Справа № 522/17779/17
Суддя: Смокович М.І.
Дата ухвалення: 2020-04-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

08 квітня 2020 року

Київ

справа №522/17779/17

провадження №К/9901/57855/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого - Смоковича М. І.,

суддів: Бевзенка В. М., Данилевич Н. А.

розглянув у письмовому провадженні у касаційній інстанції адміністративну справу

за позовом Центрального об`єднаного управління Пенсійного фонду України в місті Одесі до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області, державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області Гринчишиної Олександри Сергіївни, за участю третьої особи - ОСОБА_1 , про визнання дій протиправними дій та скасування постанови, провадження по якій відкрито

за касаційною скаргою Центрального об`єднаного управління Пенсійного фонду України в місті Одесі на постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 02 липня 2018 року, прийняту у складі колегії суддів: головуючого - Кравченка К. В., суддів: Джабурія О. В., Вербицької Н. В.

І. Суть спору

1. У вересні 2017 року Центральне об`єднане управління Пенсійного фонду України в місті Одесі (далі - Центральне ОУПФУ в м. Одесі) звернулось до суду з адміністративним позовом до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області (далі - УДВС ГТУЮ в Одеській області), державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби УДВС ГТУЮ в Одеській області Гринчишиної Олександри Сергіївни, за участю третьої особи - ОСОБА_1 , про визнання дій державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби УДВС ГТУЮ в Одеській області Гринчишиної Олександри Сергіївни щодо накладення штрафу протиправними та скасування постанови про накладення штрафу від 04 липня 2017 року ВП № 54078613.

2. В обґрунтування позовних вимог Центральне ОУПФУ в м. Одесі вказує на безпідставність накладення штрафу оскаржуваною постановою державного виконавця з огляду на фактичне повне виконання судового рішення.

ІІ. Встановлені судами фактичні обставини справи

2. 01 червня 2017 року Приморським районним судом міста Одеси видано виконавчий лист № 522/19467/16-а, відповідно до якого зобов`язано Управління Пенсійного фонду України в Приморському районі м. Одеси провести перерахунок ОСОБА_1 пенсії відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 31 травня 2000 року № 865 "Про деякі питання вдосконалення визначення заробітку для обчислення пенсії" у редакції, яка була чинною на час призначення пенсії, в розмірі 90 % заробітної плати державного службовця, починаючи з 01 грудня 2015 року у зв`язку з підвищенням заробітної плати державних службовців згідно постанови Кабінету Міністрів України від 09 грудня 2015 року № 1013 "Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів" з урахуванням проведених виплат.

3. Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 21 грудня 2016 року № 988 "Деякі питання функціонування територіальних органів Пенсійного фонду України" у результаті реорганізації шляхом злиття Управління Пенсійного фонду України у Київському районі м. Одеси та Управління Пенсійного фонду України в Приморському районі м. Одеси було створено Центральне ОУПФУ в м. Одесі.

4. 07 червня 2017 року державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ в Одеській області Гринчишиною О. С. було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 54078613 з примусового виконання виконавчого листа № 522/19467/16-а, що виданий 01 червня 2017 року Приморським районним судом міста Одеси.

5. Вказана постанова направлена на адресу Управління Пенсійного фонду України в Приморському районі м. Одеси та отримана останнім 15 червня 2017 року.

6. Відповідно до розпорядження Центрального ОУПФУ в м. Одесі від 05 червня 2017 року № 153757 та протоколу від 06 червня 2017 року позивачем на виконання судового рішення здійснено перерахунок пенсії ОСОБА_1 та виплачено борг за період з 01 грудня 2016 року по 30 червня 2017 року у розмірі 133269,22 грн. у липні 2017 року основним способом в плановий період.

7. Довідка про здійснення нарахування на виконання рішення суду 19 липня 2017 року була направлена позивачем на адресу УДВС ГТУЮ в Одеській області.

8. 04 липня 2017 року державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ в Одеській області винесено постанову ВП № 54078613 про накладення штрафу на боржника - Управління Пенсійного фонду України в Приморському районі м. Одеси в розмірі 5100,00 гривень, яку направлено на адресу позивача та отримано останнім 12 липня 2017 року.

ІІІ. Рішення судів першої та апеляційної інстанцій і мотиви їх ухвалення

9. Рішенням Приморського районного суду міста Одеси від 01 лютого 2018 року позовні вимоги задоволено в повному обсязі.

10. Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем проведено перерахунок пенсії ОСОБА_1 та виплачено борг за період з 01 грудня 2016 року по 30 червня 2017 року у розмірі 133269,22 грн., що підтверджується відповідним розпорядженням від 05 червня 2017 року № 153757.

11. Постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 02 липня 2018 року рішення Приморського районного суду міста Одеси від 01 лютого 2018 року скасовано та ухвалено нове, яким в позові відмовлено.

12. Одеський апеляційний адміністративний суд, скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про відмову в позові, прийшов до висновку про відсутність підстав для скасування оскаржуваної постанови державного виконавця, оскільки позивач не є стороною, або учасником виконавчого провадження.

IV. Касаційне оскарження

13. У касаційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати його рішення та залишити в силі постанову суду першої інстанції.

14. В обґрунтування касаційної скарги вказує на неврахування судом апеляційної інстанції постанови Кабінету Міністрів України від 21 грудня 2016 року № 988 "Деякі питання функціонування територіальних органів Пенсійного фонду України", якою в результаті реорганізації шляхом злиття Управління Пенсійного фонду України у Київському районі м. Одеси та Управління Пенсійного фонду України в Приморському районі м. Одеси було створено Центральне ОУПФУ в м. Одесі.

14.1. Позивач наполягає на незаконності оскаржуваної постанови державного виконавця з підстав фактичного виконання рішення суду у справі № 522/19467/16-а.

V. Релевантні джерела права й акти їх застосування

15. Відповідно до частини третьої статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі також КАС України) провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

16. 08 лютого 2020 року набрали чинності зміни до КАС України, внесені Законом України від 15 січня 2020 року № 460-IX "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ".

17. За правилом пункту 2 розділу ІІ "Прикінцеві та перехідні положення" зазначеного Закону касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.

18. За наведених підстав касаційний розгляд здійснюється за правилами, що діяли до набрання чинності цим Законом, а саме за правилами КАС України в редакції зі змінами, внесеними Законом України від 19 грудня 2019 року № 394-IX.

19. Приписами частини першої статті 341 КАС України визначено, що суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

20. Частиною другою статті 19 Конституції України обумовлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

21. Статтею 1 Закону України "Про виконавче провадження" обумовлено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

22. Частинами першою, другою статті 15 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник. При цьому стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ, а боржником є визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава, на яких покладається обов`язок щодо виконання рішення.

23. Положеннями частини п`ятої статті 15 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив. У разі якщо сторона виконавчого провадження змінила найменування (для юридичної особи) або прізвище, ім`я чи по батькові (для фізичної особи), виконавець, за наявності підтверджуючих документів, змінює своєю постановою назву сторони виконавчого провадження.

24. Згідно з частиною першої статті 18 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

25. Пунктом 16 частини третьої статті 18 цього ж Закону передбачено право виконавця під час здійснення виконавчого провадження накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом.

26. Порядок виконання рішень, за якими боржник зобов`язаний вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, врегульований статтею 63 Закону України "Про виконавче провадження", за змістом частин першої-третьої якої за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником.

27. У свою чергу, стаття 75 Закону України "Про виконавче провадження" встановлює відповідальність за невиконання рішення, що зобов`язує боржника вчинити певні дії, та рішення про поновлення на роботі.

Так, у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання (частина перша статті 75 Закону України "Про виконавче провадження").

У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення (частина друга статті 75 Закону України "Про виконавче провадження").

28. В силу частини другої статті 14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

29. Вказана норма також кореспондується з положеннями статті 129-1 Конституції України, згідно з якою, суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

VI. Позиція Верховного Суду

30. Як вбачається з матеріалів справи, боржником у виконавчому провадженні № 54078613 із виконання виконавчого листа від 01 червня 2017 року № 522/19467/16-а в розумінні статті 15 Закону України "Про виконавче провадження" є Управління Пенсійного фонду України в Приморському районі м. Одеси.

31. Матеріали справи свідчать, що у зв`язку з невиконанням боржником вимог вищевказаного виконавчого документа, відповідачем 04 липня 2017 року прийнято постанову ВП № 54078613 про накладення штрафу на боржника - Управління Пенсійного фонду України в Приморському районі м. Одеси, у розмірі 5100,00 грн. та зобов`язано останнього виконати рішення суду протягом 10 робочих днів.

32. Зі змісту позову вбачається, що Кабінетом Міністрів України прийнято постанову від 21 грудня 2016 року № 988 "Деякі питання функціонування територіальних органів Пенсійного фонду України", якою в результаті реорганізації шляхом злиття Управління Пенсійного фонду України у Київському районі м. Одеси та Управління Пенсійного фонду України в Приморському районі м. Одеси було створено Центральне ОУПФУ в м. Одесі.

33. Однак, суд апеляційної інстанції, враховуючи приписи частин першої, другої статті 15 Закону України "Про виконавче провадження", скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про відмову в позові, дійшов висновку, що Центральне ОУПФУ в м. Одесі, який є позивачем у цій справі відповідно до оскаржуваної постанови державного виконавця від 04 липня 2017 року про накладення штрафу не є стороною, або учасником виконавчого провадження № 54078613, а отже й не набуло права на її оскарження.

34. З таким висновком Верховний Суд не може погодитись, оскільки Центральне ОУПФУ в м. Одесі створено на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 21 грудня 2016 року № 988 та є правонаступником Управління Пенсійного фонду України в Приморському районі м. Одеси, а відтак на підставі наведеної постанови Кабінету Міністрів України державний виконавець змінює своєю постановою назву сторони виконавчого провадження відповідно до приписів статті 15 Закону України "Про виконавче провадження".

35. Відповідно до частин першої, другої статті 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

36. З огляду на приписи зазначеної норми процесуального закону, обґрунтованим визнається судове рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для справи чи для вирішення певного процесуального питання, висновки суду про встановлені обставини є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються належними і допустимими доказами.

37. Це означає, що судове рішення має міститись пояснення (мотиви), чому суд вважає ту чи іншу обставину доведеною або не доведеною, чому суд врахував одні докази, але не взяв до уваги інших доказів, чому обрав ту чи іншу норму права (закону), а також чому застосував чи не застосував встановлений нею той чи інший правовий наслідок. Кожен доречний і важливий аргумент особи, яка бере участь у справі, повинен бути проаналізований і одержати відповідь суду.

38. За приписами частини першої статті 293 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

39. За наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення (пункт 2 частини першої статті 315 КАС України).

40. Відповідно до частини першої статті 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

41. За такого правового регулювання суд апеляційної інстанції під час розгляду справи, з урахуванням доводів і вимог апеляційної скарги, зобов`язаний перевірити оскаржуване судове рішення суду першої інстанції на предмет правильності застосування судом норм матеріального права та дотримання ним норм процесуального права, а також повноти встановлення фактичних обставин справи.

42. Натомість у цій справи Одеський апеляційний адміністративний суд не дослідив жоден із указаних аспектів і скасував рішення суду першої інстанції, з підстав того, що позивач не є стороною, або учасником виконавчого провадження.

43. Таким чином, зважаючи на приписи статті 353 КАС України, касаційна скарга підлягає частковому задоволенню, а судове рішення - скасуванню із направленням справи на новий судовий розгляд до суду апеляційної інстанції.

44. Суду під час нового розгляду необхідно ретельно дослідити спірні правовідносини з урахуванням викладених у цій постанові висновків і надати оцінку заявленим позовним вимогам крізь призму частини другої статті 2 КАС України та з урахуванням установленого статтею 6 цього Кодексу принципу верховенства права.

VII. Судові витрати

45. Оскільки справа повертається на новий судовий розгляд, питання про розподіл судових витрат у порядку статті 139 КАС України не вирішується.

Керуючись статтями 3, 341, 345, 349, 353, 355, 356, 359 КАС України, суд

п о с т а н о в и в :

1. Касаційну скаргу Центрального об`єднаного управління Пенсійного фонду України в місті Одесі задовольнити частково.

2. Постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 02 липня 2018 року скасувати, а справу направити на новий судовий розгляд до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий М. І. Смокович

Судді В. М. Бевзенко

Н. А. Данилевич