Справа № 425/592/20
Суддя: Романовський Є. О.
Дата ухвалення: 2020-04-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.04.2020 року Провадження №2-а/425/66/20

Справа№425/592/20

місто Рубіжне Луганської області

Рубіжанський міський суд Луганської області, у складі:

головуючого судді - Романовського Є.О.,

за участю секретаря - Чикунової Ю.С.,

за відсутності сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Рубіжному Луганської області адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора роти № 2 батальйону № 1 Управління патрульної поліції в Луганській області капрала поліції Карагазова Микити Олександровича про скасування рішення суб`єкта владних повноважень,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до Рубіжанського міського суду Луганської області з зазначеним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 17.01.2020 року відповідачем відносно нього складено постанову про накладання адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не автоматичному режимі серії ЕАК № 1988563 та накладено адміністративне стягнення, передбачене ч. 5 ст. 122 КУпАП, у вигляді штрафу у розмірі 1 020,00 грн. внаслідок того, що він 17.01.2020 року о 17.06 год. керуючи транспортним засобом «ВАЗ 21150», н/з НОМЕР_1 , в м. Рубіжне по вул. Володимирська, 41 здійснив зупинку транспортного засобу на місці, яке позначено дорожнім знаком 5.38 «Місце для стоянки» з додатковою табличкою до нього 7.17 «особи з інвалідністю» не маючи відповідного посвідчення та розпізнавального знаку, чим порушив п. 8.4 ґ ПДР.

Позивач не погоджується з даним правопорушенням та вказує, що 17.01.2020 року, дійсно здійснив зупинку зазначеного транспортного засобу в м. Рубіжне по

вул. Володимирська, 41, на місці, яке позначено дорожнім знаком 5.38 «Місце для стоянки» з додатковою табличкою до нього 7.17 «особи з інвалідністю», оскільки інших місць на стоянці не було, а також його дружина є інвалідом третьої групи, а онука - інвалідом дитинства, а тому він мав право на зупинку в зазначеному місці.

На підставі вище викладеного, позивач просить суд скасувати постанову про накладання адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 17.01.2020 року серія ЕАК № 1988563 про накладання на нього адміністративного стягнення, передбаченого ч. 5 ст. 122 КУпАП, у вигляді штрафу у розмірі 1 020,00 грн..

В судове засідання позивач та його представник не з`явилися, представник позивача повторно надав до суду заяву про перенесення розгляду даної справи на іншу дату, у зв`язку з його хворобою, однак вдруге ніяких доказів зазначеного не надає.

В судове засідання відповідач не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, проти задоволення позовних вимог заперечував у повному обсязі.

Згідно ст. 268 ч. 3 КАС України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін на підставі наявних у ній доказів.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши законодавство, яке регулює спірні правовідносини, суд прийшов до наступного висновку.

Згідно ч. 1 ст. 8 Закону України "Про Національну поліцію", поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Отже, згідно Конституції та Закону України "Про Національну поліцію", поліцейський, під час виконання своїх службових обов`язків, зобов`язаний діяти виключно на підставі у порядку у межах повноважень та у спосіб визначений Конституцією України, Законами України, зокрема КУпАП, іншими нормативно-правовими актами, що регламентують діяльність поліції.

Згідно зі ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та взятий на облік як внутрішньо переміщена особа за адресою:

АДРЕСА_2 , що підтверджується паспортом громадянина України та довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 12.11.2014 року № 917000513

(а.с. 9, 10).

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , має посвідчення водія Серія

НОМЕР_2 категорії В, а також йому на праві приватної власності належить транспортний засіб марки «ВАЗ 21150», н/з НОМЕР_1 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу Серія НОМЕР_3 від 21.02.2007 року (а.с.11, 12).

В період з 31.01.2020 року по 18.02.2020 року ОСОБА_1 проходив амбулаторне лікування з приводу трахеобронхіту, що підтверджується довідкою, виданою КНП «Центром первинної медико-санітарної допомоги» Рубіжанської міської ради Луганської області (а.с.8).

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є інвалідом третьої групи безстроково з 21.08.2012 року, що підтверджується довідкою до акту догляду МСЕК Серія 10 ААБ

№ 101831 від 12.09.2012 року (а.с.20).

ОСОБА_3 народилася ІНФОРМАЦІЯ_3 , її батьками є ОСОБА_1 та

ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження від 17.03.1982 року, серія НОМЕР_4 , відповідний запис № 91 (а.с.24).

ОСОБА_4 , 1982 року народження, отримує державну соціальну допомогу по догляду за дитиною - інвалідом на термін з 23.12.2008 року по 21.12.2010 року, що підтверджується посвідченням Серія НОМЕР_5 від 29.01.2009 року (а.с.22).

Відповідно до Висновку ВКК № 1064 обласної дитячої консультативної лікарні

м. Лисичанська від 21.10.2016 року, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 є дитиною інвалідом та має право на отримання соціальної допомоги строком до 18 років (а.с.23).

В період з 29.09.2019 року по 08.11.2019 року ОСОБА_4 , 1982 року народження перебувала на стаціонарному лікуванні у зв`язку з болями в області правої кісті, наявності рани в області правої голені (а.с.25).

З постанови про накладання адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 17.01.2020 року серія ЕАК № 1988563 вбачається, що ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 122 КУпАП України, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1 020,00 грн. у зв`язку з тим, що він 17.01.2020 року о 17.06 год. керуючи транспортним засобом «ВАЗ 21150», н/з НОМЕР_1 , в м. Рубіжне по вул. Володимирська, 41 здійснив зупинку транспортного засобу на місці, яке позначено дорожнім знаком 5.38 «Місце для стоянки» з додатковою табличкою до нього 7.17 «особи з інвалідністю» не маючи відповідного посвідчення та розпізнавального знаку, чим порушив п. 8.4 ґ ПДР (а.с.14).

Позивачем надано клопотання про поновлення пропущеного строку звернення до суду, яке мотивоване тим, що позивач отримав вказану постанову поштою лише 22.01.2020 року та 27.01.2020 року звернувся зі скаргою на постанову до керівництва відповідача, однак отримав відповідь на звернення, а не на скаргу лише 07.02.2020 року, а в період з 31.01.2020 року по 18.02.2020 року знаходився на лікарняному (а.с.8).

Згідно з ч. 1 ст. 121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Частиною 2 ст. 121 КАС України передбачено, що якщо інше не встановлено законом, заява про поновлення процесуального строку розглядається судом, у якому належить вчинити процесуальну дію, стосовно якої пропущено строк, а заява про продовження процесуального строку, встановленого судом, - судом, який встановив строк, у письмовому провадженні.

Таким чином, суд вважає, що позивачем пропущено строк звернення до суду з поважних причин, а отже даний строк підлягає поновленню.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

В силу вимог встановлених правил ст. 14 Закону України "Про дорожній рух", учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху: створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам. При цьому водій має право відступати від вимог Закону та відповідно правил дорожнього руху лише в умовах дії непереборної сили або коли іншими засобами неможливо запобігти власній загибелі чи каліцтву громадян.

Частиною 5 ст. 122 КУпАП передбачено, що зупинка чи стоянка транспортних засобів на місцях, що позначені відповідними дорожніми знаками або дорожньою розміткою, на яких дозволено зупинку чи стоянку лише транспортних засобів, якими керують водії з інвалідністю або водії, які перевозять осіб з інвалідністю (крім випадків вимушеної стоянки), а так само створення перешкод водіям з інвалідністю або водіям, які перевозять осіб з інвалідністю, у зупинці чи стоянці керованих ними транспортних засобів, неправомірне використання на транспортному засобі розпізнавального знака "Водій з інвалідністю", - тягнуть за собою накладення штрафу від шістдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Позивач не погоджується з обставинами, викладеними в постанові про накладання адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 17.01.2020 року серія ЕАК № 1988563, стверджуючи, що не порушував вимог дорожнього знаку 5.38 «Місце для стоянки» з додатковою табличкою до нього 7.17 «Водій з інвалідністю», оскільки на стоянці біля магазину «АТБ» в м. Рубіжне по

вул. Володимирська, 41 іншого місця для зупинки транспортного засобу не було, а також його дружина є інвалідом третьої групи, а онука - інвалідом дитинства.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно зі статтею 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Однак суд зазначає наступне, згідно з п. 1.1.Правил дорожнього руху ці Правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Відповідно до п. 1.9 Правил дорожнього руху, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно п. 8.1 Правил дорожнього руху України регулювання дорожнього руху здійснюється за допомогою дорожніх знаків, дорожньої розмітки, дорожнього обладнання, світлофорів, а також регулювальниками.

Так, дорожній знак 5.38 «Місце для стоянки», застосовується для позначення місць та майданчиків для стоянки транспортних засобів, а дорожній знак 7.17 «Водій з інвалідністю», означає, що дія знака 5.38 поширюється лише на мотоколяски і автомобілі, на яких установлено розпізнавальний знак «Водій з інвалідністю» відповідно до вимог цих Правил.

Пунктом 8.4е) Правил дорожнього руху передбачено, що таблички до дорожніх знаків, уточнюють або обмежують дію знаків, разом з якими вони встановлені.

Відповідно до п. 8.4 ґ Правил дорожнього руху інформаційно-вказівні знаки, запроваджують або скасовують певний режим руху, а також інформують учасників дорожнього руху про розташування населених пунктів, різних об`єктів, територій, де діють спеціальні правила.

Згідно статті 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Відповідно до пунктів 1 та 2 Розділу ІV Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ від 07 листопада 2015 року № 1395 (далі - Інструкція) розглянувши справу про адміністративне правопорушення, поліцейський виносить постанову по справі про адміністративне правопорушення. Зміст постанови повинен відповідати вимогам

ст. 283 КУпАП.

Пунктом 9 розділу ІІІ Інструкції зазначено, що розгляд справи розпочинається з представлення поліцейського, який розглядає цю справу. Поліцейський, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення (якщо складення протоколу передбачається КУпАП), заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання. Під час розгляду справи потерпілого може бути опитано як свідка.

Під час судового засідання, в порядку ст. 220 КАС України, досліджено та здійснено демонстрацію відеозапису з персонального мобільного відеореєстратора інспектора патрульного поліції, з якого вбачається, що позивач дійсно здійснив зупинку транспортного засобу на місці, яке позначено дорожнім знаком 5.38 «Місце для стоянки» з додатковою табличкою до нього 7.17 «особи з інвалідністю» не маючи відповідного посвідчення та розпізнавального знаку, тобто порушив п. 8.4 е) Правил дорожнього руху.

Таким чином з вище наведеного вбачається, що докази на підтвердження встановлених уповноваженою особою відповідача, при винесені оскаржуваної постанови, обставин, які стали підставою для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності у зв`язку з порушеннямп. 8.4 ґ ПДР України, суду не надано.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами:

1) письмовими, речовими і електронними доказами;

2) висновками експертів;

3) показаннями свідків.

Винність особи у вчиненні правопорушення має бути доведена доказами, передбаченими ст. 251 КУпАП, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху.

Відповідно до ч.1 ст.74 КАС України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом.

Статтею 75 КАС України передбачено, що достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Частина 1 ст. 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач в судове засідання не з`явився, правомірність свого рішення не довів, відзиві до суду не надав, а тому думку суду, в діях позивача відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 122 КУпАП, за порушення

п. 8.4 ґ Правил дорожнього руху.

Згідно ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

За таких обставин, беручи до уваги докази, які наявні в матеріалах справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі, внаслідок чого постанова про накладання адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не автоматичному режимі від 17.01.2020 року серія ЕАК № 1988563 підлягає скасуванню, а справа про адміністративне правопорушення закриттю.

Керуючись ст. ст. 5-11, 77, 121, 211, 217, 220, 229, 241-246, 250, 255, 268, 271, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

В И Р І Ш И В:

Клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку звернення до суду за захистом своїх прав - задовольнити.

Поновити ОСОБА_1 строк звернення до суду з позовом до інспектора роти № 2 батальйону № 1 Управління патрульної поліції в Луганській області капрала поліції Карагазова Микити Олександровича про скасування рішення суб`єкта владних повноважень.

Позовну заяву ОСОБА_1 до інспектора роти № 2 батальйону № 1 Управління патрульної поліції в Луганській області капрала поліції Карагазова Микити Олександровича про скасування рішення суб`єкта владних повноважень - задовольнити.

Скасувати постанову про накладання адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не автоматичному режимі від 17 січня 2020 року серія ЕАК № 1988563 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 5 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення, у вигляді штрафу у розмірі 1 020 (тисяча двадцять) гривень 00 копійок.

Закрити справу про адміністративне правопорушення у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Рішення суду може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Першого апеляційного адміністративного суду або через Рубіжанський міський суд Луганської області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду складено 07 квітня 2020 року.

Суддя Є.О. Романовський