в межах населених пунктів - відповідно до наявної містобудівної документації на місцевому рівні (п.1.4 Порядку №103).

Відповідно до п.2.1 Порядку №103, видача будівельного паспорта здійснюється уповноваженим органом містобудування та архітектури безпосередньо, через центри надання адміністративних послуг та/або через Єдиний державний портал адміністративних послуг. Будівельний паспорт надається уповноваженим органом містобудування та архітектури на безоплатній основі протягом десяти робочих днів з дня надходження пакета документів, до якого входять: заява на видачу будівельного паспорта зі згодою замовника на обробку персональних даних за формою, наведеною у додатку 1 до цього Порядку; засвідчена в установленому порядку копія документа, що засвідчує право власності або користування земельною ділянкою, або договір суперфіцію; ескізні наміри забудови (місце розташування будівель та споруд на земельній ділянці, відстані до меж сусідніх земельних ділянок та розташованих на них об`єктів, інженерних мереж і споруд, фасади та плани поверхів об`єктів із зазначенням габаритних розмірів, перелік систем інженерного забезпечення, у тому числі автономного, що плануються до застосування, тощо); проект будівництва (за наявності); засвідчена в установленому порядку згода співвласників земельної ділянки (житлового будинку) на забудову.

У разі зміни намірів забудови земельної ділянки (розміщення нових або реконструкція існуючих об`єктів), реалізація яких не перевищує граничнодопустимих параметрів, до будівельного паспорта можуть вноситись зміни.

Внесення змін до будівельного паспорта здійснюється відповідним уповноваженим органом містобудування та архітектури у порядку та на умовах, визначених для його отримання, протягом десяти робочих днів з дня надходження пакета документів, до якого входять: заява на внесення змін до будівельного паспорта за формою, наведеною у додатку 1 до цього Порядку; примірник будівельного паспорта замовника; ескізні наміри змін (місце розташування будівель та споруд на земельній ділянці, фасади та плани поверхів нових об`єктів із зазначенням габаритних розмірів тощо); засвідчена в установленому порядку згода співвласників земельної ділянки (житлового будинку) на забудову (п.2.2 Порядку №103).

Згідно з п.2.4, 2.5 Порядку №103, пакет документів для видачі будівельного паспорта або внесення змін до нього повертається уповноваженим органом містобудування та архітектури замовнику з таких підстав: неподання повного пакета документів, визначених пунктом 2.1 або 2.2 цього розділу; невідповідність намірів забудови земельної ділянки вимогам містобудівної документації на місцевому рівні, детальним планам територій, планувальним рішенням проектів садівницьких та дачних товариств, державним будівельним нормам, стандартам і правилам.

Повернення пакета документів для видачі будівельного паспорта або внесення змін до нього здійснюється з відповідним обґрунтуванням уповноваженим органом містобудування та архітектури у строк, який не перевищу строк його надання.

Згідно з ч.1 ст.16 Закону №3038-VI, планування територій на місцевому рівні здійснюється шляхом розроблення та затвердження генеральних планів населених пунктів, планів зонування територій і детальних планів території, їх оновлення та внесення змін до них.

Частинами 1, 2 ст.25 Закону №3038-VI визначено, що режим забудови територій, визначених для містобудівних потреб, встановлюється у генеральних планах населених пунктів, планах зонування та детальних планах територій та є обов`язковим для врахування під час розроблення землевпорядної документації.

План зонування території (зонінг) - це містобудівна документація, що визначає умови та обмеження використання території для містобудівних потреб у межах визначених зон (п.9 ч.1 ст. 1 Закону №3038-VI).

За змістом ст.17 Закону №3038-VI генеральний план населеного пункту є основним видом містобудівної документації на місцевому рівні, призначеної для обґрунтування довгострокової стратегії планування та забудови території населеного пункту.

На основі генерального плану населеного пункту (у його складі або як окремий документ) може розроблятися план зонування території цього населеного пункту з метою визначення умов та обмежень використання території для містобудівних потреб у межах визначених зон (ч.1 ст.18 Закону №3038-VI).

Водночас, ч.3 ст.18 Закону №3038-VI передбачено, що зонування території здійснюється з дотриманням таких вимог, зокрема, урахування попередніх рішень щодо планування і забудови території.

Крім того, ч.2, 4 ст.24 Закону №3038-VI встановлено, що зміна функціонального призначення територій не тягне за собою припинення права власності або права користування земельними ділянками, які були передані (надані) у власність чи користування до встановлення нового функціонального призначення територій. Забудова земельної ділянки здійснюється в межах її цільового призначення, встановленого відповідно до законодавства.

Зміна цільового призначення земельної ділянки, яка не відповідає плану зонування території та/або детальному плану території забороняється.

Аналіз вищевказаних норм вказує, що забудова земельної ділянки здійснюється в межах її цільового призначення, встановленого відповідно до законодавства та що план зонування території не може змінювати цільове призначення земельної ділянки. При цьому, за наявності затвердженого плану зонування території, вирішення уповноваженим органом питання видачі будівельного паспорта повинно вирішуватись з врахуванням встановлених ним умов та обмежень використання території для містобудівних потреб у межах визначених зон.

Як встановлено судом, підставою прийняття рішення від 10.03.2019 року про відмову у видачі будівельного паспорту позивачу стала невідповідність намірів забудови вимогам чинної містобудівної документації на місцевому рівні, а саме плану зонування території (зонінгу), що є невід`ємною частиною генерального плану м. Чорноморська Одеської обл., затвердженого рішенням Чорноморської міської ради від 26.12.2014 року №566-ІУ (земельна ділянка, кадастровий номер :04:002:0258, знаходиться в межах двох санітарно-захисних зон: ССЗ - промпідприємств; та ССЗ залізниці та не передбачає будівництво індивідуального (садибного) житлового, садового, дачного будинку). Тобто зава позивача від 04.03.2020 року Вх.№012-66 розглядалася відповідачем як нова заява на отримання будівельного паспорту, а не внесення змін до наявного будівельного паспорту.

Цільове призначення земельної ділянки, яка розташована за адресою: Одеська область, м. Чорноморськ, сел. АДРЕСА_2 , АДРЕСА_2 , 2, кадастровий номер :04:002:0258 - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка).

Крім того, як вбачається з Витягу з Державного земельного кадастру від 16.01.2019 року про земельну ділянку, з кадастровим номером :04:002:0258, площею 0,0600 га, вона належить до земель житлової та громадської забудови, цільове призначення 02.01. для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), вид використання земельної ділянки - відповідає її цільовому призначенню. Також зазначено, що відомості про обмеження у використанні земельної ділянки, встановлено Порядком ведення Державного земельного кадастру, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2012 року №1051, не зареєстровані (а.с.48-52).

Згідно із ч.5 ст.25 Закону №3038-VI встановлення режиму забудови територій, визначених для містобудівних потреб, не тягне за собою припинення права власності або права користування земельними ділянками, зміни адміністративно-територіальних меж до моменту вилучення (викупу) земельних ділянок.

Відповідно до ч.4 ст.373 Цивільного кодексу України власник земельної ділянки має право використовувати її на свій розсуд відповідно до її цільового призначення.

Суд зазначає, що позивач мав намір здійснити забудову належної йому на праві власності земельної ділянки з цільовим призначенням - будівництво і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка).

Крім того, суд враховує, той факт, що відповідачем, за розглядом заяви від 10.07.2019 року, 25.07.2019 року видано будівельний паспорт (реєстраційний №013-18-20, реєстраційний № містобудівного кадастру 20) на забудову земельної ділянки, кадастровий номер :04:002:0258, будівництво літньої кухні, господарських будівель та споруд.

Та як вбачається зі змісту заяви від 10.07.2019 року та доданого до неї пакету документів, а саме з ескізних намірів забудови земельної ділянки, ОСОБА_1 просила видати будівельний паспорт на розміщення і будівництва саме літньої кухні з господарськими будівлями і спорудами (п.1 розділу Експлікація будівель і споруд), а не житлового будинку (а.с.100). Відтак відповідач не мав підстав для видачі будівельного паспорта по заяві від 10.07.219 року на забудову земельної ділянки: будівництво житлового будинку, господарських будівель та споруд.

Також, суд додатково зазначає, що з заяви від 04.03.2020 року, поданої представником позивача до Управління архітектури, не вбачається, що дана заява подавалася щодо внесення змін до будівельного паспорта від 25.07.2019 року реєстраційний №013-18-20, реєстраційний № містобудівного кадастру 20, у зв`язку зі зміною назви об`єкта будівництва, так як жодної позначки на заяві про це, чи окремий напис відсутні. Так як раніше зазначав суд, з листа Управління архітектури від 10.03.2020 року №75775 (№012-66) вбачається, що за результатами розгляду заяви від 04.03.2020 року відповідачем відмовлено у видачі будівельного паспорту забудови земельної ділянки згідно з наданими до заяви ескізними намірами забудови щодо розміщення і будівництва житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, та відповідачем не приймалося рішення про відмову у внесенні змін до вже виданого будівельного паспорту від 25.07.2019 року.

При цьому суд враховує, що у додатку до заяви позивача від 04.03.2020 року відсутній будівельний паспорт, виданий 25.07.2019 року, який згідно п.2.2 Порядку №103 є обов`язковим в переліку документів, які додаються до такої заяви.

В такому випадку відсутність у додатку до заяви про внесення змін до будівельного паспорту документу який є обов`язковим для надання є підставою для повернення заявнику пакету документів згідно п.2.4 Порядку №103.

Дані обставини свідчать про те, що позивач звернулася 04.03.2020 року з заявою оформленою з повним пакетом документів тільки на отримання будівельного паспорту на будівництво житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, а ні як на внесення змін до раніше виданого будівельного паспорту, так як в такому випадку заява повинна бути повернутою, як подана з неповним пакетом документів. Дані обставини свідчать про необґрунтованість позову, так як суб`єкт владних повноважень не має права вносити зміни до будівельного паспорту за відсутності подачі позивачем до відповідача оформленої належним чином такої заяви.

Відповідно до ст.1 Першого протоколу Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Європейський суд з прав людини оцінює вимоги, закріплені у ст.1 Першого протоколу до Конвенції, спираючись на принцип «справедливої рівноваги (балансу)» між інтересами держави (суспільства), пов`язаними з втручанням у право власності, і інтересами особи, яка так чи інакше страждає від такого втручання, рішення ЄСПЛ від 23 вересня 1982 р. в справі «Спорронг і Льоннрот проти Швеції».

Принцип «справедливої рівноваги (балансу)» не варто розуміти як необхідність обов`язкового досягнення «соціальної справедливості» у кожній конкретній справі. Зазначений принцип передбачає наявність розумного співвідношення (обґрунтованої пропорційності) з метою, що передбачається для досягнення, та засобами, що використовуються. «Справедливий баланс» має бути дотриманий між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами щодо захисту основоположних прав людини, рішення ЄСПЛ від 28 жовтня 1999 р. в справі «Брумареску проти Румунії», від 2 листопада 2004 р. в справі «Трегубенко проти України».

У п.58 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» від 10.02.2010 Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

Відповідно до ст.9 КАС України розгляд та вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч.1 ст.72 та ч.1 ст.73 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування.

Частиною 1 ст.77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Під час перевірки правомірності оскаржуваних рішень суд керується критеріями закріпленими у ст.2 КАС України, які повною мірою відображають принципи адміністративної процедури.

З огляду на зазначене та оцінюючи у сукупності встановлені обставини і перевіривши наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов висновку, про наявність підстав для відмови в задоволенні позовних вимог.

При цьому суд роз`яснює позивачу, що відмова в задоволенні позову не позбавляє її права звернутися з належно оформленою заявою про внесення змін до будівельного паспорту до відповідача.

Крім того, в прохальній частині позовної заяви позивач просить зобов`язати Управління архітектури подати до суду у місячний строк з дня набрання рішенням законної сили звіт про виконання судового рішення.

Приписами ч.1 ст.382 КАС України встановлено, що суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

З огляду на викладене, а також приймаючи до уваги відмову в задоволенні позовних вимог, суд дійшов висновку про відсутність підстав для встановлення судового контролю щодо виконання рішення в даній справі.

Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

У зв`язку з відмовою у задоволенні позовних вимог, розподіл судових витрат відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України не здійснюється.

Керуючись ст.ст.9, 73, 77, 90, 139, 241-246, 382 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Управління архітектури та містобудування виконавчого комітету Чорноморської міської ради Одеської області відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили згідно ст.255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку та строки, встановлені ст.ст.295, 297 та з урахуванням п.15-5 розділу VII Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Іванов Е.А.

.