Справа № 280/2311/20
Суддя: Максименко Лілія Яковлівна
Дата ухвалення: 2020-04-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

З ПИТАНЬ ЗАБЕЗПЕЧЕННЯ АДМІНІСТРАТИВНОГО ПОЗОВУ

06 квітня 2020 рокуСправа № 280/2311/20 м.Запоріжжя

Суддя Запорізького окружного адміністративного суду Максименко Л.Я. розглянувши заяву ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову у справі

за позовною заявою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 )

до Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області (69095, Запорізька область, м. Запоріжжя, вул. Українська, 50, )

про визнання протиправним наказу, зобов`язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

03 квітня 2020 року до Запорізького окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 (далі - позивач) до Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області (далі - відповідач), в якому позивач просить суд визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області від 20 лютого 2020 року № 8-1317/15-0-СГ від 20.02.2020; зобов`язати Головне управління Держгеокадастру у Запорізькій області прийняти рішення про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності орієнтовною площею 2,00 га з метою подальшої передачі безоплатно у власність для ведення особистого селянського господарства за межами населеного пункту Максимівської сільської ради Вільнянського району Запорізької області.

Разом із позовною заявою позивачем до суду подано заяву про забезпечення позову, в якій він просить суд вжити заходи забезпечення позову шляхом заборони Головному управлінню Держгеокадастру у Запорізькій області вчиняти будь-які дії щодо передачі у власність, користування земельної ділянки сільськогосподарського призначення кадастровий номер :01:003:0087, площею 2,00 га, що знаходиться за межами населеного пункту Максимівської сільської ради Вільнянського району Запорізької області до набрання законної сили судовим рішенням в даній адміністративній справі.

В обґрунтування заяви позивач вказує, що під час підготовки позовної заяви до розгляду позивачем було виявлено, що земельній ділянці, яку вона бажає отримати у власність, присвоєно кадастровий помер :01:003:0087. Проте до цього часу в Публічній кадастровій карті Україні за даною земельною ділянкою жодного кадастрового номеру не рахувалося. Тож, у позивачки виникли підстави вважати, що на спірну земельну ділянку претендують й інші особи, а ГУ Держгеокадастру у Запорізькій області всіляко цьому сприяє. З огляду на таке, просить заяву про забезпечення позову задовольнити.

За правилами частини 1 статті 154 КАС України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.

Розглядаючи заяву позивача суд зазначає наступне.

Відповідно до частини 1 статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

За правилами частини 2 статті 150 КАС України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду;

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Таким чином, статтею 150 КАС України визначено вичерпний перелік підстав для вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, а суд повинен, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи існує хоча б одна з названих підстав, і оцінити, чи не може застосування заходів забезпечення позову завдати більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.

Відповідно до ч. 1 ст. 151 КАС України, позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку відповідача вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб (ч.2 ст.151 КАС України).

Суд звертає увагу позивача, що необхідною передумовою вжиття заходів забезпечення адміністративного позову є існування очевидних ознак протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю, а також вірогідність того, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Так, у заяві про вжиття заходів забезпечення позову заявник просить суд заборонити відповідачу вчиняти будь-які дії щодо передачі у власність чи користування земельної ділянки кадастровий номер :01:003:0087, площею 2,00 га. При цьому, будь-яких доказів того, що відповідачем вчиняються будь-які дії щодо спірної земельної ділянки, які порушують права позивача не надано.

Суд звертає увагу на те, що предметом даного позову, серед іншого, є оскарження відмови у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою та зобов`язання відповідача надати такий дозвіл щодо спірної земельної ділянки.

Так, за приписами статті 118 Земельного кодексу України порядок безоплатної передачі земельних ділянок у власність громадянами передбачає реалізацію таких послідовних етапів: звернення громадян з клопотанням про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки; надання дозволу відповідним органом виконавчої влади або місцевого самоврядування; розробка суб`єктами господарювання за замовленням громадян проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки; погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в порядку, передбаченому статтею 186-1 Земельного кодексу України; затвердження відповідним органом виконавчої влади або місцевого самоврядування проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.

При цьому, положення частини третьої статті 24 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" забороняють до затвердження відповідної містобудівної документації саме передачу (надання) у власність чи користування земельних ділянок, проте вказана норма не містить заборони в наданні відповідних дозволів на розроблення проектів землеустрою, які є лише початком тривалої та послідовної процедури.

Суд зауважує, що отримання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки не означає позитивного рішення про надання її у користування.

Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Великої палати Верховного Суду від 30 травня 2018 року у справі №826/5737/16, постановах Верховного Суду від 27 лютого 2018 року у справі № 545/808/17, від 11 червня 2019 року у справі №826/841/17.

Таким чином, дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо певної земельної ділянки може бути надано будь-якій особі (особам), що звернулась у встановленому законом порядку до відповідного органу. З огляду на таке, вжиття заходів забезпечення позову обраним позивачем способом обмежить повноваження відповідача, передбачені законодавством щодо спірної земельної ділянки, що в свою чергу може призвести до порушень прав та інтересів інших осіб.

Таким чином, наведені позивачем обґрунтування не свідчать про існування обставин, визначених ч. 2 ст. 150 КАС України як підстав для забезпечення позову, а обраний спосіб захисту не відповідає законодавчим вимогам в частині реалізації повноважень відповідача.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що заява є необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 150-157, 241, 248, 256 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області про визнання протиправним наказу, зобов`язання вчинити дії - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду шляхом подачі в 15-денний строк з дня її підписання

Суддя Л.Я. Максименко