Справа № 460/804/20
Суддя: Гудима Н.С.
Дата ухвалення: 2020-04-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
і м е н е м У к р а ї н и

02 квітня 2020 року м. Рівне №460/804/20

Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Гудими Н.С., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1
доГоловного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області
визнання дій протиправними, зобов`язання вчинення певних дій, -

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про визнання протиправними дій щодо відмови у призначенні пенсії зі зниженням пенсійного віку згідно з ч.1 ст.55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та зобов`язання призначити пенсію зі зниженням пенсійного віку відповідно до ст.55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та ст.26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування" з 05.04.2018 довічно.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач має статус ліквідатора наслідків аварії на ЧАЕС (категорія 3). Повідомляє, що досягнувши 55-річного віку, звернувся до органу Пенсійного фонду із заявою про призначення пенсії за віком із зменшенням пенсійного віку відповідно до ст.55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи". Однак листом від 01.02.2019, який позивач отримав лише 08.02.2020, відповідач відмовив йому у призначенні пенсії. Позивач не погоджується з мотивами такої відмови, згідно з якими позивачем відпрацьовано в зоні відчуження лише 3 календарні дні. Стверджує, що брав участь у роботах з ліквідації наслідків на ЧАЕС з 30.04.1987 по 22.08.1987, та має статус ліквідатора наслідків аварії на ЧАЕС, а отже має право на призначення пенсії за віком із зменшенням пенсійного віку на 5 років. Вважає дії відповідача щодо відмови у призначенні йому пенсії протиправними, а тому просить позов задовольнити та у судовому порядку зобов`язати відповідача призначити пенсію із зниженням пенсійного віку.

Ухвалою суду від 02.03.2020 відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

27.03.2020 на адресу суду надійшов відзив Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, у якому відповідач позовні вимоги не визнав. На обґрунтування своїх заперечень зазначив, що первинних документів, наданих позивачем на підтвердження участі у роботах по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, для визначення права позивача на призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку відповідно до ст.55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" недостатньо. Повідомив, що позивачем відпрацьовано у зоні відчуження на ЧАЕС , енергоблок №3 у 1987 році лише 3 календарні дні, що, на думку відповідача, не дає підстав для призначення йому пенсії зі зниженням пенсійного віку. За таких обставин, просив у задоволенні позову відмовити повністю.

Відзив на позовну заяву подано відповідачем з порушенням строку на його подання, визначеного ухвалою суду від 02.03.2020.

Водночас, суд враховує, що Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-2019)" від 30.03.2020 №540-ІХ розділ VI "Прикінцеві положення" КАС України доповнено пунктом 3 такого змісту: "3. Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 47, 79, 80, 114, 122, 162, 163, 164, 165, 169, 177, 193, 261, 295, 304, 309, 329, 338, 342, 363 цього Кодексу, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, подання доказів, витребування доказів, забезпечення доказів, а також строки звернення до адміністративного суду, подання відзиву та відповіді на відзив, заперечення, пояснень третьої особи щодо позову або відзиву, залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви, пред`явлення зустрічного позову, розгляду адміністративної справи, апеляційного оскарження, розгляду апеляційної скарги, касаційного оскарження, розгляду касаційної скарги, подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами продовжуються на строк дії такого карантину. Строк, який встановлює суд у своєму рішенні, не може бути меншим, ніж строк дії карантину, пов`язаного із запобіганням поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)".

Таким чином, оскільки строки для подання відзиву на позовну заяву продовжуються на строк дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, то суд вважає, що відзив подано вчасно.

Враховуючи те, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, то відповідно до ч.4 ст.229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Розглянувши позовну заяву та відзив на неї, повно і всебічно з`ясувавши всі обставини адміністративної справи в їх сукупності, перевіривши їх дослідженими доказами, суд встановив таке.

ОСОБА_1 має статус учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС (категорії 3), що підтверджується копією посвідчення серії НОМЕР_1 від 18.10.2018 (а.с.14).

Як свідчать матеріали справи, 01.11.2018, досягнувши 55-річного віку, позивач звернувся до Дубенського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області з заявою про призначення йому пенсії зі зниженням пенсійного віку відповідно до ст.55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

01.02.2020 листом №543/02 у відповідь на звернення позивача, Дубенське об`єднане управління Пенсійного фонду України Рівненської області повідомило позивачу, що згідно з наданими ним документами загальний трудовий стаж становить 29 років 3 місяці 11 днів, відпрацьовано в зоні відчуження у 1987 році 3 календарних дні, що не дає підстав для призначення пенсії згідно з ст.55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" (а.с.9).

Не погоджуючись з таким рішенням пенсійного органу, ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, які виникли між сторонами, суд враховує таке.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Частиною першою статті 9 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-ІV від 09.03.2003 (далі Закон №1058), який набрав чинності 01.01.2004, передбачено, що за рахунок коштів Пенсійного фонду України в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності; пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Умови призначення пенсії за віком встановлено статтею 26 цього Закону. Зокрема, право на пенсію за віком мають особи після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року - не менше 25 років; з 1 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року - не менше 26 років; з 1 січня 2020 року по 31 грудня 2020 року - не менше 27 років.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я та єдиний порядок визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення, визначає Закон України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" №796-XII від 28.02.1991 (далі - Закон №796-XII).

Статтею 49 Закону №796-XII визначено, що пенсії особам, віднесеним до категорії 1, 2, 3, 4 встановлюються у вигляді: а) державні пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Згідно з ч.1 ст.55 Закону №796-XII особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Відповідно до ч.3 цієї статті призначення та виплата пенсій названим категоріям провадиться відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" і цього Закону.

Системний аналіз вказаних правових норм свідчить на користь того, що призначення та виплата пенсій особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, провадиться за нормами Закону №1058-ІV і з урахуванням додаткових пільг, встановлених Законом №796-XII. Іншими словами, норми спеціального закону в даному випадку застосовуються субсидіарно із нормами загального закону, доповнюють і конкретизують їх.

Згідно із статтею 9 Закону №796-XII особами, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи є: 1) учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС - громадяни, які брали безпосередню участь у ліквідації аварії та її наслідків; 2) потерпілі від Чорнобильської катастрофи - громадяни, включаючи дітей, які зазнали впливу радіоактивного опромінення внаслідок Чорнобильської катастрофи; 3) громадяни, які брали безпосередню участь у ліквідації інших ядерних аварій та їх наслідків, у ядерних випробуваннях, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, у складанні ядерних зарядів та здійсненні на них регламентних робіт; 4) громадяни, які постраждали від радіоактивного опромінення внаслідок будь-якої аварії, порушення правил експлуатації обладнання з радіоактивною речовиною, порушення правил зберігання і захоронення радіоактивних речовин, що сталося не з вини потерпілих.

Статтею 10 Закону №796-XII передбачено, що учасниками ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС вважаються громадяни, які безпосередньо брали участь у будь-яких роботах, пов`язаних з усуненням самої аварії, її наслідків у зоні відчуження у 1986-1987 роках незалежно від кількості робочих днів, а у 1988-1990 роках - не менше 30 календарних днів, у тому числі проведенні евакуації людей і майна з цієї зони, а також тимчасово направлені або відряджені у зазначені строки для виконання робіт у зоні відчуження, включаючи військовослужбовців, працівники державних, громадських, інших підприємств, установ і організацій незалежно від їх відомчої підпорядкованості, а також ті, хто працював не менше 14 календарних днів у 1986 році на діючих пунктах санітарної обробки населення і дезактивації техніки або їх будівництві.

Згідно із ч.1 ст.15 Закону №796-XII підставами для визначення статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС є період роботи (служби) у зоні відчуження, що підтверджено відповідними документами.

За змістом ст.65 цього Закону документами, які підтверджують статус громадян, постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надають право користуватися пільгами, встановленими цим Законом, є посвідчення "Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС" та "Потерпілий від Чорнобильської катастрофи".

Відповідно до п.5 Порядку видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 20.01.1997 №51, учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які працювали у зоні відчуження з 1 липня 1986 року до 31 грудня 1986 року від 1 до 5 календарних днів, у 1987 році - від 1 до 14, у 1988-1990 роках - не менше 30 календарних днів, на діючих пунктах санітарної обробки населення і дезактивації техніки або на їх будівництві - не менше 14 календарних днів у 1986 році видаються відповідні посвідчення.

В п. 10 цього Порядку уточнюється на підставі яких документів видається посвідчення. Зокрема, встановлено, що посвідчення видаються учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС на підставі одного з таких документів: а) посвідчення про відрядження в зону відчуження; б) військового квитка і довідки командира військової частини або архіву про участь у ліквідації наслідків аварії у зоні відчуження; в) довідки про підвищену оплату праці в зоні відчуження (із зазначенням кількості днів і населеного пункту).

Таким чином, статус учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС мають особи, які, безпосередньо брали участь у будь-яких роботах, пов`язаних з усуненням самої аварії, її наслідків у зоні відчуження. При цьому, визначальною умовою для отримання статусу учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС є сам факт участі особи, зокрема, у 1986-1987 роках у таких роботах у зоні відчуження не менше 1 (одного) календарного дня.

Судом встановлено та відповідачем не заперечується, що ОСОБА_1 брав участь у роботах, пов`язаних з усуненням аварії на ЧАЕС та її наслідків у зоні відчуження у 1987 році, та отримав статус учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.

Однак, наявність статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС не є безумовною підставою для призначення пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку.

Умови надання пенсій за віком таким особам визначені ст.55 Закону №796-XII, відповідно до змісту якої учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС:

- які працювали у зоні відчуження з моменту аварії до 1 липня 1986 року незалежно від кількості робочих днів, а з 1 липня 1986 року по 31 грудня 1986 року - не менше 5 календарних днів, призначається пенсія із зменшенням віку на 10 років;

- які працювали у 1987 році у зоні відчуження не менше 14 календарних днів призначається пенсія із зменшенням віку на 8 років;

- які працювали з 1 липня 1986 року по 31 грудня 1986 року у зоні відчуження від 1 до 5 календарних днів, у 1987 році від 10 до 14 календарних днів, у 1988 році не менше 30 календарних днів, на діючих пунктах санітарної обробки населення і дезактивації техніки або їх будівництві не менше 14 календарних днів у 1986 році призначається пенсія із зменшенням віку на 5 років.

Системний аналіз вказаних норм дає суду підстави для висновку, що підставою для призначення особі пенсії за віком зі зменшенням віку на 5 років відповідно до ст.55 Закону №796-XII є сукупність таких обов`язкових умов:

1) особа в установленому законом порядку набула статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС;

2) безпосередньо брала участь у будь-яких роботах, пов`язаних з усуненням аварії та її наслідків саме у зоні відчуження;

2) відпрацювала необхідну кількість днів, зокрема, у 1987 році від 10 до 14 календарних днів.

Відповідно до розділу ІІ Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженим постановою Правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 №22-1, до заяви про призначення пенсії за віком подаються посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та довідка про період (періоди) участі в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС за формою, затвердженою постановою Державного Комітету СРСР по праці та соціальних питаннях від 09.03.1988 №122, або довідка військової частини, в складі якої особа брала участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, або довідка архівної установи, або інші первинні документи, в яких зазначено період роботи, населений пункт чи об`єкт, де особою проводились роботи по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС; посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи та довідка про період (періоди) проживання (роботи) на цих територіях, видана органами місцевого самоврядування (при призначенні пенсії із застосуванням норм ст.55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи").

У разі неможливості подання довідки №122 внаслідок ліквідації підприємства, установи, організації, для визначення права на призначення пенсії надаються інші (первинні) документи, що підтверджують період роботи в зоні відчуження: первинні документи, що підтверджують періоди перебування в зоні відчуження: довідки про періоди роботи в зоні, табелі обліку робочого часу за період роботи в зоні, подорожні листи для водіїв, копії відомостей (особових рахунків) на виплату заробітної плати; особи, що були призвані на військові збори, можуть підтвердити виконання робіт в зоні довідками військових частин про виконання робіт в зоні, архівними документами Міністерства оборони.

Відтак, законодавцем чітко визначено перелік документів, необхідних для призначення пенсії із зниженням пенсійного віку, особам, які брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС:

1) посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС;

2) довідка про період (періоди) участі в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС за формою, затвердженою постановою Державного Комітету СРСР по праці та соціальних питаннях від 09.03.1988 №122,

або - довідка військової частини, в складі якої особа брала участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС;

або - довідка архівної установи;

або - інші первинні документи, в яких зазначено період роботи, населений пункт чи об`єкт, де особою проводились роботи по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.

Як встановлено судом, на підтвердження факту перебування у зоні відчуження у 1987 році ОСОБА_1 долучив до заяви про призначення пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку відповідно до ст.55 Закону №796-XII, зокрема:

- копію посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС серії НОМЕР_1 , виданого Рівненською обласною державною адміністрацією 18.10.2018 (а.с.14);

- архівну довідку Галузевого державного архіву, у якій зазначено, що в архівних документах військової частини НОМЕР_2 відображено, що ОСОБА_1 прибув для участі в роботах по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 31.03.1987 (наказ від 31.03.1987), відбув 22.08.1987 (наказ від 22.08.1987 №232). Дні виїзду: в с.Полесское для проведення дезактиваційних робіт: квітень: 02, 03, 21, 22, 23, 24, 25, 27; липень:06; на ЧАЕС, енергоблок №3, К-7001 для проведення дезактиваційних робіт: травень: 02, 16, 17; бойові роботи в с.Тараси для проведення дезактиваційних робіт: липень: 18,19, серпень: 03, н.п.Смолягов Наровчанського району БССР для проведення дезактиваційних робіт: серпень:06. 11, 12, 17, 18. Отримав дозу облучення 2,958 (а.с.15).

Наявні в матеріалах справи докази дають суду підстави вважати, що ОСОБА_1 дійсно в період з 31.03.1987 по 22.08.1987 брав участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, однак не весь період з 31.03.1987 по 22.08.1987 року перебував в зоні відчуження.

Так, згідно з Переліком населених пунктів, віднесених до зон радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів УРСР від 23.07.1991 №106, с.Полесское, с.Тараси, н.п.Смолягов Наровчанського району БССР, а також місце дислокації військової частини (н.п.Нова Радча), куди був відряджений позивач для ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС у вказаний період, належать до населених пунктів, які є зоною безумовного (обов`язкового) відселення та зоною гарантованого добровільного відселення.

З огляду на це, період роботи ОСОБА_1 у вказаних населених пунктах не взято до уваги відповідачем при обрахунку кількості відпрацьованих днів у зоні відчуження, необхідних для призначення пенсії відповідно до ст.55 Закону №796-XII.

Як свідчить зміст наданої позивачем архівної довідки (а.с.15), безпосередньо у зоні відчуження для проведення дезактивації приміщень на енергоблоці №3 ЧАЕС, позивач відпрацював лише три дні, а саме: 02.05.1987, 16.05.1987 та 17.05.1987 р., Натомість, обов`язковою умовою для призначення пенсії із зменшенням пенсійного віку на 5 років на підставі ст. 55 Закону №796-XII є наявність від 10 до 14 календарних днів, відпрацьованих у зоні відчуження.

Таким чином, вказані вище обставини та надані на їх підтвердження документи свідчать про відсутність у позивача сукупності всіх обов`язкових умов для призначення йому пенсії за віком зі зменшенням віку на 5 років відповідно до ст.55 Закону №796-XII.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що ГУ ПФУ в Рівненській області, відмовляючи ОСОБА_1 у призначенні пенсії зі зниженням пенсійного віку відповідно до ст.55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", діяло у межах повноважень, у спосіб та у порядку, визначені нормами чинного законодавства.

Відповідно до ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи встановлені обставини справи у їх сукупності, суд дійшов висновку, що порушення прав позивача, про захист яких він просив в судовому порядку, не знайшло свого підтвердження в ході судового розгляду.

За наведеного, у задоволенні позовних вимог слід відмовити повністю.

Правові підстави для застосування ст.139 КАС України відсутні.

Керуючись статтями 241-246, 255, 295 КАС України, суд

В И Р І Ш И В :
В задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (вул. Короленка, 7, м. Рівне, 33028, ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинення певних дій - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складений 02 квітня 2020 року.

Суддя Гудима Н.С.