Справа № 300/342/20
Суддя: Главач І.А.
Дата ухвалення: 2020-04-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" квітня 2020 р. справа № 300/342/20

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі:

судді Главача І.А.,

за участю секретаря судового засідання - Станішевської В.Р.,

представника позивача - Волосянка Р.О.,

представника відповідача - Бондара О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Івано-Франківській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення №18032-13 від 25.05.2017, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до Головного управління ДПС в Івано-Франківській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення №18032-13 від 25.05.2017.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач, в порушення положень Податкового кодексу України, необґрунтовано та безпідставно зробив висновок про наявність у позивача обов`язку щодо сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2016 рік, в результаті чого протиправно оскаржуваним податковим повідомленням-рішенням №18032-13 від 25.05.2017 визначив суму податкового забов`язання за платежем податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачується фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості за 2016 рік в сумі 13 381,76 грн. Зазначає про відсутність у нього обов`язку зі сплати податку на нерухоме майно, відмінного від земельної ділянки за 2016 рік, оскільки рішення Березівської сільської ради Тисменицького району Івано-Франківської області №1-1-3/2016 від 31.01.2016 «Про встановлення місцевих податків і зборів та ставки акцизного податку на території Березівської сільської ради» набрало чинності з 01.01.2017, а ставки податку, визначені таким рішенням не можуть застосуватися у 2016 році. Таким чином, фізичні особи-власники об`єктів нежитлової (в тому числі комерційної) нерухомості на території Березівської сільської ради, не мали обов`язку зі сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки у 2016 році, тому оскаржуване рішення є протиправним та підлягає скасуванню.

Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 13.02.2020 відкрито провадження в даній адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Відповідач скористався правом на подання відзиву на позовну заяву, який надійшов на адресу суду 03.03.2020. Представник відповідача проти заявлених позовних вимог заперечила з підстав, наведених у відзиві, який міститься в матеріалах справи (а.с.33-35). Просила суд в задоволенні позову відмовити, з урахуванням тієї обставини, що відповідно до підпункту 12.3.5 пункту 12.3 статті 12 Податкового кодексу України у разі якщо сільська, селищна, міська рада або рада об`єднаних територіальних громад, що створена згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, не прийняла рішення про встановлення відповідних місцевих податків і зборів, що є обов`язковими згідно з нормами цього Кодексу, такі податки до прийняття рішення справляються виходячи з норм цього Кодексу із застосуванням їх мінімальних ставок, а плата за землю справляється із застосуванням ставок, які діяли до 31 грудня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосування плати за землю. Таким чином, податкове повідомлення-рішення №18032-13 від 25.05.2017 є правомірним, тому відповідач просить відмовити у задоволенні позову.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав, наведених у позовній заяві. Просив суд задовольнити позов.

Представник відповідача проти заявленого позову заперечив з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву, просив суд в задоволенні позову відмовити.

Розглянувши матеріали адміністративної справи, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши в сукупності письмові докази, якими сторони обґрунтовують позовні вимоги та заперечення на позов, судом встановлено наступне.

Згідно з підпунктом 54.3.3. пункту 54.3. статті 54 Податкового кодексу України та відповідно до підпункту 266.7.2. пункту 266.7. статті 266 Податкового кодексу України, Івано-Франківським управлінням Головного управління ДФС в Івано-Франківській області визначено ОСОБА_1 за податковий період - 2016 рік суму податкового зобов`язання за платежем податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості в розмірі 13381,76 грн. згідно податкового повідомлення-рішення №18032-13 від 25.05.2017 (а.с.9).

Перевіряючи правомірність оскаржуваного рішення відповідача, суд зазначає наступне.

Згідно статті 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів регулює Податковий кодекс України (далі - ПК України), зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

У відповідності до підпунктів 8.1, 8.3 статті 8 ПК України в Україні встановлюються загальнодержавні та місцеві податки та збори. До місцевих належать податки та збори, що встановлені відповідно до переліку і в межах граничних розмірів ставок, визначених вказаним Кодексом, рішеннями сільських, селищних, міських рад та рад об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, у межах їх повноважень і є обов`язковими до сплати на території відповідних територіальних громад.

Згідно із підпунктом 10.1.1 пункту 10.1 статті 10 ПК України до місцевих податків належить податок на майно, який в силу статті 265 ПК України складається з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки; транспортного податку; плати за землю.

Відповідно до пункту 10.3 статті 10 ПК України місцеві ради в межах повноважень, визначених вказаним Кодексом, вирішують питання відповідно до вимог Кодексу щодо встановлення податку на майно (в частині податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки) та встановлення збору за місця для паркування транспортних засобів, туристичного збору.

Підпунктами 12.3.1, 12.3.2 пункту 12.3 статті 12 ПК України визначено, що сільські, селищні, міські ради та ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, в межах своїх повноважень приймають рішення про встановлення місцевих податків та зборів. Встановлення місцевих податків та зборів здійснюється у порядку, визначеному вказаним Кодексом. При прийнятті рішення про встановлення місцевих податків та зборів обов`язково визначаються об`єкт оподаткування, платник податків і зборів, розмір ставки, податковий період та інші обов`язкові елементи, визначенні статтею 7 вказаного Кодексу з дотриманням критеріїв, встановлених розділом XII вказаного Кодексу для відповідного місцевого податку чи збору.

Законом України з 01.01.2015 року набрали чинності зміни до Податкового кодексу України, внесені Законом України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи" від 28.12.2014 року № 71-VІІІ.

Даним Законом №71-VIII, зокрема, викладено в новій редакції статтю 266 ПК України, яка визначає порядок та умови сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

Відповідно до підпункту 266.1.1 пункту 266.1 статті 266 ПК України платниками податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

Підпункт 266.2.1 пункту 266.2 статі 266 ПК України встановлює, що об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка.

Відповідно до підпункту 266.3.1 пункту 266.3 статті 266 ПК України - базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток.

А згідно підпункту 266.3.2. пункту 266.3 статті 266 ПК України - база оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом па підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.

Нормами ПК України, встановлені пільги зі сплати вищезазначеного податку, зокрема відповідно до підпункту 266.4.1 пункту 266.4 статті 266 ПК України - база оподаткування об`єкта/об`єктів житлової нерухомості, в тому числі їх часток, що перебувають у власності фізичної особи платника податку, зменшується: а) для квартири/квартир незалежно від їх кількості - на 60 кв. метрів; б) для житлового будинку/будинків незалежно від їх кількості - на 120 кв. метрів.

Із системного аналізу вищенаведених правових норм можна дійти висновку, що у разі наявності об`єкта оподаткування з податку на нерухоме майно, платник податку, зобов`язаний сплатити суму податку обчисленого контролюючим органом за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) власника такої нерухомості, виходячи із загальної площі кожного з об`єктів нежитлової нерухомості та відповідної ставки податку.

Законом України від 24 грудня 2015 року № 909-VІІІ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2016 році» (далі - Закон № 909), внесено зміни до Податкового кодексу України (ПКУ), зокрема, в частині податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, які набрали чинності з 1 січня 2016 року.

Законом № 909 підпункт 266.5.1 пункту 266.5 викладено в такій редакції: "266.5.1. Ставки податку для об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної, міської ради або ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, залежно від місця розташування (зональності) та типів таких об`єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує три відсотки розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 квадратний метр бази оподаткування".

1Крім того, пунктом 7 розділу ІІ «Прикінцеві положення» Закону № 909 рекомендовано органам місцевого самоврядування у місячний строк з дня набрання чинності цим Законом переглянути прийняті на 2016 рік рішення щодо встановлення місцевих податків і зборів, визначених статтею 10 ПКУ.

Також, передбачено, що в 2016 році до прийнятих рішень органів місцевого самоврядування про встановлення місцевих податків і зборів на 2016 рік не застосовуються вимоги, встановлені підпунктом 12.3.4 пункту 12.3 статті 12 ПКУ та Законом України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності» (пункт 4 розділу ІІ «Прикінцеві положення» Закону № 909).

Отже, розмір ставки податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, на 2016 рік визначається згідно рішення органу місцевого самоврядування про встановлення місцевих податків і зборів, прийнятого на 2016 рік, у відповідності до вимог ПКУ та Закону № 909, але не більше трьох відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 квадратний метр бази оподаткування.

Матеріалами справи підтверджено, що рішенням тридцять п`ятої сесії шостого демократичного скликання Березівської сільської ради Тисменицького району Івано-Франківської області №2-1-35/2015 від 28 січня 2015 року «Про встановлення місцевих податків і зборів та ставки акцизного податку на території Березівської сільської ради», а саме: пунктом 1 рішення, встановлено на території Березівської сільської ради місцеві податки і збори: податок на майно; єдиний податок; туристичний збір (а.с. 11)

Пунктом 3.1. вказаного рішення сільської ради затверджено Положення про податок на майно згідно з додатком 2 (далі - Положення від 28 січня 2015 року) (а.с. 12-19).

Пунктом 4 рішення №2-1-35/2015 від 28 січня 2015 року визначено, що пункт 2 «Податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки» додатку 2 Положення про податок на майно в частині платників податків - фізичних осіб набирає чинності з 1 січня 2016 року.

Пунктом 2.5.2 Положення від 28 січня 2015 року встановлено на 2015 рік ставки податку для об`єктів нежитлової (в тому числі комерційної) нерухомості, що перебувають у власності юридичних осіб у розмірі 1 відсотка розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 кв. метр бази оподаткування.

Пунктом 2.5.3. Положення від 28 січня 2015 року встановлено з 01.01.2016 року ставки податку для об`єктів нежитлової (в тому числі комерційної') нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб у розмірі 2 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 кв. метр бази оподаткування.

Разом з тим, рішенням третьої сесії сьомого демократичного скликання Березівської сільської ради Тисменицького району Івано-Франківської області №1-1-3/2016 від 31 січня 2016 року «Про встановлення місцевих податків і зборів та ставки акцизного податку на території Березівської сільської ради» визнано таким, що втратило чинність рішення №2-1-35/2015 від 28 січня 2015 року.

Пунктом 1 рішення №1-1-3/2016 від 31 січня 2016 року, встановлено на території Березівської сільської ради місцеві податки і збори: податок на нерухоме майно, відмінний від земельної ділянки; транспортний податок; плата за землю; акцизний податок; єдиний податок; туристичний збір.

Пунктом 3.1. вказаного рішення сільської ради затверджено Положення про податок на майно згідно з додатком 2 (далі - Положення від 31 січня 2016 року), а п. 4 рішення визначено, що пункт 2 «Податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки» додатку 2 Положення про податок на майно в частині платників податків - фізичних осіб набирає чинності з 1 січня 2017 року.

Пунктом 7 рішення встановлено, що воно набирає чинності з 01.01.2016 року та підлягає офіційному оприлюдненню.

Пунктом 2.4. Положення від 31 січня 2016 року передбачено встановити на 2016 рік ставки податку для об`єктів нежитлової (в тому числі комерційної) нерухомості, що перебувають у власності юридичних осіб у розмірі 3 відсотки розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 кв. метр бази оподаткування.

Також підпунктом ж пункту 2.3.3. Положення від 31 січня 2016 року встановлено з 01.01.2017 ставки податку для об`єктів нежитлової (в тому числі комерційної) нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб у розмірі 3 відсотки розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 кв. метр бази оподаткування.

Таким чином, визначені Положенням від 31 січня 2016 року ставки податку для об`єктів нежитлової (в тому числі комерційної) нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб встановлені на 2017 рік.

Натомість ставки податку для фізичних осіб-власників об`єктів нежитлової нерухомості на 2016 рік не встановлені, оскільки рішення Березівської сільської ради №2-1-35/2015 від 28 січня 2015 року втратило чинність, а рішенням №1-1-3/2016 від 31 січня 2016 року встановлено ставки податку на 2016 рік лише для об`єктів нежитлової нерухомості, що перебувають у власності юридичних осіб.

Необхідно зазначити, що у своїй діяльності органи місцевого самоврядування керуються нормами Закону України від 21.05.1997 № 280/97-ВР «Про місцеве самоврядування в Україні».

Так, статтею 20 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» визначено, що державний контроль за діяльністю органів і посадових осіб місцевого самоврядування може здійснюватися лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, і не повинен призводити до втручання органів державної влади чи їх посадових осіб у здійснення органами місцевого самоврядування наданих їм власних повноважень.

При цьому, акти ради, сільського, селищного, міського голови, голови районної в місті ради, виконавчого комітету сільської, селищної, міської, районної у місті (у разі її створення) ради, прийняті в межах наданих їм повноважень, згідно з вимогами статті 73 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», є обов`язковими для виконання всіма розташованими на відповідній території органами виконавчої влади, об`єднаннями громадян, підприємствами, установами та організаціями, посадовими особами, а також громадянами, які постійно або тимчасово проживають на відповідній території.

Відповідальність органів та посадових осіб місцевого самоврядування перед юридичними і фізичними особами передбачена статтею 77 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні».

Разом з тим, відповідно до підпункту 12.3.5 пункту 12.3 статті 12 ПК України у разі якщо сільська, селищна, міська рада або рада об`єднаних територіальних громад, що створена згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, не прийняла рішення про встановлення відповідних місцевих податків і зборів, що є обов`язковими згідно з нормами Кодексу, такі податки до прийняття рішення справляються виходячи з норм Кодексу із застосуванням їх мінімальних ставок, а плата за землю справляється із застосуванням ставок, які діяли до 31 грудня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосування плати за землю.

Контролюючий орган не наділений повноваженням здійснювати контроль за своєчасністю та правильністю прийняття органами місцевого самоврядування рішень про встановлення місцевих податків та зборів платники податків, однак в силу вимог підпункту 12.3.5 пункту 12.3 статті 12 ПК України має право справляти податки, виходячи з норм ПК України із застосуванням їх мінімальних ставок і випадку, якщо орган місцевого самоврядування не прийняв рішення про встановлення місцевих податків та зборів.

Таким чином, суд не погоджується з твердженням позивача щодо відсутності у фізичних осіб - власників об`єктів нежитлової (в тому числі комерційної) нерухомості на території Березівської сільської ради обов`язку зі сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки у 2016 році у зв`язку з відсутністю затверджених ставок для фізичних осіб за відповідний податок.

Основним Законом та ПК України встановлено обов`язок громадянина сплачувати податки, в тому числі і податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки незалежно від виконання органом місцевого самоврядування вимог щодо прийняття рішення про встановлення відповідних податків і зборів та їх елементів.

Нарахування податковим органом податку на майно виходячи з норм ПК України із застосуванням їх мінімальних ставок є правомірним та узгоджується із нормами Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практикою Європейського суду з прав людини.

Так, згідно зі статтею 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.

Європейський суд з прав людини у рішенні у справі «Зеленчук і Цицюра проти України» зазначив, що у зв`язку з тим, що національні органи влади безпосередньо обізнані щодо свого суспільства та його потреб, вони в принципі знаходяться у кращому становищі, ніж міжнародний суддя, для з`ясування того, що є «суспільним інтересом». Таким чином, відповідно до системи захисту, встановленої Конвенцією, саме національні органи влади мають здійснити первинну оцінку існування проблеми, що є об`єктом суспільного інтересу, який виправдовує заходи, що мають бути вжиті у сфері здійснення майнового права. Оскільки свобода розсуду, якою користується законодавчий орган при здійсненні соціальної та економічної політики, є широкою, Суд поважатиме рішення законодавчого органу щодо того, що є в інтересах суспільства, якщо тільки це рішення явно не мало належного обґрунтування (пункт 106).

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про правомірність нарахування позивачу оскаржуваним податковим повідомленням-рішенням №18032-13 від 25.05.2017 податкового забов`язання за платежем податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачується фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості за 2016 рік в сумі 13 381,76 грн.

Таким чином, позовні вимоги є не обгрунтованими та задоволенню не підлягають.

На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Івано-Франківській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення №18032-13 від 25.05.2017 - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку. Відповідно до статтей 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції або через Івано-Франківський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення рішення в повному обсязі.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Позивач - ОСОБА_1 : АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 ;

Відповідач - Головне управління ДПС в Івано-Франківській області, адреса: вул. Незалежності, буд. 20, м. Івано-Франківськ, 76018, код ЄДРПОУ - 43142559.

Суддя Главач І.А.

Рішення складене в повному обсязі 09 квітня 2020 р.