Справа № 440/1006/20
Суддя: С.С. Сич
Дата ухвалення: 2020-04-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 квітня 2020 року м. ПолтаваСправа № 440/1006/20

Полтавський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Сич С.С., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання дій неправомірними та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-
В С Т А Н О В И В:

25 лютого 2020 року ОСОБА_1 (надалі - позивач; ОСОБА_1 ) звернулася до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (надалі - відповідач; ГУ ПФУ в Полтавській області), з урахуванням уточненої позовної заяви /а.с.35-39/, про: визнання протиправними дій (бездіяльності ) Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області по відмові ОСОБА_1 у призначенні пенсії у зв`язку з втратою годувальника, як дружині померлого військовослужбовця, внаслідок захворювання, отриманого під час ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи; скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області від 04.02.2020 №11, яким порушено право ОСОБА_1 на отримання належного пенсійного забезпечення; зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області перевести ОСОБА_1 з пенсії за віком на пенсію по втраті годувальника, як дружину померлого військовослужбовця (внаслідок захворювання, отриманого під час ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи) з розрахуванням її розміру, виходячи із п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати встановленої законом на 1 січня 2020 року - 23615 грн. (4723 х 5) відповідно до частини 3 статті 59 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" з додаванням щомісячної компенсації за втрату годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи на непрацездатного члена сім`ї; підвищення дружині інваліда війни та підвищення членам сім`ї померлих осіб і виплачувати її довічно, починаючи з 30 січня 2020 року (коли було надано документи та розписка - повідомлення на заяву та документи про призначення (переведення, перерахунок) у зв`язку з втратою годувальника).
В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що ОСОБА_1 отримує пенсію за віком відповідно до пункту 4 частини 1 статті 115 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Полтавській області. Позивач вказує, що рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області від 04.02.2020 №11 протиправно відмовлено у переведенні позивача з пенсії за віком, призначеної згідно судового рішення, на пенсію у зв`язку з втратою годувальника, оскільки позивач одержує пенсію за віком відповідно до пункту 4 частини 1 статті 115 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", а також має право на переведення на пенсію у зв`язку з втратою годувальника на підставі статей 20, 30 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".
Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 02 березня 2020 року позовну заяву залишено без руху.
Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 10 березня 2020 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі №440/1006/20, вирішено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), витребувано докази.
23 березня 2020 року до суду надійшов відзив на позовну заяву /а.с. 67-69/, у якому представник відповідача просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, посилаючись на те, що позивач перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Полтавській області та отримує пенсію за віком з 15.07.2019, призначену достроково до досягнення пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" на підставі рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 21.10.2019 у справі №440/2967/19. Вказує, що на даний час ОСОБА_1 не досягла пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", та не являється особою з інвалідністю, а тому не належить до категорії осіб, які вважаються непрацездатними членами сім`ї померлого годувальника, які мають право на призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника, у зв`язку з чим відповідачем прийнято рішення від 04.02.2020 №11 про відмову ОСОБА_1 у переведенні з пенсії за віком, призначеної згідно судового рішення, на пенсію у зв`язку з втратою годувальника згідно статті 54 Закону №796 на підставі позивачем заяви від 30.01.2020.
Дослідивши письмові докази і письмові пояснення сторін, викладені у заявах по суті справи, суд встановив наступні обставини.
Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 21.10.2019 у справі №440/2967/19, яке набрало законної сили 10.12.2019, позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання дій протиправними, скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області від 23 липня 2019 року №25. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (; вул. Соборності, 66, м. Полтава, Полтавська область, 36014) призначити ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ; АДРЕСА_1 ) пенсію за віком відповідно до пункту 4 частини першої статті 115 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з 15 липня 2019 року. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено. Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (; вул. Соборності, 66, м. Полтава, Полтавська область, 36014) на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ; АДРЕСА_1 ) судові витрати у розмірі 384,20 грн (триста вісімдесят чотири гривні двадцять копійок).
28.01.2020 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області із заявою, у якій просила призначити державну пенсію у зв`язку з втратою годувальника на одну непрацездатну особу як члену сім`ї учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 1 категорії ОСОБА_2 , який помер внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби під час ліквідації наслідків аварії як військовозобов`язаний, призваний на військові збори, та мав статус інваліда війни - відповідно до частини 3 статті 59 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", та встановити наступні доплати до пенсії: щомісячну компенсацію за втрату годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи на непрацездатного члена сім`ї; підвищення дружині інваліда війни; доплату до підвищення членам сім`ї померлих осіб /а.с. 24-25/.
Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області від 04.02.2020 №11 відмовлено ОСОБА_1 у переведенні з пенсії за віком, призначеної згідно судового рішення, на пенсію у зв`язку з втратою годувальника згідно статті 54 Закону №796 з посиланням на відсутність правових підстав. В обґрунтування цього рішення зазначено, що ОСОБА_1 отримує пенсію за віком з 15.07.2019, призначену достроково до досягнення пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" згідно рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 21.10.2019 у справі №440/2967/19. На даний час ОСОБА_1 не досягла пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону, та не являється особою з інвалідністю, отже не належить до категорії осіб, які вважаються непрацездатними членами сім`ї померлого годувальника, які мають право на призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника /а.с. 18-19/.
Позивач не погодився з рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області від 04.02.2020 №11 та діями Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області щодо відмови ОСОБА_1 у призначенні пенсії у зв`язку з втратою годувальника, у зв`язку з чим звернувся до суду з даним позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.
Статтею 5 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" визначено, що цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.
Виключно цим Законом визначаються: принципи та структура системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування; коло осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню; види пенсійних виплат; умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат; пенсійний вік чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на призначення пенсії за віком; мінімальний розмір пенсії за віком; порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов`язковим державним пенсійним страхуванням; порядок використання коштів Пенсійного фонду та накопичувальної системи пенсійного страхування; організація та порядок здійснення управління в системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування.
Відповідно до частини 3 статті 4 Закону № 1058-IV види пенсійного забезпечення, пенсійний вік для чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат, умови, норми та порядок пенсійного забезпечення визначаються виключно законами про пенсійне забезпечення.
У частині 1 статті 9 Закону № 1058-IV наведено види пенсійних виплат: пенсія за віком; пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов`язаного з роботою, інвалідності з дитинства); пенсія у зв`язку з втратою годувальника.
Статтею 10 Закону № 1058-IV передбачено право вибору пенсійних виплат - особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.
Умови призначення пенсії, в тому числі у зв`язку з втратою годувальника, визначаються Законом України від 9 липня 2003 року №1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
Верховний Суд України в постанові від 13 січня 2015 року (справа № 21-553а14) вказав на те, що саме Закон № 1058-IV підлягає застосуванню до відносин, пов`язаних з призначенням і виплатою пенсій у зв`язку з втратою годувальника.
Умови призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника визначені статтею 36 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", відповідно до частини 1 якої пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по III групі інвалідності, а в разі смерті особи, яка виконала функцію донора анатомічних матеріалів людини, пенсіонера або осіб, зазначених у частині другій статті 32 цього Закону, а також у разі смерті (загибелі) особи внаслідок поранення, каліцтва, контузії чи інших ушкоджень здоров`я, одержаних під час участі у масових акціях громадського протесту в Україні з 21 листопада 2013 року по 21 лютого 2014 року за євроінтеграцію та проти режиму Януковича (Революції Гідності), - незалежно від тривалості страхового стажу. При цьому дітям пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається незалежно від того, чи були вони на утриманні годувальника.
Належність до непрацездатних осіб та членів сім`ї, які вважаються такими, що були на утриманні померлого годувальника, визначається згідно із статтею 36 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
Згідно з частиною 2 статті 36 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" непрацездатними членами сім`ї вважаються:
1) чоловік (дружина), батько, мати, якщо вони є особами з інвалідністю або досягли пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону;
2) діти (у тому числі діти, які народилися до спливу 10 місяців з дня смерті годувальника) померлого годувальника, які не досягли 18 років або старші цього віку, якщо вони стали особами з інвалідністю до досягнення 18 років.
Діти, які навчаються за денною формою навчання у загальноосвітніх навчальних закладах системи загальної середньої освіти, а також професійно-технічних, вищих навчальних закладах (у тому числі у період між завершенням навчання в одному із зазначених навчальних закладів та вступом до іншого навчального закладу або у період між завершенням навчання за одним освітньо-кваліфікаційним рівнем та продовженням навчання за іншим за умови, що такий період не перевищує чотирьох місяців), - до закінчення такими дітьми навчальних закладів, але не довше ніж до досягнення ними 23 років, та діти-сироти - до досягнення ними 23 років незалежно від того, навчаються вони чи ні;
3) чоловік (дружина), а в разі їх відсутності - один з батьків або брат чи сестра, дідусь чи бабуся померлого годувальника незалежно від віку і працездатності, якщо він (вона) не працюють і зайняті доглядом за дитиною (дітьми) померлого годувальника до досягнення нею (ними) 8 років.
Відповідно до частини 3 статті 36 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" до членів сім`ї, які вважаються такими, що були на утриманні померлого годувальника, відносяться особи, зазначені в частині другій цієї статті, якщо вони:
1) були на повному утриманні померлого годувальника;
2) одержували від померлого годувальника допомогу, що була для них постійним і основним джерелом засобів до існування.
Члени сім`ї померлого годувальника, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які й самі одержували пенсію, мають право, за бажанням, перейти на пенсію у зв`язку з втратою годувальника.
Зі змісту наведеної норми убачається, що перелік непрацездатних членів сім`ї, яким може бути призначена пенсія у зв`язку із втратою годувальника, є вичерпним. Вона не містять правил (велінь), згідно з якими до непрацездатних членів сім`ї померлого годувальника можна відносити осіб за іншими критеріями (ознаками).
Статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" встановлено, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.
До досягнення віку, встановленого абзацами першим і другим цієї частини, право на пенсію за віком за наявності відповідного страхового стажу мають жінки 1961 року народження і старші після досягнення ними такого віку: 55 років - які народилися по 30 вересня 1956 року включно; 55 років 6 місяців - які народилися з 1 жовтня 1956 року по 31 березня 1957 року; 56 років - які народилися з 1 квітня 1957 року по 30 вересня 1957 року; 56 років 6 місяців - які народилися з 1 жовтня 1957 року по 31 березня 1958 року; 57 років - які народилися з 1 квітня 1958 року по 30 вересня 1958 року; 57 років 6 місяців - які народилися з 1 жовтня 1958 року по 31 березня 1959 року; 58 років - які народилися з 1 квітня 1959 року по 30 вересня 1959 року; 58 років 6 місяців - які народилися з 1 жовтня 1959 року по 31 березня 1960 року; 59 років - які народилися з 1 квітня 1960 року по 30 вересня 1960 року; 59 років 6 місяців - які народилися з 1 жовтня 1960 року по 31 березня 1961 року; 60 років - які народилися з 1 квітня 1961 року по 31 грудня 1961 року.
Згідно з преамбулою Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28 лютого 1991 року № 796-XII (надалі - Закон № 796-XII) він визначає основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я та створює єдиний порядок визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення.
Статтею 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" встановлено, що пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи можуть призначатися за бажанням громадянина із заробітку, одержаного за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках, у розмірі відшкодування фактичних збитків, який визначається згідно із законодавством. Дружинам (чоловікам), які втратили годувальника із числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, віднесених до категорії 1, пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається незалежно від причинного зв`язку смерті з Чорнобильською катастрофою.
В усіх випадках розмір середньомісячної заробітної плати для обчислення пенсії за роботу у зоні відчуження у 1986-1990 роках не може перевищувати 3,0 тис. карбованців.
Умови, порядок призначення та мінімальні розміри пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи визначаються актами Кабінету Міністрів України з відповідних питань.
Статтею 55 Закону № 796-XII визначено умови надання пенсій за віком особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, і передбачено, що особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону № 1058-IV, та вказано кількість років, на які зменшується вік виходу на пенсію відповідним категоріям осіб.
Згідно з частиною третьою статті 55 Закону № 796-XII призначення та виплата пенсій названим категоріям провадиться відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" і цього Закону.
Аналіз наведених норм законодавства в контексті зазначених обставин справи дає підстави дійти такого правового висновку.
Законодавством про пенсійне забезпечення визначено, що непрацездатними членами сім`ї, які мають право на призначення пенсії у зв`язку із втратою годувальника, з-поміж інших категорій осіб, вважаються, чоловік (дружина), батько, мати, якщо вони є інвалідами або досягли пенсійного віку, передбаченого статтею 26 Закону № 1058-IV.
Отже, необхідною умовою для призначення зазначеним особам пенсії у зв`язку з втратою годувальника або переведення на такий вид пенсії є встановлення їм інвалідності або досягнення ними пенсійного віку, передбаченого зазначеною статтею.
Отримання цими особами пенсії зі зменшенням пенсійного віку відповідно до законодавства, яке регулює призначення такої пенсії на пільгових умовах, не дає підстав для призначення їм до досягнення передбаченого статтею 26 Закону № 1058-IV віку пенсії у зв`язку з втратою годувальника чи переведення на цей вид пенсії.
Аналогічний висновок щодо застосування норм права сформовано у постанові Верховного Суду України від 29.03.2017 у справі № 565/235/15-а.
Таким чином, отримання позивачем пенсії зі зменшенням пенсійного віку на підставі пункту 4 частини 1 статті 115 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", призначеної їй із 15.07.2019, не дає ОСОБА_1 підстав для призначення їй до досягнення передбаченого статтею 26 Закону № 1058-IV віку пенсії у зв`язку з втратою годувальника чи переведення на цей вид пенсії.
Суд зауважує, що на час смерті ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 , позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не одержувала пенсію, а тому ОСОБА_1 не має права на перехід на пенсію у зв`язку з втратою годувальника на підставі частини 3 статті 36 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
Позивач ОСОБА_1 народилася ІНФОРМАЦІЯ_3 /а.с. 7/, отже, на час звернення до відповідача із заявою про призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника /а.с. 24-26/ не досягла пенсійного віку, передбаченого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", та не є особою з інвалідністю, а тому не вважається непрацездатним членом сім`ї у розумінні частини 2 статті 36 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
Позивачем не надано суду доказів на підтвердження того, що на час звернення із заявою від 28.01.2020 ОСОБА_1 зайнята доглядом за дитиною (дітьми) померлого годувальника до досягнення нею (ними) 8 років.
Таким чином, суд дійшов висновку, що оскільки на час звернення ОСОБА_1 до ГУ ПФУ у Полтавській області із заявою про переведення її з пенсії за віком на пільгових умовах на пенсію у зв`язку з втратою годувальника вона не досягла пенсійного віку, передбаченого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", а відтак не може вважатися непрацездатним членом сім`ї померлого годувальника та на час звернення із відповідною заявою відповідно не має права на призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника.
Суд не бере до уваги доводи позивача про протиправність оскаржуваного рішення та дій з посиланням на статтю 20 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", оскільки вказаною нормою визначено категорії, на які поділяються залежно від причини інвалідності особи з інвалідністю з числа військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом.
Стосовно посилання позивача на приписи статті 30 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", суд зазначає наступне.
Матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_2 проходив строкову військову службу у період із 10 листопада 1981 року по 14 червня 1983 року, ОСОБА_2 приймав участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у складі військової частини 61511 з 08 червня 1986 року по 25 липня 1986 року /а.с. 14, 132/, тобто приймав у участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС як військовозобов`язаний, призваний на збори.
Відповідно до частин 1, 2 статті 30 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" право на пенсію в разі втрати годувальника мають непрацездатні члени сімей загиблих, померлих або таких, що пропали безвісти військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які перебували на їх утриманні (стаття 31).
Незалежно від перебування на утриманні годувальника пенсія призначається: непрацездатним дітям; непрацездатним батькам і дружині (чоловікові), якщо вони після смерті годувальника втратили джерело засобів до існування, а також непрацездатним батькам і дружині (чоловікові) військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які загинули чи померли або пропали безвісти в період проходження служби або пізніше внаслідок поранення, контузії, каліцтва чи захворювання, що мали місце під час служби.
Згідно з пунктом "в" частини 4 статті 30 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" непрацездатними членами сім`ї вважаються батьки та дружина (чоловік), якщо вони не взяли повторний шлюб, військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які загинули, померли чи пропали безвісти в період проходження служби або померли після звільнення зі служби, але внаслідок поранення, контузії, каліцтва, одержаних при виконанні обов`язків військової служби (службових обов`язків), захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті, ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи чи виконанням інтернаціонального обов`язку, безпосередньою участю в антитерористичній операції або забезпеченням її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах її проведення, безпосередньою участю у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченням здійснення зазначених заходів, перебуваючи безпосередньо в районах та у період їх здійснення, мають право на пенсію не раніш як за 5 років до досягнення пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", або якщо вони є особами з інвалідністю.
За приписами статті 10 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" учасниками ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС вважаються громадяни, які безпосередньо брали участь у будь-яких роботах, пов`язаних з усуненням самої аварії, її наслідків у зоні відчуження у 1986-1987 роках незалежно від кількості робочих днів, а у 1988-1990 роках - не менше 30 календарних днів, у тому числі проведенні евакуації людей і майна з цієї зони, а також тимчасово направлені або відряджені у зазначені строки для виконання робіт у зоні відчуження, включаючи військовослужбовців *, працівники державних, громадських, інших підприємств, установ і організацій незалежно від їх відомчої підпорядкованості, а також ті, хто працював не менше 14 календарних днів у 1986 році на діючих пунктах санітарної обробки населення і дезактивації техніки або їх будівництві. Перелік цих пунктів визначається Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до частини 2 статті 59 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" військовослужбовцям пенсії по інвалідності, а членам їх сімей пенсії у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи за їх бажанням можуть призначатися на умовах і в порядку, визначених законодавством України для осіб, які стали інвалідами внаслідок поранення, контузії чи каліцтва, що їх вони дістали при виконанні обов`язків військової служби (службових обов`язків) або відповідно до статті 54 цього Закону.
Згідно із частиною 9 статті 1 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" щодо військового обов`язку громадяни України поділяються на такі категорії: допризовники - особи, які підлягають приписці до призовних дільниць; призовники - особи, приписані до призовних дільниць; військовослужбовці - особи, які проходять військову службу; військовозобов`язані - особи, які перебувають у запасі для комплектування Збройних Сил України та інших військових формувань на особливий період, а також для виконання робіт із забезпечення оборони держави; резервісти - військовозобов`язані, які у добровільному порядку проходять службу у військовому резерві Збройних Сил України та інших військових формувань.
Коло осіб, які мають право на призначення пенсії за нормами Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" визначено статтею 3 цього Закону.
Зокрема, пункт "г" статті 3 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" передбачає, що умови, норми і порядок пенсійного забезпечення, встановлені цим Законом для військовослужбовців строкової служби та членів їх сімей, поширюються також (якщо не передбачено інше) на військовозобов`язаних, призваних на навчальні, спеціальні або перевірочні збори, які стали інвалідами внаслідок поранення, контузії або каліцтва, що їх вони дістали при виконанні службових обов`язків у період проходження цих зборів, та членів їх сімей.
З аналізу вищезазначених норм вбачається, що дія Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" на осіб, які брали участь в ліквідації наслідків на Чорнобильській АЕС як військовозобов`язані, призвані на військові збори і стали інвалідами внаслідок захворювання отриманого під час виконання службових обов`язків по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, не поширюється.
Так, нормами даного закону чітко визначено перелік осіб, які мають право на пенсійне забезпечення на його умовах.
Зважаючи на вищевикладене, оскільки ОСОБА_2 за життя не мав права на призначення пенсії за нормами Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" та не отримував пенсію згідно Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", суд відхиляє доводи позивача ОСОБА_1 про те, що вона має право на пенсію в разі втрати годувальника відповідно до приписів статті 30 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".
Підсумовуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що приймаючи рішення 04.02.2020 №11 та відмовляючи ОСОБА_1 у переведенні з пенсії за віком на пенсію у зв`язку з втратою годувальника, відповідач діяв на підставі, у межах повноважень, у спосіб, що визначені законодавствам України, та обґрунтовано.
Отже, позовні вимоги про визнання протиправними дій (бездіяльності) Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області по відмові ОСОБА_1 у призначенні пенсії у зв`язку з втратою годувальника, як дружині померлого військовослужбовця, внаслідок захворювання, отриманого під час ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, про скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області від 04.02.2020 №11, та похідна від них вимога про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області перевести ОСОБА_1 з пенсії за віком на пенсію по втраті годувальника, як дружину померлого військовослужбовця (внаслідок захворювання, отриманого під час ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи) з розрахуванням її розміру, виходячи із п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати встановленої законом на 1 січня 2020 року - 23615 грн. (4723 х 5) відповідно до частини 3 статті 59 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" з додаванням щомісячної компенсації за втрату годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи на непрацездатного члена сім`ї; підвищення дружині інваліда війни та підвищення членам сім`ї померлих осіб і виплачувати її довічно, починаючи з 30 січня 2020 року (коли було надано документи та розписка - повідомлення на заяву та документи про призначення (переведення, перерахунок) у зв`язку з втратою годувальника), - необґрунтовані та задоволенню не підлягають.
На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 7, 9, 77, 241-245, 262, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, -
В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (ідентифікаційний код 13967927, вул. Соборності, 66, м. Полтава, 36014) про визнання дій неправомірними та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії - відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення, з урахуванням положень пункту 3 розділу VI "Прикінцеві положення" Кодексу адміністративного судочинства України, до Другого апеляційного адміністративного суду.
До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності Кодексу адміністративного судочинства України в редакції Закону України від 03.10.2017 № 2147-VIII.

Суддя С.С. Сич