Справа № 140/2348/20
Суддя: Андрусенко Оксана Орестівна
Дата ухвалення: 2020-04-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про залишення позову без розгляду

09 квітня 2020 року ЛуцькСправа № 140/2348/20

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Андрусенко О. О.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про визнання відмови протиправною та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про визнання протиправною відмову в нарахуванні та виплаті пенсії за період з 01.12.2007 року по 24.05.2011 року включно; зобов`язання нарахувати та виплатити пенсію за період з 01.12.2007 року по 24.05.2011 року включно.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач перебуває на обліку у відповідача, проте, з метою отримання медичної допомоги, змінила місце проживання, переїхавши в Італію, де пробула до 22.05.2014 року. Повернувшись в Україну, ОСОБА_1 , звернулась в установу банку для зняття пенсійних виплат, однак зрозуміла, що пенсія нарахована частково. З письмових відповідей відповідача ОСОБА_1 встановила, що з 01 грудня 2007 року по 24 травня 2011 року пенсія позивачу не виплачувалась у зв`язку з неотриманням пенсії певний період (шість місяців). У свою чергу виплату пенсії позивачу поновлено з 25 травня 2011 року. Позивач вказує, що проживаючи в Італії, як громадянин України має такі ж конституційні права, як і інші громадяни цієї держави, оскільки Конституція України та пенсійне законодавство України не допускають обмеження права на соціальний захист, зокрема права на отримання пенсії за ознакою місця проживання.

Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 10.03.2020 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у даній справі, ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) відповідно до пункту 2 частини першої статті 263 КАС України.

У відзиві на позовну заяву представник відповідача вважає, що позовна заява не підлягає до задоволення, оскільки нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. Представник відповідача вказує, що позивачу з грудня 2007 року по травень 2008 року виплата пенсії проводилась через відділення поштового зв`язку, однак, у зв`язку з неотриманням пенсії ОСОБА_1 нарахування пенсії було припинено в автоматичному режимі. Представник відповідача вважає, що законних підстав для нарахування та виплати пенсії ОСОБА_1 за період з 01.12.2007 року по 24.05.2011 року не має, оскільки з 25.05.2011 року позивачу було поновлено виплату пенсії, проведено нарахування та виплату за 3-річний період до дня звернення. З наведених підстав представник відповідача просив у задоволенні позову відмовити повністю.

Крім того, представником відповідача було подано клопотання про залишення позовної заяви без розгляду, оскільки 19.11.2018 року позивач звернулась в суд з позовом до Камінь-Каширського об`єднаного управління Пенсійного фонду України про визнання протиправною відмову щодо відмови у нарахуванні та виплаті пенсії з 01.12.2007 року по 24.05.2011 року та зобов`язання нарахувати і виплатити пенсію за вказаний період (справа 140/2409/18). Однак, ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 17.01.2019 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено позову без розгляду. Після цього, ОСОБА_1 27.02.2020 року звернулась до ГУ ПФУ у Волинській області з ідентичними вимогами. Тому враховуючи, що з моменту залишення позовної заяви без розгляду (справа 140/2409/18) і до звернення з даною позовною заявою пройшов більше як рік, а тому представник відповідача вважає, що позивач пропустила шестимісячний строк звернення до суду, у зв`язку з чим просить залишити позовну заяву без розгляду.

Дослідивши письмові докази та письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд дійшов висновку, що позов необхідно залишити без розгляду з таких мотивів та підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 з 01.11.1994 року перебуває на обліку в ГУ ПФУ у Волинській області як одержувач пенсії за віком. Разом з тим, у період з жовтня 2004 року по травень 2014 рік позивач з метою отримання медичної допомоги перебувала в Італії.

23.10.2019 року ОСОБА_1 звернулась до відповідача з заявою, у якій просила здійснити нарахування та виплату пенсії за період з 01.12.2007 року по 24.05.2011 року.

Листом від 27.11.2019 року ГУ ПФУ у Волинській області повідомило позивача, що виплату пенсії припинено з 01.12.2007 року у зв`язку з тривалим неотриманням пенсії. На підставі поданої заяви 26.05.2014 року поновлено виплату пенсії з 25.05.2011 року, тобто за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. Крім того повідомлено, що у липні 2014 року ОСОБА_1 виплачено пенсію за період з 25.05.2011 року по 30.04.2012 року та за травень липень 2014 року в загальній сумі 16082,16 грн. Надалі суми пенсії з 01.05.2012 року по 30.04.2014 року виплачено щомісяця рівними частинами. А тому підстав для проведення виплати пенсії за період з 01.12.2007 року по 24.05.2011 року немає.

Вважаючи дану відмову протиправною, позивач звернулася до суду з вказаним позовом.

Вирішуючи клопотання представника відповідача про залишення позовної заяви без розгляду суд зазначає наступне.

Відповідно до частини першої статті 122 КАС України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Відповідно до частини другої статті 122 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Як вбачається з матеріалів справи виплату пенсії ОСОБА_1 було припинено 01.12.2007 року у зв`язку з тривалим неотриманням пенсійних коштів. 26.05.2014 року ОСОБА_1 звернулась до відповідача з заявою про поновлення виплати пенсії за віком, у зв`язку з чим позивачу було поновлено виплату пенсії та проведено нарахування та виплату за 3-річний період до дня звернення. У позовній заяві позивач вказувала, що неодноразово зверталась до відповідача з проханням нарахувати та виплатити пенсію за період з 01.12.2007 року по 24.05.2011 року, на що отримувала відмови, які не могла оскаржити в строки передбачені чинним законодавством за станом здоров`я, а тому просила поновити строк звернення до суду.

У свою чергу, вирішуючи питання про відкриття провадження у даній справі, суд з урахуванням наданих позивачем письмових доказів та клопотання викладеного у позовній заяві про поновлення строку звернення до суду, дійшов висновку, що позов ОСОБА_1 подала у строк, встановлений статтею 122 КАС України, оскільки позивачем до позовної заяви було подано лист відповідача від 27.11.2019 року у якому вказано про відсутність підстав нарахування та виплати пенсії за період з 01.12.2007 року по 24.05.2011 року. Разом з тим, з даною позовною заявою ОСОБА_1 звернулась 27.02.2020 року (дата штемпеля поштового відділення на конверті), тобто в межах шестимісячного строку звернення до суду.

Однак, як стало відомо суду з клопотання ГУ ПФУ у Волинській області Коротких Г. М. 19.11.2018 року уже зверталась у Волинський окружний адміністративний суд з аналогічною позовною заявою, яка ухвалою суду від 17.01.2019 року була залишена без розгляду за заявою позивача.

Проте, звертаючись 27.02.2020 в суд з даним позовом, позивач про дані обставини не вказала, крім того, зазначила у позовній заяві, що оскаржити відмови позивача не мала змоги за станом здоров`я, у той час як докази надані представником відповідача свідчать про протилежне.

Суд звертає увагу, що особа, позов якої залишено без розгляду, після усунення підстав, з яких позов було залишено без розгляду, має право звернутися до адміністративного суду в загальному порядку.

Як уже було встановлено судом позивач 19.11.2018 року зверталась з аналогічним позовом, який за заявою позивача ухвалою суду від 17.01.2019 року було залишено без розгляду, з таким же самим позовом позивач звернулась лише 27.02.2020 року. Як вбачається з даної позовної заяви та позовної заяви у справі №140/2409/18 вони подані з аналогічних підстав та предмету. Жодних додаткових обґрунтувань протиправності відмови відповідача у нарахуванні та виплаті пенсії за період з 01.12.2007 року по 24.05.2011 року позивачем у позовній заяві від 27.02.2020 року не наведено. Крім того, суд звертає увагу, що і у позові від 19.11.2018 року і у позові від 27.02.2020 року ОСОБА_1 не оскаржувала конкретної відмови відповідача оформленої листом, предметом оскарження в обидвох позовах був факт відмови у нарахуванні та виплаті пенсії за період з 01.12.2007 по 24.05.2011 року. Також суд зазначає, що позивачу поновлено виплату пенсії з 25.05.2011 року, однак ОСОБА_1 не оскаржувала дії відповідача щодо поновлення виплати пенсії з 25.05.2011 року, разом з тим просить здійснити нарахування та виплату пенсії з 01.12.2007 року по 24.05.2011 року.

Суд зауважує, що з моменту залишення позовної заяви без розгляду і до моменту повторного звернення позивача до суду сплинув майже рік, що свідчить про пропущення позивачем без поважних причин строку звернення до адміністративного суду.

Крім того, вирішуючи питання про залишення позовної заяви без розгляду, суд зазначає, що Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях наполягає на тому, що процесуальні строки (строки позовної давності) є обов`язковими для дотримання. Правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані (рішення Європейського суду у справі «Перез де Рада Каванілес проти Іспанії» від 28.10.1998). Реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

У рішенні «Міраґаль Есколано та інші проти Іспанії» Європейський суд встановив, що строки позовної давності, яких заявники мають дотримуватися при поданні скарг, спрямовані на те, щоб забезпечити належне здійснення правосуддя і дотримання принципів правової певності. Сторонам у провадженні слід очікувати, що ці норми будуть застосовними.

При цьому, «повинна» слід тлумачити як неможливість незнання, припущення про високу вірогідність дізнатися, а не обов`язок особи дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав, якщо особа знала про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і не було перешкод для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені.

Пред`явлення позову до суду - це реалізація позивачем права на звернення до суду. Саме з цією процесуальною дією пов`язується початок процесу у справі.

Відповідно до вимог процесуального законодавства суддя відкриває провадження у справі не інакше як на підставі заяви, поданої і оформленої в порядку, встановленому процесуальним кодексом.

За змістом норм частини третьої статті 123 КАС України якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

У відповідності до частини четвертої статті 123 КАС України, якщо після відкриття провадження у справі суд дійде висновку, що викладений в ухвалі про відкриття провадження у справі висновок суду про визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду був передчасним, і суд не знайде інших підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

З наведених положень КАС України вбачається, що у випадку пропуску строку звернення до суду підставами для його поновлення та розгляду справи є лише наявність поважних причин, тобто, обставин, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами.

Слід зазначити, що дотримання строків звернення до адміністративного суду є однією з умов дисциплінування учасників цих відносин у випадку, якщо вони стали спірними, а також однією із гарантій дотримання у суспільних відносинах принципу правової визначеності, як складової принципу верховенства права. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними та після завершення таких строків, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Суд звертає увагу, що відзив ГУ ПФУ у Волинській області разом з клопотанням про залишення позову без розгляду було надіслано відповідачем позивачу рекомендованим повідомленням, проте станом на 09.04.2020 року жодних документів та пояснень позивача для спростування вказаних відповідачем обставин позивачем подано не було. Як і не було подано заяви про поновлення строку звернення до суду з обґрунтуванням поважності причин його пропуску, з урахуванням відзиву та клопотання про залишення позовної заяви без розгляду, який було подано відповідачем 26.03.2020 року.

Відповідно до пункту 8 частини першої статті 240 КАС України суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу. При цьому, як вже зазначалося вище, відповідно до частини третьої статті 123 КАС України якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Суд враховує, що законодавче обмеження строку, протягом якого особа може звернутися до суду, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах.

Інститут строків у адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах та стимулює суд і учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

Суд зазначає, що з урахуванням наданих позивачем письмових доказів та його клопотання викладеного у позовній заяві про поновлення строків звернення до суду, суд відкрив провадження по справі. Питання про поновлення строків звернення до суду не вирішувалось, оскільки суддя вважала, що надані позивачем докази свідчать про те, що вона не пропустила такий строк, однак такий висновок як з`ясувалось був передчасним. Але дослідивши всі обставини та заперечення відповідача, обґрунтування позивача, суд приходить до висновку, що відкриття провадження по справі було передчасним, а тому клопотання представника відповідача слід задовольнити.

Відповідно до пункту частини першої статті 240 КАС України суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу.

Керуючись, пунктом 8 частини першої статті 240, статтею 248 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Клопотання представника Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про залишення позову без розгляду задовольнити.

Позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про визнання відмови протиправною та зобов`язання вчинити ді залишити без розгляду.

Ухвала набирає законної сили в порядку та строки, визначені статтею 256 КАС України, та може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Головуючий-суддя О. О. Андрусенко