Справа № 200/49/20-а
Суддя: Волгіна Н.П.
Дата ухвалення: 2020-03-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 березня 2020 р. Справа№200/49/20-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді - Волгіної Н.П., при секретарі судового засідання Кудрявцеві О.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України Донецької області

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до Донецького окружного адміністративного суду із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України Донецької області, в якому просить суд:

- визнати протиправними дії відповідача щодо відмови у виплаті їй недоотриманої пенсії її чоловіком, який помер протиправними;

- зобов`язати відповідача виплатити їй недоотриману її чоловіком пенсію.

В обґрунтування позову позивач посилається на те, що вона та її чоловік мають місце постійної реєстрації у м. Луганськ, але 5 серпня 2015 року її чоловік був взятий на обік як внутрішньо переміщена особа з тимчасово окупованої території України та перебував на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Донецькій області як отримувач пенсії за вислугу років, призначеної відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби і деяких інших осіб".

25 лютого 2019 року її чоловік помер у м. Луганську, яке на даний час є тимчасово окупованою територією України та не контролюються українською владою.

Позивач пояснює, що за станом здоров`я її чоловік не мав можливості звернутися за поновленням виплати пенсії, у зв`язку із чим пенсія йому була сплачена по вересень 2016 року.

25 листопада 2019 року позивач звернулася до відповідача після смерті чоловіка із заявою про виплату їй недоотриманої її чоловіком пенсії.

Але 11 грудня 2019 року відповідач листом (вих. № 5758-У-01) відмовив їй у такій виплаті, зазначивши, що виплата пенсії здійснюється за зверненням, яке надійшло до органів Пенсійного фонду України не пізніше 6 місяців після смерті пенсіонера.

ОСОБА_1 вважає, що такі відповідача є неправомірними, оскільки відповідач відмовив їй без урахування всіх обставин справи, зокрема, без врахування того, що раніше звернутись до пенсійного органу вона не могла, по-перше, через важкий стан здоров`я, а по-друге, тривалий час зайняла процедура отримання свідоцтва про смерть її чоловіка, яке на підставі Рішення Біловодського районного суду Луганської області від серпня 2019 року по справі № 408/1968/19-ц було отримане нею тільки 10 вересня 2019 року.

Позивач переконана, що на законодавчому рівні вона є спадкоємицею недоотриманої пенсії її чоловіка, у виплаті якої відповідач протиправно відмовив (а.с. 1-3).

У наданому суду відзиві на позов відповідач заперечує у повному обсязі проти задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , обґрунтовуючи це наступним.

Статтею 61 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» визначено, що суми пенсії, які підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, та членів їх сімей і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, не включаються до складу спадщини і виплачуються тим членам його сім`ї, які належать до осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника. Проте батьки і дружина (чоловік), а також члени сім`ї, які проживали разом із пенсіонером на день його смерті, мають право на одержання цих сум і в тому разі, якщо вони не належать до осіб, які забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника.

За приписами ч. 3 цієї статті зазначені суми виплачуються, якщо звернення за ними надійшло не пізніше 6 місяців після смерті особи.

Зазначає, що згідно матеріалів позовної заяви чоловік позивача помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що лише 10 вересня 2019 року було зроблено відповідний актовий запис № 302 та видано свідоцтво про смерть.

Вказує, що в межах даних правовідносин позивач повинна була звернутися до Головного управління з відповідною заявою до 25 вересня 2019 року. Однак із заявою про виплату недоотриманої пенсії вона звернулась лише в листопада 2019 року, тобто з порушенням шестимісячного терміну.

Крім того відповідач зазначає, що згідно матеріалів позовної заяви позивач не підтверджує факт сумісного проживання разом з ОСОБА_2 на день його смерті, а тому вона не є у розумінні діючого законодавства членом сім`ї померлого, отже, позивачем порушено основні умови для отримання сум недоодержаної пенсії її чоловіка, на підставі чого відповідач зазначає, що підстави для задоволення позовних вимог відсутні.

Також відповідач зазначає, що ОСОБА_2 пенсія сплачена по 31 грудня 2018 року, на підтвердження чого суду надано копію атестату № 2480 від 7 грудня 2018 року про зняття з обліку гр. ОСОБА_2 , в якому зазначено про припинення виплати йому пенсії «до з`ясування» та вказано, що пенсія сплачена по 31 грудня 2018 року (а.с. 26-29).

Ухвалою суду від 8 січня 2020 року відкрито провадження у справі за даним позовом, призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому проваджені) (а.с. 23).

Ухвалою суду від 30 січня 2020 року подальший розгляд справи вирішено проводити за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначене на 20 лютого 2020 року (а.с. 34).

Ухвалою суду від 20 лютого 2020 року закрито підготовче провадження у справі, призначено розгляд справи по суті на 17 березня 2020 року (а.с. 41).

17 березня 2020 року позивач та представник відповідача в судове засідання не з`явились, про місце, дату та час судового засідання були повідомлені судом належним чином.

В матеріалах справи міститься клопотання позивача про розгляд справи без її участі (а.с. 39-40).

Від відповідача заяв чи клопотань з приводу явки в судове засідання 17 березня 2020 року представника управління до суду не надходило.

Відповідно до ч. 1 ст. 205 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Враховуючи наведені приписи, беручи до уваги, що сторони належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, а позивач надала заяву про розгляд справи без її участі, суд вважає за можливе провести судове засідання за відсутності сторін.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та заперечення, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Позивач, ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , є вдовою померлого ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , мав місце постійної реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , був внутрішньо переміщеною особою з тимчасово окупованої території, був зареєстрований за адресою АДРЕСА_2 , перебував на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України Донецькій області, отримував пенсію як ветеран військової служби (а.с. 5-10, 15).

Відповідач, Головне управління Пенсійного фонду України Донецької області, , місцезнаходження: 84122, Донецька область, м. Слов`янськ, пл. Соборна, буд. 3, є органом державної влади та суб`єктом владних повноважень, який здійснює у спірних правовідносинах владні управлінські функції та є належним відповідачем у даній справі (а.с. 45).

Як вбачається із доданих до позовної заяви матеріалів ІНФОРМАЦІЯ_1 помер чоловік позивача - ОСОБА_2 .

В квітні 2019 року позивач звернулась до Біловодського районного суду Луганський області для встановлення факту смерті її чоловіка, ухвалою Біловодського районного суду Луганський області від 12 квітня 2019 року відкрито провадження за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме - факту смерті, справа № 408/1968/19-ц (а.с. 11).

Рішенням Біловодського районного суду Луганський області від 7 серпня 2019 року в справі 408/1968/19-ц встановлено факт смерті ОСОБА_2 , громадянина України та визнано датою його смерті - ІНФОРМАЦІЯ_1 , місцем смерті - м. Луганськ (а.с. 12-13).

Як вбачається з Єдиного державного реєстру судових рішень зазначене рішення набрало законної сили 7 вересня 2019 року (http://www.reyestr.court.gov.ua/Page/11).

10 вересня 2019 року позивач отримала Свідоцтво про смерть чоловіка у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану по Перевальському та Станично-Луганському районах ГТУЮ у Луганській області (а.с. 15).

16 вересня 2019 року ОСОБА_1 звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області із заявою про виплату їй допомоги на поховання чоловіка, ОСОБА_2 (а.с. 31).

20 листопада 2019 року Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області відповідно до атестату № 953 про зняття з обліку у зв`язку зі смертю пенсіонера особовий рахунок (померлого чоловіка позивача) закрито з 1 січня 2019 року (а.с. 30).

25 листопада 2019 року ОСОБА_1 звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області із заявою про виплату їй недоотриманої її чоловіком пенсії, до якої додала необхідні документи (а.с. 16).

11 грудня 2019 року Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області листом (вих. № 5758-У-01) відмовило їй в такій виплаті, посилаючись на ст. 61 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», відповідно до якої така виплата можлива лише при зверненні до органу Пенсійного фонду не пізніше 6 місяців з дати смерті пенсіонера (а.с. 18).

Не погодившись із відмовою відповідача у виплаті недоотриманої її чоловіком пенсії та вважаючи таку відмову протиправною позивач звернулася до суду із даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних та юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку у тому числі органів державної влади. У справах щодо оскарження рішень суди перевіряють чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 9 квітня 1992 року № 2262-ХІІ (далі - Закон № 2262-ХІІ) визначаються умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Службі судової охорони, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 1-1 Закону № 2262-ХІІ законодавство про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, базується на Конституції України і складається з цього Закону, Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та інших нормативно-правових актів України, прийнятих відповідно до цих законів.

Згідно зі ст. 1 Закону України від 9 липня 2003 року № 1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон № 1058-IV) пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону № 2262-ХІІ особи офіцерського складу, прапорщики і мічмани, військовослужбовці надстрокової служби та військової служби за контрактом, особи, які мають право на пенсію за цим Законом при наявності встановленої цим Законом вислуги на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Службі судової охорони і в державній пожежній охороні, службі в Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, в органах і підрозділах цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби України мають право на довічну пенсію за вислугу років.

Члени сімей військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які загинули чи померли або пропали безвісти, мають право на пенсію в разі втрати годувальника (ч. 3 ст. 1 Закону № 2262-ХІІ).

Статтею 61 Закону № 2262-ХІІ визначено, що суми пенсії, які підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, та членів їх сімей і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, не включаються до складу спадщини і виплачуються тим членам його сім`ї, які належать до осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника. Проте батьки і дружина (чоловік), а також члени сім`ї, які проживали разом із пенсіонером на день його смерті, мають право на одержання цих сум і в тому разі, якщо вони не належать до осіб, які забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника.

За приписами ч. 3 цієї статті зазначені суми виплачуються, якщо звернення за ними надійшло не пізніше 6 місяців після смерті пенсіонера.

Абзацом 3 п. 4 цього Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб ", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 30 січня 2007 року № 3-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15 лютого 2007 року за № 135/13402 (далі - Порядок № 3-1), передбачено, що заява про виплату недоодержаної пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера подається членом його сім`ї до органів, що призначають пенсію, за місцем перебування на обліку померлого пенсіонера.

Відповідно до абз. 1 п. 2.26 розділу II Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 7 липня 2014 року № 13-1), зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за № 1566/11846 (далі - Порядок № 22-1), для виплати недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера до органу, що призначає пенсію, в якому перебував на обліку померлий пенсіонер, надається свідоцтво про смерть, документи, які підтверджують родинні стосунки, документ, що посвідчує особу заявника.

Члени сім`ї надають паспорт або інші документи, які підтверджують проживання з пенсіонером на день його смерті (абз. 3 п. 2.26 розділу II Порядку № 22-1).

Абзацом 1 ч. 2, частиною 4 ст. 3 Сімейного кодексу України визначено, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Члени сім`ї - особи, які перебувають у шлюбі, а також їхні діти, у тому числі повнолітні, батьки, особи, які перебувають під опікою і піклуванням, інші особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки (крім осіб, взаємні права та обов`язки яких не мають характеру сімейних), у тому числі особи, які спільно проживають, але не перебувають у шлюбі (абз. 16 ч. 1 ст. 1 Закону України від 14 жовтня 2014 року № 1700-VII "Про запобігання корупції").

Відповідно до ч. 2 ст. 64 Житлового Кодексу Української РСР до членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.

Отже, згідно наведених приписів чинного законодавства, що регулюють спірні правовідносини, суми недоодержаної пенсії виплачуються членам сім`ї, які належать до осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника, або члена сім`ї, які проживали разом із пенсіонером на день його смерті, якщо відповідне звернення надійшло не пізніше 6 місяців після смерті пенсіонера.

З огляду на вищевикладене та досліджені письмові докази, судом встановлено, що ОСОБА_1 у розумінні ст. 61 Закону № 2262-ХІІ має право на отримання недоотриманої пенсії померлого чоловіка - ОСОБА_2 .

Позивач, як особа, що має родинні зв`язки з пенсіонером, звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою про виплату недоодержаної пенсії та грошей на поховання 25 листопада 2019 року, тобто, більш ніж через 6 місяців після смерті ( ІНФОРМАЦІЯ_1) її чоловіка, тобто, із пропуском шестимісячного строку для такого звернення.

Оцінюючи причини пропуску позивачем шестимісячного строку звернення із заявою про виплату пенсії, суд враховує наступне.

Як встановлено судом, ОСОБА_2 , що отримував пенсію відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Луганськ, яке на даний час входить до переліку міст непідконтрольних українській владі, про що ОСОБА_1 було видано лікарське свідоцтво про смерть № 74 від 26 лютого 2019 року, що вбачається з Рішення Біловодського районного суду Луганської області (справа № 408/1968/19-ц) (зв. бік а.с. 12).

28 березня 2019 року Станично-Луганським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Луганській області листом за №937/17.27-105 відмовлено позивачу в проведенні реєстрації факту смерті з видачею свідоцтва про смерть у зв`язку із тим, що для підтвердження факту смерті пред`явлено документ, форма якого не відповідає встановленій формі документів відповідно до чинного законодавства України та не є підставою для проведення державної реєстрації смерті, що також встановлено з Рішення Біловодського районного суду Луганської області (справа № 408/1968/19-ц) (зв. бік а.с. 12).

У квітні 2019 року позивач звернулася до Біловодського районного суду Луганський області із заявою про встановлено факту смерті ОСОБА_2 .

Рішенням Біловодського районного суду Луганський області від 7 серпня 2019 року в справі 408/1968/19-ц встановлено факт смерті та визнано датою смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 , місцем смерті - м. Луганськ, про що відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Перевальному та Статично-Луганському районах Головного територіального управління юстиції в Луганській області видано відповідне свідоцтво про смерть від 10 вересня 2019 року (а.с. 12-13).

25 листопада 2019 року ОСОБА_1 звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області із заявою про виплату їй недоотриманої її чоловіком пенсії (а.с. 16).

Враховуючи наведене вище суд приходить до висновку, що причини пропуску ОСОБА_1 строку звернення до Головного управління Пенсійного фонду України у Донецькій області із заявою про виплату недоотриманої пенсії її чоловіка є поважними.

Щодо посилання відповідача на те, що ОСОБА_1 при зверненні до Головного управління не надала документ, який підтверджує факт її сумісного проживання разом з ОСОБА_2 на день його смерті, суд зазначає наступне.

Як вже зазначалось судом, частиною 1 ст. 61 Закону № 2262-ХІІ визначено, що суми пенсії, які підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, та членів їх сімей і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, не включаються до складу спадщини і виплачуються тим членам його сім`ї, які належать до осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника. Проте батьки і дружина (чоловік), а також члени сім`ї, які проживали разом із пенсіонером на день його смерті, мають право на одержання цих сум і в тому разі, якщо вони не належать до осіб, які забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника.

Проаналізувавши наведені вище нормативно-правові приписи суд приходить до висновку, що суми пенсії, які підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, не включаються до складу спадщини і виплачуються: 1) тим членам його сім`ї, які належать до осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника, 2) батькам і дружині (чоловікові) померлого пенсіонера, які за певних обставин не є особами, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника, 3) члени сім`ї, які проживали разом із пенсіонером на день його смерті, які не забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника.

Також суд вважає за необхідне зазначити, що згідно ст. 29 Закону № 2262-ХІІ пенсії в разі втрати годувальника призначаються сім`ям військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом призначаються, якщо годувальник помер у період проходження служби або не пізніше 3 місяців після звільнення зі служби чи пізніше цього строку, але внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержаних у період проходження служби, а сім`ям пенсіонерів з числа цих військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом - якщо годувальник помер у період одержання пенсії або не пізніше 5 років після припинення її виплати.

Відповідно до ст. 30 цього ж Закону незалежно від перебування на утриманні годувальника пенсія призначається: […] непрацездатним дружині (чоловікові), якщо вони після смерті годувальника втратили джерело засобів до існування […].

Непрацездатними членами сім`ї вважаються: а) діти, брати, сестри та онуки, які не досягли 18 років або старші цього віку, якщо вони стали особами з інвалідністю до досягнення […]; б) батьки та дружина (чоловік), якщо вони досягли пенсійного віку встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" або є особами з інвалідністю.

Таким чином вимога відповідача щодо надання позивачем до заяви про виплату пенсії померлого чоловіка документів на підтвердження факту її спільного проживання разом із чоловіком (на момент смерті останнього) є неправомірною.

Крім цього, суд вважає за необхідне зазначити, як вбачається з матеріалів справи позивач не змінювала місця свого проживання після початку АТО на території Донецької та Луганської областей (тобто, проживала за зареєстрованої адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 5, 1-3).

ОСОБА_2 , померлий чоловік ОСОБА_1 , також має місце зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 та за поясненням позивача останній місяці свого життя проживав із нею за місцем постійної реєстрації (а.с. 7, 1).

Відповідно до Рішення Біловодського районного суду Луганський області від 7 серпня 2019 року у справі № 408/1968/19-ц та Свідоцтва про смерть НОМЕР_2 від 10 вересня 2019 року, місцем смерті ОСОБА_2 є м. Луганськ (а.с. 12-13, 15).

Суд зазначає, що м. Луганськ знаходиться на непідконтрольній українській владі території України, відповідно, навіть у випадку необхідності надання позивачем доказу на підтвердження спільного проживання позивача із чоловіком (на момент смерті останнього), вона не мала можливості отримати такий документ за місцем такого проживання (у м. Луганськ).

На підставі викладеного вище суд приходить до висновку про правомірність та обґрунтованість позовних вимог ОСОБА_1 щодо визнання протиправною відмови відповідача у виплаті їй недоотриманої пенсії її чоловіком ОСОБА_2 .

Відповідно, позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Завданням адміністративного судочинства, відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України, є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно ст. 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними, про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій або про зобов`язання вчинити певні дії.

Суд зазначає, що ухвалою від 8 січня 2020 року відповідача було зобов`язано надати суду відзив на позовну заяву та всі письмові і електронні документи, що підтверджують заперечення проти позову.

Керуючись ст. 245 КАС України, беручи до уваги висновок суду щодо протиправності відмови виплати позивачу пенсії її померлого чоловіка, суд вважає, що позовні вимоги позивача про зобов`язання відповідача виплати їй суму недоотриманої її чоловіком пенсії такими, що підлягають задоволенню.

Визначаючись щодо розподілу судових витрат суд виходить з такого.

Згідно ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволені позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрат, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи, що при зверненні до суду з даним адміністративним позовом позивачем було сплачено судовий збір у сумі 768,40 грн, що підтверджено квитанцією № 0.0..1 від 19 грудня 2019 року, суд вважає за необхідне стягнути за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень на користь ОСОБА_3 витрати із судового збору, сплаченого позивачем за подачу даного позову, - в повному обсязі, тобто в розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) грн 40 коп (а.с. 4).

Керуючись ст.ст. 2-4, 6, 9, 14, 19, 72-78, 90, 94, 139, 244-246, 255, 295, 297, Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України Донецької області (, місцезнаходження: 84122, Донецька область, м. Слов`янськ, пл. Соборна, буд. 3) про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України Донецької області щодо відмови у невиплаті ОСОБА_1 недоотриманої пенсії її чоловіком, який помер.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області виплатити ОСОБА_1 недоотриману її чоловіком, ОСОБА_2 , пенсію.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України Донецької області (, місцезнаходження: 84122, Донецька область, м. Слов`янськ, пл. Соборна, буд. 3) на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) судові витрати, пов`язані зі сплатою позивачем судового збору у розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) грн 40 коп.

Рішення суду прийнято в нарадчій кімнаті, його вступна та резолютивна частини складені та підписані 17 березня 2020 року.

Рішення суду може бути оскаржено до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно приписів підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги на рішення Донецького окружного адміністративного суду подаються учасниками справи до або через Донецький окружний адміністративний суд.

Повний текст судового рішення складено та підписано 27 березня 2020 року.

Суддя Н.П. Волгіна