Справа № 200/2191/20-а
Суддя: Кониченко О.М.
Дата ухвалення: 2020-03-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 березня 2020 р. Справа№200/2191/20-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Кониченка Олега Миколайовича розглянувши при секретарі судового засідання Купріян В.Ю. адміністративну справу за позовом ОСОБА_1

до Селидовського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області

про визнання протиправним і скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Селидовського об`єднаного Управління Пенсійного фонду України Донецької області, відповідно до якого просив суд скасувати рішення відповідача №1916 про відмову в призначенні пенсії від 31 вересня 2019 року та зобов`язати Селидовське об`єднане управління Пенсійного Фонду України Донецької області розглянути повторно заву позивача про призначення пенсії від 23.09.2019 року, відповідно до вимог Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з зарахуванням до страхового стажу періоду роботи позивача: з 29.09.1980 року по 24.06.1991 року на підприємстві Дудінське оптово-роздріблене об`єднання, з 22.07.1991 року по 01.09.1994 року, з 09.04.1997 року по 01.06.1998 року на підприємстві КСП «Новоселидівська птахофабрика».

23.09.2019 року позивач звернувся до Селидовського об`єднаного Управління Пенсійного фонду України Донецької області з заявою № 2508 про призначення пенсії та надав відповідні документи.

31.09.2019 (дата рішення зазначена в оригінальному примірнику, наданому позивачем) рішенням № 1916 відповідач відмовив позивачу в призначенні пенсії через відсутність в трудовій книжці записів про періоди роботи позивача з 29.09.1980 року по 24.06.1991 року на підприємстві Дудінське оптово-роздріблене об`єднання, з 22.07.1991 року по 01.09.1994 року, з 09.04.1997 року по 01.06.1998 року на підприємстві КСП «Новоселидівська птахофабрика», оскільки надані позивачем довідки підлягають перевірці.

Позивач не погодився з прийнятим відповідачем рішенням №1916 від 31.09.2019 року та вважає, що дії відповідача є протиправними.

Ухвалою від 02 березня 2020 року суд відкрив провадження у справі, призначивши до розгляду на 30 березня 2020 року за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

24 березня 2020 року представник відповідача надав засобами поштового зв`язку через канцелярію суду відзив на позовну заяву, відповідно до якого просив відмовити у задоволені позовних вимог.

Суд дослідивши подані матеріали справи встановив наступне.

Позивач, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, про що свідчить паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_2 , місце реєстрації, згідно паспортних даних: АДРЕСА_1 .

23.09.2019 року позивач звернувся до Селидовського об`єднаного Управління Пенсійного фонду України Донецької області з заявою № 2508 про призначення пенсії в порядку, визначеному Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

31.09.2019 рішенням № 1916 відповідач відмовив позивачу в призначенні пенсії мотивуючи це відсутністю необхідного страхового стажу - 26 років, через не зарахування до страхового та загального стажу позивача періодів роботи з 29.09.1980 року по 24.06.1991 року на підприємстві Дудінське оптово-роздріблене об`єднання, з 22.07.1991 року по 01.09.1994 року, з 09.04.1997 року по 01.06.1998 року на підприємстві КСП «Новоселидівська птахофабрика», оскільки відповідні записи відсутні в трудовій книжці позивача, а надані позивачем довідки підлягають перевірці.

Судом також встановлено, що до матеріалів відзиву відповідачем надано копію рішення про відмову в призначенні пенсії позивачу, яка має виправлення дати його винесення з «31.09.2019» на «30.09.2019» та не містить номеру рішення, текст рішення ідентичний.

Відповідачем надано відзив на адміністративний позов та відповідні документи на його обґрунтування.

Відповідач зазначає, що відповідно до ст. 44 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» розпочав перевірку наданих позивачем відповідачу документів і що після підтвердження їх змісту, спірні періоди будуть зараховані до страхового стажу позивача.

В обґрунтування відомостей викладених у відзиві відповідачем надано лист №11061/02 адресований Пенсійному фонду Російської Федерації, лист Пенсійного фонду Російської Федерації адресований Відділенню Пенсійного фонду Російської Федерації по Красноярському краю та відповідачу від 31.10.2019 року №19-26/23456, лист відповідача від 09.12.2019 року №14231/02 (повторний) адресований Покровському об`єднаному управлінню Пенсійного фонду України Донецької області щодо здійснення перевірки наданої позивачем довідки, акт №83/08.1-15 позапланової перевірки достовірності документів про стаж роботи, наданих для призначення (перерахунку) пенсії згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, проміжна відповідь Державного закладу-Управління Пенсійного фонду Російської Федерації в м. Норильську Красноярського краю від 15.11.2019 року № МО22225/19-19, якою повідомлено, що відповідь буде надано після отримання відомостей з муніципального архіву.

Відповідач повідомляє, що станом на час підготування відзиву, відповідні документи не надходили.

Відомості щодо наявного страхового стажу підтверджуються трудовою книжкою НОМЕР_3 від 02 квітня 2001 року.

Дослідивши копію трудової книжки позивача, суд встановив, що в ній дійсно відсутні відповідні записи, що підтверджують спірні періоди роботи.

На підтвердження спірних періодів роботи позивачем надано до суду:

- довідку Таймирського оптово-роздрібного об`єднання ВТО «Норильськторг» від 30.05.1996 року № 33-15-221, на підтвердження періоду роботи з 29.09.1980 року по 24.06.1991 року на підприємстві Дудінське оптово-роздріблене об`єднання, згідно довідки позивач в цей період працював теслею 4 розряду, теслею-бетонщиком 5 розряду, столяром будівельником з виконанням скляних робіт 4 розряду;

- архівну довідку Муніципального казенного закладу «Таймирський архів» №2639 від 27.12.2019 року, яка підтверджує інформацію викладену в довідці Таймирського оптово-роздрібного об`єднання ВТО «Норильськторг» від 30.05.1996 року № 33-15-221;

- архівну довідку Рівненської сільської ради № 41 від 26.08.2019, згідно якої позивача, відповідно до наказу №141-квід 20.07.1991 року, прийнято теслею в будівельний цех з 22.07.1991 року та відповідно до наказу 165-к від 01.09.1994 року звіднено на підставі ст. 38 КЗПП України у зв`язку зі зміною місця проживання;

- довідку КСП «Новоселидівська птахофабрика» від 02.06.1998 №238, згідно якої позивач з 09.04.1997 року по 01.06.1998 року працював на підприємстві КСП «Новоселидівська птахофабрика» на посаді столяра та теслі.

Надаючи правову оцінку діям суб`єкта владних повноважень, суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 1 Конституції України Україна є суверенна і незалежна, демократична, соціальна, правова держава.

Стаття 3 Конституції України, відповідно, гарантує, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Офіційне тлумачення положення статті 1 Конституції України міститься у рішенні Конституційного Суду України № 3-рп/2012 від 25 січня 2012 року, згідно якого Основними завданнями соціальної держави є створення умов для реалізації соціальних, культурних та економічних прав людини, сприяння самостійності і відповідальності кожної особи за свої дії, надання соціальної допомоги тим громадянам, які з незалежних від них обставин не можуть забезпечити достатній рівень життя для себе і своєї сім`ї.

Відповідно до частин першої та другої статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Положеннями статті 6 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики ЄСПЛ. Звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцію та законами України.

Відповідно до частини 3 статті 22 Конституції України при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV від 09.07.2003 року, пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.

В статті 5 визначено, що Закон України №1058-IVрегулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 8 Закону України №1058-IV, право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Згідно ч.ч. 1, 4 ст. 26 Закону України №1058-IV, особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу:

з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року - не менше 25 років;

з 1 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року - не менше 26 років;

з 1 січня 2020 року по 31 грудня 2020 року - не менше 27 років;

з 1 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року - не менше 28 років;

з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - не менше 29 років;

з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - не менше 30 років;

з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - не менше 31 року;

з 1 січня 2025 року по 31 грудня 2025 року - не менше 32 років;

з 1 січня 2026 року по 31 грудня 2026 року - не менше 33 років;

з 1 січня 2027 року по 31 грудня 2027 року - не менше 34 років;

починаючи з 1 січня 2028 року - не менше 35 років.

У разі відсутності, починаючи з 1 січня 2018 року, необхідного страхового стажу на дату досягнення віку, передбаченого частинами першою - третьою цієї статті, пенсію за віком може бути призначено після набуття особою страхового стажу, визначеного частинами першою - третьою цієї статті на дату досягнення відповідного віку.

Наявність страхового стажу, передбаченого частинами першою - третьою цієї статті, який дає право на призначення пенсії за віком, визначається на дату досягнення особою відповідного віку і не залежить від наявності страхового стажу на дату звернення за призначенням пенсії.

Статтею 44 Закону України №1058-IV визначно порядок звернення за призначенням (перерахунком) пенсії.

Відтак, заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Заява про призначення пенсії за віком може бути подана застрахованою особою не раніше ніж за місяць до досягнення пенсійного віку.

Органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

Стаття 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» встановлює, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Підпунктом 2.3 п. 2 Інструкції про порядок ведення трудової книжки працівників, затвердженої спільним Наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України та Міністерства соціального захисту України №58 від 29.07.1993, передбачено порядок заповнення трудової книжки. Записи в трудовій книжці при звільненні або переведенні на іншу роботу повинні провадитись у точній відповідності з формулюванням чинного законодавства і з посиланням на відповідну статтю, пункт закону.

Відповідно до п. 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Згідно п. 3 Порядку № 637, за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Відповідно до п. 2 ст. 6 Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав в галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року (мовою оригіналу): «Для установления права на пенсию, в том числе пенсий на льготных основаниях и за выслугу лет, гражданам государств-участников Соглашения учитывается трудовой стаж, приобретенный на территории любого из этих государств, а также на территории бывшего СССР за время до вступления в силу настоящего Соглашения».

Відповідно до п.п. 4.1-4.3 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого Постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1, орган, що призначає пенсію, розглядає питання про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший при зверненні особи з відповідною заявою.

Заяви про переведення з одного виду пенсії на інший, про перерахунок пенсії й поновлення виплати раніше призначеної пенсії приймаються органом, що призначає пенсію, за наявності в особи всіх необхідних документів.

Заяви осіб про призначення, перерахунок, поновлення, переведення з одного виду пенсії на інший реєструються в журналі реєстрації рішень органу, що призначає пенсію. Особі або посадовій особі органом, що призначає пенсію, видається розписка із зазначенням дати прийняття заяви, а також переліку одержаних і відсутніх документів, які необхідно подати у тримісячний строк з дня прийняття заяви. Копія розписки зберігається в пенсійній справі.

При прийманні документів орган, що призначає пенсію:

1) перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж;

2) перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів;

3) перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності).

Орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі;

4) видає пам`ятку пенсіонеру, копія якої зберігається у пенсійній справі.

Не пізніше 10 днів після надходження заяви та за наявності документів, необхідних для призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший та поновлення виплати пенсії (у тому числі документів, одержаних відповідно до абзацу другого підпункту 3 пункту 4.2 цього розділу), орган, що призначає пенсію, розглядає подані документи та приймає рішення щодо призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший, поновлення раніше призначеної пенсії без урахування періоду, за який відсутня інформація про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України.

Дослідивши обставини справи, матеріали позову, відзиву на позовну заяву, подані сторонами документи та проаналізувавши законодавство, що регулює спірні правовідносини, суд дійшов наступних висновків.

23.09.2019 року позивач звернуся до відповідача з заявою про призначення пенсії.

30.09.2019 (31.09.2019) відповідачем винесено оскаржуване рішення № 1916, яким в призначенні пенсії за віком відмовлено, спірні періоди не зараховано, однак відповідач продовжив вживати заходів передбачених ч. 3 ст. 44 Закону України № 1058-IV та п. 4.2 Порядку № 22-1 шляхом направлення відповідних запитів до повноважних органів та установ, у тому числі іноземних, що, в свою чергу, суперечить процедурі розгляду заяви про призначення пенсії, визначеній Порядком № 22-1.

Відповідно до вимог Порядку № 22-1, відповідач отримавши 23.09.2019 заяву позивача № 2058 про призначення пенсії та відповідні довідки повинен був розпочати процедуру їх перевірки в порядку ч. 3 ст. 44 Закону України № 1058-IV та п. 4.2 Порядку № 22-1 та лише після отримання інформації про підтвердження або спростування викладеної в них інформації в 10-денний термін з моменту її отримання примати рішення про призначення пенсії або відмову в її призначенні як це визначено п. 4.3 Порядку № 22-1.

Враховуючи викладене суд дійшов висновку, що порушення процедури розгляду заяви позивача, допущені відповідачем, порушили право позивача на соціальний захист та пенсійне забезпечення, а рішення про відмову в призначенні пенсії від 30.09.2019 № 1916 є передчасним, протиправним та таким що підлягає скасуванню.

Щодо дати винесення оскаржуваного рішення суду зазначає, що правильною слід вважати дату 30.09.2019, оскільки в рішенні допущено очевидну описку.

Щодо зобов`язання Селидовського об`єднаного управління Пенсійного Фонду України Донецької області розглянути повторно заву позивача про призначення пенсії від 23.09.2019 року з зарахуванням до страхового стажу спірних періодів позивача суд зазначає наступне.

Враховуючи положення законодавства, яким врегульовані спірні відносини, висновки суду про передчасність та необхідність скасування оскаржуваного рішення, вбачається що повторний розгляд заяви позивача є процедурно та законодавчо обґрунтованим наслідком скасування оскаржуваного рішення.

До того ж, суд зазначає, що він не наділений повноваженнями обчислювати дійсний загальний та спеціальний стаж позивача, у зв`язку з чим відсутні підстави для зобов`язання відповідача зарахувати спірні періоди роботи до пільгового чи страхового стажу, оскільки зарахування стажу позивача є обумовленим Законом наслідком відновлення порушених прав позивача щодо незарахування спірного періоду до страхового стажу.

Тому адміністративний позов підлягає частковому задоволенню.

Надаючи правову оцінку обраного позивачем способу захисту, слід зважати на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У пункті 145 рішення від 15 листопада 1996 року у справі "Чахал проти Об`єднаного Королівства" (Chahal v. TheUnitedKingdom, (22414/93) [1996] ECHR 54) Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни. Засіб захисту, що вимагається зазначеною статтею повинен бути ефективним як у законі, так і на практиці, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (п. 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Афанасьєв проти України" від 5 квітня 2005 року (заява N 38722/02). Таким чином, ефективний засіб правого захисту у розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату.

Таким чином, враховуючи те, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом та сприяти реальному відновленню порушеного права, беручи до уваги приписи ст. 9 КАС України, приймаючи до уваги відзив на позовну заяву відповідача, докази наявні у матеріалах справи, а також з аналізу норм чинного законодавства, суд приходить висновку про ефективність обраного позивачем способу захисту та відновлення своїх прав.

У відповідності до ч. 3 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

З огляду на те, що даний адміністративний позов позивачем було подано до суду виключно у зв`язку з діями відповідача, які судом визнано неправомірними, суд дійшов висновку щодо стягнення судових витрат з відповідача на користь позивача в повному обсязі.

Керуючись Конституцією України, Кодексом адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_2 , місце реєстрації, згідно паспортних даних: АДРЕСА_1 ) до Селидовського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (85400, Донецька область, м. Селидове, вул. Героїв праці, 6, ) про визнання протиправним і скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Селидовського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (85400, Донецька область, м. Селидове, вул. Героїв праці, 6, ) №1916 про відмову в призначенні пенсії від 30 вересня 2019 року.

Зобов`язати Селидовське об`єднане управління Пенсійного Фонду України Донецької області (85400, Донецька область, м. Селидове, вул. Героїв праці, 6, ) розглянути повторно заву ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_2 , місце реєстрації, згідно паспортних даних: АДРЕСА_1 ) про призначення пенсії від 23.09.2019 року, відповідно до вимог Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням висновків суду.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Селидовського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (85400, Донецька область, м. Селидове, вул. Героїв праці, 6, ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_2 , місце реєстрації, згідно паспортних даних: АДРЕСА_1 ) суму судового збору у розмірі 840 (вісімсот сорок) гривень 80 копійок.

В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Вступна та резолютивна частини складені та підписані 30 березня 2020 року.

Повний текст рішення складено та підписано 06 квітня 2020 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Суддя О.М. Кониченко