Справа № 640/18281/18
Суддя: Епель Оксана Володимирівна
Дата ухвалення: 2020-04-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий суддя у першій інстанції: Мазур А.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 квітня 2020 року Справа № 640/18281/18

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді: Епель О.В.,

суддів: Лічевецького І.О., Степанюка А.Г.,

за участю секретаря Лісник Т.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів на рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 30 жовтня 2019 року у справі

за позовом ОСОБА_1

до Державної служби України з питань безпечності

харчових продуктів та захисту споживачів

про визнання бездіяльності протиправною

та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

Історія справи.

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів (далі - відповідач) про:

- визнання протиправною бездіяльності Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів щодо не проведення позапланової перевірки ТОВ «Управляюча компанія «Простір» стосовно порушення ним п.7 ч.3 ст.8 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання»;

- зобов`язання Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів провести позапланову перевірку ТОВ «Управляюча компанія «Простір» стосовно порушення ним пункту 7 частини третьої статті 8 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання».

Рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 30 жовтня 2019 року адміністративний позов задоволено повністю.

Ухвалюючи зазначене рішення, суд першої інстанції виходив з того, що у скарзі позивача було чітко сформульовано правову норму, порушення якої, на його думку, допущено ТОВ «Управляюча компанія «Простір», викладено суть таких порушень, а також додано докази на їх підтвердження, що зумовлювало необхідність проведення перевірки з питань дотримання вимог щодо формування, встановлення та застосування державних регульованих цін у розрізі скарги позивача, але така перевірка відповідачем не призначалася та не проводилася, а замість неї було здійснено перевірку з інших питань, а саме щодо додержання законодавства про захист прав споживачів.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити постанову про відмову в задоволенні позову, наполягаючи на тому, що Держпроспоживслужба наділена повноваженнями проводити лише перевірку з питань дотримання вимог законодавства про захист прав споживачів і що вона не є центральним органом, який здійснює контроль за цінами.

Крім того, апелянт посилається на те, що судом першої інстанції було безпідставно застосовано Закон України «Про ціни і ціноутворення», що сфера дії цього Закону та Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» є різною та стверджує, що питання, порушені у скарзі позивача не стосувалися питань формування, встановлення чи застосування цін, а стосувалися формування рахунків на оплату комунальних послуг, а саме їх інформаційного наповнення (змісту).

З цих та інших підстав апелянт вважає, що оскаржуване рішення суду прийнято за неповно встановлених обставин справи та з порушенням норм матеріального і процесуального права, що призвело до неправильного вирішення спору в цілому.

Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 02.03.2020 було відкрито провадження у справі, встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу та призначено справу до судового розгляду.

Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому він просить залишити її без задоволення, а рішення суду - без змін, наполягаючи на необґрунтованості доводів апелянта та правомірності висновків суду першої інстанції та наголошуючи, що відповідачем не було проведено перевірку з питань, викладених в його скарзі.

Від відповідача надійшли клопотання про відкладення судового розгляду справи (перенесення судового засідання).

Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 07.04.2020, які занесені до протоколу судового засідання, відмовлено в їх задоволенні та вирішено здійснювати розгляд справи в порядку письмового провадження, відповідно до ст. 311 КАС України, з урахуванням того, що наявні у справі матеріали є достатніми для її вирішення апеляційним судом, позиція обох сторін викладена в апеляційній скарзі та у відзиві на неї, а також того, що дана справа була розглянута судом першої інстанції у порядку спрощеного позовного провадження.

Разом з тим, у рішенні Європейського Суду з прав людини від 08.11.2005 по справі «Смірнова проти України» зазначено, що обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, у першу чергу, на відповідні державні судові органи. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції.

Згідно зі ст. 6 КАС України та ст. 17 Закон України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - без змін з наступних підстав.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції.

Як установлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, 06.05.2018 ОСОБА_1 звернувся до Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів зі скаргою, в якій зазначив про порушення ТОВ «Управляюча компанія «Простір» вимог пункту 7 часини третьої статті 8 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання», що полягали у формуванні та надісланні позивачу рахунків на оплату без зазначення інформації про тарифи на централізоване опалення та із зазначенням неправдивої інформації про діючий тариф на гаряче водопостачання, оскільки ТОВ «Управляюча компанія «Простір» не має розпорядчих документів стосовно затвердження йому цього тарифу.

До вказаної скарги позивачем було додано копії рахунків на оплату комунальних послуг, що виставлялися ТОВ «Управляюча компанія «Простір» позивачу за період - листопад 2017 року - квітень 2018 року.

У зв`язку з надходження цієї скарги відповідач звернувся до Міністерства економічного розвитку і торгівлі України (звернення від 18.05.2018 № Д-15/7808-18) щодо погодження проведення Головним управлінням Держпродспоживслужби в м. Києві позапланового заходу державного нагляду (контролю) на підставі звернення фізичної особи про порушення її законних прав суб`єктом господарювання ТОВ «Управляюча компанія «Простір».

Міністерство економічного розвитку і торгівлі України погодило листом №3631-06/22877-03 від 29.05.2018 погодило відповідачу проведення Головним управлінням Держпродспоживслужби в м. Києві позапланового заходу державного нагляду (контролю) на підставі звернення фізичної особи про порушення її законних прав суб`єктом господарювання ТОВ «Управляюча компанія «Простір».

17.07.2018 начальником Головного управлінням Держпродспоживслужби в м. Києві видано наказ № 2190 «Про проведення позапланового заходу (перевірки)», яким призначено позаплановий захід (перевірку) ТОВ «Управляюча компанія «Простір» у період з 17.07.2018 по 30.07.2018 року.

Предметом заходу у зазначеному наказі визначено дотримання вимог законодавства про захист прав споживачів з питань, викладених у зверненні позивача.

На виконання цього наказу № 2190 Головним управлінням Держпродспоживслужби в м. Києві заступнику начальника відділу контролю у сфері робіт та послуг Управління захисту прав споживачів Костецькій К.М. та головному спеціалісту сектору контролю за регульованими цінами Курочці Д.Л. видано направлення від 17.07.2018 № 2158 на проведення заходу, а саме: позапланової перевірки ТОВ «Управляюча компанія «Простір», в якому предметом заходу визначено дотримання вимог законодавства про захист прав споживачів з питань, викладених у зверненні позивача.

За результатами проведеної перевірки посадовими особами Головного управлінням Держпродспоживслужби в м. Києві складено акт за результатами проведення планового (позапланового) заходу державного нагляду (контролю) щодо додержання суб`єктом господарювання вимог законодавства у сфері захисту прав споживачів від 27.07.2018 № 2190-1-2158.

У розділу VI вказаного акта перевірки зазначено, що порушень за її результатами не виявлено.

Про дії, вчинені за результатами розгляду скарги, відповідач повідомив позивача листом від 10.09.2018 № 06.5/13909.

Позивач, вважаючи, що відповідачем не було здійснено перевірки з питань, зазначених ним у скарзі, звернувся до суду з цим позовом.

Нормативно-правове обґрунтування.

Спірні правовідносини регулюються Конституцією України, Законами України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» від 22.06.2017 № 2119-VII (далі - Закон № 2119-VII ), «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 № 1875-IV (далі - Закон № 1875-IV), «Про ціни і ціноутворення» від 21.06.2012 № 5007-VI (далі - Закон № 5007-VI), «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» від 05.04.20017 № 877-V (далі - Закон № 877-V), постановою Кабінету Міністрів України від 16.12.2015 № 1092 «Про утворення територіальних органів Державної служби з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів» (далі - Постанова № 1092), Положенням про Головне управління Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів в області, в місті Києві, затвердженим наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 12.04.2017 № 209 (далі - Положення № 209), Положенням про Державну службу України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів (далі - Держпродспоживслужба), затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 02.09.2015 № 667 (далі - Положення № 667), Положенням про Головне управління Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів в області, в місті Києві, затвердженим наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 12.04.2017 № 209 (далі - Положення № 209), наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 14.08.2013 № 965 (далі - Наказ № 965).

Так, відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У ст. 2 Закону № 2119-VII визначено, що цей Закон регулює відносини щодо:

1) комерційного обліку послуг з постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання (далі - комунальні послуги);

2) розподілу між споживачами обсягу спожитих комунальних послуг;

3) встановлення, обслуговування, заміни вузлів обліку / приладів - розподілювачів теплової енергії;

4) формування та надання споживачам рахунків на оплату комунальних послуг;

5) забезпечення споживачів обліковою інформацією.

Пунктом 7 частини третьої статті 8 Закону № 2119-VII передбачено, що рахунок на оплату комунальної послуги повинен містити, зокрема, інформацію про діючі ціни та тарифи на комунальні послуги.

Згідно з частиною другої цієї ж статті, виконавець або визначена власником (співвласниками) інша особа, що здійснює розподіл обсягів комунальної послуги, формує та надає споживачу (його представнику) рахунки на оплату наданої комунальної послуги щомісяця. Інформація, зазначена в пунктах 6, 7, 9, 10 частини третьої цієї статті, надається споживачу не менше двох разів на рік. Інформація, зазначена в пункті 10 частини третьої цієї статті, надається також у випадках, коли виконавець надсилає споживачам договори або зміни до них.

Відповідно до частини першої статті 1 Закону № 1875-IV житлово-комунальні послуги - це результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил.

Відповідно до ст. 14 Закону № 1875-IV залежно від порядку затвердження цін/тарифів на житлово-комунальні послуги вони поділяються на три групи:

1) перша група - житлово-комунальні послуги, ціни/тарифи на які затверджують уповноважені центральні органи виконавчої влади, а у випадках, передбачених законом, - національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг;

2) друга група - житлово-комунальні послуги, ціни/тарифи на які затверджують органи місцевого самоврядування для надання на відповідній території;

3) третя група - житлово-комунальні послуги, ціни/тарифи на які визначаються виключно за договором (домовленістю сторін).

Ціни/тарифи на комунальні послуги та послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій формуються і затверджуються центральними органами виконавчої влади, національними комісіями, що здійснюють державне регулювання у відповідних сферах, та органами місцевого самоврядування відповідно до їхніх повноважень, визначених законом.

Згідно зі статтею 2 Закону № 5007-VI дія цього Закону поширюється на відносини, що виникають у процесі формування, встановлення та застосування цін Кабінетом Міністрів України, органами виконавчої влади, органами, що здійснюють державне регулювання діяльності суб`єктів природних монополій, органами місцевого самоврядування та суб`єктами господарювання, які провадять діяльність на території України, а також здійснення державного контролю (нагляду) та спостереження у сфері ціноутворення. Дія цього Закону не поширюється на встановлення тарифів на медичні послуги та лікарські засоби в межах програми медичних гарантій згідно із Законом України «Про державні фінансові гарантії медичного обслуговування населення».

Відповідно до частин першої та другої статті 16 Закону № 5007-VI органами державного контролю (нагляду) та спостереження у сфері ціноутворення (далі - уповноважені органи) є: центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з контролю за цінами; інші органи, визначені законом.

Повноваження та порядок діяльності уповноважених органів, права та обов`язки їх посадових осіб, які здійснюють державний контроль (нагляд) за дотриманням суб`єктами господарювання вимог щодо формування, встановлення та застосування державних регульованих цін та державне спостереження у сфері ціноутворення, визначаються цим Законом, Законом України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» та іншими законами.

Частиною першою статті 17 Закону № 5007-VI передбачено, що основними функціями уповноважених органів є: 1) виконання контрольно-наглядових функцій за дотриманням вимог щодо формування, встановлення та застосування державних регульованих цін; 2) здійснення державного спостереження у сфері ціноутворення; 3) запобігання порушенням у сфері ціноутворення.

Відповідно до пунктів 1, 5, 6 частини першої статті 18 Закону № 5007-VI уповноважені органи мають право, зокрема, проводити у суб`єктів господарювання в установленому порядку планові та позапланові перевірки:

- достовірності зазначеної у документах інформації про формування, встановлення та застосування державних регульованих цін;

- бухгалтерських книг, звітів, кошторисів, декларацій, показників реєстраторів розрахункових операцій та інших документів незалежно від способу подання інформації, пов`язаних з формуванням, встановленням та застосуванням державних регульованих цін;

- наявності виписки або витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, а також документів, що посвідчують особу, в посадових осіб;

- вимагати від суб`єктів господарювання, що перевіряються, усунення виявлених порушень вимог щодо формування, встановлення та застосування державних регульованих цін;

- приймати рішення про застосування адміністративно-господарських санкцій за порушення вимог щодо формування, встановлення та застосування державних регульованих цін;

- надавати органам виконавчої влади та органам місцевого самоврядування, суб`єктам господарювання обов`язкові для виконання приписи про усунення порушень вимог щодо формування, встановлення та застосування державних регульованих цін.

Згідно з п. 1 Положення № 667 Держпродспоживслужба є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра аграрної політики та продовольства та який реалізує державну політику у галузі ветеринарної медицини, сферах безпечності та окремих показників якості харчових продуктів, карантину та захисту рослин, ідентифікації та реєстрації тварин, санітарного законодавства, попередження та зменшення вживання тютюнових виробів та їх шкідливого впливу на здоров`я населення, метрологічного нагляду, ринкового нагляду в межах сфери своєї відповідальності, насінництва та розсадництва (в частині сертифікації насіння і садивного матеріалу), реєстрації та обліку машин в агропромисловому комплексі, державного нагляду (контролю) у сфері агропромислового комплексу, державного нагляду (контролю) у сферах охорони прав на сорти рослин, насінництва та розсадництва, державного контролю за додержанням законодавства про захист прав споживачів і рекламу в цій сфері, за якістю зерна та продуктів його переробки, державного нагляду (контролю) за додержанням заходів біологічної і генетичної безпеки щодо сільськогосподарських рослин під час створення, дослідження та практичного використання генетично модифікованого організму у відкритих системах на підприємствах, в установах та організаціях агропромислового комплексу незалежно від їх підпорядкування і форми власності, здійснення радіаційного контролю за рівнем радіоактивного забруднення сільськогосподарської продукції і продуктів харчування.

Пунктом 2 Положення № 667 передбачено, що Держпродспоживслужба у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, указами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, іншими актами законодавства.

Відповідно до пп. 2 п. 3 Положення № 667 одним з основних завдань Держпродспоживслужби є дотримання вимог щодо формування, встановлення та застосування державних регульованих цін.

Згідно з підпунктом 11 пункту 4 Положення № 667 Держпродспоживслужба відповідно до покладених на неї завдань у сфері дотримання вимог щодо формування, встановлення та застосування державних регульованих цін:

- здійснює державний нагляд (контроль) за дотриманням вимог формування, встановлення та застосування державних регульованих цін;

- здійснює державний нагляд (контроль) за достовірністю інформації, зазначеної у документах про формування, встановлення та застосування державних регульованих цін;

- надає у випадках, передбачених законодавством, висновки щодо економічного обґрунтування витрат під час формування цін (тарифів) на товари, роботи і послуги, щодо яких запроваджено державне регулювання цін (тарифів);

- надає органам виконавчої влади, органам місцевого самоврядування, суб`єктам господарювання обов`язкові до виконання приписи про усунення порушень вимог щодо формування, встановлення та застосування державних регульованих цін.

Пунктом 7 цього Положення визначено, що Держпродспоживслужба здійснює свої повноваження безпосередньо та через свої територіальні органи.

Постановою КМУ № 1092 утворено як юридичні особи публічного права територіальні органи Державної служби з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів за переліком згідно з додатком 1, у тому числі Головне управління Держпродспоживслужби в м. Києві.

Відповідно до підпункту 11 пункту 4 Положення № 209 ГУ Держпродспоживслужби в м. Києві відповідно до покладених на нього завдань забезпечує реалізацію державної політики, а саме у сфері дотримання вимог щодо формування, встановлення та застосування державних регульованих цін:

- здійснює державний нагляд (контроль) за дотриманням вимог формування, встановлення та застосування державних регульованих цін;

- здійснює державний нагляд (контроль) за достовірністю інформації, зазначеної у документах про формування, встановлення та застосування державних регульованих цін;

- приймає рішення про застосування адміністративно-господарських санкцій за порушення вимог щодо формування, встановлення та застосування державних регульованих цін;

- надає органам виконавчої влади, органам місцевого самоврядування, суб`єктам господарювання обов`язкові для виконання приписи про усунення порушень вимог законодавства щодо формування, встановлення та застосування державних регульованих цін.

Згідно з частиною першою статті 6 № 877-V підставами здійснення позапланових заходів є звернення фізичної особи (фізичних осіб) про порушення, що спричинило шкоду її (їхнім) правам, законним інтересам, життю чи здоров`ю, навколишньому природному середовищу чи безпеці держави, з додаванням документів чи їх копій, що підтверджують такі порушення (за наявності). Позаплановий захід у такому разі здійснюється виключно за погодженням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у відповідній сфері державного нагляду (контролю), або відповідного державного колегіального органу.

Під час проведення позапланового заходу з`ясовуються лише ті питання, необхідність перевірки яких стала підставою для здійснення цього заходу, з обов`язковим зазначенням цих питань у посвідченні (направленні) на проведення заходу державного нагляду (контролю).

Відповідно до частин першої - четвертої статті 7 Закону № 877-V для здійснення планового або позапланового заходу орган державного нагляду (контролю) видає наказ (рішення, розпорядження), який має містити найменування суб`єкта господарювання, щодо якого буде здійснюватися захід, та предмет перевірки.

На підставі наказу (рішення, розпорядження) оформляється посвідчення (направлення) на проведення заходу державного нагляду (контролю), яке підписується керівником органу державного нагляду (контролю) (головою державного колегіального органу) або його заступником (членом державного колегіального органу) із зазначенням прізвища, ім`я та по батькові і засвідчується печаткою.

У посвідченні (направленні) на проведення заходу зазначаються: найменування органу державного нагляду (контролю), що здійснює захід; найменування суб`єкта господарювання та/або його відокремленого підрозділу або прізвище, ім`я та по батькові фізичної особи - підприємця, щодо діяльності яких здійснюється захід; місцезнаходження суб`єкта господарювання та/або його відокремленого підрозділу, щодо діяльності яких здійснюється захід; номер і дата наказу (рішення, розпорядження), на виконання якого здійснюється захід; перелік посадових осіб, які беруть участь у здійсненні заходу, із зазначенням їх посади, прізвища, ім`я та по батькові; дата початку та дата закінчення заходу; тип заходу (плановий або позаплановий); форма заходу (перевірка, ревізія, обстеження, огляд, інспектування тощо); підстави для здійснення заходу; предмет здійснення заходу; інформація про здійснення попереднього заходу (тип заходу і строк його здійснення).

Посвідчення (направлення) є чинним лише протягом зазначеного в ньому строку здійснення заходу.

У частинах шостій, сьомій статті 7 Закону № 877-V закріплено, що за результатами здійснення планового або позапланового заходу посадова особа органу державного нагляду (контролю) складає акт, який повинен містити такі відомості: дату складення акта; тип заходу (плановий або позаплановий); форма заходу (перевірка, ревізія, обстеження, огляд тощо); предмет державного нагляду (контролю); найменування органу державного нагляду (контролю), а також посаду, прізвище, ім`я та по батькові посадової особи, яка здійснила захід; найменування юридичної особи або прізвище, ім`я та по батькові фізичної особи - підприємця, щодо діяльності яких здійснювався захід.

Посадова особа органу державного нагляду (контролю) зазначає в акті стан виконання вимог законодавства суб`єктом господарювання, а в разі невиконання - детальний опис виявленого порушення з посиланням на відповідну вимогу законодавства.

В останній день перевірки два примірники акта підписуються посадовими особами органу державного нагляду (контролю), які здійснювали захід, та суб`єктом господарювання або уповноваженою ним особою, якщо інше не передбачено законом.

Якщо суб`єкт господарювання не погоджується з актом, він підписує акт із зауваженнями.

Зауваження суб`єкта господарювання щодо здійснення державного нагляду (контролю) є невід`ємною частиною акта органу державного нагляду (контролю).

У разі відмови суб`єкта господарювання підписати акт посадова особа органу державного нагляду (контролю) вносить до такого акта відповідний запис.

Один примірник акта вручається керівнику чи уповноваженій особі суб`єкта господарювання - юридичної особи, її відокремленого підрозділу, фізичній особі - підприємцю або уповноваженій ним особі в останній день заходу державного нагляду (контролю), а другий зберігається в органі державного нагляду (контролю).

На підставі акта, складеного за результатами здійснення заходу, в ході якого виявлено порушення вимог законодавства, орган державного нагляду (контролю) за наявності підстав для повного або часткового зупинення виробництва (виготовлення), реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг звертається у порядку та строки, встановлені законом, з відповідним позовом до адміністративного суду. У разі необхідності вжиття інших заходів реагування орган державного нагляду (контролю) протягом п`яти робочих днів з дня завершення здійснення заходу державного нагляду (контролю) складає припис, розпорядження, інший розпорядчий документ щодо усунення порушень, виявлених під час здійснення заходу.

Відповідно до частини п`ятнадцятої статті 4 Закону № 877-V при здійсненні заходів державного нагляду (контролю) посадові особи органів державного нагляду (контролю) зобов`язані використовувати виключно уніфіковані форми актів.

Наказом № 965 затверджено уніфіковану форму акта перевірки дотримання вимог щодо формування, встановлення та застосування державних регульованих цін. Форма зазначеного акту дозволяє зафіксувати порушення, наведені у скарзі позивача, у випадку їх виявлення за результатами позапланової перевірки.

Статтею 15 Закону № 2119-VIII передбачено, що справи про правопорушення у сфері комерційного обліку комунальних послуг розглядаються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сферах метрологічного нагляду та державного контролю за додержанням законодавства про захист прав споживачів.

Розглядати справи про правопорушення і накладати стягнення від імені центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сферах метрологічного нагляду та державного контролю за додержанням законодавства про захист прав споживачів, мають право керівник, його заступники, керівники територіальних органів та їхні заступники.

Висновки суду апеляційної інстанції.

Системний аналіз викладених правових норм дозволяє стверджувати, що територіальні органи Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів наділені повноваженнями щодо здійснення контролю з питань дотримання суб`єктами господарювання вимог законодавства при формуванні та наданні споживачам рахунків на оплату комунальних послуг, зокрема зазначення у них повної та достовірної інформації.

Разом з тим, при здійсненні відповідних заходів, зокрема позапланових перевірок, на підставі звернень фізичних осіб контролюючий орган зобов`язаний перевіряти ті питання, що є предметом відповідного звернення (скарги).

Перевіряючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів звертає увагу на те, що підставою для звернення позивача до Держпродспоживслужби стало те, що в рахунках на оплату комунальних послуг, які в період з листопада 2017 року по квітень 2018 року йому виставлялися ТОВ «УК «Простір», не було вказано інформації про тарифи на опалення та зазначено неправдиву інформацію про тариф на гаряче водопостачання. Саме на цій підставі позивач просив перевірити вказане товариство на предмет дотримання ним вимог пункту 7 частини третьої статті 8 Закону № 2119-VIII, яким визначено перелік відомостей, що повинні міститися в рахунку на оплату комунальної послуги.

Однак, перевірка саме з цього питання відповідачем не призначалася та не проводилася, а натомість ТОВ «УК «Простір» було перевірено з питань дотримання законодавства про захист прав споживачів, яким врегульовано зовсім інші питання, що позивачем взагалі не ставилися у поданій скарзі.

Доводи апелянта про те, що Держпроспоживслужба наділена повноваженнями проводити лише перевірку з питань дотримання вимог законодавства про захист прав споживачів, ґрунтуються на неправильному та фрагментарному тлумаченні норм законодавства, що були наведені судом вище, та зокрема ст. 15 Закону № 2119-VIII.

Посилання апелянта на те, що він не є центральним органом, який здійснює контроль за цінами, і судом першої інстанції було безпідставно застосовано Закон України «Про ціни і ціноутворення», є необґрунтованими з огляду на вищевикладене, зокрема норми чинного законодавства.

При цьому, апеляційний суд відзначає, що спір у цій справі вирішено судом першої інстанції не на підставі Закону України «Про ціни і ціноутворення», як на тому наполягає апелянт; норми цього Закону проаналізовано у сукупності з іншими законодавчими приписами, якими регулюються спірні в цій справі правовідносини.

Твердження апелянта про те, що питання, порушені у скарзі позивача не стосувалися питань формування, встановлення чи застосування цін, а стосувалися формування рахунків на оплату комунальних послуг, а саме їх інформаційного наповнення (змісту), не спростовують правильності висновків суду першої інстанції.

Крім того, колегія суддів зазначає, що позивач у своїй скарзі посилався не тільки на відсутність у рахунках на оплату комунальних послуг, які в період з листопада 2017 року по квітень 2018 року виставлялися йому ТОВ «УК «Простір», інформації про тарифи на опалення, а й на зазначення неправдивої інформації про тариф на гаряче водопостачання.

Також у контексті виниклих правовідносин, колегія суддів звертає увагу на те, що у 2017 році територіальним органом відповідача проводилася перевірка ТОВ «УК «Простір» за інший період щодо дотримання законодавства при формуванні, установленні та застосуванні державних (регульованих) цін на комунальні послуги.

Більш того, апелянт у своєму ж листі від 14.08.2018 № 06.4/12280 визнав, що з метою належного реагування на факти, викладені у скарзі позивача, відповідач повинен був провести перевірку дотримання ТОВ «Управляюча компанія «Простір» вимог щодо формування, встановлення та застосування державних регульованих цін, а не питання захисту прав споживачів.

У цьому ж листі апелянт підтвердив, що факти, викладені у скарзі позивача, дійсно мають місце, в рахунках на оплату комунальних послуг, що виставлялися ТОВ «Управляюча компанія «Простір» позивачу, зазначені недіючі тарифи, які не були затверджені органом місцевого самоврядування.

Однак, незважаючи на це, перевірка за скаргою позивача у межах поставлених ним питань проведена не була.

Разом з тим, судова колегія враховує правові висновки Європейського суду з прав людини, викладені в п.п. 70, 71 рішення у справі RYSOVSKYY v. UKRAINE («Рисовський проти України») заява № 29979/04 Європейським судом з прав людини підкреслено особливу важливість принципу «належного урядування», відповідно до якого, в разі, коли йдеться про питання загального інтересу, державні органи повинні діяти в належний і якомога послідовніший спосіб (див. рішення у справах «Беєлер проти Італії» [ВП] (Beyeler v. Italy [GC]), заява № 33202/96, п. 120, ECHR 2000-I, «Онер`їлдіз проти Туреччини» [ВП] (Oneryildiz v. Turkey [GC]), заява № 48939/99, п. 128, ECHR 2004-XII, «Megadat.com S.r.l. проти Молдови» (Megadat.com S.r.l. v. Moldova), заява № 21151/04, п. 72, від 8 квітня 2008 року, і «Москаль проти Польщі» (Moskal v. Poland), заява № 10373/05, п. 51, від 15 вересня 2009 року).

Крім того, у рішеннях у справах «Лелас проти Хорватії» (Lelas v. Croatia), заява № 55555/08, п. 74, від 20 травня 2010 року, і «Тошкуце та інші проти Румунії» (Toscuta and Others v. Romania), заява № 36900/03, п. 37, від 25 листопада 2008 року Європейський суд з прав людини наголосив, що саме на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій та мінімізують ризик помилок.

Перевіряючи всі доводи апелянта, колегія суддів також приймає до уваги правову позицію ЄСПЛ, викладену в рішенні від 21.01.1999 р. по справі «Гарсія Руїз проти Іспанії», відповідно до якої «…хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожний довід…».

Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції про наявність правових підстав для задоволення цього адміністративного позову.

Отже, судом першої інстанції повно і правильно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права, відповідно до вимог ст. 242 КАС України.

Згідно зі ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, апеляційна скарга Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів підлягає залишенню без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 30 жовтня 2019 року - без змін.

Розподіл судових витрат.

Судом апеляційної інстанції не здійснено зміни або скасування рішення суду, а тому, відповідно до ст. 139 КАС України, судові витрати перерозподілу не підлягають.

Керуючись ст.ст. 242-244, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів - залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 30 жовтня 2019 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Судове рішення виготовлено 07.04.2020.

Головуючий суддя

Судді: