Справа № 500/633/20
Суддя: Дерех Надія Володимирівна
Дата ухвалення: 2020-04-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/633/20

06 квітня 2020 рокум.Тернопіль

Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі:

головуючої судді Дерех Н.В.

розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (надалі, позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Тернопільського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України (надалі, відповідач), в якому просив визнати протиправним і скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, оформлене листом №38/03-21 від 09.01.2020 щодо відмови ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" з 26.12.2019 та вчинити дії по виплаті нарахованих сум відповідно до статті 57 цього Закону.

Позов обґрунтований тим, що позивач, у зв`язку з досягненням віку, необхідного для призначення пенсії із його зменшенням, як потерпілий внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС, звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про призначення такої пенсії, подавши необхідні документи. Позивач вважає, що таке право позивача випливає із положення статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 року №796-ХІІ, якою передбачено, що особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого для одержання державних пенсій, а саме за умови, що станом на 1 січня 1993 року вони прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 4 роки. Однак, за результатами розгляду заяви та доданих до неї документів, відповідач своїм рішенням, оформленим листом № 38/03-21 від 09.01.2020 відмовив позичу у призначенні пенсії, мотивуючи тим, що останній не підтвердив мінімальний необхідний період роботи чи проживання в зоні посиленого радіологічного не менше 4 років станом на 01.01.1993 рік. З таким рішенням відповідача позивач не погоджується. Вважає його протиправним і таким, що підлягає до скасування.

Ухвалою суду від 05.03.2020 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в даній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи. Даною ухвалою відповідачу встановлено 15-денний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву.

У строк, встановлений судом, представник відповідача подав до суду відзив на адміністративний позов, в якому зазначив, що оскільки станом на 01.01.1993 не виконано умову проживання або роботи в зоні посиленого радіологічного контролю не менше 4 років, за таких обставин, призначити та виплачувати пенсію позивачу ОСОБА_1 за віком із зменшенням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" із застосуванням норм статті 57 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" підстав немає, у зв`язку з чим просив відмовити у задоволенні даного позову.

Представник позивача подав до суду відповідь на відзив, в якій зазначив, що головним документом є посвідчення про надання позивачу статусу особи, яка постраждала наслідок Чорнобильської катастрофи, яке на час звернення позивача до суду ніким не скасовано, не оспорене та не визнано недійсним у встановленому законом порядку. Відтак, вважає, що доводи відповідача є необґрунтованими, а позов таким, що підлягає до задоволення.

Представник відповідача подав до суду письмові заперечення, аналогічного змісту з відзивом на адміністративний позов.

Ухвалою суду від 06.04.2020 відмовлено у задоволенні клопотань представників позивача та відповідача про розгляд даної справи в судовому засіданні з повідомлення (викликом) сторін та виклик у судове засідання свідків.

Крім того, представник позивача також подав до суду письмову заяву, в якій просив розглянути справу за відсутності позивача та його представника, в порядку письмового провадження за наявними у суду матеріалами.

Таким чином, розгляд даної справи здійснюється на підставі наявних в ній матеріалів.

Судом встановлено, що 06.12.2019 позивач звернувся до Чортківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії. Разом із вказаною заявою позивачем були подані наступні документи: паспорт громадянина України, довідку про присвоєння ідентифікаційного номера, трудову книжку НОМЕР_1 від 07.07.1982, військовий квиток НОМЕР_2 від 30.06.1984, посвідчення постраждалого від ЧАЕС серія НОМЕР_3 від 30.10.1993, довідку №01-08/942 від 10.12.2019, видану відділом освіти Чортківської районної державної адміністрації.

Листом Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області від 09.01.2020 №38/03-21 позивача повідомлено про те, що призначити пенсію за віком із зменшенням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" підстав немає, оскільки станом на 01.01.1993 не виконано умову проживання або роботи в зоні посиленого радіологічного контролю не менше 4 років.

Не погоджуючись з таким рішенням відповідача, оформленим листом, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає, що згідно вимог частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У відповідності до статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Зі змісту частин третьої ст.23 Загальної Декларації прав людини, пункту 4 частини першої Європейської Соціальної хартії та частини третьої ст.46 Конституції України випливає, що кожна особа похилого віку має право на справедливу і задовільну винагороду, соціальний захист, за роки важкої праці та шкідливих робіт.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я, створення єдиного порядку визначення категорії зон радіоактивно забруднених території, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення визначені та закріплені в Законі України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28.02.1991 року №796-ХІІ (надалі, Закон №796).

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 9 Закону № 796 особами, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій та випробувань, військових навчань із застосуванням ядерної зброї, є потерпілі від Чорнобильської катастрофи - громадяни, включаючи дітей, які зазнали впливу радіоактивного опромінення внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Пунктом 4 частини першої статті 11 Закону № 796 визначено, що до потерпілих від Чорнобильської катастрофи належать особи, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються на території зони посиленого радіоекологічного контролю, за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у цій зоні не менше чотирьох років.

Для встановлення пільг і компенсацій визначаються такі категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, зокрема особи, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються на території зони посиленого радіоекологічного контролю, за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у цій зоні не менше чотирьох років, - категорія 4 (пункт 4 частини першої статті 14 Закону № 796).

Відповідно до абзацу шостого пункту 2 частини першої статті 55 Закону № 796, особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058 (надалі, Закон № 1058), зокрема особам, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні посиленого радіологічного контролю за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 4 років - на 2 роки та додатково 1 рік за 3 роки проживання, роботи, але не більше 5 років.

Пунктом 6 Порядку видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.08.1992 № 501, який діяв на момент видачі позивачу посвідчення, визначено, що громадянам, які постійно проживають або постійно працюють на території зони посиленого радіоекологічного контролю, за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше чотирьох років, і віднесеним до категорії 4, видаються посвідчення коричневого кольору, серія В.

Відповідно до частини третьої ст.65 Закону №796, посвідчення "Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС" та "Потерпілий від Чорнобильської катастрофи" є документами, що підтверджують статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надають право користування пільгами, встановленими цим Законом.

Системний аналіз наведених норм дає підстави вважати, що єдиним документом, що підтверджує статус потерпілого від Чорнобильської катастрофи, учасника ліквідації наслідків на Чорнобильській АЕС та надає право користування пільгами, встановленими Законом №796- XII, зокрема призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку, встановленого для одержання державних пенсій, є посвідчення «Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС» або «Потерпілий від Чорнобильської катастрофи». Різного роду довідки про період роботи (служби) у зоні відчуження, про евакуацію, відселення, самостійне переселення, про період проживання та роботи на забруднених територіях тощо є лише підставами для визначення в установленому порядку статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС або потерпілих від Чорнобильської катастрофи.

Встановлені судом обставини справи свідчать, що позивач дійсно з моменту аварії працював на території зони посиленого радіоекологічного контролю та станом на 31.12.1992 року не менше 4-х років, що також підтверджується наявними у матеріалах справи довідкою Чортківської міської ради від 28.11.2020 №2/01-45/115 про проживання позивача з 26.07.1989 по 20.11.2017 та з 20.11.2017 по даний час у м.Чортків Тернопільської області, Актом про встановлення факту проживання позивача від 06.12.2019, складеного депутатом Чортківської міської ради, довідкою Росохацької загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів від 28.01.2020 №5 про те, що позивач дійсно працював на посаді вчителя фізичної культури з 15.08.1989 по 18.08.1993, інформацією (вих.№46 від 28.01.2020) про те, що згідно по господарських книг за період з 15.08.1989 по 18.08.1993 по Росохацькій сільській раді позивач не зареєстрований і не проживав, екзаменаційною карткою водія від 10.05.1982, трудовою книжкою позивача НОМЕР_1 , військовим квитком позивача серії НК №4934430.

Крім того, 30.10.93 Тернопільською обласною державною адміністрацією позивачу видано посвідчення громадянина, який постійно проживає або постійно працює на території зони посиленого радіоекологічного контролю (категорія 4) серії НОМЕР_3 .

Наявність у позивача статусу потерпілого від Чорнобильської катастрофи відповідачем не оспорюється, посвідчення є чинним і вказує на те, що останній згідно положень Закону №796-XII та Порядку №51, є особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Таким чином, оцінюючи викладені обставини у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позивач є постраждалим внаслідок Чорнобильської катастрофи, досяг відповідного віку та має право на користування пільгами, зокрема, правом на призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку відповідно до ст.55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", а тому рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, оформлене листом від 09.01.2020 року №38/03-21 про відмову в призначенні пенсії із зниженням пенсійного віку не відповідає передбаченим частини другої ст.2 КАС України критеріям, а відтак є протиправним та підлягає скасуванню.

Відповідно до частин першої та другої статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За наведених вище обставин, суд дійшов висновку, що у позивача наявне право на зменшення пенсійного віку, як постраждалого внаслідок Чорнобильської катастрофи, а тому позовні вимоги підлягають до задоволення у повному обсязі.

Оскільки суд дійшов висновку, що позовні вимоги слід задовольнити повністю, сплачений судовий збір підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

1.Позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити повністю.

2.Визнати протиправним і скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, оформлене листом №38/03-21 від 09.01.2020 щодо відмови ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

3.Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області призначити та виплачувати ОСОБА_1 пенсію із зниженням пенсійного віку згідно ст.55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", починаючи з 26.12.2019.

4.Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області ( м. Тернопіль, Майдан Волі, 3, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ід.№ НОМЕР_4 ) судовий збір у розмірі 840 (вісімсот сорок) гривень 80 коп., сплачений відповідно до квитанції №48188360 від 03.03.2020 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Тернопільський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 06 квітня 2020 року.

Копію рішення надіслати учасникам справи.

Головуюча суддя Дерех Н.В.

копія вірна

Суддя Дерех Н.В.