Справа № 160/983/20
Суддя: Кальник Віталій Валерійович
Дата ухвалення: 2020-03-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 березня 2020 року Справа № 160/983/20
24.01.2020 року ОСОБА_1 через свого представника - ОСОБА_2 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, у якому позивач просить:
- визнати протиправними дії ГУ ПФУ в Дніпропетровській області щодо відмови представнику за довіреністю ОСОБА_3 в поновленні виплати пенсії ОСОБА_1 ;
- зобов`язати ГУ ПФУ в Дніпропетровській області поновити виплату пенсії ОСОБА_1 , починаючи з 2015 року.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач є громадянином України, проживає за її межами і, починаючи з 2015 року, йому припинено виплату пенсії. Наприкінці серпня 2019 року представник позивача - ОСОБА_3 звернувся до Новомосковського відділу обслуговування громадян ГУ ПФУ в Дніпропетровській області із заявою про поновлення виплати пенсії ОСОБА_1 , і листом від 30.09.2019 року його повідомлено про необхідність особистого звернення ОСОБА_1 із заявою про поновлення виплати пенсії. Крім того, в листі, з посиланням на пп. 2 п. 1 ст. 49 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», зазначено, що виплата пенсії припиняється на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України. Вважаючи такі дії відповідача протиправними, представник позивача просив зобов`язати відповідача усунути порушення права позивача на пенсію.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28.01.2020 року відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження.
04.02.2020 року Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області отримано копію ухвали про відкриття спрощеного позовного провадження в даній адміністративній справі та копію позову разом із копіями доданих до нього документів.
11.03.2020 року до суду від відповідача надійшов відзив щодо заявлених позовних вимог, в якому відповідач просив суд відмовити у задоволенні позову.
В обґрунтування посилався на те, що позивач перебуває на обліку в ГУ ПФУ з 2004 року та йому призначена соціальна пенсія без врахування стражу та заробітку. З березня 2010 року позивач отримував пенсію по інвалідності. Позивач більше року не отримував пенсію, а тому, розпорядженням від 23.07.2015 року виплату пенсію переведено на підприємство поштового зв`язку. Позивача повідомлено про необхідність з`явитися до органів ПФУ особисто з оригіналами документів, що посвідчують особу для відновлення виплати пенсії, проте позивач цього не зробив. В серпні 2019 року представник позивача за довіреністю звернувся із заявою про поновлення пенсії ОСОБА_1 та йому надана відповідь і роз`яснено, що заява про поновлення виплати пенсії подається пенсіонером особисто або його законним представником до органу, що призначає пенсію, за місцем перебування на обліку як одержувача пенсії. Посилаючись на положення ст. 242УК України та положення ст. 49 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» відповідач зазначив, що для вирішення питання про поновлення виплати пенсії ОСОБА_1 з паспортом має особисто звернутися до Новомосковського відділу обслуговування громадян ГУ ПФУ в Дніпропетровській області.
Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується адміністративний позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, що підтверджується копією його паспорту серія НОМЕР_2 , виданого Новомосковським МВ ГУ МВС України у Дніпропетровській області 02.08.2010 року та тимчасово проживає за адресою: АДРЕСА_2 .
Позивач звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії по інвалідності, про що подав відповідну заяву, яка зареєстрована 22.12.2004 року під № 418/2.
Крім того, 17.12.2004 року позивачем була подана заява про перерахунок належних позивачу сум пенсії на відповідний рахунок, відкритий в ПБ «Кредит-Дніпро».
14.03.2005 року позивач подав заяву про призначення соціальної пенсії без стажу і заробітної плати.
09.03.2010 року позивач звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії по інвалідності.
Розпорядженням від 23.07.2015 року переведена виплата пенсії позивача з відділення банку на підприємство поштового зв`язку, відповідно до Постанови КМУ № 1016 від 19.11.2008 року та «Порядку виплати пенсій та грошової допомоги за згодою пенсіонерів та одержувачів допомоги через їх поточні рахунки у банках».
Як зазначено представником позивача у позові, починаючи з 2015 року, позивачу припинено виплату пенсії.
22.10.2018 року до ГУ ПФУ в Дніпропетровській області надійшла заява ОСОБА_1 про поновлення виплати пенсії по інвалідності.
Також, як зазначив представник позивача, в серпні 2019 року представник позивача за довіреністю ОСОБА_3 звернувся до Новомосковського відділу обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області за адресою вул. В. Ковалівка, 10 А, м. Новомосковськ з заявою про поновлення пенсії позивачу ОСОБА_1 .
Листом від 30.09.2019 року за № 6974/М-09 представнику позивача - ОСОБА_3 повідомлено, що із заявою про поновлення виплати пенсії має звернутися особисто пенсіонер або його законний представник, яким може бути особа, що вказана у ст. 242 ЦК України. Оскільки представник за довіреністю не є законним представником позивача, то для поновлення виплати пенсії ОСОБА_1 необхідно з паспортом особисто звернутися до Новомосковського відділену звернення громадян (сервісний центр) УПФУ в Дніпропетровській області.
Вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд виходить з наступного.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 8 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.
Положення пункту 2 частини першої статті 49 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», а саме, що виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, втратили чинність, як такі, що є неконституційними на підставі Рішення Конституційного Суду № 25-рп/2009 від 07.10.2009 року.
Таким чином, незалежно від місця свого проживання позивач, як громадянин України, має право на одержання призначеної йому пенсії, що є конституційною гарантією соціального захисту позивача.
Відмовляючи у поновленні пенсії за заявою представника позивача, відповідач у своєму листі № 6974/М-09 від 30.09.2019 року зазначив, що заява про поновлення виплати пенсії подається пенсіонером особисто або його законним представником до органу, що призначає пенсію, за місцем перебування на обліку як одержувача пенсії. Посилаючись на ст. 242 ЦК України, відповідач зазначив, що саме ця норма визначає коло осіб, які є законними представниками.
Разом з тим, суд критично оцінює такі посилання представника відповідача, виходячи з наступного.
Відповідно до п. 1.5. Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою Правління пенсійного Фонду України № 22-1 від 25.11.2005 року заява про переведення з одного виду пенсії на інший, про перерахунок пенсії, про виплату пенсії у зв`язку з виїздом на постійне місце проживання за кордон, поновлення виплати пенсії, про припинення перерахування пенсії на банківський рахунок та отримання пенсії за місцем фактичного проживання, про виплату частини пенсії на непрацездатних членів сім`ї особи, яка перебуває на повному державному утриманні, про виплату пенсії за довіреністю, термін дії якої більше одного року, через кожний рік дії такої довіреності, подається пенсіонером особисто або його законним представником до органу, що призначає пенсію, за місцем перебування на обліку як одержувача пенсії, а пенсіонерами, які зареєстровані на території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя і не отримують пенсії від уповноважених органів Російської Федерації, - до органу, що призначає пенсію, визначеного Пенсійним фондом України. При цьому, у заяві про виплату частини пенсії непрацездатним членам сім`ї особи, яка знаходиться на повному державному утриманні, вказується адреса одержувача цієї частини пенсії.
Таким чином, даний пункт Порядку передбачає можливість подачі заяви про поновлення виплати пенсії як особисто пенсіонером, так і його уповноваженим представником, в тому числі й законним представником, у разі, якщо пенсіонер є недієздатною особою з огляду на положення ч. 2 ст. 242 ЦК України.
При цьому, суд звертає увагу на те, що, як зазначено представником позивача у позовній заяві та підтверджено відповідачем у відзиві, в серпні 2019 року до відповідача із заявою про поновлення виплати пенсії звертався представник позивача на підставі нотаріально завіреної довіреності з проставленим апостилем.
Суд звертає увагу, що жодних підстав для відмови у поновленні виплати пенсії відповідачем в листі Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 30.09.2019 року, крім того, що позивачу необхідно з паспортом особисто звернутися до Новомосковського відділену звернення громадян (сервісний центр) УПФУ в Дніпропетровській області, не наведено.
Враховуючи вищевикладене, а також те, що позивач отримав право на призначення пенсії в Україні, а тому має право на пенсію, виплату якої було припинено, в зв`язку з чим, відповідач зобов`язаний відновити виплату пенсії як громадянину України, який виїхав на постійне місце проживання за кордон.
Таким чином, суд вважає, що відповідачем безпідставно відмовлено представнику позивача за довіреністю в поновленні виплати ОСОБА_1 пенсії, з посиланням на необхідність особистої присутності позивача при поданні такої заяви.
Частиною першою статті 45 Закону № 1058-IV визначено, що пенсія призначається з дня звернення за пенсією.
Тому, в цьому випадку, відповідач повинен поновити виплату пенсії позивачу саме з дати звернення.
Враховуючи наведене вище, суд приходить до висновку, що права позивача належать захисту саме з дати звернення позивача із заявою про поновлення виплати пенсії, тобто з 22.10.2018 року, а не з 2015 року.
Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідно до ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
За вказаних обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку про задоволення позову.
Відповідно до ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Отже, сплачений судовий збір за подачу позову до суду в сумі 840,40 грн підлягає стягненню на користь позивача.
Керуючись ст.ст. 139, 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови представнику за довіреністю ОСОБА_3 в поновленні виплати пенсії ОСОБА_1 .
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області поновити виплату пенсії ОСОБА_1 , починаючи з 22.10.2018 року.
Стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, у розмірі 840,80 грн (вісімсот сорок грн 80 коп.).
Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в порядку та у строки, встановлені ст. ст. 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.В. Кальник