Справа № 240/12228/19
Суддя: Гурін Дмитро Миколайович
Дата ухвалення: 2020-04-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Житомирський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Гуріна Д.М., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області до Товариства з обмеженою відповідальністю "Корал" Довбиський фарфоровий завод" про стягнення заборгованості,
В обґрунтування позову зазначило, що сума боргу є узгодженою, оскільки розрахунки фактичних витратах на виплату та доставку пенсій, призначених відповідно до частини 2 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" у частині пенсій, призначених відповідно до пунктів "б"-"з" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" з жовтня 2019 року, з вересня 2019 року, з липня 2019 року, з червня 2019 року, з травня 2019 року, з квітня 2019 року, з березня 2019 року, з 2019 року, з січня 2019 року, з квітня 2018 року, з жовтня 2018 року, відповідачем не оскаржено. Проте, всупереч вимогам Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, затвердженої постановою Пенсійного фонду №21-1 від 19 грудня 2003 року, відповідачем, як платником збору на обов`язкове державне пенсійне страхування, кошти у добровільному порядку до Пенсійного фонду в установлений строк за грудень 2018 року та січень - жовтень 2019 року не сплачено.
Після усунення позивачем недоліків позовної заяви, ухвалою судді Житомирського окружного адміністративного суду від 27 січня 2020 року відкрите провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи та надано відповідачу строк для подання відзиву.
Відповідач вимоги ухвали суду від 27 січня 2020 року у частині надсилання відзиву на адміністративний позов не виконав.
Відповідно до довідок у справі від 30 березня 2020 року суддя Гурін Д.М. у період з 10 березня 2020 року до 27 березня 2020 року та з 30 березня 2020 року до 3 квітня 2020 року перебував у щорічній відпустці (а.с.166-167).
Згідно з частиною 4 статті 243 Кодексу адміністративного судочинства України, судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.
Частиною 5 статті 250 Кодексу адміністративного судочинства України, встановлено, що датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.
Відповідно до положень частини 5 статті 262, частини 1 статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.
Перевіривши матеріали справи, вирішивши питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню із таких підстав.
Встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Корал" Довбиський фарфоровий завод" (далі - ТОВ "Корал" Довбиський фарфоровий завод") зареєстроване в Управлінні ПФУ в Баранівському районі Житомирській області, як платник страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.
У силу приписів частини 2 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", статей 2, 4 Закону України "Про збір на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", пункту 6.1 Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, затвердженої постановою правління Пенсійного фонду України №21-1 від 19 грудня 2003 року, відповідач зобов`язаний відшкодовувати витрати Пенсійного фонду на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах.
Відповідно до пунктів 6.4, 6.7 Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, затвердженої постановою правління Пенсійного фонду України №21-1 від 19 грудня 2003 року, розмір сум до відшкодування на поточний рік визначається органами Пенсійного фонду України щорічно у розрахунках фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до частини 2 Прикінцевих положень Закону (згідно з додатками 6 та 7), які надсилаються підприємствам до 20-го січня поточного року та протягом місяця з новопризначених (перерахованих) пенсій. Підприємства щомісяця до 25-го числа вносять до Пенсійного фонду зазначену в розрахунку місячну суму фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах. У разі зміни розміру пенсії або настання обставин, які впливають на суму відшкодування (смерть пенсіонера, зміна місця проживання тощо), органи Пенсійного фонду повідомляють про це підприємства у розрахунку, який направляється підприємству в місячний строк з дня прийняття рішення про зміну розміру пенсії або про припинення виплати пенсії. Суми фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за період з дати призначення пенсії до дати складання розрахунку фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до частини 2 Прикінцевих положень Закону, сплачуються одночасно із оплатою фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за перший поточний місяць.
Відповідач, як підприємство, працівники якого були зайняті на роботах, включених до Списку №1 та Списку №2, та вийшли на пенсію на пільгових умовах, зобов`язаний сплачувати Пенсійному фонду витрати та виплату і доставку таким працівникам пільгової пенсії.
Судом з`ясовано, що ТОВ "Корал" Довбиський фарфоровий завод" були направлені розрахунки фактичних витратах на виплату та доставку пенсій, призначених відповідно до частини 2 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" в частині пенсій, призначених відповідно до пунктів "а", б-з статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 8 жовтня 2019 року №222/05.05-15 з жовтня 2019 року, від 9 вересня 2019 року №166/05.05-15 з вересня 2019 року, від 10 липня 2019 року №58/05.05-15 з липня 2019 року, від 5 червня 2019 року №2033/04 з червня 2019 року, від 7 травня 2019 року №1644/04 з травня 2019 року, від 5 квітня 2019 року №1374/04 з квітня 2019 року, від 14 березня 2019 року №1065/04 з березня 2019 року, від 4 березня 2019 року №3139/04 з березня 2019 року, від 14 березня 2019 року №159 з березня 2019 року, від 16 січня 2019 року №240/04 з 2019 року, від 8 січня 2019 року №430/04 з січня 2019 року, від 6 квітня 2018 року №222 з квітня 2018 року, від 5 квітня 2018 року №4238/04 з квітня 2018 року, від 12 жовтня 2018 року №3754/04 з жовтня 2018 року, від 24 січня 2019 року №69 з січня 2019 року (а.с.8, 10, 12, 14, 16, 18, 20, 21, 24-25, 27-31).
Матеріалами справи підтверджено, що нараховані розрахунками суми за період грудень 2018 року та січень - жовтень 2019 року ТОВ "Корал" Довбиський фарфоровий завод" у встановлений строк до Пенсійного фонду внесено не було.
Оскільки у матеріалах справи відсутні докази, які б підтверджували факт повного погашення відповідачем заборгованості зі сплати фактичних витрат на виплату і доставку пенсії, призначених на пільгових умовах, суд приходить до висновку про обґрунтованість звернення ГУ ПФУ у Житомирській області з позовом щодо її стягнення.
Для підтвердження реального понесення позивачем витрат по виплаті та доставці пенсій, які зазначені у розрахунках, у матеріалах справи містяться: протоколи про призначення пенсіонерам пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 (а.с.58-65), платіжні доручення про фінансування пенсій за період з грудня 2018 року, січень-жовтень 2019 року (а.с.66-160).
Відповідно до положень статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Згідно з частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні (стаття 90 Кодексу адміністративного судочинства України).
За сукупністю наведених обставин, враховуючи, що позовні вимоги обґрунтовані, підтверджені матеріалами справи, відповідачем не спростовані, а відтак, підлягають задоволенню.
Відповідно до частини 2 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.
За таких обставин, беручи до уваги відсутність витрат суб`єкта владних повноважень пов`язаних із залученням свідків та проведенням експертиз, відсутні підстави для стягнення судових витрат з відповідача.
Керуючись статтями 77, 90, 241-246, 250, 255, 263, 295 Кодексу адміністративного судочинства України,
Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду за правилами, встановленими статтями 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Д.М. Гурін