Справа № 400/586/20
Суддя: Устинов І. А.
Дата ухвалення: 2020-04-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
09 квітня 2020 р. № 400/586/20
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі судді Устинова І.А., розглянув у письмовому провадженні адміністративну справу

за позовом:ОСОБА_1 , с. Акмечетські Ставки, Доманівський район, Миколаївська область, 56443
до відповідача:Міністерства оборони України, Повітрофлотський проспект, 6, м. Київ, 03168
треті особи:Доманівський районний військовий комісаріат, АДРЕСА_1
про:визнання протиправним та скасування рішення, оформленого протоколом від 02.08.2019 р. № 97; зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі позивач) звернулась до суду з позовом Міністерства оборони України (далі - відповідач), за участю третьої особи ІНФОРМАЦІЯ_1 , з вимогами:

- протиправним та скасувати рішення про відмову дружині померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах де велись бойові дії, ОСОБА_2 у виплаті одноразової грошової допомоги членам сімей померлих осіб, оформленого протоколом засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 02 серпня 2019 року № 97;

- зобов`язати Міністерство оборони України призначити та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу у разі смерті ОСОБА_2 , захворювання та причина смерті, якого пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах де велись бойові дії у розмірі встановленому абзацом 2 пункту 5 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців визнати, військовозобов`язаних та резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служб у військовому резерві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року № 975.

Ухвалою від 06.02.2020 року суд призначив розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження.

ОСОБА_1 обґрунтувала позовні вимоги тим, що вона є дружиною померлого ОСОБА_2 , який є померлим внаслідок захворювання, що спричинено, що пов`язане з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії, що підтверджується витягом із протоколу засідання Дентальної військово-лікарської комісії встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв Протокол 1954 від 17.17.2019. Звернувшись до Міністерства оборони України через Доманівський військовий комісаріат з заявою та необхідними документами про призначення одноразової

грошової допомоги за померлого чоловіка ОСОБА_2 відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 року №975 «Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві» (далі - Порядок № 975), їй було відмовлено в наданні такого виду грошової допомоги з підстав того, що чоловік позивачки не був військовослужбовцем на день його смерті. Позивачка вважає, що така відмова є протиправною, тому звернулась за захистом своїх прав до суду з відповідним позовом.

Ухвалою суду від 06.02.2020 року відповідачу було встановлено строк для подання відзиву на позовну заяву, проте відповідач станом на час розгляду справи не надав жодних пояснень, заяв чи клопотань по справі, в тому числі й не надав відзив на позовну заяву. Про розгляд справи відповідач повідомлений належним чином, що підтверджується поштовим повідомленням про вручення ухвали суду від 06.02.2020р. (а.с.32).

Відповідно до ч. 4 ст. 159 КАС України неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.

Від Доманівського районного військового комісаріату до суду 02.03.2020р. надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності представника комісаріату.

Відповідно до ч.6 ст. 162 КАС України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

З урахуванням цього, суд відповідно до ч. 9 ст.205 КАС України, суд перейшов до розгляду справи в порядку письмового провадження. Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складання повного судового рішення (ч. 5 ст. 250 КАС України).

Дослідив матеріали справи, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 з 12.10.1991 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про одруження серії НОМЕР_1 (а.с.14).

ІНФОРМАЦІЯ_2 чоловік позивачки ОСОБА_2 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть Серії НОМЕР_2 , виданого Доманівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області 21.02.2017 року (а.с.15).

Відповідно до копії Витягу з протоколу засідання Центральної військово-лікарської комісії Збройних Сил України по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв ( Протокол № 1954 від 17.17.2019р.) встановлено, що захворювання та причина смерті ОСОБА_2 пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії (а.с. 18).

Крім того, матеріалами справи підтверджується , що померлий чоловік позивачки - ОСОБА_2 , згідно із посвідченням серії НОМЕР_3 , виданого Доманівським районним військовим комісаріатом Миколаївської області від 18.03.1996 року, мав статус учасника бойових дій (а.с. 16).

Згідно посвідчення серії НОМЕР_4 , виданого позивачці 28.02.2017р. Доманівским УСЗН Миколаївської області, ОСОБА_1 має пільги, встановлені законодавством України для сімей загиблих (померлих) ветеранів війни (а.с.19).

Після смерті чоловіка позивачка звернулась до Доманівського військового комісаріату з заявою про виплату їй одноразової грошової допомоги у зв`язку зі смертю її чоловіка, яка настала внаслідок захворювання, пов`язаного із захистом Батьківщини відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 року №975.

Виходячи з матеріалів справи, судом встановлено, що відповідачем прийнято рішення про відмову позивачці в призначенні відповідної одноразової грошової допомоги.

Згідно Витягу з протоколу засідання Центральної військово-лікарської комісії Збройних Сил України по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв ( Протокол № 1954 від 17.17.2019р.) встановлено, що захворювання та причина смерті ОСОБА_2 пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії.

Проте, відповідно до змісту листа Доманівського районного військового комісаріату від 28.08.2019р. № 894, позивачці повідомлено, що ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , а 17.11.1987р. його було виключено зі списків особового складу військової частини, тобто до дня смерті, отже на час смерті він не був військовослужбовцем. Третя особа у своєму листі вказала, що статтею 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», у редакції чинній на час смерті військовослужбовця, передбачала виплату одноразової грошової допомоги у разі смерті військовослужбовців, а не осіб, звільнених зі служби. Виплата одноразової грошової допомоги членам сімей померлих осіб,звільнених з військової служби, смерть яких настала протягом року після звільнення зі служби, запроваджена Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо підвищення соціального захисту військовослужбовців», який набрав чинності з 13.10.2018 року. Таким чином, відповідна виплата здійснюється у випадках, що настали з 13.10.2018р.

Приймаючи рішення у справі, суд виходить з наступного.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Питання одноразової грошової допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві урегульоване нормами статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», у редакції на час виникнення спірних правовідносин.

Відповідно до частини першої статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», у редакції на час виникнення спірних правовідносин, одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

Пунктами 1,2 частини другої цієї статті Закону визначено, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі: загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби; смерті військовослужбовця, що настала в період проходження ним військової служби або внаслідок захворювання чи нещасного випадку, що мали місце в період проходження ним військової служби.

Зі змісту вказаних норм вбачається, що допомога виплачується не тільки у разі загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання обов`язків військової служби чи в період її проходження, а й у разі смерті, яка настала внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби не залежно від часу звільнення з військової служби.

Суд звертає увагу на те, що визначальним є той факт, що військовослужбовець під час або у зв`язку з виконанням ним обов`язків військової служби захворів, внаслідок чого помер. Допомога у такому випадку призначається незалежно від того, чи була особа військовослужбовцем на час смерті. Факт наявності статусу військовослужбовця на час смерті має значення лише у випадку загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання обов`язків військової служби чи в період її проходження.

Норми статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» у зв`язку з складністю їх конструкції допускають неоднозначне трактування, внаслідок чого і виник спір. Проте, на переконання суду інше тлумачення вказаної норми, ніж зазначене судом, не відображало б мети законодавця при прийнятті цього закону.

Якби законодавець пов`язував право сім`ї на допомогу лише з фактом смерті (загибелі) особи, яка була військовослужбовцем на час смерті, він би обмежився запровадженням норм про наявність відповідного права у разі загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання обов`язків військової служби чи в період її проходження. Натомість, закон містить також і положення про наявність права на допомогу у разі смерті, яка настала внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби.

Отже, можна зробити висновок, що в такому випадку допомога призначається незалежно від часу звільнення з військової служби.

Судом встановлено, що на день смерті ОСОБА_2 дійсно не був військовослужбовцем, проте його захворювання, яке призвело до смерті, було безпосередньо пов`язане із виконанням ним обов`язків військової служби, що підтверджується довідкою МСЕК серії 12 ААА № 260821 (а.с.17) та Витягом з протоколу засідання Центральної військово-лікарської комісії Збройних Сил України по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв (Протокол № 1954 від 17.17.2019р.)

Відповідно до частини першої статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», у редакції на час виникнення спірних правовідносин, одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

Пунктами 1,2 частини другої цієї статті Закону визначено, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі: загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби; смерті військовослужбовця, що настала в період проходження ним військової служби або внаслідок захворювання чи нещасного випадку, що мали місце в період проходження ним військової служби.

Згідно зі статтею 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», у редакції на час виникнення спірних правовідносин, у випадках, зазначених у підпунктах 1- 3 пункту 2 статті 16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають члени сім`ї, батьки та утриманці загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста.

Частиною першою статті 16-4 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», у редакції на час виникнення спірних правовідносин, визначено підстави, за якими призначення та виплата одноразової грошової допомоги не здійснюється.

Нормами цієї статті визначено, що призначення і виплата одноразової грошової допомоги не здійснюються, якщо загибель (смерть), поранення (контузія, травма або каліцтво), інвалідність або часткова втрата працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста є наслідком:

а) вчинення ним злочину або адміністративного правопорушення;

б) вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння;

в) навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, іншої шкоди своєму здоров`ю або самогубства (крім випадку доведення особи до самогубства, встановленого судом);

г) подання особою завідомо неправдивих відомостей для призначення і виплати одноразової грошової допомоги.

Ці положення кореспондуються з Порядком призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служб у військовому резерві, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року № 975, яку було прийнято на виконання частини другої статті 16-2 та пункту дев`ятого статті 16-3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Аналіз зазначених норм свідчить про те одноразова грошова допомога за своєю правовою природою є гарантованою державою соціальною допомогою, яка виплачується зокрема членам сім`ї військовослужбовця у разі, якщо смерть настала під час виконання військовослужбовцем обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, в тому числі після звільнення такої особи з військової служби.

Аналогічна позиція викладена Верховним Судом, зокрема, в постанові від 06 лютого 2018 року у справі № 761/18099/15-а .

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

З урахуванням того, що право на отримання одноразової грошової допомоги членами сім`ї військовослужбовця не залежить від наявності останнього на момент смерті статусу військовослужбовця, а безпосередньо пов`язане з наявністю зв`язку між смертю особи та захворюванням, отриманим під час виконанням ним обов`язків військової служби, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову .

Відповідно до вимог ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Судові витрати розподіляються відповідно до ст.139 КАС України.

Керуючись ст. 2, 19, 139, 241, 244, 242-246, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ВИРІШИВ:

1. Позов ОСОБА_1 (с. Акмечетські Ставки, Доманівський район, Миколаївська область, 56443, ідентифікаційний код НОМЕР_5 ) до Міністерства оборони України (Повітрофлотський проспект, 6, м. Київ, 03168, ) задовольнити.

2. Визнати протиправним та скасувати рішення про відмову ОСОБА_1 - дружині померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах де велись бойові дії, ОСОБА_2 , у виплаті одноразової грошової допомоги членам сімей померлих осіб, оформленого протоколом засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 02 серпня 2019 року № 97.

3. Зобов`язати Міністерство оборони України () призначити та виплатити ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_5 ) одноразову грошову допомогу у разі смерті ОСОБА_2 (свідоцтво про смерть ОСОБА_2 серії НОМЕР_2 від 21.02.2017р.), захворювання та причина смерті, якого пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах де велись бойові дії у розмірі встановленому абзацом 2 пункту 5 Постанови Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 року №975 «Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві».

4. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Міністерства оборони України (Повітрофлотський проспект, 6, м. Київ, 03168, ) на користь ОСОБА_1 (с. Акмечетські Ставки, Доманівський район, Миколаївська область, 56443, ідентифікаційний код НОМЕР_6 ) судовий збір в розмірі 840,80 грн.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи в порядку, визначеному ст. 255 КАС України. Апеляційна скарга може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду через Миколаївський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя І. А. Устинов