Справа № 400/2433/19
Суддя: Крусян А.В.
Дата ухвалення: 2020-04-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 квітня 2020 р.м.ОдесаСправа № 400/2433/19

Головуючий першої інстанції Біоносенко В.В.

Час та місце ухвалення судового рішення «--:--», м.Миколаїв

Повний текст судового рішення складений 29.11.2019р.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Крусяна А.В.,

суддів Градовського Ю.М., Яковлєва О.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Департаменту захисту економіки Національної поліції України на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 29 листопада 2019 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Національної поліції України, Центральної атестаційної комісії №8 Національної поліції України, Департаменту захисту економіки Національної поліції України про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді та стягнення середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу, -

В С Т А Н О В И В:

15.07.2016р. ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Національної поліції України, Центральної атестаційної комісії №8 Національної поліції України, Департаменту захисту економіки Національної поліції України про визнання протиправним та скасування наказу Національної поліції України від 23.06.2016р. №422о/с в частині звільнення його зі служби в поліції; поновлення на посаді старшого оперуповноваженого управління захисту економіки в Миколаївській області Департаменту захисту економіки Національної поліції України та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Постановою Миколаївського окружного адміністративного суду від 16.12.2016р., залишеною в силі ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 25.04.2017р., визнано протиправним та скасовано рішення (висновок) Центральної атестаційної комісії №8 Національної поліції України щодо старшого оперуповноваженого управління захисту економіки в Миколаївській області Департаменту захисту економіки Департаменту захисту економіки Національної поліції України Смирнова Ю.В., що міститься в протоколі засідання комісії №ОП №15.00004572.0023455 від 10.03.2016р., а саме: « 4 - займаній посаді не відповідає, підлягає звільненню зі служби в поліції через службову невідповідність»; визнано протиправним та скасовано наказ Національної поліції України від 23.06.2016р. №422о/с в частині звільнення ОСОБА_1 ; поновлено ОСОБА_1 на посаді старшого оперуповноваженого управління захисту економіки в Миколаївській області Департаменту захисту економіки Національної поліції України та стягнуто на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 23.06.2016р. до дати винесення судового рішення у розмірі 33401,94грн. без відрахування податків та зборів та без врахування стягнення середнього заробітку у межах стягнення за один місяць, стягнуто на користь позивача середній заробіток у межах суми стягнення за один місяць у розмірі 6876,87грн.

Постановою Верховного Суду від 27.06.2019р. скасовано постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 16.12.2016р. та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 25.04.2017р. в частині задоволення позовних вимог про стягнення з Національної поліції України на користь ОСОБА_1 грошового забезпечення за час вимушеного прогулу, справу в цій частині направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 29.11.2019р. стягнуто з Департаменту захисту економіки Національної поліції України на користь ОСОБА_1 заробітну плату за час вимушеного прогулу з 01.07.2016р. по 16.12.2016р. у сумі 34041,15грн., без врахування середньої заробітної плати за одним місяць, що підлягає негайному виконанню.; стягнуто з Департаменту захисту економіки Національної поліції України на користь ОСОБА_1 середню заробітну плату за один місяць в розмірі 6877грн.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, Департамент захисту економіки Національної поліції України подав апеляційну скаргу, в якій посилається на помилкове застосування судом першої інстанції при вирішені справи вимог законодавства, неповне з`ясування обставин справи, внаслідок чого просить рішення суду скасувати та прийняти нове про відмову у задоволенні позовних вимог.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона підлягає частковому задоволенню.

Верховний Суд, скасовуючи постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 16.12.2016р. в частині позовних вимог щодо стягнення на користь позивача середнього заробітку, виходив з того, що суд першої інстанції, з рішенням якого погодився і суд апеляційної інстанції, не дослідили момент припинення служби в поліції Смирновим Ю.В. Як вбачається з наказу від 23.06.2016р. №422, позивача звільнено зі служби в поліції з 30.06.2016р. Проте, під час розрахунку загальної кількості днів вимушеного прогулу суди попередніх інстанцій вважали датою звільнення позивача - 23.06.2016р. Вказана обставина має істотне значення для правильного вирішення справи, оскільки слугує підставою для підрахунку загальної кількості днів вимушеного прогулу та відповідного розрахунку його розміру. /т.2 а.с.242-253/

Водночас, судом першої інстанції під час нового розгляду справи в частині позовних вимог щодо стягнення на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу, застосовано ст.27 Закону України «Про оплату праці» та Порядок обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995р. №100.

Перевіривши матеріали справи, законність обґрунтованість рішення суду першої інстанції, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Конституція України гарантує права та свободи людини і громадянина, а також встановлює вичерпний перелік підстав для їх обмеження.

Так, відповідно до ч.1 ст.43 Конституції України, кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.

Згідно ст. 13 Закону України «Про оплату праці» оплата праці працівників установ і організацій, що фінансуються з бюджету, здійснюється на підставі актів Кабінету Міністрів України в межах бюджетних асигнувань.

Частино 1 ст.21 Закону України «Про оплату праці» встановлено, що працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору.

З 07.11.2015р. набрав чинності Закон України «Про Національну поліцію», яким визначені гарантії професійної діяльності поліцейського.

Частинами 1, 2 ст. 94 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейські отримують грошове забезпечення, розмір якого визначається залежно від посади, спеціального звання, строку служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наявності наукового ступеня або вченого звання. Порядок виплати грошового забезпечення визначає Міністр внутрішніх справ України.

Відповідно до ч. 2 ст. 233 КЗпП України, у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Так, при розбіжності між загальним і спеціальним нормативно-правовим актом перевага надається спеціальному. При цьому загальні норми можуть застосовуватися субсидіарно, тобто, в тих випадках, коли спірні правовідносини не врегульовані нормами спеціального законодавства або врегульовані не повністю.

Можливість субсидіарного застосування загальних правових норм до відносин публічної служби, як правило, закріплена у спеціальному законі, що регулює такий вид публічної служби. Подібна законодавча техніка спрямована на усунення прогалин у правовому регулюванні.

Так, відповідно до п.4 розділу XI Закону України «Про Національну поліцію» до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом акти законодавства застосовуються до цих правовідносин в частині, що не суперечить цьому Закону.

Відповідно до п. 2 постанови Кабінету Міністрів України від 11.11.2015р. №988 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції» виплата грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів Міністерства внутрішніх справ із специфічними умовами навчання здійснюється в порядку, що затверджується Міністерством внутрішніх справ. Ця норма є відсилочною та обумовлює існування спеціального нормативно-правового акта для унормування порядку (механізму) нарахування і виплати грошового забезпечення поліцейським.

Такий Порядок і умови виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання затверджено наказом Міністерства внутрішніх справ України №260 від 06.04.2016р. (надалі Порядок №260).

Відповідно до п.2 вищезазначеного наказу, він набирає чинності з дня його офіційного опублікування та застосовується з дня набрання чинності Законом України «Про Національну поліцію».

Закон України «Про Національну поліцію» був опублікований в офіційному виданні - газеті «Голос України» 06.08.2015р. (№141-142), отже, відповідно до ст.1 Розділу ХІ Прикінцеві та перехідні положення Закону, окремі положення закону набрали чинності 07.08.2015р., а закон в цілому - 07.11.2015р.

Відповідно до п.6 розділу ІІІ Порядку №260 поліцейським, звільненим зі служби в поліції, а потім поновленим на службі у зв`язку з визнанням звільнення незаконним, за час вимушеного прогулу з дня звільнення виплачуються всі види грошового забезпечення (в тому числі премія), які були їм визначені на день звільнення.

Відповідно до ч.7 ст.15 Закону України «Про центральні органи виконавчої влади» накази міністерства, які є нормативно-правовими актами і пройшли державну реєстрацію, набирають чинності з дня офіційного опублікування, якщо інше не передбачено самими актами, але не раніше дня офіційного опублікування.

Порядок №260 був опублікований та, відповідно, набрав чинності 27.05.2016р. (Офіційний вісник України від № 39).

Так, у даній справі, період вимушеного прогулу є з 01.07.2016р. (наступний день після звільнення позивача) по 16.12.2016р. (день поновлення позивача на посаді постановою Миколаївського окружного адміністративного суду від 16.12.2016р.), тобто в момент дії саме спеціального нормативно-правового акту. (з 27.05.2016р.)

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку щодо необхідності застосування до спірних правовідносин норм Порядку №260.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного суду від 24.07.2019р. у справі №815/6557/16.

Зі змісту Порядку №260 випливає, що грошове забезпечення поліцейських обраховується та виплачується з розрахунку календарних днів відповідного місяця їх служби.

В свою чергу, п.8 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995р. №100 (надалі - Порядок №100), визначено, що нарахування виплат, які обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Отже, при визначенні розміру грошового забезпечення за час вимушеного прогулу, який підлягає присудженню на користь позивача з відповідача, необхідно застосовувати норми Порядку №260, беручи до уваги кількість календарних днів для обрахунку грошового забезпечення.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного суду від 26.04.2019р. у справі №815/1829/17.

Як вбачається з довідки Департаменту захисту економіки Національної поліції України від 21.12.2019р. №416 про доходи ОСОБА_1 , за останні два місяці роботи йому нараховано грошове забезпечення на загальну суму 13754грн, враховуючи 61 календарний день, середньоденний заробіток позивача складав 225,48грн. (13754/61) /а.с.75/

Загальна тривалість вимушеного прогулу ОСОБА_1 у період з 01.07.2016р. по 16.12.2016р. склала 169 календарних дня, а тому сума середнього заробітку за час вимушеного прогулу складає 38106,12 грн. (225,48*169).

Висновки суду першої інстанції про те, що при розрахунку середнього заробітку за час вимушеного позивача необхідно застосовувати норми Порядку №100, беручи до уваги кількість робочих днів, суперечать нормам законодавства, що були викладені вище, а також принципу верховенства права, відповідно до якого, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст та спрямованість держави.

Оскільки судом першої інстанції при вирішенні справи неповно з`ясовано обставини справи, що мають значення для справи, та як наслідок неправильно застосовано норми матеріального, тому рішення суду першої інстанції в порядку ст.317 КАС України підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст. 311, 315, 317, 321, 322, 325 КАС України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Департаменту захисту економіки Національної поліції України задовольнити частково, рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 29 листопада 2019 року скасувати.

Ухвалити у справі постанову, якою стягнути з Департаменту захисту економіки Національної поліції України (КОД ) на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 01.07.2016р. по 16.12.2016р. у розмірі 38106 (тридцять вісім тисяч сто шість)грн. 12коп.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня отримання судового рішення.

Головуючий суддя Крусян А.В.
Судді Градовський Ю.М. Яковлєв О.В.