Справа № 160/7264/19
Суддя: Єресько Л.О.
Дата ухвалення: 2020-04-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

07 квітня 2020 року

Київ

справа №160/7264/19

адміністративне провадження №К/9901/8015/20

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Єресько Л.О.,

суддів: Загороднюка А.Г., Соколова В.М.,

перевіривши касаційну скаргу Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області на постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 03 березня 2020 року у справі № 160/7264/19 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

УСТАНОВИВ:

У липні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області, де, з урахуванням уточненої позовної заяви, просив: визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції у Дніпропетровській області щодо невиплати грошової компенсації за невикористану позивачем щорічну основну оплачувану відпустку за 2018 рік, невикористану додаткову оплачувану відпустку відповідно до статті 19 Закону України "Про відпустки" як батько, який виховує дитину без матері, за 2015, додаткову оплачувану відпустку відповідно до статі 19 Закону України "Про відпустки" як батько, який виховує дитину без матері, за 2016 рік, додаткову оплачувану відпустку відповідно до статті 19 Закону України "Про відпустки" як батько, який виховує дитину без матері, за 2017 рік, додаткову оплачувану відпустку відповідно до статті 19 Закону України "Про відпустки" як батько, який виховує дитину без матері, за 2018 рік, шо у загальній кількості становить 70 діб;

зобов`язати Головне управління Національної поліції у Дніпропетровській області виплатити грошову компенсацію за невикористану позивачем щорічну основну оплачувану відпустку за 2018 рік, невикористану додаткову оплачувану відпустку відповідно до ст.19 Закону України "Про відпустки" як батько, який виховує дитину без матері, за 2015, додаткову оплачувану відпустку відповідно до статті 19 Закону України "Про відпустки" як батько, який виховує дитину без матері, за 2016 рік, додаткову оплачувану відпустку відповідно до статті 19 Закону України "Про відпустки" як батько, який виховує дитину без матері, за 2017 рік, додаткову оплачувану відпустку відповідно до статті 19 Закону України "Про відпустки" як батько, який виховує дитину без матері, за 2018 рік, у загальній кількості 70 діб у сумі 26 930 грн 09 коп;

визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції у Дніпропетровській області щодо затримки у виплаті грошової компенсації за невикористану частину щорічної основної оплачуваної відпустки за 2019 рік у кількості 5 діб та за додаткову оплачувану відпустку відповідно до статті 19 Закону України "Про відпустки" як батьку, який виховує дитину без матері, за 2019 рік у кількості 10 діб; зобов`язати Головне управління Національної поліції у Дніпропетровській області виплатити грошову компенсацію за затримку у виплаті грошової компенсації за невикористану частину щорічної основної оплачуваної відпустки за 2019 рік у кількості 5 діб та за додаткову оплачувану відпустку відповідно до статті 19 Закону України "Про відпустки» як батьку, який виховує дитину без матері, за 2019 рік у кількості 10 діб, у сумі 5 144 грн 16 коп;

визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції у Дніпропетровській області щодо затримки у виплаті винагороди за безпосередню участь у заходах із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській області за період з 03 серпня по 02 вересня 2018 року; зобов`язати Головне управління Національної поліції у Дніпропетровській області виплатити грошову компенсацію за затримку у виплаті винагороди за безпосередню участь у заходах із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській області за період з 03 серпня по 02 вересня 2018 року, у сумі 30 864 грн 96 коп;

визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції у Дніпропетровській області щодо затримки у виплаті винагороди за безпосередню участь у заходах із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській області за період з 30 вересня по 08 листопада 2018 року; зобов`язати Головне управління Національної поліції у Дніпропетровській області виплатити грошову компенсацію за затримку у виплаті винагороди за безпосередню участь у заходах із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській області за період з 30 вересня по 08 листопада 2018 року., у сумі 13 717 грн 76 коп.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02 жовтня 2019 року позов задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції у Дніпропетровській області щодо невиплати ОСОБА_1 грошової компенсації в сумі 9 890,70 грн за невикористану щорічну основну оплачувану відпустку у кількості 30 днів за 2018 рік та зобов`язано Головне управління Національної поліції у Дніпропетровській області виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію в сумі 9 890,70 грн за невикористану щорічну основну оплачувану відпустку у кількості 30 днів за 2018 рік. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції ОСОБА_1 та Головне управління Національної поліції подали апеляційні скарги до Третього апеляційного адміністративного суду.

Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 03 березня 2020 року апеляційні скарги ОСОБА_1 , Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області задоволено частково. Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02 жовтня 2019 року в адміністративній справі № 160/7264/19 скасовано. Позов ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції у Дніпропетровській області щодо затримки у виплаті ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористану частину щорічної основної оплачуваної відпустки за 2019 рік у кількості 5 діб та за додаткову оплачувану відпустку відповідно до статті 19 Закону України «Про відпустки» як батьку, який виховує дитину без матері, за 2019 рік у кількості 10 діб. Зобов`язано Головне управління Національної поліції у Дніпропетровській області виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за затримку у виплаті грошової компенсації за невикористану частину щорічної основної оплачуваної відпустки за 2019 рік у кількості 5 діб та за додаткову оплачувану відпустку відповідно до статті 19 Закону України «Про відпустки» як батьку, який виховує дитину без матері, за 2019 рік у кількості 10 діб, у сумі 5543 грн 04 коп. Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції у Дніпропетровській області щодо затримки у виплаті винагороди за безпосередню участь ОСОБА_1 у заходах із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях за період з 03 серпня по 02 вересня 2018 року. Зобов`язано Головне управління Національної поліції у Дніпропетровській області виплатити грошову компенсацію за затримку у виплаті винагороди за безпосередню участь ОСОБА_1 у заходах із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях за період з 03 серпня по 02 вересня 2018 року, у сумі 37069 грн 08 коп. У задоволенні позову ОСОБА_1 в іншій частині відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду апеляційної інстанції Головне управління Національної поліції в Дніпропетровській області звернулося до Верховного Суду із касаційною скаргою.

У поданій касаційній скарзі скаржник, з посиланням на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржуване судове рішення.

Проаналізувавши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про необхідність відмови у відкритті касаційного провадження з наступних підстав.

За правилами частини 1 статті 334 КАС України за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.

Перевіривши зміст оскаржуваного судового рішення, доводи касаційної скарги, суд касаційної інстанції виходить з наступного.

Пункт 8 частини 2 статті 129 Конституції України серед основних засад судочинства закріплює забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Наведеним конституційним положенням кореспондують приписи статті 14 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» і статті 13 КАС України.

Згідно з частиною 1 статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Водночас пунктом 2 частини 5 цієї ж норми процесуального закону обумовлено, що не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків, якщо:

а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;

б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;

в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;

г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Пункт 20 статті 4 КАС України надає визначення терміну адміністративна справа незначної складності- як адміністративна справа, у якій характер спірних правовідносин, предмет доказування та склад учасників тощо не вимагають проведення підготовчого провадження та (або) судового засідання для повного та всебічного встановлення її обставин.

У свою чергу, за змістом пункту 1 частини 6 статті 12 КАС України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є, зокрема, справи щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби, окрім справ, в яких позивачами є службові особи, які у значенні Закону України «Про запобігання корупції» займають відповідальне та особливо відповідальне становище (пункт 17 статті 4, пункт 1 частини 6 статті 12 вказаного Кодексу).

Таким чином, законодавець обмежив можливість касаційного оскарження судових рішень у названій категорії адміністративних справ, поставивши можливість такого оскарження в залежність від імовірності значення ухваленого за наслідком касаційного провадження судового рішення для формування практики застосування відповідних правових норм або ж становить значний суспільний інтерес чи має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу.

Як слідує з оскаржуваних судових рішень, позивач обіймав посаду поліцейський взводу №2 роти №2 полку патрульної служби поліції у званні «старшого сержанта». Предметом спору у цій справі є відносини щодо невиплати грошової компенсації за невикористану позивачем щорічної основної оплачуваної відпустки, невикористану додаткову оплачувану відпустку відповідно до статті 19 Закону України "Про відпустки" як батько, який виховує дитину без матері, затримки у виплаті винагороди за безпосередню участь у заходах із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях .

Посада публічної служби, яку обіймав позивач (поліцейський взводу №2 роти №2 полку патрульної служби поліції у званні «старшого сержанта») та у зв`язку з проходженням служби на якій виник цей спір, не відноситься до категорії службових осіб, які займають відповідальне та особливо відповідальне становище у розумінні примітки до статті 50 Закону України «Про запобігання корупції».

Аналіз доводів касаційної скарги в сукупності з відображеними в судових рішеннях судів першої та апеляційної інстанцій обставинами справи не дають підстав для висновку про наявність у даному випадку обставин, наведених у підпунктах «а»-«в» пункту 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Дослідивши встановлені судами першої й апеляційної інстанцій обставини справи, вивчивши викладені у касаційній скарзі доводи й обґрунтування, з`ясувавши характер спірних правовідносин, предмет спору та обраний позивачем спосіб захисту, врахувавши обсяг і характер досліджених судами доказів, суд касаційної інстанції дійшов висновку про те, що ця адміністративна справа є справою незначної складності.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Скаржник мотивує свою касаційну скаргу тим, що судові рішення ухвалені у даній справі на підставі неповного та без всебічного з`ясування обставин. Однак в чому саме полягає фундаментальне значення саме даної справи для формування єдиної правозастосовчої практики із зазначенням новітніх, проблемних, засадничих, раніше ґрунтовно не досліджуваних питань права, відповідь касаційного суду на які мала б надати нового, уніфікованого розуміння та застосування права як для сторін спору, так і для невизначеного, але широкого кола суб`єктів правовідносин скаржником не обґрунтовано.

Враховуючи вищевикладене, за такого правового врегулювання та обставин справи, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для відкриття касаційного провадження.

На підставі викладеного, керуючись статтями 3, 328, 333 Кодексу адміністративного судочинства України,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області на постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 03 березня 2020 року у справі № 160/7264/19 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Копію цієї ухвали разом з касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами направити особі, яка її подала.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями, є остаточною та не може бути оскаржена.

...........................

...........................

...........................

Л.О. Єресько

А.Г. Загороднюк

В.М. Соколов

Судді Верховного Суду