Справа № 153/320/20
Суддя: Драчук Т. О.
Дата ухвалення: 2020-04-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 153/320/20

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Гаврилюк Т.В.

Суддя-доповідач - Драчук Т. О.

09 квітня 2020 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Драчук Т. О.

суддів: Полотнянка Ю.П. Ватаманюка Р.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Ямпільського районного суду Вінницької області від 12 березня 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора СРПП № 4 Ямпільського ВП Могилів-Подільського ВП ГУНП у Вінницькій області Жуковського Олександра Віталійовича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

В С Т А Н О В И В :

в березні 2020 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Ямпільського районного суду Вінницької області з позовом до інспектора СРПП № 4 Ямпільського ВП Могилів-Подільського ВП ГУНП у Вінницькій області Жуковського О.В. про визнання протиправною та скасування як незаконної, упередженої постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАА №508943, винесену відносно ОСОБА_1 27.02.2020 за ст.126 КУпАП.

Також, позивач просив закрити справу на підставі п.1 ст.247 КУпАП у зв`язку із відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення.

Рішенням Ямпільського районного суду Вінницької області від 12.03.2020 позов задоволено частково.

Скасовано постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАА №508943 винесену відносно ОСОБА_1 27 лютого 2020 року за ст.126 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 425 гривень.

Справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст.126 КУпАП надіслати на новий розгляд до інспектора СРПП №4 Ямпільського ВП Могилів-Подільського ВП ГУНП у Вінницькій області капітана поліції Жуковського Олександра Віталійовича.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з даним рішенням в частині відмови у задоволені позову, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати в частині відмови та прийняти нову постанову, якою адміністративний позов задовольнити в повному обсязі.

Апеляційну скаргу позивач обґрунтовує тим, що суд першої інстанції при розгляді справи не з`ясував усі обставини, що мають значення для справи та надав не належну оцінку тим обставинам та доказам, що наявні в матеріалах справи. Разом з тим, позивач зазначає, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази скоєння правопорушення.

Позивач в судове засідання не з`явився, повноважного представника не направив, хоча був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи.

Разом з тим, 07.04.2020 через "електронний суд" адвокатом Вітвіцьким О.Ю. було подано заяву про відкладення розгляду справи.

В свою чергу, як вбачається з матеріалів справи, а саме ордеру серії ВН №133841 виданий він на представництво інтересів ОСОБА_1 в Ямпільському районному суді (а.с.10). Також, з витягу з договору №31 від 11.03.2020 не вбачається, що Вітвіцький О.Ю. має право представляти інтереси ОСОБА_1 в апеляційних адміністративних судах.

Отже, колегія суддів приходить до висновку, що Вітвіцьким О.Ю. не надано належних доказів, що підтверджують його повноваження, як законного представника ОСОБА_1, а тому заява про відкладення розгляду справи від 07.04.2020 підлягає поверненню без розгляду.

Крім того, колегія суддів зауважує, що згідно з ч.2 ст.268 КАС України учасник справи вважається повідомленим належним чином про дату, час та місце розгляду справи, визначеної частиною першою цієї статті, з моменту направлення такого повідомлення працівником суду, про що останній робить відмітку у матеріалах справи, та (або) з моменту оприлюднення судом на веб-порталі судової влади України відповідної ухвали про відкриття провадження у справі, дату, час та місце судового розгляду.

В свою чергу, згідно з Єдиного державного реєстру судових рішень, ухвала про призначення оприлюднена 01.04.2020, крім того на веб-порталі судової влади України також було оприлюднено дату, час розгляду даної апеляційної скарги. Тобто, колегія суддів приходить до висновку, що апелянт був повідомлений про дату та час розгляду справи.

Відповідач в судове засідання не з`явився, повноважного представника не направив, хоча був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи.

Відповідно до ч.1 ст.205 КАС України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Як передбачено ч.3 ст.268 КАС України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Згідно з ч.2 ст.313 КАС України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, обмежені строки розгляду справи та жоден з учасників справи в судове засідання не з`явився, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження на підставі п.2 ч.1 ст.311 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, а також правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, з огляду на наступне.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, із показань свідка ОСОБА_3 даних ним у судовому засіданні судом встановлено, що позивач перебував у нього в гостях від 22 години. Від нього пішов приблизно о 24 годині. Позивач йому сказав, що піде загнати мопеда, який знаходився біля його будинку. Після чого позивач до нього більше не повертався. Позивач до нього прийшов пішки.

Із копії Постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія БАА №508943 від 27.02.2020 (а.с.2) судом встановлено, що ОСОБА_1 27.02.2020 о 23 годині 50 хвилин у місті Ямпіль Вінницької області по вулиці Д.Нечая керував мопедом Forte без д.н.з. без мотошолому та відповідної реєстрації, а при перевірці документів було виявлено, що керував без посвідчення водія, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ст.126 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у розмірі 425 грн. Судом звернуто увагу на те, що у даній постанові відповідачем не зазначено частину статті 126 КУпАП.

Також, судом першої інстанції звернуто увагу на те, що постанова винесена 27 лютого 2020 року о 01 годині 00 хвилин, а правопорушення як вказано відповідачем у постанові було вчинено 27 лютого 2020 року о 23 годині 50 хвилин, тобто постанову було винесено майже за 22 години до вчинення правопорушення, що викликає у суду сумнів.

Із відеозапису з відео реєстратора та нагрудної камери поліцейського, які додані відповідачем до матеріалів справи, судом встановлено, що позивач дійсно в зазначений в оскаржуваній постанові час, керував мопедом без мотошолома. Позивач особисто повідомив працівнику поліції що посвідчення водія і реєстраційні документи на транспортний засіб він залишив вдома. Даний доказ у сукупності підтверджує факт вчинення позивачем правопорушення, однак у відповідності із вимогами ст.74 КАС України є недопустимим доказом, так як отриманий відповідачем із порушенням порядку, встановленого законом.

З урахуванням вказаного, а також того, що постанова по справі про адміністративне правопорушення повинна бути обґрунтованою, тобто адміністративне стягнення повинно відповідати матеріалам справи про адміністративне правопорушення, суд першої інстанції дійшов висновку, що накладення на позивача адміністративного стягнення було здійснено необґрунтовано і без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, а тому постанова підлягає скасуванню з направленням справи про адміністративне правопорушення на новий розгляд до інспектора СРПП №4 Ямпільського ВП Могилів-Подільського ВП ГУНП у Вінницькій області капітана поліції Жуковського Олександра Віталійовича.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст.23 ЗУ "Про Національну поліцію" поліція відповідно до покладених на неї завдань виявляє причини та умови, що сприяють вчиненню кримінальних та адміністративних правопорушень, вживає у межах своєї компетенції заходів для їх усунення; вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення.

До основних повноважень поліції входить регулювання дорожнього руху та здійснення контролю за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі. У випадках, визначених законом, поліція здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Відповідно до статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з статті 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Відповідно до статті 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно з статтею 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Відповідно до пункту 11 частини 1 статті 23 ЗУ "Про Національну поліцію" визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України "Про дорожній рух" від 30 червня 1993 року № 3353, встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (із змінами та доповненнями, ПДР України).

Пунктами 1.3 та 1.9. ПДР України встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до пункту 2.1 ПДР України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, реєстраційний документ на транспортний засіб, поліс (сертифікат) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Згідно з пункту 2.4 ПДР України на вимогу працівника поліції водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені у пункті 2.1 ПДР України.

Аналогічні положення закріплені законодавцем також у статті 16 Закону України «Про дорожній рух».

А саме, згідно з ст.16 Закону України «Про дорожній рух» водій зобов`язаний мати при собі та на вимогу поліцейського, пред`являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Враховуючи зазначене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що право органів Національної поліції перевіряти наявність зазначених у пункті 2.1 ПДР України документів кореспондується із обов`язком водія мати при собі та на вимогу працівника поліції пред`явити такі документи.

Згідно з ч.1 ст.126 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката «Зелена картка») у вигляді накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

З аналізу вищенаведених норм вбачається, що згідно законодавства України на вимогу поліцейського, водій транспортного засобу зобов`язаний пред`являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб.

Згідно з п.1 ст.247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

В свою чергу, як зазначив Верховний Суд в своїх постановах від 25.09.2019 справа №127/19283/17, від 02.12.2019 справа №766/10693/17, від 02.12.2019 справа № 164/2068/17, притягнення позивача до відповідальності та накладення стягнення за частиною першою статті 126 КУпАП за одне правопорушення з числа вчинених, є обґрунтованим, навіть коли факт іншого порушення не знайшов свого підтвердження під час розгляду справи.

Однак, колегія суддів також звертає увагу на той факт, що відповідно до ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно з пп.9 ч.1 ст.31 Закону України "Про Національну поліцію", поліція може застосовувати такі превентивні заходи як застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.40 Закону України "Про Національну поліцію", поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Крім того, згідно з ч.2-3 ст.283 КУпАП, постанова по справі про адміністративне правопорушення повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення. Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Як вбачається з матеріалів справи, оскаржувана постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не містить інформації про будь-яку фіксацію правопорушення.

Таким чином, в порушення вимог статті 283 КУпАП у постанові по справі про адміністративне правопорушення не зазначено відомостей про технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис правопорушення, та не вказано про те, чи взагалі таке фіксування проводилось, не надано інших доказів вчинення правопорушення.

З цього приводу колегія суддів зазначає, що зміст постанови по справі про адміністративне правопорушення має відповідати вимогам, передбаченим статтею 283 КУпАП. У ній зокрема необхідно зазначити технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд в своїй постанові від 24.01.2019 в справі №428/2769/17.

Також, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції щодо неточностей та протиріч самої постанови серії БАА №508943 від 27.02.2020, а саме:

- постанова була складена 27.02.2020 о 01:00, хоча як передбачає сама постанова правопорушення настало 27.02.2020 о 23:50. Тобто, постанову склали на 22 години 50 хвилин раніше ніж настало правопорушення;

- постанова не передбачає частину ст.126 КУпАП відповідно до якої скоєне правопорушення, та згідно якої має накладатись відповідне стягнення. В свою чергу, ст.126 КУпАП передбачає не одну частину та різні умови притягнення та суми стягнень;

- в постанові не зазначено доказ (відео-, фото- та прилад на який здійснювалась фіксація правопорушення), що могли підтвердити здійснення правопорушення та бути належним доказом в розрізі ст.72, 73 КАС України.

Враховуючи вказане, та встановлені обставини колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції дійшов правомірного висновку, що постанова серії БАА №508943 від 27.02.2020 підлягає скасуванню з направленням справи про адміністративне правопорушення на новий розгляд до інспектора СРПП №4 Ямпільського ВП Могилів-Подільського ВП ГУНП у Вінницькій області капітана поліції Жуковського Олександра Віталійовича, що передбачено п.2 ч.3 ст.286 КАС України.

Однак, згідно з ч.1 ст.38 КУпАП адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через два місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через два місяці з дня його виявлення, за винятком випадків, коли справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу підвідомчі суду (судді).

В свою чергу, на момент розгляду адміністративної справи, строки притягнення до адміністративної відповідальності не закінчились.

Щодо доводів апелянта в частині, що в даному випадку має застосовуватись саме п.3 ч.3 ст.286 КАС України, в зв`язку з тим, що позивач не рухався на мопеді, колегія суддів зазначає, що судом не здобуто доказів на підтвердження даного факту.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції обрано належний спосіб захисту, а саме скасовано постанову серії БАА №508943 від 27.02.2020 з направленням справи про адміністративне правопорушення на новий розгляд до особи, яка її виносила.

Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, яке регулює спірні правовідносини, та повністю спростовуються встановленими у справі обставинами.

У відповідності з ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.315, статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Ямпільського районного суду Вінницької області від 12 березня 2020 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий Драчук Т. О.

Судді Полотнянко Ю.П. Ватаманюк Р.В.