Справа № 332/487/20
Суддя: Шалпегіна О. Л.
Дата ухвалення: 2020-04-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Заводський районний суд м. Запоріжжя
Справа № 332/487/20
Провадження №: 2-а/332/20/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2020 р. Заводський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді Шалпегіної О.Л.,

за участю секретаря судового засідання Хіміч С.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Запоріжжя адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора поліції Управління патрульної поліції в Запорізькій області - Верещагіна Сергія Валерійовича, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Управління патрульної поліції в Запорізькій області про визнання протиправною та скасування постанови у справі про притягнення до адміністративної відповідальності, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до інспектора поліції Управління патрульної поліції в Запорізькій області - Верещагіна С.В., третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Управління патрульної поліції в Запорізькій області про визнання протиправною та скасування постанови у справі про притягнення до адміністративної відповідальності.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що постановою відповідача ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 122 КУпАП та застосовано стягнення у вигляді штрафу 510 грн. За фабулою вказаної постанови позивач 21.02.2020 близько 22.25 год. за адресою: м. Запоріжжя, вул. Тюленіна, 10, керуючи ТЗ Renault Dokker НОМЕР_1 , здійснив зупинку (рух) на смузі для маршрутних транспортних засобів, позначеною дорожнім знаком 5.8, чим порушив п. 17.1 Правил дорожнього руху. Вказану постанову позивач вважає незаконною та необґрунтованою, оскільки вона не містить посилання на докази його винуватості в розумінні ст. 251 КУпАП. Через відрядження у іншу область позивач був позбавлений можливості своєчасно оскаржити спірну постанову. На підставі викладеного, ОСОБА_1 просив поновити строк для звернення до суду, оскільки його пропущено з поважних причин та скасувати постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності від 21.02.2020.

Сторони у судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце проведення судового засідання були повідомлені належними чином.

Представник третьої особи - Управління патрульної поліції в Запорізькій області до судового засідання не з`явився. До суду від вказаної установи надійшли пояснення на позовну заяву, зі змісту яких випливає, що позов ОСОБА_1 є необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню (а.с. 31-32).

Відповідно до ч. 9 ст. 205 КАС України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Згідно з ч. 2 ст. 286 КАС України позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).

Відповідно до ч. 1 ст. 121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Суд вважає причину пропуску строку звернення до суду із позовом поважною, оскільки зазначені ОСОБА_1 обставини на її обґрунтування підтверджується наявною в матеріалах справи копією наказу про відрядження позивача № 15 вд від 24.02.2020 за межі Запорізької області на період з 26.02.2020 по 27.02.2020 (а.с. 8).

Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі обставини та відповідні їм правовідносини.

21.02.2020 інспектором роти № 3 батальйону № 1 УПП в Запорізькій області лейтенантом поліції Верещагіним С.В. винесено постанову серії ЕАК № 2141943 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, передбачене ч. 3 ст. 122 КУпАП відносно ОСОБА_1 у вигляді штрафу в розмірі 510 грн. (а.с. 5).

Зі змісту вказаної постанови випливає, що 21.02.2020 близько 22.25 год., за адресою: м. Запоріжжя, вул. Тюленіна, 10, ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом Renault Dokker, державний номерний знак НОМЕР_1 , здійснив зупинку (рух) на смузі для маршрутних транспортних засобів, позначеною дорожнім знаком 5.8, чим порушив п. 17.1 Правил дорожнього руху.

Частиною 3 статті 122 КУпАП передбачена відповідальність, зокрема - за ненадання переваги маршрутним транспортним засобам, у тому числі порушення правил руху і зупинки на смузі для маршрутних транспортних засобів, а так само порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху у вигляді штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Перевіряючи доводи позивача про відсутність доказів вчинення ним адміністративного правопорушення, суд виходить з такого.

За приписами ст. 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Вимогами частин 1, 2 ст. 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно зі ст. 6 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Відповідно до ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Статтею 40 Закону України «Про Національну поліцію» (далі Закон № 580-VIII) визначено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Тобто положення Закону № 580-VIII надають право поліції використовувати інформацію відеозапису в якості речового доказу наявності або відсутності факту правопорушення.

Верховний Суд у постанові від 26.04.2018 у справі №338/1/17 вказав, що візуальне спостереження за дотриманням правил дорожнього руху працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі лише у тому випадку, коли воно зафіксоване у встановленому законом порядку. Відповідно до вимог ч. 5 ст. 242 КАС України вказаний висновок підлягає застосуванню у цій справі.

Відповідачем суду у цій справі не надано належні і допустимі докази на підтвердження факту вчинення позивачем правопорушення. Тобто, доказ на підставі якого прийнята спірна постанова, який підтверджував би скоєння позивачем правопорушення є відсутнім. В свою чергу, позивач не визнає факту вчинення ним порушення Правил дорожнього руху.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, зокрема скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Оскільки доказів вини позивача у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 122 КУпАП, відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України відповідачем не надано, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову ОСОБА_1 , скасування оспорюваної із закриттям справи про адміністративне правопорушення.

Керуючись ст.ст. 246, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Скасувати постанову серії ЕАК № 2141943 від 21.02.2020 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі відносно ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 122 КУпАП.

Провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 122 КУпАП закрити.

Рішення може бути оскаржено до Третього апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя О.Л.Шалпегіна